ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
30

În plus, în ceea ce privește exercitarea puterii de apreciere a OAPI în scopul eventualei luări în considerare a unor dovezi prezentate tardiv, o astfel de luare în considerare de către OAPI, atunci când este chemat să statueze în cadrul unei proceduri de declarare a nulității, se poate justifica în special în cazul în care acesta consideră că, pe de o parte, elementele prezentate tardiv sunt, la prima vedere, de natură a avea o reală pertinență în ceea ce privește soluționarea cererii de declarare a nulității cu care este sesizat și, pe de altă parte, stadiul procedurii în care are loc această prezentare tardivă și circumstanțele care o încadrează nu se opun acestei luări în considerare (a se vedea prin analogie Hotărârea OAPI/Kaul, punctul 28 de mai sus, EU:C:2007:162, punctul 44, și Hotărârea New Yorker SHK Jeans/OAPI, punctul 28 de mai sus, EU:C:2013:484, punctul 33).
29

Pe de altă parte, articolul 4 alineatul 4 litera (b) din Legea nr. 59 pentru delegarea Guvernului în scopul stabilirii de atribuții și sarcini regiunilor și organismelor locale pentru reforma administrației publice și pentru simplificarea administrativă (legge n. 59 Delega al Governo per il conferimento di funzioni e compiti alle regioni ed enti locali, per la riforma della pubblica amministrazione e per la semplificazione amministrativa) din 15 martie 1997 (supliment ordinar la GURI nr. 56 nr. 63 din 17 martie 1997), astfel cum a fost modificată prin Decretul legislativ nr. 422 privind încredințarea către regiuni și organisme locale a unor atribuții și sarcini în materia transportului public local, în temeiul articolului 4 alineatul 4 din Legea nr. 59 din 15 martie 1997 (Decreto legislativo n. 422 Conferimento alle regioni ed agli enti locali di funzioni e compiti in materia di trasporto pubblico locale, a norma dell’articolo 4, comma 4, della legge 15 marzo 1997, n. 59), din 19 noiembrie 1997 (GURI nr. 287 din 10 decembrie 1997), prevede: „prevederea că regiunile și colectivitățile locale, în cadrul competențelor lor proprii, reglementează prestarea serviciilor, oricare ar fi modalitățile potrivit cărora sunt efectuate și oricare ar fi forma sub care sunt încredințate, fie în concesiune, fie conform modalităților prevăzute la articolele 22 și 25 din Legea nr. 142 din 8 iunie 1990, prin intermediul contractelor de serviciu public, modalități care respectă articolele 2 și 3 din Regulamentul (CEE) nr. 1191/69 și din Regulamentul (CEE) nr. 1893/91, care garantează certitudinea/securitatea financiară și acoperirea bugetului și care asigură, până la 1 ianuarie 2000, realizarea unui raport de cel puțin 0.35 între veniturile din trafic/din circulație și costurile operaționale, cu deducerea costurilor de infrastructură după aplicarea Directivei 91/440/CEE la transporturile feroviare de interes regional și local; definirea modalităților de încurajare a depășirii situațiilor de monopol în gestionarea transporturilor urbane și extraurbane și pentru introducerea normelor de concurență în serviciile de gardă periodice; definirea, până la 1 ianuarie 2000, a modalităților potrivit cărora regiunile vor înlocui cu propriile contracte autonome de serviciu regional contractul de serviciu public dintre stat și Ferrovie dello Stato Spa.”
85

În această privință, chiar dacă nu există nicio îndoială că cifrele de vânzări demonstrează că reclamanta a vândut cantități mari de băuturi pe teritoriul Uniunii, se impune constatarea faptului că aceste elemente de probă sunt, după cum a recunoscut reclamanta în ședință, viciate de incoerențe. Cu titlu de exemplu, trebuie arătat că cifrele de vânzări pentru Belgia și pentru Luxemburg, care au împreună o populație de 12 milioane de locuitori, sunt aproape aceleași ca cele aferente Germaniei, deși această țară are o populație de aproximativ 80 de milioane de locuitori. De asemenea, cifrele de vânzări obținute în Lituania, care are o populație de aproximativ 3 milioane de locuitori, reprezintă dublul cifrelor de vânzări realizate în Polonia, deși această țară are o populație de aproximativ 38 de milioane de locuitori. Pe de altă parte, cifra de vânzări s‑a dublat în Letonia între anii 2009 și 2010. Aceste incoerențe, confirmate de reclamantă în ședință, nu au putut fi explicate de aceasta. În concluzie, este necesar să se considere că aceste elemente de probă sunt lipsite de forță probantă.
61

