*
RO
Repertor iuljur isprudenței
*
ECLI:EU:T:2015 :662 1ORDONANȚA TRIBUNALULUI (Camera a t reia extinsă)
14 septembrie 2015  
Limba de procedură: slovena.„Acțiune în anulare — Resurse proprii ale Uniunii — Responsabilitate financiară a s tatelor mem bre — 
Obligația de a p lăti Comisiei valoarea corespunzătoare unei pierderi de resurse proprii — Scrisoare a 
Comisiei — Act care nu este supus căilor de atac — Inadmisibilitate”
În cauza T-585/14,
Republica Slovenia, reprezentată de L. Bembič, în calitate de agent,
reclamantă,
împotriva
Comisiei Europene, reprezentată de P. Ondrůšek, de M . Wasmeier și de M . Žebre, în calitate de 
agenți,
pârâtă,
având ca obiect o c erere de anulare a p retinsei decizii a D irecției Generale Buget a C omisiei cuprinse în 
scrisoarea BUDG/B/03MV D (2014 ) 1782918 di n 2 iunie 2014 , prin care aceasta di n urmă ar f i 
constatat, pe d e o p arte, că Republica Slovenia ar f i responsabilă financiar pe ntru o p ierdere a u nor 
resurse proprii t radiționale pe ntru bugetul Uniunii Europene cu ocazia eliberării u nei licențe de 
import de zahăr pe ntru anul 2011 ș i, pe d e altă parte, că acest stat mem bru ar t rebui să pună la 
dispoziția bugetului Uniunii o s umă echivalentă cu pierderea de resurse proprii tradiționale,
TRIBUNALUL (Camera a t reia extinsă),
compus din domnul S. Papasavvas, președinte, domnul N. J. Forwood, doamna I. Labucka și domnii E. 
Bieliūnas (raportor) și V. Kreuschitz, judecători,
grefier: domnul E. Coulon,
dă prezenta
2 ECLI:EU:T:2015 :662ORDONANȚADIN14.9.2015 –CAUZAT-585/14
SLOVENIA/COMISIA
Ordonanță
Istoricul cauzei
1 La 7 octombrie 2011 , societatea de dr ept sloven Kandit d.o.o. a d epus o c erere de eliberare a u nei 
licențe de import pe ntru o c antitate de 3 000 d e tone de zahăr la Agencija Republike S lovenije za 
kme tijske t rge in ra zvoj podeželja (Agenția slovenă pe ntru piețele agricole și dezvoltarea rurală, 
denumită în continuare „agenția”).
2 La 10 octombrie 2011 , agenția a t rimis Comisiei Europene, prin intermediul aplicației informatice 
denumite „Agricultural M arket Information Q uota” (denumită în continuare „AMIS-Quota”), o 
comunicare conform ar ticolului 9 a lineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 891/2009 a l 
Comisiei din 25 septembrie 2009 p rivind deschiderea și gestionarea anumitor contingente tarifare 
comunitare în sectorul zahărului (JO L 254, p. 82). Prin această comunicare, agenția informa Comisia 
că societatea Kandit a d epus o c erere de eliberare a u nei licențe de import pentru o c antitate de 3 000 
de tone de zahăr din Croația, în cadrul contingentului tarifar nr. 09.4328 .
3 La 24 octombrie 2011 , agenția a e liberat societății Kandit o l icență de import care avea ca obiect zahăr 
din Croația și care privea contingentul tarifar nr. 09.4328 .
4 La 2 noiembrie 2011 , agenția a i nformat Comisia, conform ar ticolului 9 a lineatul (2) litera (i) din 
Regulamentul nr. 891/2009 ș i prin intermediul aplicației AMIS-Quota, că a e liberat societății Kandit 
licența me nționată.
5 La 7 noiembrie 2011 , societatea Kandit, pe b aza licenței care i-a fost eliberată, a încercat să importe 
pentru prima dată zahăr în Slovenia. Or, cu această ocazie, administrația vamală slovenă a c onstatat că 
zahărul în cauză provenea din Serbia și, prin urmare, că licența de import prezentată de societatea 
Kandit, care privea Croația și contingentul tarifar nr. 09.4328 , me nționa o ț ară de proveniență greșită, 
o țară de origine greșită, precum și un număr de contingent tarifar greșit. După ce a f ost informată de 
agenție că a f ost comisă o e roare administrativă, administrația vamală slovenă a a utorizat importul a 71 
de tone de zahăr.
