ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
77

Ulterior, articolul 14 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2176/84 al Consiliului din 23 iulie 1984 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping sau al unor subvenții din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Economice Europene (JO 1984, L 201, p. 1) indica faptul că se efectuează o reexaminare la cererea unui stat membru sau la inițiativa Comisiei. Or, o reexaminare are loc de asemenea la cererea unei părți interesate, cu condiția ca aceasta „să prezinte elemente de probă în legătură cu o modificare a circumstanțelor suficiente pentru a justifica necesitatea acestei reexaminări” și cu condiția să fi trecut cel puțin un an de la încheierea anchetei. Alineatul (3) al acestui articol se limita să indice că măsurile sunt modificate atunci când reexaminarea impune acest lucru, fără altă precizare.
21

Prin scrisoarea din 12 septembrie 2007, Comisia a notificat Republicii Federale Germania decizia sa de a deschide procedura prevăzută la articolul 88 alineatul (2) CE în ceea ce privește ajutorul de stat acordat de autoritățile germane în favoarea Deutsche Post [ajutorul de stat C 36/07 (ex NN 25/07)] (denumită în continuare „decizia din 2007”). În decizia din 2007, publicată în limba autentică în Jurnalul Oficial din 19 octombrie 2007 (JO 2007, C 245, p. 21), Comisia a amintit procedurile întreprinse începând cu anul 1994 în sectorul poștal, în temeiul articolului 87 CE, împotriva Republicii Federale Germania și, invocând necesitatea de a desfășura o anchetă globală privind toate denaturările concurenței rezultate din fondurile publice acordate Deutsche Post, a arătat că procedura inițiată prin decizia de deschidere din 1999 era completată în vederea integrării informațiilor comunicate recent și în vederea adoptării unei poziții definitive referitoare la compatibilitatea acestor fonduri cu Tratatul CE.
2

Reclamanta, Schenker Ltd, este deținută de Deutsche Banh AG (denumită în continuare „DB”), o societate pe acțiuni de drept german deținută integral de Republica Federală Germania. DB este societatea‑mamă de bază a unui grup de societăți (denumit în continuare „grupul DB”), care furnizează în întreaga lume servicii în domeniul mobilității și al logisticii. Sub marca DB Schenker și în special prin intermediul grupului de societăți Schenker, care cuprinde mai multe entități, printre care și reclamanta, grupul DB furnizează îndeosebi servicii de expediere de mărfuri pe cale aeriană. [confidențial] ( 1 ) The Brink's Company (denumită în continuare „Brink's”) i‑a vândut DB un grup de societăți condus de Bax Global Inc., din care făcea parte printre altele Bax Global Ltd (UK). Ulterior transferării serviciilor sale reclamantei, Bax Global (UK) și‑a încetat activitățile și a încetat să existe.
58

În această privință, trebuie să se arate că, astfel cum susține Comisia, reiese din teza introductivă a considerentului (56) al deciziei atacate că constatările referitoare la gravitatea încălcării sunt efectuate „în lumina faptelor stabilite” în Decizia din 2007. Or, rezultă din considerentul (478) al acestei din urmă decizii că piața geografică relevantă este piața SEE și că dimensiunea acestei piețe în anul 2003, determinată pe baza datelor comunicate de întreprinderile vizate, era de aproximativ 320 de milioane de euro, fără ca aceste constatări să fi fost puse sub semnul întrebării de Hotărârea Mitsubishi Electric/Comisia, punctul 8 de mai sus (EU:T:2011:345). În plus, rezultă în mod clar din considerentul (483) al Deciziei din 2007 că dimensiunea pieței geografice relevante a fost luată în considerare cu ocazia stabilirii cuantumurilor de plecare aplicabile diferitor întreprinderi.
3

În Decizia din 2007, Comisia a constatat că o încălcare unică și continuă a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind Spațiul Economic European existase pe piața GIS din Spațiul Economic European (SEE) între 15 aprilie 1988 și 11 mai 2004 și a aplicat destinatarelor deciziei menționate, care erau producători europeni și japonezi de GIS, amenzi al căror cuantum fusese calculat prin aplicarea metodologiei expuse în Liniile directoare privind metoda de stabilire a amenzilor aplicate în temeiul articolului 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17 și al articolului 65 alineatul (5) din Tratatul CECO (JO 1998, C 9, p. 3, Ediție specială, 08/vol. 3, p. 69, denumite în continuare „Liniile directoare privind calcularea amenzilor”), precum și în Comunicarea Comisiei privind imunitatea la amenzi și reducerea cuantumului amenzilor în cauzele referitoare la înțelegeri (JO 2002, C 45, p. 3).
Hotărârea Tribunalului (Camera a cincea) din 19 noiembrie 2014 – Out of the blue/OAPI – Dubois și alții (FUNNY BANDS)

