Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2019 – Imperial Brands și alții/Comisia

(Cauza T-760/19)

(2020/C 36/42)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamante: Imperial Brands plc (Bristol, Regatul Unit), Imperial Tobacco Ltd (Bristol), Imperial Tobacco Overseas Holdings Ltd (Bristol), Imperial Tobacco Holdings Ltd (Bristol), Imperial Tobacco Overseas Holdings (2) Ltd (Bristol) (reprezentanți: D. Slater, avocat, și E. Burrows, N. Gardner și S. Mardell, solicitors)

Pârâtă: Comisia Europeană

Concluziile

Reclamantele solicită Tribunalului:

— anularea deciziei atacate C(2019) 25 26 final din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit cu privire la exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor care dețin SSC;

— în orice caz, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante în legătură cu această procedură.

Motivele și principalele argumente

În susținerea acțiunii, reclamantele invocă zece motive.

1. Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu și-a îndeplinit corespunzător obligația de motivare și a săvârșit o eroare de drept și/sau o eroare vădită de apreciere în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a considerat că normele Regatului Unit privind societățile străine controlate (SSC) reprezintă sistemul de referință relevant. Comisia ar fi trebuit să considere că cadrul de referință este regimul impozitului pe profit din Regatul Unit.

2. Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin adoptarea unei abordări eronate referitoare la analiza normelor privind SSC. Comisia a apreciat în mod eronat dispozițiile capitolului 9 din partea 9A din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 – care cuprinde exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor – ca fiind o formă de derogare de la obligația fiscală generală prevăzută în capitolul 5 din partea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010].

3. Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a concluzionat că exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor este selectivă prin faptul că întreprinderile care se aflau în situații de fapt și de drept comparabile sunt tratate în mod diferit.

4. Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor conferă un avantaj în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

5. Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu și-a îndeplinit corespunzător obligația de motivare atunci când a considerat că exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor nu este justificată parțial și a încălcat, prin urmare, articolul 296 TFUE.

6. Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că scutirea „totală”, în conformitate cu secțiunea 371IB din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010] este justificată de natura și de economia generală a sistemului fiscal.

7. Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea de 75 %, în conformitate cu secțiunea 3711D din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010] este justificată de natura și de economia generală a sistemului fiscal.

8. Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că impunerea unei sarcini fiscale SSC-urilor care îndeplinesc condițiile pentru exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor ar încălca libertatea de stabilire a reclamantelor, contrar prevederilor articolului 49 TFUE.

9. Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept aplicând prin analogie sau invocând în mod nejustificat prevederile Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1), care nu era aplicabilă ratione temporis.

10. Al zecelea motiv, întemeiat pe faptul că, atunci când a adoptat decizia atacată, Comisia a adus atingere suveranității exclusive a Regatului Unit în domeniul impozitării directe și a încălcat astfel articolele 4 și 5 TUE și articolul 114 TFUE.

(1) – Directiva (UE) 2016/1164 a Consiliului din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p.1).