Quarto, reclamanta susține că studiile întocmite în urma solicitărilor Comisiei înseși concluzionează că există o substituibilitate între cele două modele de distribuire, poștală și electronică. În opinia reclamantei, studiul societății WIK‑Consult intitulat „Main developments in the postal sector (2010-2013)” [„Principalele evoluții în sectorul poștal (2010-2013)”], din august 2013 (denumit în continuare „Studiul WIK 2013”), arată expres că există o substituire a distribuirii poștale fizice cu distribuirea electronică și că există astfel o concurență. Studiul elaborat de Nikali intitulat „The substitution of letter mail in targeted communication” („Substituirea corespondenței prin poștă în comunicarea țintită”) și studiul elaborat de Copenhagen Economics intitulat „Main developments in the postal sector (2008-2010)” [„Principalele evoluții în sectorul poștal (2008-2010)”] ar ajunge la rezultate similare.
77

În această privință, este necesar să se arate că, potrivit unor date științifice prezentate de Comisie și a căror fiabilitate nu este contestată de reclamanți, mai întâi, Organizația Națiunilor Unite pentru Alimentație și Agricultură (FAO), în raportul său cu privire la GAPP în Mexic [„Highly Pathogenic Avian Influenza in Mexico (H7N3)” (Gripa aviară puternic patogenă în Mexic (H7N3), Empres Watch, vol. 26, august 2012, p. 63-71], confirmă că virusul H7N3 este prezent la păsările sălbatice în lumea întreagă, astfel cum a arătat un control efectuat în America de Nord, în America de Sud (în special în Peru), în Europa și în Asia, și indică migrația păsărilor sălbatice și contactul cu păsările de fermă ca fiind modul de introducere sau de propagare a virusului celui mai frecvent observat. În continuare, virusul H5N9 a fost de asemenea descoperit la păsările sălbatice în Chile între 2007 și 2009, conform unui articol științific prezentat de Comisie [„Avian Influenza in wild birds from Chile, 2007-2009” (Gripa aviară la păsările sălbatice din Chile, 2007-2009), Virus Research 199 (2015) p.42-45]. Potrivit site‑ului internet al OIE, epidemii ale virusului H7N7 au fost de asemenea semnalate în Australia în 2012 și în 2013. În plus, noi virusuri care cauzează GAPP, în special virusul H5N8, au fost observate în Statele Unite și în Mexic în 2014 și ar putea să se propage în America de Sud și să se recombine, în regiunea menționată, cu virusuri existente la populațiile de păsări sălbatice. În sfârșit, a apărut virusul H7N9, un virus slab patogen care nu manifestă aproape niciun semn clinic la păsări, dar care prezintă un pericol grav pentru om.
4

În consecință, reclamantei i‑a a fost retrasă licența pentru producerea și prelucrarea de alcool și de băuturi spirtoase. Din acel moment, și‑a limitat activitatea la distribuirea, sub marca „Frucona”, a băuturilor spirtoase achiziționate de la O.H., o întreprindere care, potrivit unui acord cu reclamanta, le producea sub licență în fabricile de băuturi spirtoase aparținând acesteia din urmă.
71