6 La aceeași dată, respectiv înainte de expirarea pe rioadei prevăzute la articolul 9 alineatul (2) litera (i) 
din Regulamentul nr. 891/2009 pe ntru comunicarea către Comisie a l icențelor eliberate, agenția a 
corectat, în aplicația A MIS-Quota, comunicarea către Comisie referitoare la licența de import efectiv 
eliberată pe ntru a p reciza că fusese acordată pe ntru importul de zahăr di n Serbia în cadrul 
contingentului tarifar nr. 09.4326 .
7 Prin e-mailul din aceeași zi, agenția a i nformat Comisia c ă a e fectuat respectiva corectare. De 
asemenea, agenția a i ndicat acesteia di n urmă că trebuia să corecteze comunicarea din 10 octombrie 
2011 me nționată la punctul 2 de mai sus, dar c ă pe rioada s tabilită pe ntru comunicarea cererilor de 
licențe de import, prevăzută la articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul nr. 891/2009 , expirase.
8 Tot la 7 noiembrie 2011 , serviciile Comisiei au informat agenția că nu mai era posibilă corectarea, în 
mod retroactiv, a e rorii comise la momentul comunicării di n 10 octombrie 2011 .
9 Schimburile de scrisori di ntre autoritățile slovene și serviciile Comisiei au continuat în anul 2012 ș i în 
anul 2014 .
ECLI:EU:T:2015 :662 3ORDONANȚADIN14.9.2015 –CAUZAT-585/14
SLOVENIA/COMISIA
10 Prin scrisoarea din 2 iunie 2014 ( denumită în continuare „scrisoarea atacată”), dir ectorul Direcției 
„Resurse proprii ș i programare financiară” di n D irecția G enerală Buget a C omisiei (denumit în 
continuare „directorul”) a a mintit eroarea ad ministrativă care a f ost comisă. Acesta a s ubliniat că 
respectivele cantități, importate prin intermediul licențelor, dar c are nu erau justificate, nu puteau 
beneficia de contingentul de taxe vamale reduse și determinau plata unor taxe vamale no rmale.
11 În scrisoarea atacată, dir ectorul a e xplicat de asemenea că autoritățile slovene au eliberat o l icență de 
import nevalidă pe ntru contingentul nr. 09.4326 ( Serbia), pentru care nu a e xistat o c omunicare 
corespunzătoare. În această privință, a a mintit că ar ticolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) 
nr. 1301 /2006 a l Comisiei din 31 august 2006 d e stabilire a no rmelor comune pe ntru ad ministrarea 
contingentelor tarifare de import pentru produsele agricole gestionate printr-un sistem d e licențe de 
import (JO L 238, p. 13, Ediție specială, 03/vol. 75, p. 83) prevedea în m od clar că nicio licență de 
import nu putea fi eliberată pe ntru cantitățile care nu fuseseră comunicate Comisiei. Acesta a ar ătat 
de asemenea că eroarea comisă nu a p utut fi corectată de Comisie pe ntru m otivul că, pe d e o p arte, 
erorile comise de operatori nu puteau fi luate în considerare în ve derea unor eve ntuale corectări, iar, 
pe d e altă parte, eroarea în cauză a f ost comunicată după finalizarea procesului de validare a 
comunicărilor.
12 Directorul a d edus de aici că o c antitate de până la 3 000 d e tone de zahăr ar f i putut să fie importată 
în afara c ontingentului dacă licența de import ar f i fost utilizată în întregime. A ad ăugat că pierderea 
maximă de resurse proprii tradiționale care putea să se fi produs se ridi ca la 1 257 000 d e euro în 
măsura în care cuantumul specific al taxelor vamale pe ntru importul de zahăr a f ost fixat la 419 euro 
per tonă net. A s olicitat autorităților slovene să pună la dispoziția bugetului Uniunii valoarea pierderii 
de resurse proprii tradiționale pe ntru care autoritățile slovene erau responsabile financiar ș i care a 
putut rezulta din eroarea comisă. În scopul limitării cuantumului dobânzilor de întârziere prevăzute la 
articolul 11 di n Regulamentul, modificat, (CE, Euratom) nr. 1150 /2000 a l Consiliului din 22 mai 2000 
privind punerea în aplicare a D eciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale 
Comunităților Europene (JO L 130, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 184), a s ugerat autorităților 
slovene să acționeze cât mai repede posibil. A p recizat că toate elementele contabile ar t rebui de 
asemenea să fie comunicate serviciilor Comisiei pe ntru a l e pe rmite să calculeze dobânzile de 
întârziere. În acest scop, tabelul de completat a fost anexat la scrisoarea atacată.
