ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
45

Rezultă că întrebările referitoare la interpretarea dreptului Uniunii adresate de instanța națională în cadrul normativ și factual pe care îl definește sub răspunderea sa și a cărui exactitate Curtea nu are competența să o verifice beneficiază de o prezumție de pertinență. Curtea poate refuza să se pronunțe asupra unei cereri formulate de o instanță națională numai dacă este evident că interpretarea solicitată a dreptului Uniunii nu are nicio legătură cu realitatea sau cu obiectul litigiului principal, atunci când problema este de natură ipotetică sau atunci când Curtea nu dispune de elementele de fapt și de drept necesare pentru a răspunde în mod util la întrebările care i‑au fost adresate (Hotărârea din 26 iulie 2017, Persidera, C‑112/16, EU:C:2017:597, punctul 24 și jurisprudența citată).
20

Anexa II la Directiva 91/477 precizează informațiile pe care trebuie să le conțină pașaportul și faptul că acesta trebuie să menționeze următoarele: „«Dreptul de a efectua o călătorie în alt stat membru cu una sau mai multe arme din categoriile B, C sau D, menționat în prezentul permis [a se citi «menționate în prezentul pașaport»], este subordonat unei autorizări corespunzătoare prealabile a statului membru vizitat. Această autorizație sau aceste autorizații pot fi înscrise în permis [a se citi «pașaport»]. Formalitatea de autorizare prealabilă prevăzută anterior nu este, în principiu, necesară pentru a efectua o călătorie cu o armă din categoria C sau D pentru a practica vânătoarea sau o armă din categoriile B, C sau D pentru a practica tirul sportiv, cu condiția de a fi în posesia unui [pașaport] și de a putea explica motivul călătoriei.» În cazul în care un stat membru a informat celelalte state membre, conform articolului 8 alineatul (3) [din această directivă], că deținerea anumitor arme de foc din categoriile B, C sau D este interzisă sau supusă autorizării, este necesară una dintre mențiunile următoare: «O călătorie în.… [statul (statele) implicat(e)] cu arma.… (identificare) este interzisă.» «O călătorie în.… [statul (statele) implicat(e)] cu arma.… (identificare) este supusă autorizării.»”
11

Apreciind că vizita turistică trebuia să fie considerată drept o prestație în domeniul cultural, intrând sub incidența punctului b.14 litera (c) din tabelul I din Legea privind impozitul pe cifra de afaceri, sau drept recreere sau divertisment, intrând sub incidența punctului b.14 litera (c) din același tabel, Stadion Amsterdam a aplicat cota redusă de TVA prevăzută de această lege cifrei de afaceri rezultate din respectiva prestație.
52

Or, în această privință, este necesar să se arate că, în temeiul articolului 52 litera d) din Statutul lucrătorilor, nu sunt considerate absențe intermitente de la locul de muncă în temeiul cărora poate fi reziliat contractul de muncă printre altele concediile pentru o boală sau un accident care nu are legătură cu munca, atunci când concediul a fost acordat de serviciile de sănătate oficiale și are o durată mai lungă de 20 de zile consecutive. Nu sunt luate în considerare nici absențele care sunt consecința unui tratament medical al unui cancer sau al unei boli grave.
7

