ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
50

În această privință, reiese din jurisprudența Curții că se poate considera că nu depășește ceea ce este necesar pentru prevenirea practicilor abuzive o legislație care se bazează pe analiza unor elemente obiective și verificabile pentru a stabili dacă o operațiune prezintă caracterul unui aranjament pur artificial realizat numai în scopuri fiscale și în cadrul căreia, în fiecare caz în care existența unui asemenea aranjament nu poate fi exclusă, contribuabilul are posibilitatea, fără a fi supus unor constrângeri administrative excesive, de a prezenta elemente privind eventuale rațiuni comerciale pentru care a fost încheiată această operațiune (a se vedea în acest sens Hotărârea Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, citată anterior, punctul 82).
29

În aceste condiții, The Person Appointed by the Lord Chancellor under Section 76 of the Trade Marks Act 1994, on Appeal from the Registrar of Trade Marks, a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare: „În cadrul Directivei 2008/95 [...]: 1) Este necesar ca diferitele produse și servicii care fac obiectul unei cereri de înregistrare a unei mărci să fie identificate cu claritate și cu precizie și, în cazul unui răspuns afirmativ, care este gradul de claritate și de precizie necesar? 2) Este admisibilă folosirea termenilor generali din titlurile claselor din Clasificare[a de la Nisa] în vederea identificării diferitor produse sau servicii care fac obiectul unei cereri de înregistrare a unei mărci? 3) Este necesar sau este admisibil ca o astfel de utilizare a termenilor generali din titlurile claselor din clasificarea menționată [...] să fie interpretată conform Comunicării nr. 4/03 [...]?”
5

Articolul 13 din Regulamentul nr. 1408/71, intitulat „Reguli generale”, prevede: „(1) Sub rezerva articolelor 14c și 14f, persoanele cărora li se aplică prezentul regulament se află sub incidența legislației unui singur stat membru. Această legislație se stabilește în conformitate cu dispozițiile prezentului titlu. (2) Sub rezerva articolelor 14-17: (a) persoana care desfășoară o activitate salariată pe teritoriul unui stat membru se supune legislației statului respectiv chiar dacă își are domiciliul pe teritoriul altui stat membru sau dacă întreprinderea sau angajatorul la care persoana este încadrată își are sediul social sau adresa pe teritoriul altui stat membru; [...]”
17

Articolul B1/2.4 din Vc 2000 prevede: „[...] Dreptul de ședere care este temporar potrivit naturii sale este calificat ca drept de ședere temporar. Problema de a stabili dacă dreptul de ședere are sau nu are caracter temporar prin natura sa prezintă importanță doar în măsura în care străinul se află în posesia unui permis de ședere cu durată determinată în sensul articolului 14 din Vw [2000]. Acest permis de ședere poate să cuprindă un drept de ședere temporar sau permanent. Caracterul temporar al dreptului de ședere nu are legătură cu faptul că un permis de ședere cu durată determinată a fost eliberat pentru o perioadă de cel mult cinci ani. Caracterul temporar al dreptului de ședere nu rezultă nici din împrejurarea că permisul de ședere s-a eliberat întotdeauna însoțit de o restricție. Permisul de ședere cu durată determinată acordă titularului său fie un drept de ședere temporar, fie un drept de ședere permanent. Caracterul temporar sau permanent al dreptului de ședere al străinului poate fi stabilit exclusiv în temeiul articolului 3.5 din [Vb 2000]. În cazul în care permisul de ședere a fost eliberat însoțit de o restricție menționată la [alineatul] 2, dreptul de ședere al străinului are caracter temporar prin natura sa. Dacă permisul de ședere a fost eliberat însoțit de o altă restricție, atunci dreptul de ședere al străinului are, în principiu, un caracter permanent prin natura sa. [...]”
31