Indiferent de situație, rezultă din articolul 28 din Corporate income tax law of the Peoples’s Republic of China (Legea Republicii Populare Chineze privind impozitul pe veniturile întreprinderilor) și din articolul 93 din modalitățile sale de aplicare că avantajele fiscale acordate întreprinderilor care aparțin sectorului înaltelor tehnologii precum reclamanta, ceea ce Comisia nu contestă, sunt impozitate numai dacă sunt reunite anumite condiții obiective, mai precis, printre altele, ca întreprinderile în cauză să își desfășoare activitatea în sectorul noilor tehnologii avansate, să fie titulari de drepturi de proprietate intelectuală, ca produsele sau serviciile lor să facă parte din sfera sectoarelor înaltei tehnologii susținute în mod specific de stat, ca costurile de cercetare și de dezvoltare să atingă un anumit procentaj din cheltuielile totale, ca veniturile generate de produsele sau serviciile respective să atingă un anumit procentaj din totalitatea veniturilor lor și ca numărul tehnicienilor lor să reprezinte un anumit procentaj din ansamblul salariaților.
37

Comunicarea Comisiei privind ratele dobânzilor aplicabile în cazul recuperării ajutoarelor ilegale, publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la 8 mai 2003 (JO 2003, C 110, p. 21), prevede: „[…] În cadrul procesului de colaborare loială dintre Comisie și statele membre cu ocazia executării anumitor decizii de recuperare, s‑a pus însă problema dacă aceste dobânzi trebuiau să fie simple sau compuse […] Ținând seama de obiectivul de recuperare a ajutoarelor ilegale și de importanța sa în sistemul de control al ajutoarelor de stat prevăzut de Tratatul CE, Comisia consideră urgentă clarificarea poziției sale în această privință. […] Potrivit practicilor pieței, dobânzile simple sunt calculate în mod normal atunci când beneficiarul fondurilor nu utilizează cuantumul acestor dobânzi înainte de finalul perioadei avute în vedere, de exemplu în cazul în care cuantumul în discuție a fost plătit numai la finalul acestei perioade; în schimb, dobânzile compuse sunt calculate în mod normal dacă se poate considera că, în fiecare an (sau perioadă), cuantumul dobânzilor este plătit beneficiarului, crescând în aceeași măsură capitalul pe care l‑a perceput inițial. În acest caz, astfel, acesta încasează dobânzi la dobânzile plătite pentru fiecare perioadă. […] Rezultă, în consecință, în pofida diversității situațiilor posibile, că un ajutor ilegal are ca efect furnizarea de fonduri către beneficiar în aceleași condiții în care se acordă un împrumut pe termen mediu care nu poartă dobânzi. Prin urmare, aplicarea unor dobânzi compuse pare necesară pentru a garanta neutralizarea totală a avantajelor financiare ce rezultă dintr‑o asemenea situație. În consecință, Comisia dorește să informeze statele membre și părțile interesate că în orice decizie de recuperare a unui ajutor ilegal pe care ar putea să o adopte în viitor va aplica dobânda de referință pentru calcularea echivalentului‑subvenție netă al ajutoarelor regionale potrivit formulei compuse. Potrivit practicilor uzuale de pe piață, această compunere se va face pe o bază anuală. În același mod, Comisia va aștepta din partea statelor membre ca acestea să aplice dobânzi compuse la executarea oricărei decizii de recuperare în instanță, cu excepția situației în care acest fapt ar fi contrar unui principiu general al dreptului [Uniunii]”. [traducere neoficială]
35

Nu se poate considera că respectiva alegere a Comisiei este contrară spiritului regulamentului de bază, deoarece acesta prevede posibilitatea de a lua măsuri care afectează în mod direct biodiversitatea. Comisia, în exercitarea marjei sale de apreciere, putea să opteze pentru o măsură care afectează în mod direct biodiversitatea. În plus, respectiva alegere nu necesita o explicație specială cu privire la o limitare care are o incidență indirectă având în vedere, pe de o parte, absența unei ierarhii între cele două opțiuni și, pe de altă parte, faptul că existau, în speță, în statele membre, în particular în Ungaria, specii indigene de arbori care puteau constitui specii forestiere cu ciclu scurt de producție (a se vedea punctul 22 de mai sus). Prin urmare, trebuie respins motivul Ungariei întemeiat pe alegerea de către Comisie a unui criteriu care favorizează în mod direct diversitatea biologică.
58