Procedura
13 Prin cererea introductivă depusă la grefa Tribunalului la 4 august 2014 , Republica Slovenia a i ntrodus 
prezenta acțiune.
14 În cererea introductivă, Republica Slovenia a s olicitat, în temeiul articolului 51 a lineatul (1) al doilea 
paragraf din Regulamentul de procedură al Tribunalului din 2 mai 1991 , judecarea cauzei de o c ameră 
compusă din cel puțin cinci judecători.
15 Prin act separat, depus la grefa Tribunalului la 13 noiembrie 2014 , Comisia a ridi cat o e xcepție de 
inadmisibilitate în temeiul articolului 114 a lineatul (1) din Regulamentul de procedură din 2 mai 1991 .
16 Republica Slovenia a d epus observații cu privire la această excepție de inadmisibilitate la 6 februarie 
2015 .
17 Prin acte depuse la grefa Tribunalului la 28 noiembrie 2014 ș i, respectiv, la 13 martie 2015 , Republica 
Portugheză și Regatul Spaniei au formulat cereri de intervenție în susținerea concluziilor în anulare ale 
Republicii Slovenia, conform ar ticolului 115 di n Regulamentul de procedură din 2 mai 1991 .
4 ECLI:EU:T:2015 :662ORDONANȚADIN14.9.2015 –CAUZAT-585/14
SLOVENIA/COMISIA
18 Ținând seama de cererea me nționată la punctul 14 d e mai sus și având în ve dere textul articolului 51 
alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul de procedură din 2 mai 1991 , la 17 iunie 2015 , 
Tribunalul a trimis cauza la Camera a t reia extinsă.
Concluziile părților
19 În cererea introductivă, Republica Slovenia solicită Tribunalului:
— anularea pretinsei decizii a D irecției Generale Buget a C omisiei cuprinse în scrisoarea atacată;
— obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.
20 Prin intermediul excepției de inadmisibilitate, Comisia solicită Tribunalului:
— respingerea acțiunii ca inadmisibilă:
— obligarea Republicii Slovenia la plata cheltuielilor de judecată.
21 În observațiile privind excepția de inadmisibilitate, Republica Slovenia solicită Tribunalului:
— respingerea excepției de inadmisibilitate ridi cate de Comisie;
— în subsidiar , unirea deciziei asupra excepției de inadmisibilitate cu decizia asupra fondului.
În drept
22 Potrivit ar ticolului 130 a lineatul (1) din R egulamentul de procedură al Tribunalului, la cererea 
pârâtului, Tribunalul poate să se pronunțe asupra inadmisibilității sau asupra n ecompe tenței fără a 
intra în dezbaterea fondului. Tribunalul consideră că, în speță, înscrisurile de la dosar sunt suficient 
de lămuritoare și decide să statueze fără continuarea procedurii.
23 Comisia susține că acțiunea este inadmisibilă pe ntru m otivul că nici conținutul scrisorii a tacate, nici 
contextul adoptării acesteia sau compe tențele sale nu indică faptul că scrisoarea me nționată ar c onține 
o decizie obligatorie sau că ar p roduce efecte juridice obligatorii. Comisia ara tă de asemenea că 
scrisoarea atacată are un caracter preparatoriu sau confirmă o s crisoare anterioară.
24 Republica Slovenia contestă ar gumentația C omisiei. În primul rând, aceasta susține că scrisoarea 
atacată a f ost redactată de Comisie, care este o i nstituție a U niunii. În al doilea rând, subliniază că a 
trebuit să pună în aplicare prevederile cuprinse în scrisoarea me nționată. În al treilea rând, ara tă că 
scrisoarea atacată produce efecte obligatorii. Astfel, în această scrisoare, Comisia ar f i efectuat, în lipsa 
unui temei juridic, aprecieri definitive p rin care i-ar fi ordonat să pună la dispoziția bugetului Uniunii 
valoarea pierderii d e resurse proprii care ar f i intervenit în speță. Pe de altă parte, scrisoarea atacată ar 
produce efecte juridice în privința terților. În al patrulea rând, Republica Slovenia susține că Comisia 
și-a depășit compe tențele pe c are le deține pe ntru motivul că a ad optat o d ecizie care nu are un temei 
în dr eptul Uniunii. În al cincilea rând, contestă caracterul eve ntual preparatoriu sau confirmativ al 
scrisorii atacate.