Or, în ceea ce privește condițiile de fond, articolul 27 alineatul (2) din Directiva 2004/38 ar admite posibilitatea statelor membre de a adopta măsuri restrictive de ordine publică sau de siguranță publică dacă se întemeiază exclusiv pe conduita persoanei în cauză, cu respectarea principiului proporționalității. În plus, aceste restricții nu ar putea fi aplicate decât dacă conduita persoanei în cauză reprezintă o amenințare reală, prezentă și suficient de gravă la adresa unui interes fundamental al societății. În ceea ce privește condițiile de procedură, articolul 30 din aceeași directivă ar enunța garanțiile de care trebuie să se bucure orice cetățean al Uniunii al cărui drept la liberă circulație este limitat, care sunt legate în special de comunicarea motivelor oricărei măsuri restrictive și a căilor de atac pe care le are la dispoziție.
7

Articolul 35g din Wet LB 1964 prevede: „1. În ceea ce privește o societate străină, impozitul este prelevat în funcție de onorariu. 2. Prin «onorariu» se înțelege totalitatea sumelor percepute de societatea străină pentru prestația artistică sau sportivă executată în Țările de Jos. Onorariul include rambursările de cheltuieli, precum și dreptul de a percepe, după un anumit timp sau sub condiție, una sau mai multe plăți sau prestații. 3. Nu fac parte din onorariu: a. indemnizațiile și prestațiile privind costurile pentru hrană [...]; b. indemnizațiile pentru transport și ședere – altele decât costurile de transport cu vehiculul personal – necesare pentru desfășurarea adecvată a activității artistice sau sportive, în măsura în care societatea comunică documentele justificative persoanei care are obligația reținerii la sursă și aceasta le păstrează și le pune la dispoziție în vederea verificării; c. prestațiile având ca obiect evitarea cheltuielilor de transport și de ședere necesare pentru buna desfășurare a prestației artistice sau sportive; [...] 4. Onorariul nu include ceea ce se poate considera, în temeiul unei decizii a inspectorului, ca indemnizație care nu face parte din onorariu (decizie privind rambursarea cheltuielilor). Decizia privind rambursarea cheltuielilor este comunicată de inspector la cerere și poate fi contestată. Cererea este prezentată de societatea sau de persoana care are obligația reținerii la sursă înainte de prestația artistică sau sportivă sau de persoana care are obligația reținerii la sursă în termen de o lună de la prestație. [...]”
13

În urma unui audit efectuat la începutul anului 2006 cu privire la funcționarea acestei baze militare, la 13 martie 2006 a fost prezentat un raport din care reieșea că se luase decizia de închidere a bazei menționate. Această decizie, luată în Statele Unite de Secretary of the US Army, apoi aprobată de Secretary of Defense (Ministerul Apărării), prevedea că baza militară RSA urma să își înceteze activitățile la sfârșitul lunii septembrie 2006.
2

Aceste cereri au fost formulate în cadrul unor litigii între Zuckerfabrik Jülich AG (denumită în continuare „Jülich”), pe de o parte, și Hauptzollamt Aachen, pe de altă parte, între British Sugar plc (denumită în continuare „British Sugar”), pe de o parte, și Rural Payments Agency, an Executive Agency of the Department for Environment, Food & Rural Affairs (denumită în continuare „Rural Payments Agency”), pe de altă parte, și, respectiv, între Tereos – Union de coopératives agricoles à capital variable (denumită în continuare „Tereos”), pe de o parte, și directeur général des douanes et droits indirects și receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers (Franța), pe de altă parte, privind valorile cotizațiilor plătite fie aferent tuturor anilor de comercializare 2002/2003-2005/2006, fie aferent unora dintre aceștia.
2

Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Trade Agency Ltd (denumită în continuare „Trade Agency”), pe de o parte, și Seramico Investments Ltd (denumită în continuare „Seramico”), pe de altă parte, având ca obiect recunoașterea și executarea, în Letonia și în temeiul Regulamentului nr. 44/2001, a unei hotărâri pronunțate în lipsă de High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Regatul Unit).
36

