ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice Business and Property Courts of England and Wales (Regatul Unit) la 22 decembrie 2020 – London Steam-Ship Owners’ Mutual Insurance Association Limited/Regatul Spaniei

(Cauza C-700/20)

(2021/C 110/19)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

High Court of Justice Business and Property Courts of England and Wales

Părțile din procedura principală

Reclamantă: London Steam-Ship Owners’ Mutual Insurance Association Limited

Pârât: Regatul Spaniei

Întrebările preliminare

1) Având în vedere natura întrebărilor pe care instanța națională trebuie să le soluționeze pentru a decide dacă va pronunța o hotărâre de recunoaștere a unei sentințe arbitrale în temeiul articolului 66 din Legea din 1996 privind arbitrajul, o hotărâre pronunțată în temeiul acestei dispoziții poate constitui o „hotărâre” relevantă a statului membru în care se solicită recunoașterea în sensul articolului 34 punctul 3 din Regulamentul nr. 44/2001? (1)

2) Având în vedere că o hotărâre pronunțată pentru a recunoaște o sentință arbitrală în temeiul articolului 66 din Legea din 1996 privind arbitrajul este o hotărâre care nu intră în domeniul de aplicare material al Regulamentului nr. 44/2001 în temeiul excepției privind arbitrajul prevăzute la articolul 1 alineatul (2) litera (d), o astfel de hotărâre poate constitui o „hotărâre” relevantă a statului membru în care se solicită recunoașterea în sensul articolului 34 punctul 3 din regulament?

3) În ipoteza în care articolul 34 punctul 3 din Regulamentul nr. 44/2001 nu se aplică deoarece recunoașterea și executarea unei hotărâri a unui alt stat membru s-ar opune ordinii publice interne pentru motivul că ar încălca principiul res iudicata ca urmare a unei sentințe arbitrale naționale anterioare sau a unei hotărâri anterioare pentru recunoașterea unei sentințe arbitrale pronunțate de instanța din statul membru în care se solicită recunoașterea se poate invoca articolul 34 punctul 1 din Regulamentul nr. 44/2001 ca motiv de refuz al recunoașterii sau al executării sau punctele 3 si 4 ale articolului 34 din regulament prevăd în mod exhaustiv motivele pentru care res iudicata și/sau caracterul ireconciliabil se pot opune recunoașterii și executării unei hotărâri pronunțate în temeiul regulamentului?

(1) Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74).
4)

Cum trebuie interpretat articolul 1 […] litera b) din Convenția SOLAS – la care face trimitere în mod expres articolul 2 din Directiva 2009/16/CE și căreia, prin urmare, trebuie să i se asigure o interpretare omogenă la nivelul Uniunii în scopul și în cadrul inspecției PSC – în măsura în care prevede că „b) Guvernele contractante se angajează să adopte orice legi, decrete, ordine și regulamente și să ia orice alte măsuri necesare pentru a da convenției deplina și întreaga sa putere pentru a garanta că, din punct[ul] de vedere al ocrotirii vieții omenești, o navă este aptă pentru serviciul căruia îi este destinată”? În special, în ceea ce privește aprecierea aptitudinii navei pentru serviciul căruia îi este destinată, pe care statul portului trebuie să o formuleze prin intermediul inspecțiilor PSC, trebuie să se adopte ca parametru exclusiv de verificare cerințele impuse pe baza clasificării și a certificatelor de siguranță pertinente deținute, obținute potrivit activității declarate în mod abstract sau, în schimb, poate fi avut în vedere și serviciul pentru care nava este utilizată în realitate? Prin urmare, inclusiv în raport cu parametrul internațional amintit, autoritățile administrative ale statului portului sunt competente nu numai să verifice conformitatea echipamentelor și a dotărilor la bord cu cerințele prevăzute de certificatele emise de statul de pavilion și care decurg din clasificarea abstractă a navei, ci și să aprecieze conformitatea certificatelor, a echipamentelor și a dotărilor la bord pe care le deține și de care dispune nava în funcție de activitatea concretă desfășurată, care este diferită de cea indicată în certificatul de clasă și nu are legătură cu aceasta? Aceleași considerații trebuie dezvoltate pentru punctul 1.3.1 din Rezoluția OMI A.1138(31) – Procedures of Port State Control, 2019, adoptată la 4 decembrie 2019, în măsura în care prevede că, „[u]nder the provisions of the relevant conventions set out in section 1.2 above, the Administration (i.e. the Government of the flag State) is responsible for promulgating laws and regulations and for taking all other steps which may be necessary to give the relevant conventions full and complete effect so as to ensure that, from the point of view of safety of life and pollution prevention, a ship is fit for the service for which it is intended and seafarers are qualified and fit for their duties”.
2)

