ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că, chiar presupunând că măsurile SSC în cauză constituiau, la prima vedere, ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, decizia atacată a concluzionat în mod eronat că nu exista o justificare aplicabilă pentru a susține compatibilitatea măsurilor în cauză cu normele Uniunii privind ajutoarele de stat. În plus, decizia atacată este irațională și inconsecventă prin faptul că Comisia a acceptat în mod corect că partea 9A capitolul 9 din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010] se justifică în cazurile în care singurul motiv pentru aplicarea unei taxe SSC este criteriul referitor la „capitalul care are legătură cu Regatul Unit”, pe baza faptului că acest criteriu poate fi excesiv de dificil de utilizat în practică, dar totodată, fără furnizarea unei justificări adecvate, Comisia susține că respectivul capitol 9 nu se justifică niciodată în cazurile în care criteriul privind funcțiile de conducere semnificative determină aplicarea unei taxe SSC. În realitate, chiar pe baza faptelor reclamantelor, situația este clară, criteriul privind funcțiile de conducere semnificative este în general excesiv de dificil de aplicat în practică, astfel încât Comisia ar fi trebuit să considere respectivul capitol 9 justificat și în contextul acestui criteriu și, astfel, ar fi trebuit să concluzioneze că nu există niciun ajutor de stat.
—

a săvârșit erori de fapt și de drept atunci când a concluzionat că scutirea de 75 % nu este justificată de natura și de economia generală a regimului fiscal în același fel în care exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor care se aplică profiturilor financiare necomerciale care intră sub incidența secțiunii 371EC din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010] (investiții de capital din Regatul Unit).
5.

Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că, chiar presupunând că măsurile SSC în cauză constituiau, la prima vedere, ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, decizia atacată a concluzionat în mod eronat că nu exista o justificare aplicabilă pentru a susține compatibilitatea măsurilor în cauză cu normele Uniunii privind ajutoarele de stat. În plus, decizia atacată este irațională și inconsecventă prin faptul că Comisia a acceptat în mod corect că partea 9A capitolul 9 din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010] se justifică în cazurile în care singurul motiv pentru aplicarea unei taxe SSC în temeiul ipotezei contrafactuale prevăzute în respectivul capitol 5 ar fi criteriul referitor la „capitalul care are legătură cu Regatul Unit”, pentru motivul că acest criteriu poate fi excesiv de dificil de utilizat în practică, dar totodată, fără furnizarea unei justificări adecvate, Comisia susține că respectivul capitol 9 nu se justifică niciodată în cazurile în care criteriul privind funcțiile de conducere semnificative ar determina aplicarea unei taxe SSC în temeiul capitolului 5 menționat. În realitate, criteriul privind funcțiile de conducere semnificative este excesiv de dificil de aplicat în practică, astfel încât Comisia ar fi trebuit să considere respectivul capitol 9 justificat și în contextul acestui criteriu și, astfel, ar fi trebuit să concluzioneze că nu există niciun ajutor de stat.
—

încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, în coroborare cu articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din același regulament, ca urmare a unei erori de drept în aplicarea interpretării actuale a articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului la data depunerii cererii de înregistrare a mărcii contestate și ca urmare a lipsei unor constatări de fapt privind interpretarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului la data depunerii cererii de înregistrare;
—

a săvârșit erori de drept și de fapt atunci când a concluzionat că exonerarea de 75 % nu este justificată de caracterul sau de structura generală a sistemului de impozitare în același mod ca exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor care se aplică profiturilor financiare necomerciale care intră sub incidența articolului 371EC din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010];
—

a săvârșit erori de drept și de fapt atunci când a concluzionat că exonerarea de 75 % nu este justificată de caracterul sau de structura generală a sistemului de impozitare în același mod ca exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor care se aplică profiturilor financiare necomerciale care intră sub incidența articolului 371 EC din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010] (investiții de capital social din Regatul Unit);
1.