(Cauza T‑344/13)

„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale FUNNY BANDS — Denumirea comercială națională anterioară FUNNY BANDS — Nume de domeniu de internet național anterior «www.funny‑bands.com» — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Utilizarea în comerț a unui semn cu un domeniu de aplicare care depășește domeniul local — Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 — Respingerea opoziției”

1. Marcă comunitară — Definiția și dobândirea mărcii comunitare — Motive relative de refuz — Opoziție a titularului unei mărci neînregistrate sau al unui alt semn utilizat în comerț — Condiții — Domeniu de aplicare local al unui semn [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 8 alin. (4)] (a se vedea punctele 22-25)

2. Marcă comunitară — Definiția și dobândirea mărcii comunitare — Motive relative de refuz — Opoziție a titularului unei mărci neînregistrate sau al unui alt semn utilizat în comerț — Condiții — Apreciere în raport cu criteriile stabilite în dreptul național care guvernează semnul invocat [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 8 alin. (4)] (a se vedea punctul 36)

3. Marcă comunitară — Definiția și dobândirea mărcii comunitare — Motive relative de refuz — Opoziție a titularului unei mărci neînregistrate sau al unui alt semn utilizat în comerț — Marca verbală FUNNY BANDS — Denumirea comercială FUNNY BANDS și numele domeniului de internet www.funny‑bands.com [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 8 alin. (4)] (a se vedea punctul 37)

Obiectul

Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 4 aprilie 2013 (cauza R 542/2012‑2), privind o procedură de opoziție între Out of the blue KG și domnul Frédéric Dubois și alții

Dispozitivul

1) Respinge acțiunea.
Hotărârea Tribunalului (Camera a noua) din 29 ianuarie 2015 – Blackrock/OAPI (SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY)

(Cauza T‑609/13)

„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY — Marcă constituită dintr‑un slogan publicitar — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”

1. Marcă comunitară — Definiția și dobândirea mărcii comunitare — Motive absolute de refuz — Mărci lipsite de caracter distinctiv — Mărci constituite din sloganuri publicitare — Caracter distinctiv — Aplicarea unor criterii de apreciere specifice — Inadmisibilitate [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 7 alin. (1) lit. (b)] (a se vedea punctele 19-21)

2. Marcă comunitară — Definiția și dobândirea mărcii comunitare — Motive absolute de refuz — Mărci lipsite de caracter distinctiv — Mărci constituite din sloganuri publicitare — Slogan care prezintă un caracter de fantezie [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 7 alin. (1) lit. (b)] (a se vedea punctul 22)

3. Marcă comunitară — Definiția și dobândirea mărcii comunitare — Motive absolute de refuz — Mărci lipsite de caracter distinctiv — Mărci constituite din sloganuri publicitare — Formulă promoțională cu caracter elogios [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 7 alin. (1) lit. (b)] (a se vedea punctele 23 și 24)

4. Marcă comunitară — Definiția și dobândirea mărcii comunitare — Motive absolute de refuz — Mărci lipsite de caracter distinctiv — Marca verbală SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 7 alin. (1) lit. (b)] (a se vedea punctele 26-41)

5. Marcă comunitară — Procedura căii de atac — Cale de atac în fața camerelor de recurs — Competența camerelor de recurs — Nouă examinare completă pe fond [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 64 alin. (1)] (a se vedea punctul 35)

Obiectul

Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 11 septembrie 2013 (cauza R 572/2013‑4), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY ca marcă comunitară