Verificarea de către Parlamentul European a unei măsuri de executare propuse, precum cea prevăzută la articolul 5a alineatul (4) litera (e) din A doua decizie „comitologie”, nu ar avea drept consecință limitarea dreptului acestei instituții de a formula o acțiune prin care urmărește să obțină controlul jurisdicțional al unei astfel de măsuri. În plus, Parlamentul European susține că nu are obligația de a-și exercita dreptul de veto atunci când are îndoieli cu privire la legalitatea unei măsuri de executare propuse.
5

Articolul 2 din Regulamentul nr. 1924/2006 conține următoarele definiții: „(1) În sensul prezentului regulament: (a) se aplică definițiile termenilor «produs alimentar», «operator în sectorul alimentar», «introducere pe piață» și «consumator final» prevăzute la articolul 2 și la articolul 3 punctele 3, 8 și 18 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare [(JO L 31, p. 1)]; [...] (2) Se aplică, de asemenea, următoarele definiții: 1. «mențiune» înseamnă orice mesaj sau reprezentare care nu este obligatoriu(ie) în temeiul legislației comunitare sau naționale, inclusiv reprezentarea sub formă de imagini, reprezentarea grafică sau simbolică, indiferent de formă, care afirmă, sugerează sau implică faptul că un produs alimentar are caracteristici deosebite; [...] 4. «mențiune nutrițională» înseamnă orice mențiune care declară, sugerează sau implică faptul că un produs alimentar are proprietăți nutriționale benefice speciale [...] 5. «mențiune de sănătate» înseamnă orice mențiune care declară, sugerează sau implică că există o relație între o categorie de produse alimentare, un produs alimentar sau unul din constituenții săi și sănătate; 6. «mențiune privind reducerea riscului de îmbolnăvire» înseamnă orice mențiune de sănătate care afirmă, sugerează sau implică faptul că un factor de risc în dezvoltarea unei boli umane este redus semnificativ prin consumul unei categorii de produse alimentare, al unui produs alimentar sau al unuia din constituenții acestuia; [...]”
3

Regimul de perfecționare activă sub forma unui sistem cu suspendare este definit la articolul 114 alineatul (1) litera (a) din Codul vamal. Acest regim permite să fie utilizate pe teritoriul vamal al Uniunii Europene, în una sau mai multe operațiuni de transformare, mărfurile necomunitare destinate reexportării de pe teritoriul menționat sub forma produselor compensatoare, fără ca aceste mărfuri să fie supuse taxelor la import sau măsurilor de politică comercială. Conform alineatului (2) literele (c) și (d) al articolului menționat, produsele compensatoare sunt toate produsele ce rezultă din operațiuni de perfecționare, în special din transformarea mărfurilor.
1

Prin recursul formulat (C-628/10 P), Alliance One International Inc. (denumită în continuare „AOI”), fostă Standard Commercial Corp. (denumită în continuare „SCC”), și Standard Commercial Tobacco Co. Inc. (denumită în continuare „SCTC”) solicită, pe de o parte, anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 27 octombrie 2010, Alliance One International și alții/Comisia (T-24/05, Rep., p. II-5329, denumită în continuare „hotărârea atacată”), prin care acesta le-a respins acțiunea formulată împotriva Deciziei C(2004) 4030 final a Comisiei din 20 octombrie 2004 privind o procedură de aplicare a articolului 81 alineatul (1) [CE] (cazul COMP/C.38.238/B.2 – Tutun brut – Spania) (denumită în continuare „decizia în litigiu”), și, pe de altă parte, anularea acestei decizii, în măsura în care le privește, precum și reducerea amenzii care le-a fost aplicată prin decizia menționată.
2

Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între societățile din grupul Littlewoods (denumite în continuare „Littlewoods”), pe de o parte, și Her Majesty's Commissioners for Revenue and Customs (denumiți în continuare „Commissioners”), pe de altă parte, cu privire la modalitățile de reparare a prejudiciului financiar suferit de Littlewoods ca urmare a unui excedent de TVA plătit.
11