Reclamanta solicită anularea actelor atacate în măsura în care sunt viciate de încălcarea principiilor transparenței, proporționalității, egalității de tratament și nediscriminării, ca urmare a conținutului lor general și irațional, și anume faptul că impun candidaților, în ceea ce o privește pe reclamantă, cerințe tehnice specifice perfect inutile, disproporționate, excesive și nefuncționale în scopul serviciului sau în așa fel încât fac ca participarea reclamantei să fie imposibilă ori subordonată unor sarcini economice excesive până la punctul de a prejudicia competitivitatea ofertei. În consecință, aceste acte sunt viciate de o încălcare a considerentelor 96 și 108 ale Regulamentului financiar 2018/1046 (1) și a articolelor 160, 161 și 166 din acesta, a punctelor 17.1, 17.3 et 17.8 din anexa I la regulamentul menționat, precum și a Directivelor 2014/23 (2) et 2014/24 (3). Acestea sunt, în plus, viciate de un exces de putere sub forma unei încălcări a principiului proporționalității, a caracterului ilogic și eronat și a unei denaturări a ipotezelor de bază, de o inegalitate de tratament, de injustiție, precum și de un abuz de putere.
—

anularea Deciziei de punere în aplicare C(2019) 7094 final a Comisiei Europene din 7 octombrie 2019 privind măsurile SA.39119 (2016/C) (ex 2015/NN) (ex 2014/CP) pusă în executare de Republica Elenă sub forma subvenționării dobânzilor și a garanțiilor în legătură cu incendiile din 2007, care privește exclusiv sectorul agricol; și
5.

Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor obiectivității și imparțialității, pe hărțuire și pe încălcarea articolului 41 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a principiului solicitudinii, precum și pe abuzul de putere. În această privință, reclamantul consideră că lipsa unei justificări suficiente, pertinente și întemeiate pe comentarii negative sau cu conotații negative în raportul de notare 2016 îl determină pe reclamant să considere că acest raport este abuziv și marcat de o lipsă vădită de obiectivitate și de imparțialitate și seamănă mai degrabă cu o reglare de conturi din partea notatorului final, cu asistența primului notator. Fiecare element al evaluării ar fi devalorizant în raport cu anii anteriori, în special cu 2015, fără niciun motiv. Acesta nu ar conține niciun element pozitiv. Majoritatea elementelor obținute de reclamant în 2016 ar fi trecute sub tăcere, toată munca realizată ar fi negată. Acest raport ar fi marcat de abuz de putere întrucât ar avea drept unic obiectiv să îl vatăme pe reclamant prin prezentarea unei versiuni trunchiate a realității prestațiilor sale, protejată în aparență de larga putere de apreciere rezervată notatorilor. Această abordare abuzivă, constând în utilizarea abuzivă a sistemului de notare sub pretextul deviat al unei largi puteri de apreciere, are efectul de a face dificilă apărarea reclamantului, întrucât se află în aparență în fața unor judecăți de valoare al căror control este limitat. În sfârșit, pârâtul nu și-ar fi respectat nici datoria de solicitudine întrucât, în mod vădit, interesele reclamantului nu ar fi fost luate în considerare.
C 87/24

Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2020 – West End Drinks/EUIPO – Pernod Ricard (The King of SOHO)

(Cauza T-31/20)

(2020/C 87/29)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamantă: West End Drinks Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: C. Hawkes, Solicitor, și C. Hall, barrister)

Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pernod Ricard SA (Paris, Franța)

Datele privind procedura în fața EUIPO

Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta.

Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative The King of SOHO în culorile auriu, galben închis, galben deschis și crem – cererea de înregistrare nr. 11 539 103.

Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție.

Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 16 octombrie 2019 în cauza R 1543/2018-1.

