ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
30

În speță, reclamanta a fost în măsură să efectueze o astfel de limitare, astfel cum este prevăzut la articolul 149 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 154 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009], în special ca răspuns la notificarea de refuz provizoriu al protecției care îi acorda, în conformitate cu norma 112 alineatul (1) și cu norma 113 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 2868/95, un termen de două luni pentru corectarea insuficiențelor care au justificat acest refuz provizoriu – și anume lipsa caracterului distinctiv al mărcii TAME IT în raport cu produsele pentru care era solicitată protecția în Comunitatea Europeană, considerând că această marcă va fi percepută ca un mesaj referitor la efectele pozitive pe care produsele respective le vor avea asupra părului. Cu toate acestea, reclamanta nu a limitat lista produselor pentru care solicita protecția mărcii TAME IT în Comunitatea Europeană. Prin urmare și având în vedere jurisprudența amintită la punctul 18 de mai sus, reclamanta nu poate în prezent să susțină în mod util că marca TAME IT are un caracter distinctiv în raport cu anumite produse cosmetice și cu anumite uleiuri esențiale care nu sunt destinate îngrijirii părului.
44

În ceea ce privește riscurile de genotoxicitate, la punctul 2.4 din raportul EFSA se explică următoarele: „Malathionul a făcut obiectul unui anumit număr de studii in vivo și in vitro. Testul de aberație cromozomică realizat pe limfocite umane, precum și testul limfomului realizat pe șoareci (cele două studii au fost realizate în 2001) au fost pozitive, cu o concentrație de isomalathion atingând 0,14%. Un test UDS in vitro a fost negativ (0,2% de isomalathion). Deși testul Ames a fost negativ, s-a menționat un motiv de îngrijorare cu privire la calitate, deoarece nu fusese comunicată nicio informație referitoare la concentrația de isomalathion. O frecvență sporită de metafaze cu aberații cromozomice a fost observată în lipsa unei activări metabolice, în cadrul testului de aberație cromozomică realizat pe limfocite umane, însă această frecvență sporită nu a mai fost observată ulterior în al doilea test realizat cu concentrații mai scăzute. Cele două teste in vivo realizate pe culturi de celule somatice au fost negative (concentrația de isomalathion s-a ridicat la 0,2%). Experții au apreciat că rezultatele pozitive observate cu ocazia testelor in vitro pot fi imputate isomalathionului și altor impurități, astfel cum arată anumite studii publicate. Cu toate acestea, efectele pozitive menționate în studiile publicate au făcut obiectul unei discuții în timpul reuniunii: toate datele disponibile susțin concluzia potrivit căreia nu ar exista un risc de genotoxicitate in vivo. PRE nu furnizează nicio informație cu privire la riscul de genotoxicitate al isomalathionului. Referitor la concentrația de isomalathion de 0,03%, experții au convenit că nu există un risc de genotoxicitate. Cu toate acestea, deși solicitarea privind o concentrație de isomalathion de 0,2% era menținută, reuniunea nr. 20 a EPCO s-a finalizat cu concluzia că ar fi necesar un nou test Ames (cu o concentrație de isomalathion de 0,2%) sau că ar trebui identificată o lipsă de date. În cazul în care acest studiu ar conduce la un rezultat pozitiv, nu ar fi posibil să se stabilească valori limită și ar fi necesar un test secundar, un test UDS. În august 2005, un nou test Ames cu o concentrație de 0,2% de isomalathion a fost prezentat și evaluat de SMR, însă nu a făcut obiectul niciunei examinări.”
32