Dispozitivul

1) Respinge acțiunea.
În ceea ce privește condițiile de acordare a indemnizației de expatriere, potrivit articolului 4 alineatul (1) litera (b) din anexa VII la statut, funcționarul trebuie să demonstreze că a locuit în mod obișnuit în afara teritoriului european al statului de repartizare, a cărui cetățenie o are sau a avut‑o, pentru alte motive decât exercitarea atribuțiilor în serviciul unui stat sau al unei organizații internaționale. În cazul în care funcționarul a locuit efectiv în mod obișnuit în afara teritoriului statului de repartizare, dar fiind în serviciul unui stat sau al unei organizații internaționale, nu se poate considera că funcționarul respectiv a întrerupt legăturile durabile stabilite cu țara de repartizare a cărei cetățenie o are sau a avut‑o. Prin urmare, simplul fapt de a fi fost, în perioada de referință de 10 ani, în serviciul unui stat sau al unei organizații internaționale înlătură prezumția potrivit căreia legăturile durabile stabilite cu țara de repartizare a cărei cetățenie o are sau a avut‑o persoana în cauză pot fi considerate ca fiind întrerupte.

Prin urmare, la calcularea perioadei de referință de 10 ani, va trebui să se ia în considerare, prin neutralizarea acestora, perioadele în care persoana în cauză a exercitat atribuții în serviciul unui stat sau al unei organizații internaționale, ceea ce determină o prelungire analogă a perioadei de referință. Astfel, o abordare care implică să nu se deducă nicio consecință, în ceea ce privește delimitarea perioadei respective, din faptul că o activitate în numele unui stat sau al unei organizații internaționale a fost efectuată ar încălca atât textul, cât și finalitatea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din anexa VII la statut, întrucât aceasta ar rezulta în practică din asimilarea unei astfel de activități cu activitatea efectuată pentru orice alt angajator.

(a se vedea punctele 50, 51 și 54)

Curte: Hotărârea din 24 ianuarie 2008, Adam/Comisia, C‑211/06 P, RepFP, EU:C:2008:34, punctul 41 și jurisprudența citată

Tribunal: Hotărârea din 27 septembrie 2000, Lemaître/Comisia, T‑317/99, RecFP, EU:T:2000:218, punctul 59
Nu se poate reproșa Tribunalului Funcției Publice că a încălcat dreptul la o cale de atac efectivă al unui reclamant prin faptul că a respins cererea sa de acces la documentele deținute de instituția pârâtă, atunci când reclamantul menționat nu oferă nicio explicație în ceea ce privește pertinența pentru soluționarea litigiului a documentelor pe care instituția vizată refuză să i le comunice. În aceste condiții, deși instanța are posibilitatea să se implice în obținerea elementelor de probă în favoarea reclamantului, această implicare trebuie să se limiteze la cazuri excepționale, în care, în special, reclamantul are nevoie, în susținerea argumentației sale, de anumite elemente deținute de partea adversă și se confruntă cu dificultăți în obținerea acestor elemente sau chiar cu refuzul acestei părți. În plus, pentru a solicita intervenția directă a instanței în obținerea elementelor de probă, trebuie să se prezinte indicii suficient de precise, obiective și concordante, de natură să susțină veridicitatea sau probabilitatea faptelor invocate, la dovedirea cărora ar contribui elementele de probă căutate.

(a se vedea punctul 61)

Trimitere la:

Tribunal: Hotărârea din 12 martie 2008, Rossi Ferreras/Comisia, T‑107/07 P, RepFP, EU:T:2008:71, punctele 38 și 39, și jurisprudența citată
Hotărârea Tribunalului (Camera a șasea) din 30 ianuarie 2015 – Now Wireless/OAPI – Starbucks (HK) (now)

(Cauza T‑278/13)

„Marcă comunitară — Procedură de decădere — Marca comunitară figurativă now — Utilizare serioasă a mărcii — Articolul 51 alineatul (1) litera (a) și articolul 51 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”

1. Marcă comunitară — Renunțare, decădere și nulitate — Examinarea cererii — Dovadă a utilizării mărcii anterioare — Utilizare serioasă — Noțiune — Criterii de apreciere — Cerința unor elemente de probă concrete și obiective (Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 15 alin. (1) și art. 57 alin. (2) și (3)] (a se vedea punctele 15, 16 și 19)

2. Marcă comunitară — Renunțare, decădere și nulitate — Examinarea cererii — Dovadă a utilizării mărcii anterioare — Utilizare parțială — Incidență — Noțiunea „parte a produselor și serviciilor” vizate de înregistrare [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 57 alin. (2) și (3)] (a se vedea punctele 24, 25 și 27)