25 Reiese dintr-o jurisprudență constantă, dezvoltată în cadrul unor acțiuni în anulare introduse de state 
mem bre sau de instituții, că se consideră acte atacabile în sensul articolului 263 T FUE orice dispoziții 
adoptate de instituții, indiferent de forma acestora, care urmăresc să producă efecte juridice obligatorii 
(a se ve dea H otărârea di n 13 octombrie 2011 , Deutsche Post și Germania/Comisia, C-463/10 P 
și C-475/10 P, Rep., EU:C:2011 :656, punctul 36 și jurisprudența citată).
ECLI:EU:T:2015 :662 5ORDONANȚADIN14.9.2015 –CAUZAT-585/14
SLOVENIA/COMISIA
26 Potrivit jurisprudenței, nu numai actele preparatorii sunt excluse de la controlul jurisdicțional prevăzut 
la ar ticolul 263 T FUE, ci și orice act care nu produce efecte juridice obligatorii, precum a ctele 
confirmative ș i actele de pură executare, simplele recomandări și avize, precum ș i, în principiu, 
instrucțiunile interne [a se vedea în acest sens Ordonanța din 14 mai 2012 , Sepracor Pharmaceuticals 
(Irlanda)/Comisia, C-477/11 P, EU:C:2012 :292, punctul 52 și jurisprudența citată].
27 Tot potrivit jurisprudenței, trebuie acordată atenție fondului măsurii a c ărei anulare este solicitată 
pentru a s e stabili dacă aceasta poate face obiectul unei acțiuni, forma în care a f ost adoptată fiind în 
principiu fără importanță în a ceastă privință (a se ve dea O rdonanța di n 26 ianuarie 2011 , 
FIBE/Parlamentul, T-550/10, EU:T:2011 :19, punctul 17 și jurisprudența citată).
28 În speță, în primul rând, trebuie ar ătat că, potrivit articolului 2 a lineatul (1) litera (a) din D ecizia 
2007 /436/CE, Euratom a C onsiliului di n 7 iunie 2007 p rivind sistemul de resurse proprii a l 
Comunităților Europene (JO L 163, p. 17), constituie resurse proprii înscrise în bugetul general al 
Uniunii veniturile din taxe, din prime, din sume adi ționale sau compe nsatorii, din sume s au din factori 
adiționali, din taxe din Tariful vamal comun și din alte taxe stabilite sau care urmează a f i stabilite de 
către instituțiile Uniunii în legătură cu comerțul cu țările terțe, din taxe vamale la produsele care intră 
sub incidența Tratatului de instituire a C omunității Europene a C ărbunelui și Oțelului, expirat între 
timp, precum și din contribuții și din alte taxe prevăzute în cadrul organizării c omune a p iețelor 
zahărului.
29 Astfel cum rezultă din ar ticolul 8 alineatul (1) din D ecizia 2007 /436, resursele proprii a le Uniunii 
prevăzute la articolul 2 alineatul (1) litera (a) din decizia me nționată sunt încasate de statele mem bre, 
iar a cestea au obligația de a p une resursele respective la dispoziția C omisiei (a se vedea prin analogie 
Hotărârea din 15 noiembrie 2005 , Comisia/Danemarca, C-392/02, Rec, EU:C:2005 :683, punctul 55, și 
Hotărârea din 8 iulie 2010 , Comisia/Italia, C-334/08, Rep., EU:C:2010 :414, punctul 40).
30 În plus, potrivit jurisprudenței Curții, statele mem bre au obligația de a c onstata resursele proprii ale 
Uniunii. Astfel, articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1150 /2000 t rebuie interpretat în sensul 
că statele mem bre nu se pot exonera d e obligația de a c onstata creanțele, chiar da că le contestă, cu 
riscul de a s e ad mite ca echilibrul financiar a l Uniunii să fie bulversat, fie și cu titlu temp orar, prin 
comportamentul unui stat mem bru (Hotărârea di n 17 martie 2011 , Comisia/Portugalia, C-23/10, 
EU:C:2011 :160, punctul 58; a s e ve dea de asemenea, prin analogie, Hotărârea Comisia/Danemarca, 
punctul 29 d e mai sus, EU:C:2005 :683, punctul 60).
31 Pe de altă parte, articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1150 /2000 p revede, în esență, că fiecare 
stat mem bru înscrie resursele proprii în creditul contului deschis în numele Comisiei la trezoreria s a 
sau la organismul pe c are l-a desemnat.