La 22 februarie 2012, Comisia a adoptat Decizia 2012/541, notificată Republicii Elene la 23 februarie 2012 și ale cărei articole 1-4 au următorul cuprins: „Articolul 1 (1) Ajutorul de stat acordat de Grecia întreprinderii United Textiles SA, prin încălcarea articolului 108 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, sub forma unei garanții de stat, în 2007, și, în 2009, sub forma unei reeșalonări a obligațiilor neachitate legate de contribuțiile la asigurările sociale este incompatibil cu piața internă. […] Articolul 2 (1) Grecia recuperează ajutorul de stat menționat la articolul 1 alineatul (1) de la beneficiar. […] Articolul 3 (1) Recuperarea ajutorului menționat la articolul 1 alineatul (1) este imediată și efectivă. (2) Grecia asigură punerea în aplicare a prezentei decizii în termen de patru luni de la data notificării acesteia. Articolul 4 (1) În termen de două luni de la notificarea prezentei decizii, Grecia transmite Comisiei următoarele informații: (a) suma totală (principalul și dobânzile de recuperare) care urmează a fi recuperată de la beneficiar; (b) o descriere detaliată a măsurilor deja adoptate și a celor planificate în vederea respectării prezentei decizii; (c) documente care să demonstreze că beneficiarul a fost somat să ramburseze ajutorul. (2) Grecia informează periodic Comisia cu privire la situația măsurilor naționale luate în vederea punerii în aplicare a prezentei decizii până la recuperarea completă a ajutorului menționat la articolul 1 alineatul (1). La cererea Comisiei, Grecia transmite imediat informațiile cu privire la măsurile deja luate și la cele planificate, în vederea respectării prezentei decizii. De asemenea, transmite informații detaliate privind valoarea ajutorului și cea a dobânzii aplicabile recuperării, deja recuperate de la beneficiar.”
5

Articolul 6 din directiva menționată, aflat în secțiunea I, intitulată „Principii referitoare la calitatea datelor”, din capitolul II din această directivă, are următorul cuprins: „(1) Statele membre stabilesc că datele cu caracter personal trebuie să fie: (a) prelucrate în mod corect și legal; (b) colectate în scopuri determinate, explicite și legitime și să nu mai fie prelucrate ulterior într‑un mod incompatibil cu aceste scopuri. Prelucrarea ulterioară a datelor în scopuri istorice, statistice sau științifice nu este considerată incompatibilă atât timp cât statele membre prevăd garanții corespunzătoare; (c) adecvate, pertinente și neexcesive în ceea ce privește scopurile pentru care sunt colectate și prelucrate ulterior; (d) exacte și, dacă este necesar, actualizate; trebuie luate toate măsurile necesare pentru ca datele inexacte sau incomplete din punct de vedere al scopului pentru care sunt colectate sau pentru care vor fi prelucrate ulterior să fie șterse sau rectificate; (e) păstrate într‑o formă care permite identificarea persoanelor vizate o perioadă nu mai lungă decât este necesar în vederea atingerii scopurilor pentru care au fost colectate sau pentru care vor fi prelucrate ulterior. Statele membre stabilesc garanțiile corespunzătoare pentru datele cu caracter personal care sunt stocate pe o perioadă mai mare decât cea menționată, în scopuri istorice, statistice sau științifice. (2) Operatorul are obligația să asigure respectarea alineatului (1).”
5

Potrivit articolului 29 alineatul (2) din acest cod: „(a) În acțiunea de stabilire dacă valoarea tranzacției este acceptabilă în sensul alineatului (1), faptul că vânzătorul și cumpărătorul sunt legați nu este în sine un motiv suficient pentru ca valoarea de tranzacție să fie considerată inacceptabilă. Atunci când este necesar, se examinează împrejurările în care s‑a făcut vânzarea, iar valoarea de tranzacție este acceptată cu condiția ca legătura să nu fi influențat prețul. […] (b) În cazul unei vânzări între persoane legate, valoarea de tranzacție este acceptată și mărfurile sunt evaluate în conformitate cu alineatul (1) ori de câte ori declarantul demonstrează că valoarea respectivă este foarte apropiată de una dintre următoarele valori indicate mai jos, care se situează în același timp sau aproape în același timp: (i) valoarea tranzacției în vânzările, între cumpărători și vânzători care nu sunt legați în niciun caz special, de mărfuri identice sau similare pentru export în Comunitate; (ii) valoarea în vamă a mărfurilor identice sau similare așa cum a fost stabilită la articolul 30 alineatul (2) litera (c); (iii) valoarea în vamă a mărfurilor identice sau similare așa cum a fost stabilită la articolul 30 alineatul (2) litera (d). În aplicarea criteriilor menționate anterior, se ține seama în mod corespunzător de diferențele demonstrate între nivelurile comerciale, cantitative, elementele enumerate în articolul 32 și costurile suportate de vânzător în cazul vânzărilor în care acesta și cumpărătorul nu sunt legați și când astfel de costuri nu sunt suportate de vânzător în cazul vânzărilor în care acesta și cumpărătorul sunt legați. (c) Criteriile menționate la litera (b) urmează să fie folosite la inițiativa declarantului și numai în scopuri comparative. Valorile de substituție nu pot fi stabilite în conformitate cu litera menționată.”
1