3. Marcă comunitară — Renunțare, decădere și nulitate — Examinarea cererii — Dovadă a utilizării mărcii anterioare — Utilizare de către un terț cu consimțământul titularului mărcii — Sarcina probei [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 15 alin. (2)] (a se vedea punctele 34 și 36)

4. Marcă comunitară — Renunțare, decădere și nulitate — Examinarea cererii — Dovadă a utilizării mărcii anterioare — Utilizare de către un terț cu consimțământul titularului mărcii — Consimțământ expres sau implicit [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 15 alin. (2)](a se vedea punctele 35 și 38)

5. Marcă comunitară — Renunțare, decădere și nulitate — Examinarea cererii — Dovadă a utilizării mărcii anterioare — Utilizare serioasă — Noțiune — Criterii de apreciere — Întindere teritorială a utilizării [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 15 alin. (1), art. 51 și art. 57 alin. (2) și (3)] (a se vedea punctele 44-47)

Obiectul

Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 7 martie 2013 (cauza R 234/2012‑2), privind o procedură de decădere între Now Wireless Ltd și Starbucks (HK) Ltd

Dispozitivul

1) Respinge acțiunea.
2)

Granette & Starorežná Distilleries a.s. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) și de Bacardi Co. Ltd.
Hotărârea Tribunalului (Camera întâi) din 16 iunie 2015 –

H.P. Gauff Ingenieure/OHMI – Gauff

(Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW)

(Cauza T‑586/13)

„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cererea de marcă comunitară figurativă Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW — Mărcile naționale și comunitare verbale și figurative anterioare GAUFF — Motive relative de refuz — Refuz parțial al înregistrării — Cerere de restitutio in integrum — Articolul 81 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”

1. Marcă comunitară — Dispoziții de procedură — Restitutio in integrum — Condiții — Prudență impusă de circumstanțe — Evenimente cu caracter excepțional și, în consecință, imprevizibile [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 81 alin. (1)] (a se vedea punctele 23-25)

2. Marcă comunitară — Dispoziții de procedură — Restitutio in integrum — Condiții de aplicare — Interpretare strictă [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 81 alin. (1)] (a se vedea punctul 26)

3. Marcă comunitară — Deciziile Oficiului — Principiul egalității de tratament — Principiul bunei administrări — Practica decizională anterioară a Oficiului — Principiul legalității (a se vedea punctul 33)

Obiectul

Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 5 septembrie 2013 (cauza R 118/2013‑1) privind o cerere de restitutio in integrum

Dispozitivul

1) Respinge acțiunea.

2) Obligă H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG – JBG la plata, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, a cheltuielilor de judecată efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).
Întreprinderea în cauză trebuie astfel să cunoască întinderea generală și caracteristicile esențiale ale înțelegerii globale. Or, în lipsa unor indicii prin care să se demonstreze că o societate are cunoștință despre existența sau despre conținutul acordurilor sau practicilor concertate la nivel global, numai identitatea de obiect dintre reuniunile la care a participat și înțelegerea globală, ca și împrejurarea că a avut contacte cu întreprinderile a căror participare la înțelegerea respectivă a fost stabilită nu sunt suficiente pentru a demonstra o asemenea cunoaștere a acestei înțelegeri.

În materia concurenței, comportamentul ilicit al unei filiale poate fi imputat societății‑mamă în special atunci când, deși are personalitate juridică distinctă, această filială nu își stabilește în mod autonom comportamentul pe piață, ci aplică, în esență, instrucțiunile care îi sunt date de societatea‑mamă, având în vedere mai ales legăturile economice, organizatorice și juridice care unesc cele două entități juridice. În această privință, Comisia are, în principiu, obligația de a demonstra existența unei asemenea influențe decisive pe baza unui ansamblu de elemente de fapt.

Atunci când întreprinderi stabilite în afara Spațiului Economic European (SEE), dar care produc bunuri care sunt vândute terților în SEE se concertează cu privire la prețurile pe care le acordă clienților lor stabiliți în SEE și pun în aplicare această concertare prin vânzări la prețuri coordonate în mod efectiv, participă la o concertare ce are ca obiect și ca efect restrângerea concurenței pe piața internă, în sensul articolului 101 TFUE, și cu privire la care Comisia are competență teritorială de investigare.