32 În plus, în temeiul articolului 17 a lineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 1150 /2000 , statele mem bre 
sunt obligate să ia t oate m ăsurile necesare pe ntru ca sumele corespunzătoare taxelor constatate în 
conformitate cu ar ticolul 2 din același regulament să fie puse la dispoziția C omisiei. Statele mem bre 
nu sunt scutite de această obligație decât dacă recuperarea nu a p utut fi efectuată pe ntru m otive d e 
forță majoră sau atunci când se dovedește că este definitiv imposibil să se procedeze la recuperare 
pentru motive care nu le pot fi imputate (a se vedea Hotărârea Comisia/Italia, punctul 29 d e mai sus, 
EU:C:2010 :414, punctul 35 și jurisprudența citată).
33 În sfârșit, un stat mem bru care nu constată dreptul Uniunii cu privire la resursele proprii și nu pune la 
dispoziția C omisiei valoarea corespunzătoare a a cestora, fără ca vreuna dintre condițiile prevăzute la 
articolul 17 a lineatul (2) din Regulamentul nr. 1150 /2000 s ă fie întrunită, nu își îndeplinește obligațiile 
care îi r evin în temeiul dreptului Uniunii (a se ve dea Hotărârea din 3 aprilie 2014 , Comisia/Regatul 
Unit, C-60/13, EU:C:2014 :219, punctul 50 și jurisprudența citată).
6 ECLI:EU:T:2015 :662ORDONANȚADIN14.9.2015 –CAUZAT-585/14
SLOVENIA/COMISIA
34 Astfel, rezultă în mod dir ect din dispozițiile Deciziei 2007 /436 ș i ale Regulamentului nr. 1150 /2000 c ă 
revine în sarcina statelor mem bre înseși să aprecieze existența unei pierderi d e resurse proprii 
tradiționale, precum și existența unei obligații de a p lăti astfel de resurse. Revine acestora sarcina de a 
constata resursele proprii tradiționale ale Uniunii și de a p roceda la punerea la dispoziție a r esurselor 
menționate atunci când condițiile prevăzute de textele respective s unt reunite fără a f i necesară o 
decizie a C omisiei. Punerea în aplicare a o bligației de punere la di spoziție a r esurselor proprii, 
prevăzută de aceste texte, intră, așadar , în responsabilitatea statelor mem bre.
35 Responsabilitatea autorităților statelor mem bre în ceea ce privește punerea la dispoziție a r esurselor 
proprii t radiționale este susținută, pe d e o p arte, de considerentul (2) al Regulamentului 
nr. 1150 /2000 , care me nționează că Uniunea trebuie să dispună în cele mai bune condiții de resursele 
proprii la care se referă articolul 2 din Decizia 2007 /436, și, pe d e altă parte, de cerința unei puneri la 
dispoziție rapide și eficace a r esurselor proprii a le Uniunii (a se ve dea în acest sens Ordonanța din 
4 octombrie 2007 , Finlanda/Comisia, C-457/06 P, EU:C:2007 :582, punctul 39 și jurisprudența citată).
36 În al doilea rând, trebuie observat că Decizia 2007 /436 ș i Regulamentul nr. 1150 /2000 n u prevăd nicio 
procedură specifică în urma căreia Comisia ar f i determinată să adopte o d ecizie referitoare la obligația, 
care incumbă statelor mem bre, de a p une resursele proprii tradiționale la dispoziția bugetului Uniunii.
37 Astfel, rezultă în special din considerentele (10) și (20), precum ș i din ar ticolele 18 ș i 19 di n 
Regulamentul nr. 1150 /2000 c ă Comisia ar e compe tența de a u rmări și de a c ontrola acțiunea statelor 
mem bre, la nevoie prin efectuarea unor verificări la fața locului.
38 În schimb, nicio di spoziție din D ecizia 2007 /436 s au di n Regulamentul nr. 1150 /2000 n u atribuie 
Comisiei compe tența de a s e pronunța, pe c ale de decizie, asupra obligației de punere la dispoziție a 
resurselor proprii tradiționale, prevăzută de aceste texte.