Trebuie amintit că mărcile vizate la articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009] sunt în special cele care, din punctul de vedere al publicului relevant, sunt utilizate curent în comerț pentru prezentarea produselor sau a serviciilor vizate ori în privința cărora există, cel puțin, indicii concrete care permit să se concluzioneze că pot fi utilizate în acest mod. Pe de altă parte, semnele vizate de această prevedere sunt inapte să îndeplinească funcția esențială a mărcii, și anume aceea de a identifica originea produsului sau a serviciului, pentru a permite astfel consumatorului care achiziționează produsul sau serviciul desemnat de marcă să facă aceeași alegere, cu ocazia unei achiziții ulterioare, dacă experiența se dovedește pozitivă, sau să facă o altă alegere dacă aceasta se dovedește negativă [Hotărârea Tribunalului din 3 decembrie 2003, Nestlé Waters France/OAPI (Forma unei sticle), T-305/02, Rec., p. I-5207, punctul 28, Hotărârea Tribunalului din , Fieldturf/OAPI (LOOKS LIKE GRASS… FEELS LIKE GRASS… PLAYS LIKE GRASS), T-216/02, Rec., p. II-1023, punctele 23 și 24, și Hotărârea Tribunalului din , Henkel/OAPI (Forma unui flacon alb și transparent), T-393/02, Rec., p. II-4115, punctul 30].
37

Reclamanții 1 și 3 susțin că, în speță, Comisia s-a pronunțat, în mod greșit în drept, în considerentele 51-55 ale deciziei atacate, cu privire la o facilitate de credit sub formă de cont curent, reprezentând o sumă de 17 milioane de euro, care, în opinia lor, a fost acordată KG Holding de Regatul Țărilor de Jos la înființarea acesteia din urmă și care nu a făcut obiectul deciziei de deschidere. Prin urmare, Comisia și-ar fi depășit competența și ar fi încălcat dreptul la apărare și dreptul de a fi ascultat, precum și principiile generale de drept, inclusiv dreptul la o bună administrare prevăzut la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, proclamată la 7 decembrie 2000 la Nisa (JO 2000, C 364, p. 1, Ediție specială, JO 2007, C 303, p. 1), principiul transparenței și obligația de diligență.
77

CPEM susține că Ghidul promotorului pe care OLAF l-a invocat împotriva sa nu i-a fost furnizat în anexa la decizia de acordare și că abia în septembrie 1999 a primit o versiune provizorie care conținea fișe, la care a făcut trimitere OLAF în rapoartele sale. Or, acesta nu ar fi considerat că versiunea provizorie are efect obligatoriu și, prin urmare, nu ar fi ținut cont de ea. În plus, versiunea pe care OLAF își întemeiază criticile împotriva reclamantului nu ar fi fost niciodată identificată în mod clar și niciun element nu ar dovedi că aceasta i-a fost notificată. În sfârșit, versiunea definitivă a Ghidului promotorului nu ar fi conținut fișele respective. Toate remarcile legate de aceste fișe ar fi, prin urmare, inoperante.
66

Cu toate acestea, în cadrul articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 451/2000 i se poate atribui un rol grupului SPR. Conform acestui articol, în vederea evaluării PRE, EFSA este obligată să organizeze o examinare inter pares, respectiv de către statele membre și, dacă este necesar, de către experți naționali. Într-un scop de raționalizare a acestei examinări, EFSA a elaborat proceduri speciale. Aceste proceduri sunt descrise în documentul intitulat „Procedure of the peer review of active substances used in plant protection products evaluated in the second stage of the review programme” (Procedura examinării inter pares a substanțelor active utilizate în produsele fitosanitare evaluate în cadrul celei de a doua etape a programului de lucru). În acest document, EFSA prezintă patru tipuri de proceduri între care aceasta poate alege în funcție de dificultățile prezentate de dosar. Procedurile respective sunt gestionate, în cadrul EFSA, de o unitate de coordonare a examinării inter pares a pesticidelor, denumită de asemenea PRAPeR (EFSA’s Pesticide Risk Assessment Peer Review), unitate care a preluat atribuțiile exercitate anterior de EPCO. În cadrul procedurii elaborate în mod special de EFSA pentru a se proceda la evaluarea substanțelor active a căror inocuitate ridică probleme – care este unul dintre cele patru tipuri de proceduri menționate anterior – EFSA a prevăzut un rol pentru grupul SPR, creat în temeiul articolului 28 alineatul (4) din Regulamentul nr. 178/2002. Astfel, pentru aceste substanțe, EFSA a prevăzut convocarea unor reuniuni ale experților naționali, precum și posibilitatea de a consulta grupul SPR cu privire la aspecte problematice.
5