Prin recursurile formulate, Comunidad Autónoma del País Vasco (Comunitatea autonomă Țara Bascilor, Spania) și Itelazpi SA (cauza C‑66/16 P) (denumite în continuare „recurentele în cauza C‑66/16 P”), Comunidad Autónoma de Cataluña (Comunitatea autonomă Catalonia, Spania) și Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI) (cauza C‑67/16 P), Navarra de Servicios y Tecnologías SA (cauza C‑68/16 P) (denumită în continuare „recurenta în cauza C‑68/16 P”), precum și Cellnex Telecom SA și Retevisión I SA (cauza C‑69/16 P) (denumite în continuare împreună „recurentele”) solicită anularea: – în cauza C‑66/16 P, a Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 26 noiembrie 2015, Comunidad Autónoma del País Vasco și Itelazpi/Comisia (T‑462/13, denumită în continuare „Hotărârea T‑462/13”, EU:T:2015:902); – în cauza C‑67/16 P, a Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 26 noiembrie 2015, Comunidad Autónoma de Cataluña și CTTI/Comisia (T‑465/13, denumită în continuare „Hotărârea T‑465/13”, nepublicată, EU:T:2015:900); – în cauza C‑68/16 P, a Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 26 noiembrie 2015, Navarra de Servicios y Tecnologías/Comisia (T‑487/13, denumită în continuare „Hotărârea T‑487/13”, nepublicată, EU:T:2015:899); – în cauza C‑69/16 P, a Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 26 noiembrie 2015, Abertis Telecom și Retevisión I/Comisia (T‑541/13, denumită în continuare „Hotărârea T‑541/13”, nepublicată, EU:T:2015:898) (denumite în continuare împreună „hotărârile atacate”), prin care Tribunalul a respins acțiunile lor vizând anularea Deciziei 2014/489/UE a Comisiei din 19 iunie 2013 privind ajutorul de stat SA.28599 [(C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009)], acordat de Regatul Spaniei pentru extinderea televiziunii digitale terestre în zone îndepărtate și mai puțin urbanizate (cu excepția Castiliei‑La Mancha) (JO 2014, L 217, p. 52, denumită în continuare „decizia în litigiu”).
14

Potrivit constatărilor efectuate de instanța de trimitere, faptele pertinente pentru prezenta cauză sunt următoarele: – Schweppes International a promovat, în pofida faptului că este titulară a mărcilor paralele doar în unele dintre statele membre ale SEE, o imagine globală a mărcii Schweppes; – Coca‑Cola, titulara mărcilor paralele înregistrate în celelalte state membre ale SEE, a contribuit la menținerea acestei imagini de marcă globală; – această imagine globală este o sursă de confuzie pentru publicul relevant spaniol în ceea ce privește originea comercială a produselor care poartă marca „Schweppes”; – Schweppes International este responsabilă de site‑ul web european consacrat în mod specific mărcii Schweppes (www.schweppes.eu), care cuprinde nu numai informații generale privind produsele acestei mărci, ci și link‑uri către diverse site‑uri locale și, în special, către site‑ul din Regatul Unit, care este administrat de Coca‑Cola; – Schweppes International, care nu deține niciun drept asupra mărcii Schweppes în Regatul Unit (în care marca este deținută de Coca‑Cola), revendică pe site‑ul său internet originea britanică a mărcii; – Schweppes și Schweppes International utilizează imaginea produselor „Schweppes” din Regatul Unit în publicitatea lor; – Schweppes International realizează, în Regatul Unit, promovarea și informarea clientelei în ceea ce privește produsele „Schweppes” pe rețelele sociale; – prezentarea produselor „Schweppes” comercializate de Schweppes International este foarte asemănătoare – sau chiar, în anumite state membre precum Danemarca și Țările de Jos, identică – cu cea a produselor „Schweppes” din Regatul Unit; – Schweppes International, al cărei sediu este în Regatul Unit, și Coca‑Cola coexistă în mod pașnic pe teritoriul Regatului Unit; – în urma cesiunii, în anul 1999, a unei părți a mărcilor paralele către Coca‑Cola, cele două titulare ale mărcilor paralele în SEE au solicitat, pe teritoriile lor respective, înregistrarea unor noi mărci Schweppes identice sau similare pentru aceleași produse (cum ar fi, printre altele, marca SCHWEPPES ZERO); – deși Schweppes International este titulara mărcilor paralele în Țările de Jos, exploatarea mărcii în această țară (și anume fabricarea, îmbutelierea și comercializarea produsului) este realizată de Coca‑Cola, în calitate de deținătoare a licenței asupra mărcii; – Schweppes International nu se opune ca produsele „Schweppes” din Regatul Unit să fie comercializate online în mai multe state membre ale SEE în care este titulară a drepturilor asupra mărcilor paralele, cum ar fi în Germania și în Franța; produsele „Schweppes” sunt vândute, pe de altă parte, pe întreg teritoriul SEE prin intermediul unor site‑uri web, fără deosebire în funcție de origine; – Coca‑Cola nu s‑a opus, pe baza drepturilor pe care le deține asupra mărcilor paralele, cererii de înregistrare, de către Schweppes International, a unui model comunitar care conține elementul verbal „Schweppes”.
28