39 Pe de altă parte, rezultă dintr-o jurisprudență constantă că, potrivit sistemului instituit la articolele 258 
TFUE-260 T FUE, stabilirea dr epturilor și a o bligațiilor statelor mem bre, precum ș i calificarea 
comportamentului lor pot rezulta numai di ntr-o hotărâre a C urții (Hotărârea din 29 septembrie 1998 , 
Comisia/Germania, C-191/95, Rec, EU:C:1998 :441, punctul 45, și Hotărârea di n 15 ianuarie 2014 , 
Comisia/Portugalia, C-292/11 P, Rep., EU:C:2014 :3, punctul 49).
40 Astfel, în cadrul misiunii sale de supraveghere a p unerii în aplicare de către statele mem bre a o bligației 
de punere la di spoziție a r esurselor proprii t radiționale care reiese di n D ecizia 2007 /436 ș i din 
Regulamentul nr. 1150 /2000 , Comisia nu poate ad uce atingere compe tenței exclusive a C urții de a 
statua cu privire la conformitatea unui comportament cu regulamentul me nționat.
41 În consecință, atunci când există un di ferend între Comisie și un stat mem bru în ceea ce privește 
problema dacă un comportament este conform cu obligația de punere la dispoziție a r esurselor proprii 
tradiționale prevăzută de Decizia 2007 /436 ș i de Regulamentul nr. 1150 /2000 , Comisia nu poate, prin 
adoptarea unei decizii, să soluționeze ea însăși, și în mod definitiv, un astfel de diferend.
42 În consecință, în lipsa unei dispoziții care abilitează Comisia să ad opte un act care impune unui stat 
mem bru să pună la dispoziție resurse proprii, scrisoarea atacată poate fi considerată doar ca având o 
valoare informativă și ca o s implă invitație adr esată Republicii Slovenia.
43 Astfel, opinia em isă de Comisie în scrisoarea atacată nu este de natură să producă efecte juridice 
obligatorii, din m oment ce aplicarea di spozițiilor Uniunii în m aterie de punere la di spoziție a 
resurselor proprii intră, înainte de toate și cu titlu principal, în responsabilitatea statelor mem bre, iar 
nicio dispoziție din Decizia 2007 /436 ș i din Regulamentul nr. 1150 /2000 , adoptată în această materie, 
nu conferă Comisiei compe tența de a l ua decizii cu privire la interpretarea lor, aceasta neavând decât 
posibilitatea, care îi e ste întotdeauna conferită, să își exprime o pinia, care nu este obligatorie în niciun
ECLI:EU:T:2015 :662 7ORDONANȚADIN14.9.2015 –CAUZAT-585/14
SLOVENIA/COMISIA
 caz pe ntru autoritățile naționale (a se vedea în acest sens Ordonanța din 17 mai 1989 , Italia/Comisia, 
151/88, Rec, EU:C:1989 :201, punctul 22, și Ordonanța din 13 iunie 1991 , Sunzest/Comisia, C-50/90, 
Rec, EU:C:1991 :253, punctul 13 și jurisprudența citată).
44 Cu alte cuvinte, punerea la dispoziție a u nor resurse proprii tradiționale este de compe tența statelor 
mem bre, iar C omisia poate numai să își exprime o pinia, care nu este obligatorie pe ntru acestea din 
urmă, manifestarea acestei opinii înscriindu-se în cadrul cooperării di ntre Comisie și autoritățile 
statelor mem bre însărcinate cu aplicarea reglementării U niunii (a se vedea în acest sens Hotărârea din 
15 septembrie 1998 , Oleifici Italiani și Fratelli Rubino/Comisia, T-54/96, Rec, EU:T:1998 :204, 
punctul 51 și jurisprudența citată).
45 În această privință, trebuie adăugat că, potrivit unei jurisprudențe constante, caracterul neobligatoriu al 
unei luări de poziție din partea unei instituții a U niunii nu poate fi pus în discuție de faptul că guvernul 
destinatar al actului s-a conformat acestuia (a se vedea Ordonanța din 5 septembrie 2006 , Comunidad 
autónoma de Madrid ș i Mintra/Comisia, T-148/05, EU:T:2006 :234, punctul 43 și jurisprudența citată).
46 În al treilea râ nd, trebuie ar ătat că, întrucât etapa precontencioasă a p rocedurii d e constatare a 
neîndeplinirii o bligațiilor, prevăzută la ar ticolul 258 T FUE, are ca unic scop să pe rmită statului 
mem bru să se conformeze în m od voluntar cerințelor tratatului sau, dacă este cazul, să îi d ea ocazia 
să își justifice poziția, niciunul dintre actele adoptate de Comisie în acest cadru nu are forță obligatorie 
(a se ve dea O rdonanța di n 19 septembrie 2005 , Aseprofar ș i Edifa/Comisia, T-247/04, Rec, 
EU:T:2005 :327, punctul 47 și jurisprudența citată).