Articolul 4 din aceeași lege prevede: „(1) ÖBB-Holding [...] are drept obiect social exercitarea drepturilor sale de proprietate în societățile în care aceasta deține o participație directă sau indirectă, în vederea stabilirii unei orientări strategice. (2) Societatea are drept atribuții principale: 1. asigurarea coordonării generale a elaborării și a punerii în aplicare a strategiilor societăților; 2. garantarea transparenței fondurilor publice angajate. (3) În plus, ÖBB-Holding [...] poate lua toate măsurile necesare sau oportune în raport cu obiectul social care i-a fost atribuit acesteia și cu atribuțiile sale principale. Poate fi vorba în special, în materie de resurse umane, de măsuri strategice referitoare la compensarea personalului între societăți.”
33

Regatul Danemarcei precizează că intervine în susținerea concluziilor Regatului Belgiei întrucât legea daneză cuprinde de asemenea dispoziții care impun o obligație de declarare prealabilă prestatorilor de servicii străini, aplicabilă lucrătorilor independenți. Acest stat membru formulează, în esență, argumente comparabile cu cele dezvoltate de Regatul Belgiei. Regatul Danemarcei adaugă, printre altele, că controlul respectării condițiilor de muncă și a normelor sociale urmărește prevenirea riscurilor de accidente de muncă și de boli profesionale, că aspectul dacă o obligație de declarare prealabilă prezintă un caracter discriminatoriu nu poate varia după cum întreprinderea care furnizează serviciul are sau nu are lucrători salariați și că niciun regim în vigoare în materia schimbului de informații între state membre nu oferă aceleași posibilități de realizare a obiectivelor urmărite, subliniind în această privință importanța pe care o are pentru controale cunoașterea locului în care trebuie efectuată prestația.
1

Prin recursul formulat, Brookfield New Zealand Ltd (denumită în continuare „Brookfield”) și Elaris SNC (denumită în continuare „Elaris”) solicită anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 13 septembrie 2010, Schniga/OCSP – Elaris și Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer) (T-135/08, Rep., p. II-5089, denumită în continuare „hotărârea atacată”), prin care acesta a anulat decizia camerei de recurs a Oficiului Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP) din 21 noiembrie 2007, privind acordarea protecției comunitare a soiurilor de plante pentru soiul de plante Gala Schnitzer (cauzele A 003/2007 și A 004/2007, denumită în continuare „decizia în litigiu”).
111

În special, reiese din dosar că: — planul de lichidare a CMD, aprobat printr-o Ordonanță din 22 iunie 2010 a Juzgado de lo Mercantil no 2 de Bilbao, prevedea, în esență, că toate activele acestei societăți trebuie vândute în bloc creditorilor ei, care erau, în esență, foștii săi salariați, în schimbul unei compensări parțiale a creanțelor acestora, precizându-se că creanța referitoare la ajutoarele ilegale în cauză nu figura la acel moment printre creanțele recunoscute; — cu puțin timp înainte de aprobarea acestui plan, fusese creată de foști salariați ai CMD Euskomenaje, a cărei activitate este, în esență, identică cu cea exercitată până în acel moment de CMD; — planul de lichidare a CMD urmărea „în mod clar obiectivul privind continuitatea activității printr-o societate nou-creată care nu își va asuma răspunderea pentru datoriile CMD”, astfel cum reiese dintr-o scrisoare adresată președintelui consiliului de administrație al Euskomenaje la 17 februarie 2011 de guvernul basc; — Euskomenaje utilizează proprietatea industrială a Magefesa, în care este inclusă și marca Magefesa, care îi fusese atribuită în mod direct, mai precis, fără nicio licitație și fără nicio contraprestație, astfel cum reiese, în special, din scrisorile din 3 decembrie 2010 și din 10 martie 2011 adresate de Comunitatea autonomă a Țării Bascilor către Juzgado de Primera Instancia no 10 de Bilbao; — opoziția Comunității autonome a Țării Bascilor privind atribuirea sus-menționată nu a fost admisă; — deși, în apelul declarat de Comunitatea autonomă a Țării Bascilor după sesizarea Curții, planul de lichidare a CMD a fost anulat prin Ordonanța din 16 ianuarie 2012 a Audiencia Provincial de Bizkaia, administratorii judiciari ai acestei societăți autorizaseră între timp cedarea provizorie a activelor sale către Euskomenaje până la închiderea procedurii de lichidare a CMD, fără nicio contraprestație, fără publicitate, fără transmiterea titlurilor de proprietate și „în contradicție cu principalele principiile elementare de gestiune a unei proceduri de faliment”, astfel cum reiese, în mod special din scrisoarea menționată la a treia liniuță a acestui punct; — în pofida Ordonanței din 12 ianuarie 2011 prin care s-a dispus încetarea activității CMD și închiderea localurilor sale, Euskomenaje continuă să fabrice produse menajere în instalațiile CMD, utilizând imobilele, mașinile și proprietatea sa industrială, astfel cum reiese din cererea introdusă la 3 martie 2011 de Comunitatea autonomă a Țării Bascilor la Juzgado de lo Mercantil no 2 de Bilbao, prin care se solicită mai concret încetarea activității Euskomenaje care ar continua în instalațiile CMD.
83