În speță, prin articolul 1 alineatul 78 litera b) punctele 4, 8, 9, 17, 23 și 25 din Legea nr. 220/2010, au fost impuse concesionarilor existenți șase condiții noi pentru exercitarea activității lor. Ele implică obligația de a menține îndatorarea în limitele unui raport care nu depășește o valoare stabilită prin decret, condiționarea operațiunilor care pot determina modificări privind persoana concesionarului de autorizarea prealabilă a AAMS, sub sancțiunea decăderii, condiționarea transferurilor de participații deținute de concesionar, și care pot implica o reducere a indicelui de soliditate patrimonială stabilit prin decret, de autorizarea prealabilă a AAMS, fără a afecta obligația concesionarului, în aceste cazuri, de a restabili acest indice, sub sancțiunea decăderii, condiționarea repartizării profiturilor excedentare ale unor activități, pentru alte scopuri decât cele legate de obiectul concesiunii, de autorizarea prealabilă a AAMS, aplicarea de sancțiuni, sub forma unor penalități graduale în funcție de gravitatea încălcării, cu respectarea principiilor proporționalității și efectivității în caz de încălcare a clauzelor contractuale imputabilă concesionarului, chiar și în cazul unei încălcări involuntare, și, respectiv, obligația concesionarului, atunci când își încetează activitatea, de a continua administrarea curentă a activităților care fac obiectul concesiunii până la transferul gestiunii și al exploatării către noul concesionar.
14