În expunerea de motive atașată la scrisoarea menționată, Consiliul a arătat următoarele: „SISON, Jose Maria (cunoscut și sub numele de Armando Liwanag, Joma, șef al Partidului Comunist din Filipine, inclusiv NPA), născut pe 8 februarie 1939 la Cabugao, Filipine Jose Maria Sison este fondatorul și conducătorul Partidului Comunist din Filipine, inclusiv al New People’s Army (NPA) (Filipine), inclusă pe lista grupurilor implicate în acte de terorism în sensul articolului 1 alineatul (2) din Poziția comună 2001/931/PESC. Acesta s-a făcut în mai multe rânduri avocatul folosirii violenței pentru realizarea obiectivelor politice și conducerea NPA ce i-a fost încredințată, grup răspunzător de un anumit număr de atacuri teroriste în Filipine. Aceste acte se încadrează în domeniul de aplicare al articolului 1 alineatul (3) [punctul] (iii), […] (i) și (j) din Poziția comună 2001/931/PESC (denumită în continuare «poziția comună») și au fost săvârșite cu intenție în sensul articolului 1 alineatul (3) [punctul] (iii) din poziția comună. [Rechtbank] a menținut, la 11 septembrie 1997, […] [hotărârea pronunțată de Raad van State în 1995]. Secția administrativă a Raad van State a decis că statutul de solicitant de azil în Țările de Jos a fost refuzat în mod întemeiat întrucât se dovedise că acesta conducea (sau încercase să conducă) aripa armată a CPP, NPA, răspunzătoare de un anumit număr de atacuri teroriste în Filipine și întrucât a rezultat și faptul că menținea contacte cu organizații teroriste din întreaga lume. Prin Ordinul ministerial («regeling») nr. DJZ/BR/749-02 din 13 august 2002 (Sanctieregeling terrorisme 2002, III), publicat în jurnalul oficial olandez Staatscourant la , ministrul afacerilor externe și ministrul finanțelor [din Țările de Jos] au decis să înghețe toate activele deținute de Jose Maria Sison și de Partidul Comunist din Filipine, inclusiv pe cele deținute de New People’s Army (NPA). Guvernul american l-a calificat pe Jose Maria Sison drept «Specially Designated Global Terrorist» (desemnat în special terorist mondial), în conformitate cu US Executive Order 13224. Această decizie este supusă căilor de atac în temeiul dreptului american. Așadar, în ceea ce îl privește pe Jose Maria Sison, autoritățile competente au luat decizii în sensul articolului 1 punctul 4 din poziția comună. Consiliul are convingerea că motivele de a-l include pe Jose Maria Sison pe lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică măsurile prevăzute la articolul 2 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 2580/2001 rămân valabile.”
Marca sau semnul invocat în sprijinul anulării:

Marca comunitară verbală UGLI pentru produsele din clasele 29, 31 și 32 și marca națională figurativă UGLI Fruit – but the affliction is only skin deep pentru produsele din clasa 31
Cerere de anulare a Deciziei C (2006) 465 final a Comisiei din 23 februarie 2006 de rambursare a valorii, majorate cu dobânzi de întârziere, a avansului plătit în temeiul contractului de sprijin financiar încheiat în cadrul programului Prince pentru o operațiune intitulată „The EURO – Its genuine and essential impact on schoolchildren” (Eurogenesis), privind pregătirea pentru introducerea euro în mediul școlar
11