În plus, niciun element din prezentarea informațiilor comunicate în cadrul instrucțiunilor menționate nu era de natură să lase să se înțeleagă că datele indicate cu privire la aceste două state membre nu se refereau la autorizațiile tehnice. Dimpotrivă, faptul că, mai întâi, datele indicate cu privire la alte șapte țări se refereau la emiterea autorizației tehnice, apoi, că numerele corespunzătoare autorizațiilor tehnice emise în Franța și în Luxemburg erau menținute și, în sfârșit, că, pentru a răspunde exigențelor articolului 8 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 1768/92, AZ a menționat legislația luxemburgheză care nu se referea la publicarea prețului, ci la autorizația tehnică, sugera că datele indicate pentru Republica Franceză și pentru Marele Ducat al Luxemburgului corespundeau autorizațiilor menționate.
1

Prin recursul formulat, Republica Italiană solicită anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 13 septembrie 2010, Italia/Comisia (T-166/07 și T-285/07, denumită în continuare „hotărârea atacată”), prin care Tribunalul a respins acțiunile pe care aceasta le-a introdus pentru anularea anunțurilor de concursuri generale EPSO/AD/94/07, privind constituirea unei liste de recrutare de administratori (AD 5) în domeniul informării, comunicării și mass-media (JO 2007, C 45 A, p. 3), EPSO/AST/37/07, privind constituirea unei liste de recrutare de asistenți (AST 3) în domeniul comunicării și informării (JO 2007, C 45 A, p. 15), și EPSO/AD/95/07, privind constituirea unei liste de recrutare de administratori (AD 5) în domeniul științelor informației (bibliotecă/documentare) (JO 2007, C 103 A, p. 7) (denumite în continuare, împreună, „anunțurile de concursuri în litigiu”).
126

În plus, o înghețare parțială, limitată la activele care au legătură cu finanțarea terorismului, nu este prevăzută nici de Poziția comună 2001/931, nici de Regulamentul nr. 2580/2001. În același sens este și Rezoluția 1373 (2001) a Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite, care prevede în termeni generali la punctul (1) litera (c) că statele vor îngheța fondurile, alte active financiare sau resurse economice ale persoanelor implicate în comiterea sau în încercarea de a comite acte de terorism. Or, în interpretarea dispozițiilor Uniunii care vizează punerea în aplicare a acestei rezoluții trebuie luate în considerare textul și obiectul ei (a se vedea în acest sens în special Hotărârea din 29 iunie 2010, E și F, C-550/09, Rep., p. I-6213, punctul 72, și Hotărârile citate anterior Bank Melli Iran/Consiliul, punctul 104, precum și Melli Bank/Consiliul, punctul 55).
15