Articolul 107 din Gesetz über das Verfahren in Familiensachen und in den Angelegenheiten der freiwilligen Gerichtsbarkeit (Legea privind cauzele de dreptul familiei și în materie de proceduri necontencioase, denumită în continuare „FamFG”), intitulat „Recunoașterea hotărârilor străine în materie matrimonială”, prevede: „(1) Hotărârile pronunțate în străinătate prin care o căsătorie este anulată sau declarată nevalidă […] sau desfăcută […] sunt recunoscute numai în cazul în care administrația landului din domeniul justiției a constatat că condițiile de recunoaștere sunt îndeplinite. În cazul în care s‑a pronunțat o instanță sau o autoritate a unui stat a cărui cetățenie o dețineau cei doi soți la data pronunțării hotărârii, recunoașterea nu depinde de o constatare a administrației landului din domeniul justiției. (2) Este competentă administrația landului din domeniul justiției în care unul dintre soți are reședința obișnuită. […] (3) Guvernele landurilor pot delega, prin regulament, competențele conferite de prezentele dispoziții administrației landurilor din domeniul justiției unuia sau mai multor președinți ai Oberlandesgericht (Tribunalul Regional Superior) […] (4) Decizia se adoptă la cerere. Cererea poate fi introdusă de orice persoană care dovedește un interes juridic pentru recunoaștere. (5) În cazul în care administrația landului din domeniul justiției respinge cererea, petentul poate solicita Oberlandesgericht (Tribunalul Regional Superior) să se pronunțe. (6) În cazul în care administrația landului din domeniul justiției constată că condițiile de recunoaștere sunt îndeplinite, soțul care nu a introdus cererea poate solicita Oberlandesgericht (Tribunalul Regional Superior) să se pronunțe. Hotărârea administrației landului din domeniul justiției produce efecte de la notificarea sa către petent. Cu toate acestea, administrația landului din domeniul justiției poate statua în hotărâre că aceasta produce efecte numai de la expirarea termenului stabilit de administrația respectivă. (7) Este competentă Secția civilă a Oberlandesgericht (Tribunalul Regional Superior) în circumscripția căruia are sediul administrația landului din domeniul justiției. Cererea de pronunțare a unei hotărâri judecătorești nu are efect suspensiv. Secțiunile 4 și 5, precum și articolul 14 alineatele 1 și 2 și articolul 48 alineatul 2 se aplică mutatis mutandis procedurii. (8) Dispozițiile precedente se aplică mutatis mutandis atunci când se solicită să se constate faptul că nu sunt îndeplinite condițiile de recunoaștere. (9) Constatarea faptului că condițiile de recunoaștere sunt sau nu sunt îndeplinite leagă instanțele și autoritățile administrative. […]”
14

Instanța menționată precizează, în această privință, că articolul 63 din ZDDV–1 prevede că persoana impozabilă are dreptul să deducă din valoarea TVA‑ului pe care are obligația să îl plătească administrației fiscale cuantumul TVA‑ului datorat sau achitat furnizorului său pentru achiziția de bunuri sau de servicii. Cu alte cuvinte, întrucât rămânerea definitivă a deciziei de omologare a concordatului preventiv în privința persoanei impozabile are o incidență asupra obligației acesteia de a plăti TVA‑ul furnizorului său, această decizie ar fi de asemenea determinantă în ceea ce privește obligațiile persoanei impozabile față de administrația fiscală.
13

Articolul 23 din aceeași directivă, intitulat „Planuri privind calitatea aerului”, prevede la alineatul (1): „Atunci când, în anumite zone sau aglomerări, nivelul poluanților în aerul înconjurător depășește orice valoare‑limită sau valoare‑țintă, plus marja de toleranță pentru fiecare dintre acestea, statele membre se asigură că sunt întocmite planuri pentru aceste zone sau aglomerări pentru respectarea valorii‑limită sau valorii‑țintă respective, precizate în anexele XI și XIV. În eventualitatea unor depășiri ale acelor valori‑limită al căror termen de atingere a expirat deja, planurile privind calitatea aerului stabilesc măsurile potrivite, astfel încât perioada de depășire să fie cât mai scurtă cu putință. Planurile privind calitatea aerului pot include, în plus, măsuri specifice vizând protecția grupurilor sensibile ale populației, inclusiv copiii. Aceste planuri privind calitatea aerului includ cel puțin informațiile enumerate în secțiunea A din anexa XV și pot include măsuri în conformitate cu articolul 24. Aceste planuri sunt comunicate de îndată Comisiei, dar în cel mult doi ani de la încheierea primului an în care a fost observată depășirea. În cazul în care trebuie pregătite și puse în aplicare planuri referitoare la mai mulți poluanți, statele membre pregătesc și pun în aplicare, unde este cazul, planuri integrate privind calitatea aerului, privitoare la toți poluanții respectivi.”
4