Întrucât, pentru a se răspunde la întrebările adresate de Tribunal, nu era necesară prezentarea niciunui document, aceste documente, prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului, nu pot fi luate în considerare. În fapt, acțiunea formulată în fața Tribunalului are ca obiect controlul de legalitate a deciziilor camerelor de recurs ale OAPI în sensul articolului 63 din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 65 din Regulamentul nr. 207/2009), astfel încât Tribunalul nu are rolul de a reexamina circumstanțele de fapt în lumina probelor prezentate pentru prima dată în fața acestuia. Trebuie înlăturate, așadar, documentele sus-menționate, fără a mai fi necesar să se examineze forța probantă a acestora [a se vedea în acest sens Hotărârea Tribunalului din 24 noiembrie 2005, Sadas/OAPI – LTJ Diffusion (ARTHUR ET FELICIE), T-346/04, Rec., p. II-4891, punctul 19, și Hotărârea Tribunalului din , Nalocebar/OAPI – Limiñana y Botella (Limoncello di Capri), T-210/05, nepublicată în Repertoriu, punctul 16 și jurisprudența citată]
44

Pe de altă parte, aprecierea globală, în ceea ce privește similitudinea vizuală, fonetică sau conceptuală dintre mărcile în conflict trebuie să se întemeieze pe impresia de ansamblu produsă de acestea, ținând seama în special de elementele lor distinctive și dominante. Astfel, din modul de redactare a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94, potrivit căruia „există un risc de confuzie [în percepția publicului]”, rezultă că percepția asupra mărcilor pe care o are consumatorul mediu al tipului de produse sau de servicii în cauză are un rol determinant în aprecierea globală a riscului de confuzie. Or, consumatorul mediu percepe o marcă în mod normal ca pe un tot și nu face o examinare a diferitelor detalii ale acesteia (a se vedea Hotărârea CAPIO, punctul 41 de mai sus, punctul 73 și jurisprudența citată; a se vedea de asemenea, prin analogie, Hotărârea SABEL, punctul 42 de mai sus, punctul 23).
14

În plus, regulamentul în litigiu a inserat în cadrul Regulamentului nr. 1782/2003 un titlu IVb, intitulat „Transferuri financiare”, care cuprinde, printre altele, articolul 143e, intitulat „Transferul financiar pentru restructurarea regiunilor producătoare de bumbac”, care are următorul conținut: „Începând cu exercițiul bugetar 2007, se acordă pentru fiecare an calendaristic o sumă de 22 milioane EUR, calculată pe baza cheltuielilor medii înregistrate pentru bumbac în 2000, 2001 și 2002, cu titlu de ajutor comunitar suplimentar, pentru punerea în aplicare a unor măsuri de sprijin pentru regiunile producătoare de bumbac în cadrul schemelor de dezvoltare rurală finanțate în cadrul FEOGA, secțiunea Garantare, în conformitate cu Regulamentul […] nr. 1257/1999.”
37

În plus, reclamanta nu poate susține că, pentru prezentarea semnului verbal anterior, pot fi utilizate caractere comparabile cu cele utilizate pentru marca solicitată. Astfel, este important să se sublinieze că examinarea similitudinii mărcilor în litigiu ia în considerare aceste mărci în ansamblul lor, astfel cum sunt înregistrate sau solicitate. Or, o marcă verbală este o marcă formată exclusiv din litere, din cuvinte sau din grupuri de cuvinte, scrise cu caractere de tipar de tip normal, fără elemente figurative specifice. Protecția care decurge din înregistrarea unei mărci verbale se referă la cuvântul indicat în cererea de înregistrare, iar nu la aspectele figurative sau stilistice particulare pe care această marcă le-ar putea eventual avea. Prin urmare, nu este necesar să se ia în considerare, în vederea examinării similitudinii, grafia pe care semnul verbal anterior ar fi susceptibil să o prezinte în viitor [a se vedea în acest sens Hotărârea Tribunalului Faber, citată anterior, punctele 36 și 37, Hotărârea Tribunalului din 13 februarie 2007, Ontex/OAPI – Curon Medical (CURON), T-353/04, nepublicată în Repertoriu, punctul 74, și Hotărârea Tribunalului din , Radio Regenbogen Hörfunk in Baden/OAPI (RadioCom), T-254/06, nepublicată în Repertoriu, punctul 43].
Cerere de anulare a anunțurilor de concursuri generale EPSO/AD/94/07, privind constituirea unei liste de recrutare de administratori (AD 5) în domeniul informării, comunicării și mass‑media (JO 2007, C 45 A, p. 3), EPSO/AST/37/07, privind constituirea unei liste de recrutare de asistenți (AST 3) în domeniul comunicării și informării (JO 2007, C 45 A, p. 15), și EPSO/AD/95/07, privind constituirea unei liste de recrutare de administratori (AD 5) în domeniul științelor informației (bibliotecă/documentare) (JO 2007, C 103 A, p. 7)
349