Membrii familiei Nelson au rezervat la Lufthansa bilete de avion pentru zborul Frankfurt am Main (Germania) – Lagos (Nigeria) din data de 27 iulie 2007 și pentru zborul retur LH 565 Lagos – Frankfurt am Main din data de 27 martie 2008. Ora de decolare prevăzută pentru acest zbor retur era 22.50. La 27 martie 2008, membrii familiei Nelson au ajuns la timp la aeroportul din Lagos. Cu toate acestea, zborul retur nu a avut loc la ora prevăzută, iar ei au fost cazați la un hotel. La 28 martie 2008, la ora 16.00, au fost preluați de la hotel și transportați la aeroport. Plecarea zborului LH 565 a avut loc în cele din urmă la 29 martie 2008, la ora 1.00, cu o aeronavă de înlocuire pe care Lufthansa a adus-o din Frankfurt am Main, având același număr de zbor și, în mare parte, aceiași pasageri. Avionul a aterizat la Frankfurt am Main la ora 7.10, cu o întârziere de peste 24 de ore față de ora de sosire prevăzută inițial.
14

Articolul 2 din decretul-lege indicat are următorul cuprins: „Natura juridică [CP] este o întreprindere din sectorul public deschis concurenței, cu personalitate juridică, cu autonomie administrativă și financiară și cu patrimoniu propriu, aflată sub tutela și sub supravegherea membrilor guvernului responsabili în materie de finanțe și de transport.”
30

Or, Comisia consideră că a adoptat, la punctul 196 din Orientările agricole, o poziție definitivă cu privire la compatibilitatea cu piața internă a schemei de ajutor instituite de Ungaria pentru achiziționarea de terenuri agricole. În opinia Comisiei, faptul că această poziție a fost adoptată sub formă de orientări nu are nicio consecință, deoarece instanțele Uniunii Europene au hotărât că un stat membru care acceptă orientări este obligat să le aplice.
29

Or, Comisia consideră că a adoptat, la punctul 196 din Orientările agricole, o poziție definitivă cu privire la compatibilitatea cu piața internă a schemei de ajutor instituite de Republica Lituania în vederea achiziționării de terenuri agricole. În opinia Comisiei, faptul că această poziție a fost adoptată sub formă de orientări nu are nicio consecință, deoarece instanțele Uniunii Europene au hotărât că un stat membru care acceptă orientări este obligat să le aplice.
31

Or, Comisia consideră că a adoptat, la punctul 196 din Orientările agricole, o poziție definitivă cu privire la compatibilitatea cu piața internă a schemei de ajutor instituite de Republica Letonia pentru achiziționarea de terenuri agricole. În opinia Comisiei, faptul că această poziție a fost adoptată sub formă de orientări nu are nicio consecință, deoarece instanțele Uniunii Europene au hotărât că un stat membru care acceptă orientări este obligat să le aplice.
39

Or, Comisia consideră că a adoptat, la punctul 196 din Orientările agricole, o poziție definitivă cu privire la compatibilitatea cu piața internă a schemei de ajutor instituite de Republica Polonă în vederea achiziționării de terenuri agricole. În opinia Comisiei, faptul că această poziție a fost adoptată sub formă de orientări nu are nicio consecință deoarece instanțele Uniunii Europene au hotărât că un stat membru care acceptă orientări este obligat să le aplice.
42

În memoriul său în replică, Comisia a arătat în plus că, în cazul unei perturbări a traficului, administratorul infrastructurii are sarcina de a proceda la o nouă alocare a traselor. În această privință, Comisia s-a referit la programul rețelei Republicii Slovenia din 2011, potrivit căruia, „[l]a nevoie sau atunci când infrastructurile sunt provizoriu scoase din uz, administratorul poate refuza în mod provizoriu aplicarea traselor atribuite atât timp cât este necesar pentru restabilirea sistemului”. Același program prevede în plus că, „[î]n cazul unor circumstanțe excepționale care determină un decalaj în raport cu trasele atribuite, administratorul are dreptul, în cadrul consultării prealabile cu transportatorul, să adapteze trasele astfel încât să garanteze cât mai eficient posibil comunicările determinate inițial”.