47 În ceea ce privește în mod specific em iterea unui aviz motivat, Curtea a c onstatat de altfel că este vorba 
despre o p rocedură preliminară care nu implica efecte juridice obligatorii față de destinatarul avizului 
motivat (Hotărârea Comisia/Germania, punctul 39 d e mai sus, EU:C:1998 :441, punctul 44).
48 Astfel, a fortiori, scrisoarea atacată, în care Comisia invită în mod informal Republica Slovenia să pună 
resurse proprii tradiționale la dispoziția bugetului Uniunii, nu poate constitui un act atacabil.
49 Ținând seama de cele ce precedă, este necesar să se considere că scrisoarea atacată constituie o s implă 
manifestare a u nei opinii scrise cu titlu informativ completată de o i nvitație de punere la dispoziție a 
unor resurse proprii tradiționale, adr esată Republicii Slovenia. Această scrisoare nu ar p utea, așadar , să 
constituie o d ecizie de natură să facă obiectul unei acțiuni în anulare di n m oment ce nu este 
susceptibilă să producă efecte juridice și nici nu urmărește să producă astfel de efecte.
50 Concluzia formulată la punctul 49 d e mai sus nu poate fi repusă în di scuție de celelalte argumente 
invocate de Republica Slovenia.
51 În primul rând, în ceea ce privește valoarea resurselor proprii tradiționale, modalitățile de punere la 
dispoziție a a cestora, precum și eve ntuala plată a u nor dobânzi de întârziere, trebuie subliniat că, 
potrivit jurisprudenței Curții, există o l egătură indisociabilă între obligația de constatare a r esurselor 
proprii a le Uniunii, cea de a l e înscrie în contul Comisiei în termenele stabilite și cea de plată a 
dobânzilor de întârziere. Pe de altă parte, acestea din urmă sunt exigibile indiferent de motivul pentru 
care resursele respective a u fost înregistrate în contul Comisiei cu întârziere. Rezultă de aici că nu 
trebuie să se facă distincție între ipoteza în care statul mem bru ar f i constatat resursele proprii fără a 
le plăti și cea în care acesta ar f i omis în m od nejustificat să le constate, chiar în lipsa unui termen 
obligatoriu (Hotărârea di n 16 mai 1991 , Comisia/Țările de Jo s, C-96/89, Rec, EU:C:1991 :213, 
punctul 38, și Hotărârea Comisia/Danemarca, punctul 29 d e mai sus, EU:C:2005 :683, punctul 67).
52 Astfel, caracterul atacabil al scrisorii atacate, în măsura în care aceasta se referă la valoarea resurselor 
proprii tradiționale în cauză, precum și eve ntuala plată a u nor dobânzi de întârziere, nu poate fi 
apreciat în m od autonom în ra port cu caracterul atacabil al scrisorii me nționate în m ăsura în care
8 ECLI:EU:T:2015 :662ORDONANȚADIN14.9.2015 –CAUZAT-585/14
SLOVENIA/COMISIA
 aceasta me nționează obligația de punere a r esurselor proprii la dispoziția bugetului Uniunii (a se vedea 
în acest sens H otărârea di n 20 martie 1986 , Comisia/Germania, 303 /84, Rec, EU:C:1986 :140, 
punctul 11).
53 Or, în lipsa unei hotărâri a C urții prin care se constată o n eîndeplinire a o bligațiilor de către Republica 
Slovenia în ceea ce privește obligația, contestată, de punere la di spoziție a u nor resurse proprii 
tradiționale prevăzută de Regulamentul nr. 1150 /2000 , Comisia nu poate fi abilitată să stabilească în 
mod definitiv valoarea resurselor proprii t radiționale în cauză și să soluționeze în m od definitiv 
problema dobânzilor de întârziere.
54 În consecință, scrisoarea atacată, care nu produce efecte juridice obligatorii a tunci când invită 
Republica Slovenia să pună resurse proprii tradiționale la dispoziția bugetului Uniunii, nu poate, a 
fortiori, să producă efecte juridice atunci când se referă la valoarea pierderii d e resurse proprii care a 
putut interveni și la obligația d e plată a d obânzilor de întârziere prevăzută la ar ticolul 11 di n 
Regulamentul nr. 1150 /2000 .