Cu privire la informațiile obligatorii în conformitate cu articolul 10 alineatul (2) din Directiva 2008/48 a) Articolul 10 alineatul (2) litera (p) din Directiva 2008/48 trebuie interpretat în sensul că cuantumul dobânzii plătibile pe zi, care trebuie menționat în contractul de credit, trebuie să poată fi calculat pe baza ratei dobânzii aferente creditului, indicate în contract? b) Articolul 10 alineatul (2) litera (l) din Directiva 2008/48 trebuie interpretat în sensul că rata dobânzii de întârziere aplicabilă la data încheierii contractului de credit trebuie comunicată ca valoare absolută sau, cel puțin, trebuie indicată ca valoare absolută rata dobânzii de referință aplicabilă (în speță, rata dobânzii de bază în conformitate cu articolul 247 din BGB [Codul civil]), din care este stabilită, prin adăugare, rata dobânzii de întârziere aplicabilă (în speță, de cinci puncte procentuale, în conformitate cu articolul 288 alineatul (1) a doua teză din BGB), iar consumatorului trebuie să i se precizeze rata de referință (rata dobânzii de bază) și variabilitatea acesteia? c) Articolul 10 alineatul (2) litera (t) din Directiva 2008/48 trebuie interpretat în sensul că textul contractului de credit trebuie să conțină condițiile de formă esențiale în ceea ce privește accesul la o procedură extrajudiciară de contestare și la o cale de atac? În cazul unui răspuns afirmativ la cel puțin una dintre întrebările 2 a), 2 b) și 2 c): d) Articolul 14 alineatul (1) a doua teză litera (b) din Directiva 2008/48 trebuie interpretat în sensul că termenul de retragere începe să curgă numai atunci când informațiile prevăzute la articolul 10 alineatul (2) din Directiva 2008/48 au fost comunicate integral și exact? În cazul unui răspuns negativ: e) Care sunt criteriile determinante pentru a declanșa curgerea termenului de retragere în pofida unor informații incomplete sau incorecte? În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea II.1.a) și/sau la cel puțin una dintre întrebările II. 2.a), II.2.b) și II.2.c):
2.