În plus, deși această legătură cu acțiunea în anulare ar fi considerat ca nefiind suficient de strânsă pentru a determina inadmisibilitatea cererii având ca obiect repararea prejudiciului legat de pierderea resurselor planificate, această cerere ar trebui, în orice caz, să fie respinsă ca fiind nefondată. Astfel, datele numerice evocate privind pierderea resurselor planificate pentru 2014, 2015 și 2016 nu sunt nicidecum justificate. În plus, răspunderea Uniunii nu poate fi angajată decât dacă reclamantul a suferit efectiv un prejudiciu real și cert, pe care trebuie să îl dovedească, în aplicarea jurisprudenței citate la punctul 42 de mai sus. Or, planificările evocate nu constituie dovada unui prejudiciu real și cert în sensul jurisprudenței. Aceeași situație este valabilă pentru prejudiciul legat de afectarea competitivității viitoare a reclamantei și de nevalorificarea cunoștințelor.
20

Astfel cum s‑a arătat la punctul 6 de mai sus, a patra reclamantă pretinde că este succesorul cu titlu universal al Breco International (Private), care ar fi fost adăugată, sub denumirea „Breco International”, pe lista persoanelor juridice, a entităților și a organismelor prevăzute la articolul 6 din anexa III la Regulamentul nr. 314/2004 în temeiul articolului 1 și al anexei la Regulamentul nr. 77/2009. Este necesar să se arate în această privință că, la punctul 7 din partea II din anexa menționată, se precizează că Breco International este o persoană juridică având sediul în Saint Helier (Jersey). Potrivit explicațiilor date de Consiliu în ședință, existența unei asemenea entități cu sediul în Jersey a fost dedusă dintr‑un raport provenind de la o agenție de informații cu privire la întreprinderi anexat la duplica depusă de această instituție. Or, potrivit unui certificat de schimbare a denumirii emis de registrul comerțului zimbabwian în data de 29 septembrie 2010, prezentat de reclamanți în cadrul regularizării cererii, a patra reclamantă este societatea zimbabwiană Breco international (Private) Ltd, devenită Fodya (Private) Ltd. În acest context, în primul rând, trebuie să se constate că înscrierea numelui Breco International pe listele în discuție nu a fost întemeiată pe o probă a existenței juridice a acestei entități provenită de la registrul comerțului zimbabwian. În al doilea rând, niciun element nu permite să se deducă faptul că, prin includerea numelui Breco International pe listele menționate, instituțiile în cauză înțelegeau să înscrie pe aceste liste numele celei de a patra reclamante, care are sediul în Harare (Zimbabwe) și ale cărei date de identificare diferă, pentru acest motiv, în mod substanțial de cele referitoare la Breco International. În aceste condiții, reclamanții susțin în mod greșit că numele celei de a patra reclamante a făcut obiectul unei înscrieri pe aceleași liste.
76

Această apreciere nu este repusă în discuție de argumentul reclamantei potrivit căruia fabricanții de tencuieli și de alte gleturi cărora reclamanta le‑a livrat CCCMÎ sub marca sa Calcilit vor fi în mod necesar determinați să creadă, văzând gleturi comercializate de un terț sub o marcă constituită din același nume, că unul și același fabricant a început să fabrice și să vândă, în cadrul unei integrări economice verticale și sub aceeași marcă‑umbrelă, atât CCCMÎ, cât și gleturi pe bază de CCCMÎ.
73

În al doilea rând, în ceea ce privește argumentul potrivit căruia interesul public superior ar fi fost dovedit și prin faptul că exista un litigiu pe rolul High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) [Înalta Curte de Justiție (Anglia și Țara Galilor), Divizia Queen’s Bench (Secția administrativă)], trebuie amintit că reclamanta acționează în contul British American Tobacco UK Ltd, care a inițiat, la 27 iunie 2014, procedura menționată, contestând validitatea DPT, în special articolul 24 din aceasta, în lumina articolului 114 TFUE, și a solicitat ca această instanță să adreseze Curții de Justiție a Uniunii Europene o cerere de decizie preliminară privind validitatea DPT. Or, faptul că reclamanta a introdus o acțiune în fața High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) [Înalta Curte de Justiție (Anglia și Țara Galilor), Divizia Queen’s Bench (Secția administrativă)] tinde să demonstreze că este vorba în acest caz mai mult de un interes privat decât de un interes public superior. Mai mult, reclamanta, în așteptarea acestei trimiteri preliminare a instanței menționate, a solicitat aplicarea procedurii accelerate (a se vedea punctul 14 de mai sus) invocând că avea un interes evident să aibă acces la documentele în cauză pentru a pregăti mai bine observații în cadrul procedurii preliminare așteptate și pentru a prezenta documentele sale Curții de Justiție a Uniunii Europene și, prin aceasta, atestă interesul său privat.
14