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— anularea deciziei atacate;

— anularea deciziei diviziei de opoziție;

— obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele invocate

— Încălcarea articolului 42 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;
Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2020 – Datenlotsen Informationssysteme/Comisia

(Cauza T-34/20)

(2020/C 77/79)

Limba de procedură: germana

Părțile

Reclamantă: Datenlotsen Informationssysteme GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: T. Lübbig, Rechtsanwalt)

Pârâtă: Comisia Europeană

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— declararea nulității Deciziei Comisiei Europene din 20 septembrie 2015 privind ajutorul de stat SA.34402 – 2015/C (ex 2015/NN) pus în aplicare de Germania în favoarea Hochschul-Informations-System GmbH [documentul C(2019) 6836 final al Comisiei].

— obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

În susținerea acțiunii, reclamanta invocă opt motive.

1. Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât Comisia a aplicat un criteriu de determinare a aspectului dacă activitățile Hochschul-Informations-System (denumită în continuare „HIS”) au natură economică care nu este compatibil cu jurisprudența, Comisia neluând în considerare conținutul „criteriului inseparabilității” și sensul autonom al „criteriului privind legătura”.

2. Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât Comisia a calificat activitățile HIS destinate universităților germane de stat ca nefiind economice.

3. Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât Comisia nu a făcut distincție între diversele domenii de activitate ale HIS.

4. Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 108 alineatul (3) TFUE și a articolului 1 litera (b) punctul (v) din Regulamentul (UE) 2015/1589 (1) al Consiliului, întrucât Comisia a calificat subvenția directă drept „ajutor existent” pentru motivul că exista o piață în 1976.

5. Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 296 alineatul (2) TFUE, ca urmare a motivării insuficiente a aplicabilității articolului 1 litera (b) punctul (v) din Regulamentul 2015/1589 în privința unor situații de fapt care nu aveau legătură cu liberalizarea.

6. Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 108 alineatul (3) TFUE și a articolului 1 litera (b) punctul (v) din Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului, întrucât Comisia a calificat subvenția directă drept „ajutor existent” pentru motivul că măsurile în cauză au suferit modificări substanțiale.

7. Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 108 alineatul (3) TFUE și a articolului 1 litera (b) punctul (v) din Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului, întrucât Comisia a calificat subvenția directă drept „schemă de ajutor”, deși ea corespunde unei serii de subvenții individuale acordate anual.

8. Al optulea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la soluționarea cauzelor „într-un termen rezonabil”, ca parte a „dreptului la bună administrare”, recunoscut la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

(1) – Council Regulation (EU) 2015/1589 of 13 July 2015 laying down detailed rules for the application of Article 108 of the Treaty on the Functioning of the European Union (OJ 2015 L 248, p. 9).
C 129/23

Acțiune introdusă la 27 februarie 2020 – Autoridad Portuaria de Bilbao/Comisia

(Cauza T-126/20)

(2020/C 129/29)

Limba de procedură: spaniola

Părțile

Reclamantă: Autoridad Portuaria de Bilbao (Bilbao, Spania) (reprezentanți: D. Sarmiento Ramírez-Escudero și X. Codina García-Andrade, avocați)

Pârâtă: Comisia Europeană

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— cu titlu principal, declararea nulității deciziei atacate;

— în orice caz, obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei Comisiei Europene din 8 ianuarie 2019 [C (2018) 8676 final] privind impozitarea porturilor în Spania, precum și împotriva Deciziilor Comisiei Europene C (2019) 1765 final din 7 martie 2019 și C (2019) 8068 final din 15 noiembrie 2019 („denumite în continuare deciziile atacate”)

În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

1. Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, în măsura în care scutirea fiscală nu ar constitui un avantaj. În susținerea primului motiv, reclamanta susţine că măsurile de scutire fiscală care fac obiectul deciziilor atacate nu constituie un avantaj economic, în timp ce eliminarea acestei scutiri impune o sarcină financiară Autoridad Portuaria (Autoritatea Portuară) din moment ce aceasta din urmă rămâne obligată să finanțeze investiții de interes general prin propriile resurse.

2. Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE coroborat cu articolul 296 TFUE și cu articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în măsura în care Comisia, examinând existența unui avantaj, nu a efectuat o analiză completă a datelor disponibile. În susținerea celui de al doilea motiv, reclamanta arată că Comisia Europeană, atunci când a apreciat dacă măsurile de scutire care fac obiectul deciziilor atacate constituie un avantaj, nu a efectuat o analiză completă a datelor furnizate în cursul procedurii de către Autoritatea Portuară.

3. Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, în măsura în care scutirea fiscală nu denaturează sau ameninţă să denatureze concurența și nici nu afectează schimburile comerciale dintre statele membre. În susținerea celui de al treilea motiv, reclamanta susține că măsurile de scutire care fac obiectul deciziilor atacate nu îmbunătăţesc poziția concurențială a autorităților portuare și că, prin urmare, nu este posibil ca concurența să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre. Aceasta nu constituie, așadar, un ajutor de stat în sensul articolului 107 TFUE.

4. Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, în măsura în care scutirea fiscală nu este selectivă. În susținerea celui de al patrulea motiv, reclamanta arată că măsurile de scutire care fac obiectul deciziilor atacate nu sunt selective, întrucât nu constituie o excepție de la sistemul de referință și nu constituie, așadar, un ajutor de stat în sensul articolului 107 TFUE.
—

obligarea pârâtei la rambursarea către reclamantă a sumei de 128 996,04 euro plus dobânzi având în vedere acordul de grant 115011 privind proiectul „PROactive – Physical Activity as a Crucial Patient Reported Outcome in COPD” supus dobânzilor la rata aplicată de Banca Centrală Europeană operațiunilor sale principale de refinanțare plus 3,5 % la 23 iulie 2019 până la data primirii fondurilor care trebuie rambursate reclamantei;
C 191/29

Acțiune introdusă la 30 martie 2020 – Sam McKnight/EUIPO – Carolina Herrera (COOL GIRL)

(Cauza T-176/20)

(2020/C 191/39)

Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

Părțile

Reclamantă: Sam McKnight Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: V. von Bomhard și J. Fuhrmann, avocați)

Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Carolina Herrera Ltd (New York, New York, Statele Unite ale Americii)

Datele privind procedura în fața EUIPO

Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta din procedura în fața Tribunalului

Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale „COOL GIRL” – Cererea de înregistrare nr. 16 681 975

Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 30 ianuarie 2020 în cauza R 689/2019-4

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— anularea deciziei atacate;

— obligarea la plata cheltuielilor de judecată a EUIPO și, în cazul în care cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs va participa la procedură, a intervenientei.

Motivul invocat
C 209/38

Acțiune introdusă la 5 mai 2020 – Stada Arzneimittel/EUIPO – Pfizer (RUXYMLA)

(Cauza T-248/20)

(2020/C 209/49)

Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

Părțile

Reclamantă: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Germania) (reprezentanți: J.-C. Plate și R. Kaase, avocați)

Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pfizer Inc. (New York, New York, Statele Unite)

Datele privind procedura în fața EUIPO

Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

Marca în litigiu: înregistrarea care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale „RUXYMLA” – cererea de înregistrare nr. 17 865 739

Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 13 februarie 2020 în cauza R 1878/2019-4

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— anularea deciziei atacate;

— obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate în procedura căii de atac.

Motivul invocat
C 209/37

Acțiune introdusă la 30 aprilie 2020 – Stada Arzneimittel/EUIPO – Pfizer (RUXXIMLA)

(Cauza T-239/20)

(2020/C 209/48)

Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

Părțile

Reclamantă: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Germania) (reprezentanți: J. -C. Plate și R. Kaase, avocați)

Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pfizer Inc. (New York, New York, Statele Unite)

Datele privind procedura în fața EUIPO

Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

Marca în litigiu: înregistrarea care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale „RUXXIMLA” – înregistrarea nr. 17 865 742

Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 13 februarie 2020 în cauza R 1879/2019-4

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— anularea deciziei atacate;

— obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate în procedura căii de atac.

