3.

Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a comis erori de drept și de fapt atunci când a adoptat Decizia 2013/661/PESC și Regulamentul de punere în aplicare nr. 1154/2013 în măsura în care acestea se aplică reclamantei, pentru următoarele motive: — motivele specifice pentru includerea Post Bank Iran pe listă sunt lipsite de temei. Reclamanta a contestat ferm faptul că ar susține financiar guvernul iranian. Mai mult, reclamanta nu a furnizat susținere pentru activitățile nucleare ale Iranului. Prin urmare, nu sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 20 alineatul (1) litera (c) din Decizia 2010/413/PESC (astfel cum a fost ulterior modificată prin articolul 1 alineatul (7) din Decizia 2012/35/PESC, prin articolul 1 alineatul (8) din Decizia 2012/635/PESC și prin articolul 1 alineatul (2) din Decizia 2012/829/PESC) și condițiile prevăzute la articolul 23 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul nr. 267/2012 (astfel cum a fost ulterior modificat prin articolul 1 alineatul (11) din Regulamentul nr. 1263/2012 al Consiliului din 21 decembrie 2012). — prin sancționarea Post Bank Iran doar pentru motivul că este o societate deținută de guvernul iranian, Consiliul a comis o discriminare a reclamantei prin raportare la alte societăți deținute de statul iranian care nu au fost sancționate. Acționând în acest mod, Consiliul a încălcat principiile egalității, nediscriminării și bunei administrări. — Consiliul nu și-a motivat în mod corespunzător decizia de menținere a reclamantei pe lista entităților sancționate. Atunci când s-a referit la „impactul măsurilor în contextul obiectivelor politicii Uniunii”, Consiliul nu a specificat tipul de impact la care se referă și modul în care măsurile luate ar înlătura impactul respectiv. — prin menținerea reclamantei pe lista entităților sancționate, Consiliul a comis un abuz de putere. Consiliul a refuzat astfel să respecte Hotărârea Tribunalului din cauza T-13/11. Consiliul a subminat construcția instituțională a Uniunii Europene și dreptul reclamantei de a obține o hotărâre judecătorească care să poată să fie aplicată. În plus, Consiliul nu și-a respectat propriile responsabilități și obligații care îi incumbă în temeiul Deciziei 2013/661/PESC și al Regulamentului de punere în aplicare nr. 1154/2013, astfel cum acestea au fost precizate cu claritate de Tribunal în atenția Consiliului în hotărârea menționată. — Consiliul a încălcat principiul încrederii legitime prin nerespectarea hotărârii menționate a Tribunalului, pronunțată într-o cauză în care Consiliul a fost parte împotriva reclamantei și în care acesta a căzut în pretenții, prin faptul că acesta nu a respectat nici măcar considerentele și motivele hotărârii, prin faptul că a săvârșit o eroare de apreciere a faptelor în ceea ce privește activitățile de natură comercială ale reclamantei și rolul prezumat pe care aceasta îl are în legătură cu guvernul iranian, prin faptul că nu a efectuat nici cea mai nesemnificativă investigație cu privire la rolul efectiv și la activitățile comerciale ale reclamantei în Iran, în pofida faptului că Tribunalul a indicat că acesta reprezintă un aspect important al regimului de sancționare al Uniunii aplicat Iranului, și prin faptul că a menținut sancțiunile și după data de 20 ianuarie 2014, dată la care Uniunea a adoptat măsuri cu privire la activitățile generatoare de profit pentru Iran, întrucât nu se mai consideră că Iranul este angajat în activități de proliferare nucleară. — Consiliul a încălcat principiul proporționalității. Sancțiunile sunt îndreptate împotriva activităților de proliferare nucleară ale Iranului. Consiliul nu a demonstrat și nu poate să demonstreze că reclamanta a furnizat direct sau indirect sprijin pentru activitățile de proliferare nucleară ale Iranului. El nici măcar nu mai susține că reclamanta contribuie în mod specific la proliferarea nucleară în Iran. Ținând seama de lipsa impactul sancțiunilor asupra proliferării nucleare, obiectivul sancțiunilor nu justifică anularea beneficiilor pe care reclamanta le are în temeiul hotărârii Tribunalului și inconvenientele pe care ele le provoacă întregului sistem de protecție jurisdicțională al Uniunii, fără a mai vorbi de faptul că dreptul reclamantei la proprietate și la desfășurarea unei activități comerciale este încălcat. Această concluzie este susținută de adoptarea la 20 ianuarie 2014 a unui regulament al Consiliului prin care anumite sancțiuni sunt înlăturate, decizie întemeiată pe concluzia că Iranul nu este, de fapt, angajat în activități de proliferare nucleară.