Cu privire la informațiile obligatorii în conformitate cu articolul 10 alineatul (2) din Directiva 2008/48/CE: a) Articolul 10 alineatul (2) litera (p) din Directiva 2008/48/CE trebuie interpretat în sensul că cuantumul dobânzii plătibile pe zi, care trebuie menționat în contractul de credit, trebuie să poată fi calculat pe baza ratei dobânzii aferente creditului, indicate în contract? b) Cu privire la articolul 10 alineatul (2) litera (r) CE 2008/48/CE: aa) Această reglementare trebuie interpretată în sensul că informațiile cuprinse în contractul de credit referitoare la compensația datorată în cazul rambursării anticipate a împrumutului trebuie să fie suficient de precise pentru a permite consumatorului să calculeze, cel puțin cu aproximație, cuantumul compensației datorate? (În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară) bb) Articolul 10 alineatul (2) litera (r) și articolul 14 alineatul (1) a doua teză din Directiva 2008/48/CE se opun unei reglementări naționale potrivit căreia, în cazul unor informații incomplete în sensul articolului 10 alineatul (2) litera (r) din Directiva 2008/48/CE, termenul de retragere începe totuși să curgă la data încheierii contractului, fiind eliminat doar dreptul creditorului la compensație pentru rambursarea anticipată a creditului? c) Articolul 10 alineatul (2) litera (l) din Directiva 2008/48/CE trebuie interpretat în sensul că rata dobânzii de întârziere aplicabilă la data încheierii contractului de credit trebuie comunicată ca valoare absolută sau, cel puțin, trebuie indicată ca valoare absolută rata dobânzii de referință aplicabilă (în speță, rata dobânzii de bază în conformitate cu articolul 247 din BGB [Codul civil]), din care este stabilită, prin adăugare, rata dobânzii de întârziere aplicabilă (în speță, de cinci puncte procentuale, în conformitate cu articolul 288 alineatul (1) a doua teză din BGB), iar consumatorului trebuie să i se precizeze rata de referință (rata dobânzii de bază) și variabilitatea acesteia? d) Articolul 10 alineatul (2) litera (t) din Directiva 2008/48/CE trebuie interpretat în sensul că textul contractului de credit trebuie să conțină condițiile de formă esențiale în ceea ce privește accesul la o procedură extrajudiciară de contestare și la o cale de atac? În cazul unui răspuns afirmativ la cel puțin una dintre întrebările II.2 a), II.2 b), II.2 c) și II.2 d): e) Articolul 14 alineatul (1) a doua teză litera b) din Directiva 2008/48/CE trebuie interpretat în sensul că termenul de retragere începe să curgă numai atunci când informațiile prevăzute la articolul 10 alineatul (2) din Directiva 2008/48/CE au fost comunicate integral și exact? În cazul unui răspuns negativ: f) Care sunt criteriile determinante pentru a declanșa curgerea termenului de retragere în pofida unor informații incomplete sau incorecte? În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea II.1.a) și/sau la cel puțin una dintre întrebările II.2.a), II.2.b), II.2.c) și II.2.d):
C 182/27

Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht München (Germania) la 28 ianuarie 2021 – Phoenix Contact GmbH & Co. KG/HARTING Deutschland GmbH & Co. KG și Harting Electric GmbH & Co. KG

(Cauza C-44/21)

(2021/C 182/40)

Limba de procedură: germana

Instanța de trimitere

Landgericht München

Părțile din procedura principală

Reclamantă: Phoenix Contact GmbH & Co. KG

Pârâte: HARTING Deutschland GmbH & Co. KG, Harting Electric GmbH & Co. KG

Întrebarea preliminară

Este compatibil cu articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2004/48/CE (1) faptul că, în cadrul unei proceduri privind măsurile provizorii, tribunalele regionale superioare (Oberlandesgerichte), competente în ultimă instanță, refuză, în principiu, să adopte măsuri provizorii pentru încălcarea brevetelor în cazul în care brevetul în litigiu nu a făcut în prealabil obiectul unei proceduri de opoziție sau de anulare în primă instanță?

(1) Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (JO 2004, L 157, p. 45, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 56).
C 242/8

Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 23 martie 2021 – absoluts -bikes and more- GmbH & Co. KG/the-trading-company GmbH

(Cauza C-179/21)

(2021/C 242/10)

Limba de procedură: germana

Instanța de trimitere

Bundesgerichtshof

Părțile din procedura principală

Recurentă: absoluts -bikes and more- GmbH & Co. KG

Intimată: the-trading-company GmbH

Întrebările preliminare

1) Simpla existență a unei garanții din partea producătorului este suficientă pentru a da naștere obligației de informare prevăzute la articolul 6 alineatul (1) litera (m) din Directiva 2011/83/UE (1)?

2) În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: obligația de informare prevăzută la articolul 6 alineatul (1) litera (m) din Directiva 2011/83/UE ia naștere prin simpla menționare, în oferta comerciantului, a unei garanții a producătorului sau aceasta ia naștere în cazul în care mențiunea este ușor perceptibilă pentru consumator? Există de asemenea o obligație de informare atunci când pentru consumator este ușor perceptibil faptul că comerciantul doar îi pune la dispoziție informațiile furnizate de producător cu privire la garanție?

3) Informațiile necesare în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) litera (m) din Directiva 2011/83/UE, referitoare la existența și la condițiile unei garanții a producătorului, trebuie să conțină aceleași informații precum garanția prevăzută la articolul 6 alineatul (2) din Directiva 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 mai 1999 privind anumite aspecte ale vânzării de bunuri de consum și garanțiile conexe (2) sau sunt suficiente mai puține informații?