În plus, Comisia a considerat că nu exista niciun interes public superior, în sensul articolului 4 alineatul (2) in fine din Regulamentul nr. 1049/2001 și al articolului 4 alineatul (3) primul și al doilea paragraf in fine din același regulament, care ar justifica divulgarea totuși a unor documente.
1

Una dintre cele două reclamante, FIH Erhvervsbank A/S (denumită în continuare „FIH”), este o societate cu răspundere limitată constituită în conformitate cu legislația daneză privind serviciile bancare și aflată sub supravegherea autorităților bancare daneze. FIH și filialele sale sunt deținute integral de cealaltă reclamantă, FIH Holding A/S (denumită în continuare „FIH Holding”).
114

Reclamantele observă, pe de o parte, că prezenta acțiune nu a fost formulată de OSP SFIE‑Secțiunea Comisie, ci de OSP SFIE‑PE, astfel încât argumentele Comisiei referitoare la lipsa de reprezentativitate a acesteia din urmă sunt lipsite de pertinență în speță. Pe de altă parte, acestea arată că TAO‑AFI a fost cosemnatară a Acordului‑cadru din 18 decembrie 2008 și nu a primit din partea administrației o notificare prin care să i se comunice suspendarea drepturilor care decurg din acordul‑cadru menționat, astfel cum prevede articolul 11 din acesta. În plus, TAO‑AFI ar continua să fie destinatară a notelor adresate organizațiilor reprezentative în calitate de copreședinte al Confederației PLUS, ea însăși recunoscută ca reprezentativă. Reclamantele adaugă că, întrucât PLUS este o confederație, niciun demers al acesteia nu ar putea avea loc fără acordul TAO‑AFI și invers. TAO‑AFI ar participa pe poziții de egalitate cu Confederația PLUS de fiecare dată când s‑ar convoca o reuniune de dialog social. În plus, Confederația PLUS ar fi coprezidată în condiții de egalitate, unul dintre copreședinți fiind propus de TAO‑AFI. Or, copreședinții Confederației PLUS ar fi invitați din oficiu la fiecare reuniune de dialog social organizată de Comisie și în special la reuniuni periodice cu vicepreședintele Comisiei.
52

În plus, trebuie amintit de asemenea că articolul 47 primul paragraf din Carta drepturilor fundamentale prevede că orice persoană ale cărei drepturi și libertăți garantate de dreptul Uniunii sunt încălcate are dreptul la o cale de atac efectivă în fața unei instanțe judecătorești, în conformitate cu condițiile stabilite de articolul menționat. Potrivit celui de al doilea paragraf al aceluiași articol, orice persoană are dreptul la un proces echitabil, public și într‑un termen rezonabil, în fața unei instanțe judecătorești independente și imparțiale, constituită în prealabil prin lege.
49

Cu titlu introductiv, trebuie amintit că, în temeiul articolului 15 alineatul (3) TFUE, orice cetățean al Uniunii și orice persoană fizică sau juridică ce are reședința sau sediul statutar într‑un stat membru are drept de acces la documentele instituțiilor, organelor, oficiilor și agențiilor Uniunii, sub rezerva principiilor și condițiilor care sunt în conformitate cu procedura legislativă ordinară. Regulamentul nr. 1049/2001 vizează, astfel cum se arată în considerentul (4) și la articolul 1 din acesta, să confere publicului un drept de acces cât mai larg posibil la documentele instituțiilor (Hotărârea din 28 iunie 2012, Comisia/Éditions Odile Jacob, C‑404/10 P, EU:C:2012:393, punctul 111, Hotărârea din 28 iunie 2012, Comisia/Agrofert Holding, C‑477/10 P, EU:C:2012:394, punctul 53, și Hotărârea din 14 noiembrie 2013, LPN și Finlanda/Comisia, C‑514/11 P și C‑605/11 P, EU:C:2013:738, punctul 40).
55