Sub titlul „Norme comunitare tranzitorii privind alocarea de cote cu titlu gratuit”, articolul 10a din această directivă prevede: „(1) Până la 31 decembrie 2010, Comisia adoptă dispoziții integral armonizate de punere în aplicare pentru o alocare armonizată a cotelor […] […] (2) Pentru definirea principiilor de stabilire a criteriilor de referință pentru fiecare sector sau subsector, punctul de plecare îl reprezintă performanța medie a 10 % dintre cele mai eficiente instalații dintr‑un sector sau subsector comunitar între 2007 și 2008. […] […] (5) Cantitatea anuală maximă de cote utilizată ca bază pentru calcularea cotelor alocate instalațiilor care nu intră sub incidența alineatului (3) și care nu sunt nou intrate nu depășește suma reprezentată de: (a) cantitatea totală anuală la nivel comunitar calculată în conformitate cu articolul 9 înmulțită cu ponderea emisiilor provenite de la instalațiile care nu intră sub incidența alineatului (3) din totalul emisiilor medii verificate în perioada 2005-2007 provenite de la instalațiile incluse în sistemul comunitar în perioada 2008-2012 și (b) totalul mediei emisiilor anuale verificate ale instalațiilor în 2005-2007, care au fost incluse în sistemul comunitar doar începând cu 2013 și care nu intră sub incidența alineatului (3), ajustat cu factorul linear menționat la articolul 9. Dacă este cazul, se aplică un factor de corecție transsectorial uniform. […]”
8

Anexa la Regulamentul 2015/221, adoptat în temeiul articolului 9 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 2658/87, clasifică mărfurile desemnate în coloana (1) a tabelului care figurează în anexa la acest regulament sub codul NC corespunzător menționat în coloana (2), în conformitate cu motivele indicate în coloana (3) din tabelul respectiv. Această anexă are următorul cuprins: „Descrierea mărfurilor Clasificare (Cod NC) Motive (1) (2) (3) Un autovehicul nou utilitar cu tracțiune integrală, echipat cu motor cu piston cu aprindere prin compresie (diesel), cu o capacitate cilindrică de 720 cm3, cu o greutate netă (inclusiv fluidele) de aproximativ 630 kg, cu o capacitate de remorcare fără frână de 750 kg și cu dimensiuni de aproximativ 300 × 160 cm. Autovehiculul are o cabină deschisă cu două locuri (inclusiv locul șoferului), echipată cu un cadru de protecție complet în caz de răsturnare, o platformă pentru încărcat marfa constituită dintr‑un cadru rezistent din oțel cu o benă basculantă robustă cu fundul plat, cu un mecanism de basculare manuală și cu o capacitate de 0,4 m3 sau de aproximativ 400 kg Autovehiculul are o gardă la sol înaltă (27 cm) și un ampatament de 198 cm. Este echipat cu pneuri de teren care nu se încarcă cu pământ, frâne pe discuri umede, un dispozitiv de cuplare și un cârlig frontal. Autovehiculul are o viteză limitată de 25 km/h și o capacitate de frânare ridicată. Autovehiculul este destinat utilizării pe orice tip de teren, în special pe un teren foarte accidentat. Autovehiculul este prezentat spre utilizare pentru o serie de activități, de exemplu, împingerea, tractarea remorcilor, deplasarea animalelor, transportul plantelor, al lăzilor, al apei și al echipamentelor, transportul munițiilor și transportul furajelor pentru animale. 8704 21 91 Clasificarea se stabilește pe baza regulilor generale 1 și 6 de interpretare a Nomenclaturii combinate, precum și pe baza textului codurilor NC 8704, 8704 21 și 8704 21 91. Autovehiculul este conceput ca un autovehicul multifuncțional, care poate fi folosit pentru mai multe activități în medii diferite. Acesta are caracteristicile obiective ale autovehiculelor pentru transportul mărfurilor de la poziția 8704 (a se vedea, de asemenea, avizele de clasificare 8704 31/3 și 8704 90/1 ale Sistemului armonizat). Autovehiculul nu este o autobasculantă concepută pentru a fi utilizată în afara drumurilor publice. Nu este un autovehicul de construcție robustă cu corp basculant sau cu platformă cu trapă, destinat transportului materialelor excavate sau al altor materiale (a se vedea, de asemenea, notele explicative ale Sistemului armonizat aferente poziției 8704, al șaselea paragraf punctul 1). Clasificarea la subpoziția 8704 10 este deci exclusă. Prin urmare, produsul trebuie clasificat la codul NC 8704 21 91 ca autovehicul nou pentru transportul mărfurilor.”