(1) Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2011, L 304, p. 64).

(2) JO 1999, L 171, p. 12, Ediție specială, 15/vol. 05, p. 89.
Recurs introdus la 30 martie 2021 de Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 20 ianuarie 2021 în cauza T-328/17 RENV, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI)

(Cauza C-201/21 P)

(2021/C 263/09)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Recurentă: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (reprezentanți: S. Malynicz QC, S. Baran, Barrister, V. Marsland, Solicitor)

Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), M. J. Dairies EOOD

Prin ordonanța din 21 mai 2021 a vicepreședintei, Curtea de Justiție a respins recursul ca inadmisibil și a obligat Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi să suporte propriile cheltuieli de judecată.
1)

Articolul 8 alineatul (3) din Directiva 2002/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (1) coroborat cu articolul 3 alineatul (5), precum și cu articolul 1 alineatele (3) și (4) din Directiva 2014/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 privind măsuri de reducere a costului instalării rețelelor de comunicații electronice de mare viteză (2) trebuie interpretat în sensul că se opune ca o autoritate națională de reglementare să impună unui operator care dispune de infrastructura fizică și care, în același timp, are calitatea de furnizor de acces public la serviciile sau la rețelele de comunicații electronice, dar căruia nu i s-a stabilit calitatea de operator cu o putere semnificativă pe piață, o obligație normativă sub forma aplicării unor condiții normative stabilite ex-ante de președintele UKE și care reglementează principiile accesului la infrastructura fizică a acestui operator și sub forma unor principii și proceduri de încheiere a contractelor, precum și a unor plăți stabilite pentru acces, indiferent de existența unui litigiu privind accesul la infrastructura fizică a acestui operator, precum și de existența unei concurențe efective pe piață? Eventual (varianta II)
1)

Dispozițiile cuprinse în articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2000/78/C[E] a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (1), sub aspectul asigurării unei proceduri judiciare „accesibil[e] tuturor persoanelor care se consideră lezate prin nerespectarea față de ele a principiului egalității de tratament”, precum și cele cuprinse în articolul 47 [primul paragraf] din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, sub aspectul asigurării dreptului la „o cale de atac eficientă și la un proces echitabil”, trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale precum cea înscrisă în articolul 211 litera c) din Legea dialogului social nr. 62/2011, care prevede că termenul de 3 ani pentru formularea cererii de despăgubire curge „de la data producerii pagubei”, independent de împrejurarea dacă reclamanții au avut sau nu cunoștință de producerea pagubei (și de întinderea acesteia)?
2.1

O procedură de cerere de ofertă organizată de o autoritate națională de reglementare, în sensul articolului 4 alineatul (1) din directiva-cadru și al articolului 7 din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (2) (Directiva privind autorizarea), care are ca obiect drepturile de utilizare a frecvențelor în sprijinul implementării tehnologiei 5G și referitoare la alte servicii de comunicare în bandă largă fără fir, este o procedură care vizează protecția concurenței? În plus, se poate considera că decizia autorității naționale de reglementare, prin care s-a stabilit rezultatul respectivei proceduri de cerere de ofertă are ca obiectiv de a proteja concurența în această privință?
C 382/19

Recurs introdus la 15 iulie 2021 de ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S, Danske Fragtmænd A/S împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 5 mai 2021 în cauza T-561/18, ITD și Danske Fragtmænd/Comisia

(Cauza C-442/21 P)

(2021/C 382/25)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Recurente: ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S, Danske Fragtmænd A/S (reprezentant: L. Sandberg-Mørch, advokat)

Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Jørgen Jensen Distribution A/S, Dansk Distribution A/S, Regatul Danemarcei

Concluziile recurentelor

Recurentele solicită Curții:

— anularea Hotărârii Tribunalului din 5 mai 2021 în cauza T-561/18 în măsura în care prin aceasta s-au respins motivele reclamanților referitoare la faptul că Comisia a întâmpinat dificultăți serioase atunci când a concluzionat că compensația pentru obligația de serviciu poștal universal (OSU) constituie un ajutor compatibil, la faptul că Comisia a întâmpinat dificultăți serioase atunci când a constatat că garanția publică reprezintă un ajutor existent și la faptul că Comisia a întâmpinat de asemenea dificultăți serioase în ceea ce privește aprecierea sa cu privire la alocarea eronată a costurilor;

— obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurente.