În această privință, argumentul reclamantelor potrivit căruia divergențele dintre costurile reale ex post și estimările ex ante utilizate de CMT nu ar fi fost suficient de clare pentru a determina Telefónica să pună la îndoială temeinicia acțiunii CMT trebuie să fie respins. Astfel, pentru a susține acest argument, reclamantele afirmă, în cererea lor introductivă, că pretinsele incoerențe dintre informațiile furnizate de Telefónica către CMT și cele cuprinse în planurile sale de afaceri sau în tablourile de bord ar rezulta dintr-o interpretare eronată efectuată de Comisie a informațiilor puse la dispoziția sa privind previziunile cererii și care se referă la costuri privind o rețea de [confidențial] linii ADSL. Or, chiar dacă se presupune că un astfel de argument este întemeiat, acesta singur nu poate să pună sub semnul întrebării ansamblul elementelor de probă care figurează în special în tabelul 59 din decizia atacată, prin care se stabilește că Telefónica nu putea să nu știe că costurile utilizate în modelul „retail minus” al CMT nu corespundeau realității. Dimpotrivă, celelalte argumente ale reclamantelor potrivit cărora, pe de o parte, consultantul ARCOME nu ar fi utilizat informațiile furnizate de Telefónica, ci ar fi utilizat, ca referință pentru a elabora modelul „retail minus”, o rețea de mai mult de [confidențial] linii ADSL, și, pe de altă parte, CMT nu ar fi utilizat contabilitatea costurilor Telefónica, considerând că aceasta nu fusese realizată în mod suficient de detaliat, urmăresc să confirme faptul că Telefónica știa sau ar fi trebuit să știe că costurile utilizate în modelul „retail minus” al CMT nu corespundeau costurilor reale.
55

Fără să fie necesară pronunțarea asupra relevanței hotărârii Supreme Court of the United States (Curtea Supremă a Statelor Unite) din 13 ianuarie 2004 [cauza Verizon Communications Inc. v. Law Offices of Curtis V. Trinko, LLP, 540 U.S. 398 (2004)], invocată de Regatul Spaniei, pentru a analiza în speță condițiile de intervenție a Comisiei în temeiul articolului 82 CE pe piața reglementată în cauză, trebuie să se considere că, în considerentele (287)-(309) ale deciziei atacate, Comisia a examinat efectiv contextul normativ în care Telefónica a furnizat un acces cu ridicata la nivel regional și la nivel național și a luat în considerare acest context tocmai ca urmare a necesității, amintite la punctul 51 de mai sus, de a aprecia ansamblul împrejurărilor, printre care obligația impusă Telefónica de cadrul de reglementare spaniol de a furniza accesul cu ridicata la nivel regional din martie 1999 și accesul cu ridicata la nivel național din aprilie 2002 [considerentul (287) al deciziei atacate]. În acest scop, în decizia atacată, Comisia s-a referit de altfel, în numeroase rânduri, la acțiunea CMT pe piața spaniolă. În orice caz, chiar presupunând că reglementarea sectorială la care se referă Regatul Spaniei ar rezulta din acte de drept derivat al Uniunii, trebuie să se sublinieze că, având în vedere principiile care guvernează ierarhia normelor, astfel de acte nu pot deroga de la o dispoziție a tratatului, în speță de la articolul 82 CE, în afara unei dispoziții a tratatului care să permită derogarea (a se vedea în acest sens Hotărârea Tribunalului din 10 iulie 1990, Tetra Pak/Comisia, T-51/89, Rec., p. II-309, punctul 25).
40