În speță, în ceea ce privește al doilea paragraf al notei de informare, ale cărui sens și domeniu de aplicare nu rezultă în mod evident din interpretarea versiunii franceze (a se vedea punctul 53 de mai sus), versiunea în limba spaniolă, în mod specific pertinentă în speță din cauza operatorilor și a țărilor în discuție, este următoarea: „Diversas investigaciones han permitido constatar que cantidades importantes de atún en conserva y de lomos de atún congelados de la subpartida 1604 14 del SA se declaran como originarias de Colombia o El Salvador, sin cumplir las condiciones para ello.” Din aceasta rezultă că importurile declarate ca fiind originare din Columbia sau din El Salvador nu îndeplinesc condițiile pentru a fi declarate ca fiind originare dintr‑una dintre aceste două țări. Versiunea în limba engleză menționează același lucru: „From various investigations, it results that significant quantities of canned tuna and frozen tuna loins of HS subheading 1604 14 are declared as having origin of Colombia or El Salvador, for which they are not eligible.”
21

Comisia amintește că, în cadrul aprecierii acestei prime condiții, trebuie să țină seama de toate împrejurările cauzei, de natura erorii, precum și de experiența și de diligența debitorului. Ea adaugă că, în conformitate cu jurisprudența Curții, natura erorii trebuie să fie apreciată având în vedere complexitatea reglementării aplicabile. Or, pe de o parte, în considerentul (35) al deciziei atacate, Comisia constată că debitorul a încălcat regulile referitoare la origine prin faptul că nu a asigurat respectarea cerinței conform căreia echipajul navelor care pescuiesc ton trebuie să fie constituit din cel puțin 75 % din resortisanți ai statelor membre ale Uniunii sau ai țării beneficiare. În plus, în considerentele (36) și (37), Comisia afirmă că tratamentul tarifar preferențial a fost acordat pe baza unor certificate necorespunzătoare, și anume certificate EUR.1 eliberate de autoritățile seychelleze sau ivoriene și certificate de origine nepreferențiale eliberate de camerele de comerț din Spania și din Franța. În aceste situații, nu era posibilă identificarea originii tonului. Or, întrucât exportatorul este o filială a grupului Calvo, din care face parte și debitorul, acesta din urmă ar fi trebuit să detecteze eroarea. În schimb, în considerentul (38) al deciziei atacate, Comisia a apreciat că, în ceea ce privește certificatele de origine eliberate de Panama, țară care, împreună cu El Salvador, face parte din grupul regional II, debitorul nu putea ști dacă acestea fuseseră eliberate în mod corect de autoritățile salvadoriene.
78

Pe de altă parte, ca urmare a unor contestări din partea reclamantului, cuprinse în scrisorile sale menționate la punctul 12 de mai sus, referitoare la calitatea acestuia de acționar al Giprotransmost, Consiliul a reținut o explicație diferită, care constă în susținerea că reclamantul controlează respectiva societate prin intermediul societății sale mamă, Volgomost, al cărei „proprietar efectiv” era considerat, astfel cum ar rezulta dintr‑un articol de presă citat de Consiliu și care are următorul cuprins: „Potrivit raportului Interfax, acționarul majoritar al OAO Giprotransmost este OOO MIK, care este deținută în totalitate de OAO Volgomost. OAO Volgomost este ea însăși deținută în proporție majoritară de cinci societăți cipriote: Tevaryso Trading Limited (19,91 %), Eltores Investments Ltd (19,91 %), Chrysanthemum Services Limited (19,69 %), Sormenia Investments Ltd (19,63 %) și E.C.C.P. Investments Limited (14,57 %). Întreprinzătorul, Arkady Rotenberg, a fost citat în presă ca fiind proprietarul efectiv al Volgomost. Potrivit informațiilor ziarului Kommersant, acesta este proprietarul efectiv al Volgomost.”