Motivele și principalele argumente

1. În primul rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a denaturat situația de fapt atunci când a concluzionat că Comisia nu a întâmpinat dificultăți serioase în ceea ce privește excluderea din CNE (costul net evitat) a avantajelor nemateriale (care constau în reputația comercială a întreprinderii și în ubicuitatea acesteia pe teritoriul danez) de care Post Danmark a beneficiat ca o consecință a OSU.

2. În al doilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a concluzionat că Comisia nu a întâmpinat dificultăți serioase atunci când a concluzionat că ajutorul este compatibil în temeiul SGEI Framework ca urmare a îndeplinirii unei obligații de a furniza un serviciu universal, însă a autorizat ulterior ajutorul pentru costurile legate de concedierea angajaților în contextual transformării/reorganizării Post Danmark.
C 422/8

Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (Irlanda) la 10 august 2021 – GV/Chief Appeals Officer, Social Welfare Appeals Office, Minister for Employment Affairs and Social Protection, Irlanda, Attorney General

(Cauza C-488/21)

(2021/C 422/12)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Court of Appeal

Părțile din procedura principală

Reclamantă: GV

Pârâți: Chief Appeals Officer, Social Welfare Appeals Office, Minister for Employment Affairs and Social Protection, Ireland, Attorney General

Întrebările preliminare

1) Dreptul de ședere derivat al unui ascendent direct al unui lucrător cetățean al Uniunii în temeiul articolului 7 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE (1) este condiționat de menținerea dependenței rudei respective față de lucrător?

2) Directiva 2004/38/CE se opune ca un stat membru gazdă să limiteze accesul la o prestație de asistență socială în cazul unui membru de familie al unui lucrător cetățean al Uniunii care beneficiază de un drept de ședere derivat ca urmare a faptului că se află în întreținerea lucrătorului respectiv, în cazul în care accesul la o astfel de prestație ar însemna că acesta nu se mai află în întreținerea lucrătorului?

3) Directiva 2004/38/CE se opune ca un stat membru gazdă să limiteze accesul la o prestație de asistență socială în cazul unui membru de familie al unui lucrător cetățean al Uniunii care beneficiază de un drept de ședere derivat ca urmare a faptului că se află în întreținerea lucrătorului respectiv, pentru motivul că plata prestației va avea drept consecință faptul că membrul de familie în cauză va deveni o sarcină excesivă pentru sistemul de asistență socială al statului?

(1) Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO 2004, L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56).
1)

Articolul 2 litera (b) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1) trebuie interpretat în sensul că o persoană fizică ce este inginer mecanic în specialitatea Mașini hidraulice și pneumatice (și care nu desfășoară activități comerciale cu titlu profesional, în special nu desfășoară activități de achiziționare de mărfuri și servicii pentru revânzare și/sau activități de mijlocire) și care încheie cu o societate comercială (un profesionist) un contract de adeziune prin care respectiva persoană fizică are dreptul de a participa la asocierea de aprovizionare derulată de respectiva societate comercială sub forma sistemului Lyoness (un sistem prin care se promite obținerea de venituri economice sub forma unor restituiri din cumpărături, comisioane și a altor avantaje promoționale), de a achiziționa mărfuri și servicii de la comercianți aflați în relație contractuală cu respectiva societate (numiți Parteneri comerciali Lyoness), precum și de a mijloci în sistemul Lyoness [altor] persoane (numite posibili Clienți fideli), poate fi considerată „consumator”, în sensul acestei dispoziții, în ciuda clauzei contractuale potrivit căreia asupra raportului contractual dintre Lyoness și client se aplică în exclusivitate legislația elvețiană, indiferent de țara de domiciliu a clientului, în vederea unei protecții efective a consumatorului?