Motivul invocat
Acțiune introdusă la 5 mai 2020 – Oatly/EUIPO (IT'S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS)

(Cauza T-253/20)

(2020/C 215/65)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamantă: Oatly AB (Malmö, Suedia) (reprezentant: M. Johansson, avocat)

Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

Datele privind procedura în fața EUIPO

Marca în litigiu: Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale „IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS” – Cererea de înregistrare nr. 18 035 560

Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 7 februarie 2020 în cauza R 2446/2019-5

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— anularea deciziei atacate;

— obligarea EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor ale reclamantei în prezenta acțiune.

Motivul invocat
—

anularea deciziei Comitetului unic de rezoluție din 19 martie 2020 privind calculul contribuțiilor ex ante pentru anul 2016 ale Banco Cooperativo Español, S.A., Hypo Vorarlberg Bank AG (fostă Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG) și ale Portigon AG la Fondul unic de rezoluție (SRB/ES/2020/16) („Decision of the Single Resolution Board of 19 March 2020 on the calculation of the 2016 ex-ante contributions due by Banco Cooperativo Español S.A., Hypo Vorarlberg Bank AG (formerly: Vorarl-berger Landes- und Hypothekenbank AG), and Portigon AG to the Single Resolution Fund [SRB/ES/2020/16]”), inclusiv anexele, și, în orice caz, în măsura în care această decizie, inclusiv anexele la aceasta, vizează contribuția care trebuie plătită de reclamantă, precum și
2.

Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 139/2004 al Consiliului (1) În cadrul celui de al doilea motiv, reclamanta arată că, prin scindarea artificială a proiectului de concentrare, pârâta a încălcat tratatele Uniunii Europene și dispozițiile regulamentului privind concentrările între întreprinderi. Aceasta ar fi încălcat în special dispozițiile de procedură privind dreptul concentrărilor și nu a ținut astfel cont sau nu a ținut cont în mod corect de circumstanțele pertinente pentru decizie. Din acestea ar face parte în particular ignorarea legăturii juridice, economice și materiale a întregului proiect de concentrare, calificarea greșită a operațiunii ca Asset Swap, neluarea în considerare a efectelor concurențiale prin contrapartida participării RWE AG în cadrul E.ON SE la 16,67 %, precum și aprecierea eronată a efectelor concurențiale ale operațiunii. Pârâta ar fi omis în particular să realizeze o definire corectă a pieței. În plus, aceasta s-ar fi bazat pe o marjă de apreciere greșită pentru efectele operațiunii și nu ar fi apreciat corect stimulentele acordate RWE prin operațiune de a reține în mod conștient capacitățile de producție. Pârâta ar fi ajuns astfel la concluzia greșită că concentrarea, pe de o parte, putea fi examinată separat și, pe de altă parte, că nu are efecte negative asupra concurenței la nivelul Uniunii.
C 247/39

Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – Stadtwerke Frankfurt am Main/Comisia

(Cauza T-322/20)

(2020/C 247/54)

Limba de procedură: germana

Părțile

Reclamantă: Stadtwerke Frankfurt am Main Holding GmbH (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: C. Schalast, avocat)

Pârâtă: Comisia Europeană

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— Anularea deciziei pârâtei din 26 februarie 2019, cazul M.8871;

— în conformitate cu articolul 68 alineatul (5) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, conexarea – având în vedere legătura materială care le unește – prezentei proceduri cu cele privind aceeași decizie M.8871, în vederea unei decizii comune de finalizare a judecății;

— obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive care sunt în esență identice sau similare celor invocate în cadrul cauzei T-320/20, Mainova/Comisia.