În măsura în care nu există în materie nicio definiție de drept al Uniunii a ceea ce trebuie să se înțeleagă prin „eliminare”, semnificația și conținutul acestui termen trebuie determinată luând în considerare contextul general în care acesta este utilizat și conform sensului său obișnuit în limbajul curent (Hotărârea Curții din 27 ianuarie 1988, Danemarca/Comisia, 349/85, Rec., p. 169, punctul 9, Hotărârea din 27 ianuarie 2000, DIR International Film și alții/Comisia, C-164/98 P, Rec., p. I-447, punctul 26, și Hotărârea din 4 mai 2006, Massachusetts Institute of Technology, C-431/04, Rec., p. I-4089, punctul 17). Or, în ceea ce privește produsele agricole, trebuie să se considere că, în limbajul curent, termenul „eliminat”, astfel cum este utilizat la punctul 4 alineatul (2) din anexa IV la actul de aderare, are sensul „distrus” sau „înlăturat de pe piață”.
23

În cadrul unor măsuri de organizare a procedurii, în temeiul articolului 64 din Regulamentul de procedură din 2 mai 1991, Tribunalul a adresat întrebări părților, la care acestea au răspuns în termenul acordat. În interesul unei bune administrări a justiției și în vederea unei gestiuni optime a celor trei cauze dintre reclamantă și Comisie pendinte la Tribunal, în primul rând, prezenta cauză, în al doilea rând, cauza T‑388/11, Deutsche Post/Comisia, și, în al treilea rând, cauza T‑152/12, Deutsche Post/Comisia, Tribunalul a dorit să afle în special opinia părților în legătură cu ce ar putea sau ar trebui să fie prioritățile în ceea ce privește ordinea examinării acestor cauze și posibilitatea de a suspenda una sau mai multe cauze în așteptarea judecării celorlalte. În cauza T‑388/11, Deutsche Post/Comisia, reclamanta solicită anularea Deciziei Comisiei C(2011) 3081 final din 10 mai 2011 de extindere a procedurii oficiale de investigare în curs, privind ajutoarele de stat acordate de Germania reclamantei cu titlu de compensare a obligațiilor sale de serviciu universal, la subvențiile plătite de autoritățile germane în favoarea reclamantei pentru acoperirea costului pensiilor salariaților care au statutul de funcționar [ajutorul de stat C 36/27 (ex NN 25/07)]. În cauza T‑152/12, Deutsche Post/Comisia, reclamanta solicită anularea articolelor 1, 2 și 4-6 din Decizia 2012/636/UE a Comisiei din 25 ianuarie 2012 privind măsura C 36/07 (ex NN 25/07) pusă în aplicare de Germania în favoarea reclamantei (JO L 289, p. 1).
115

Reclamantele nu pot critica Consiliul că nu a explicat suficient în ce fel era în interesul Osram menținerea măsurilor antidumping în cauză. Astfel, în considerentele (65)-(93) ale regulamentului atacat, Consiliul a stabilit în mod corespunzător și a explicat că expirarea acestor măsuri favoriza continuarea sau reapariția prejudiciului suferit de această societate. Acesta a constatat în special, în considerentul (90) al acestui regulament, că o astfel de expirare ar duce probabil la o deteriorare considerabilă a situației financiare a acesteia, întrucât s-ar vedea nevoită fie să își diminueze vânzările și, prin urmare, producția, fie să reducă prețurile sau ambele. Pe cale logică, o menținere a măsurilor antidumping nu putea, în consecință, să fie decât în interesul Osram. În plus, trebuie arătat că Consiliul nu a lăsat niciodată să se înțeleagă că această menținere ar permite Osram să surmonteze toate dificultățile pe care le are, ci numai că ar ajuta-o să efectueze adaptările necesare. În privința deciziei de a limita la un an perioada de prelungire a măsurilor, rezultă din considerentele (115) și (116) ale regulamentului atacat că ea este rezultatul comparației dintre diferite interese existente, care a lăsat în special să se vadă că, după acest termen, efectele negative probabile ale măsurilor menționate asupra consumatorilor și a altor operatori ar fi disproporționate față de avantajele pe care le-ar oferi producătorilor comunitari.