Întrucât o încălcare a articolului 101 TFUE implică două elemente privind comportamentul, mai precis formarea înțelegerii și punerea în aplicare a acesteia, faptul ca aplicabilitatea interdicțiilor prevăzute de dreptul concurenței să depindă de locul formării înțelegerii ar conduce în mod evident la punerea la dispoziția întreprinderilor a unui mijloc facil de a se sustrage de la interdicțiile respective. Prin urmare, ceea ce este important este locul în care înțelegerea este pusă în aplicare. Pe de altă parte, pentru a determina dacă acest loc este situat în SEE, nu contează că participanții la înțelegere au recurs sau nu au recurs la filiale, agenți, subagenți sau sucursale stabilite în SEE pentru a pune bazele unor contacte între ei și cumpărătorii care sunt stabiliți în SEE. Pe de altă parte, criteriul punerii în aplicare a înțelegerii în calitate de element de legătură al acesteia cu teritoriul Uniunii este îndeplinit prin simpla vânzare în Uniune a produsului care face obiectul cartelului, independent de localizarea surselor de aprovizionare și a instalațiilor de producție.

Din moment ce condiția privind punerea în aplicare este îndeplinită, competența Comisiei de a aplica normele de concurență ale Uniunii în privința unor astfel de comportamente este acoperită de principiul teritorialității, care este universal recunoscut în dreptul internațional public.

(a se vedea punctele 154-157)
2)

Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Bilbaína de Alquitranes, SA, de Deza, a.s., de Industrial Química del Nalón, SA, de Koppers Denmark A/S, de Koppers UK Ltd, de Koppers Netherlands BV, de Rütgers basic aromatics GmbH, de Rütgers Belgium NV, de Rütgers Poland Sp. z o.o., de Bawtry Carbon International Ltd, de Grupo Ferroatlántica, SA, de SGL Carbon GmbH (Germania), de SGL Carbon GmbH (Austria), de SGL Carbon, de SGL Carbon, SA, de SGL Carbon Polska S.A., de ThyssenKrupp Steel Europe AG, de Tokai erftcarbon GmbH și de GrafTech Iberica, SL.
Din norma 22 alineatul (4) din Regulamentul nr. 2868/95 de punere în aplicare a Regulamentului nr. 40/94 privind marca comunitară, cu modificările ulterioare, rezultă că lista mijloacelor de probă (ambalaje, cataloage, facturi etc.) pe care o conține nu este exhaustivă, dată fiind precizarea că acestea „se limitează, în principiu” la lista de exemple indicată. În plus, s‑a statuat deja că modalitățile și mijloacele de probă a utilizării serioase a unei mărci nu sunt limitate. În această privință, este clar că mijloacele de probă reprezentate de materialele audio sau video precum anunțurile publicitare radiodifuzate sau teledifuzate nu sunt excluse. Or, acestea sunt în general disponibile pe un suport electronic precum un CD‑ROM sau un stick USB și nu pot fi prezentate pe suport de hârtie sau într‑un fișier digital al unui asemenea document.

Situația este diferită în ceea ce privește mijloacele de probă precum facturi sau un catalog, care ar fi putut fi depuse pe suport de hârtie sau prin intermediul unui fișier conținând documente scanate, dar care au fost stocate pe un CD‑ROM pentru a fi depuse. Chiar dacă principiile amintite mai sus nu se opun unor dovezi sub forma unui CD‑ROM, întrebarea ridicată privește înainte de toate modalitățile de transmitere a dovezilor către Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale). Totuși, dispozițiile Regulamentului nr. 2868/95 care privesc în mod specific transmiterea comunicărilor către Oficiu nu se opun transmiterii dovezilor pe CD‑ROM.

Nu este exclus ca prezentarea dovezilor pe un CD‑ROM conținând mai multe fișiere electronice să poată face mai dificilă analiza dovezilor astfel prezentate în comparație cu un suport de hârtie sau cu un simplu fișier conținând o versiune scanată a documentelor, permițând cu ușurință copierea lor prin imprimare. În această privință, revine părților care procedează la depunerea dovezilor privind utilizarea pe CD‑ROM‑uri să se asigure că lizibilitatea acestora nu compromite forța lor probantă.

(a se vedea punctele 23-29, 34 și 35)
2)

Admite cererea Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis prin care se urmărește să se constate netemeinicia cererii de rambursare a prefinanțării primite de aceasta în temeiul contractului nr. 238940 „REsponding to All Citizens needing Help (REACH112)” în măsura în care privește costurile declarate de aceasta pentru prima perioadă de referință a proiectului REACH112.