55 În al doilea râ nd, trebuie să se respingă ar gumentele Republicii Slovenia întemeiate pe f aptul că 
Comisia ar f i efectuat o i nterpretare eronată a di spozițiilor relevante ale reglementării în cauză sau pe 
faptul că scrisoarea atacată ar f i lipsită de temei juridic.
56 Astfel, întrucât scrisoarea atacată nu poate face obiectul unei acțiuni în anulare introduse în temeiul 
articolului 263 T FUE, argumentele Republicii Slovenia întemeiate pe f aptul că aprecierile Comisiei 
care figurează în această scrisoare sunt eronate sau lipsite de temei juridic trebuie să fie respinse ca 
inoperante.
57 În al treilea rând, și pentru aceleași motive p recum cele de mai sus, trebuie respinsă ca inoperantă și 
argumentația Republicii Slovenia întemeiată pe f aptul că scrisoarea atacată ar p roduce efecte juridice 
obligatorii f ață de terți, în special față de societatea Kandit, pe ntru m otivul că Comisia și-ar fi 
anticipat decizia în ceea ce privește o eve ntuală procedură de rambursare sau de remitere a p lății 
taxelor vamale în favoarea acestei societăți.
58 În orice caz, este necesar să se ara te că obligația de punere la dispoziție a u nor resurse proprii privește 
relația di ntre Uniune și statele sale mem bre. În schimb, recuperarea unei datorii vamale privește relația 
dintre un stat mem bru și debitori.
59 Or, astfel cum a ar ătat Curtea la punctul 63 di n Hotărârea Comisia/Danemarca, punctul 29 d e mai sus 
(EU:C:2005 :683), existența unei distincții între no rmele referitoare la obligația de a c onstata dr eptul 
Uniunii asupra resurselor proprii ș i cele referitoare la posibilitatea statelor mem bre de a r ecupera 
taxele a f ost ad misă deja de Curte în H otărârea din 7 septembrie 1999 , De Haan (C-61/98, Rec, 
EU:C:1999 :393).
60 Astfel, posibilitatea societății Kandit de a o bține o r emitere sau o ra mbursare a t axelor vamale pe c are 
le-a plătit nu poate depinde de împrejurarea că Republica Slovenia poate, eve ntual, să fie obligată să 
pună resurse proprii la dispoziția bugetului Uniunii.
61 Ținând seama de ansamblul celor ce precedă, scrisoarea atacată nu constituie un act susceptibil să facă 
obiectul unei acțiuni în anulare. Prin urmare, trebuie să se respingă acțiunea ca inadmisibilă fără a f i 
nevoie să se examineze celelalte argumente invocate de Comisie și fără a f i necesar să se statueze 
asupra cererilor de intervenție formulate de Republica Portugheză și de Regatul Spaniei.
ECLI:EU:T:2015 :662 9ORDONANȚADIN14.9.2015 –CAUZAT-585/14
SLOVENIA/COMISIA
Cu privire la c h eltuielile de j udecată
62 Potrivit articolului 134 a lineatul (1) din Regulamentul de procedură, partea care cade în pretenții este 
obligată, la cerere, la plata cheltuielilor de judecată.
63 În speță, întrucât Republica Slovenia a c ăzut în pretenții, se impune ca, pe l ângă propriile cheltuieli de 
judecată, să fie obligată să suporte și cheltuielile de judecată efectuate de Comisie, conform concluziilor 
acesteia di n urmă.
64 Pe de altă parte, în aplicarea articolului 144 a lineatul (10) din Regulamentul de procedură, Republica 
Slovenia, Comisia, Republica Portugheză și Regatul Spaniei vor suporta fiecare propriile cheltuieli de 
judecată aferente cererilor de intervenție.
Pentru aceste motive,
TRIBUNALUL (Camera a t reia extinsă)
dispune:
1) Respinge acțiunea.
2) Nu este n ecesar să se statueze cu privire la cererile de i nter venție formulate de R epublica 
Portugheză și de R egatul Spaniei.
3) Obligă Republica Slovenia s ă suporte p ropriile c h eltuieli de j udecată, precum ș i pe cele 
efectuate de C omisia E uropeană.
4) Republica S lovenia, Comisia, Republica Po rtugheză și Regatul Spaniei suportă fi ecare 
propriile c h eltuieli de j udecată aferente cererilor de i nter venție.
Luxemburg, 14 septembrie 2015 .
Grefier
E. CoulonPreședinte
S. Papasavvas