ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

obligarea pârâtelor la plata către reclamanți a sumelor menționate în tabelul anexat la cererea introductivă plus dobânzi începând de la 26 martie 2013 până la data pronunțării hotărârii Tribunalului, cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul suferit ca urmare a deciziilor Eurogroup privind rezoluția Cyprus Popular Bank Public Co Ltd (denumită în continuare „Laiki Bank”), recapitalizarea internă a Bank of Cyprus Public Company Limited (denumită în continuare „Bank of Cyprus”) și vânzarea activelor și a activității băncilor menționate în Grecia, și/sau ca urmare a furnizării de asistență privind lichiditatea în situații de urgență către Laiki Bank cu consimțământul Băncii Centrale Europene și a transferării ulterioare a pasivului relevant către Bank of Cyprus conform instrucțiunilor Băncii Centrale Europene
—

anularea deciziei din 26 martie 2018 prin care Comisia Europeană a respins oferta consorțiului în care reclamanta este lider pentru lotul nr. 3 în cadrul cererii de oferte „Framework contract for the implementation of external aid 2018 (SIEA EUROPAID/138778/DH/SER/MULTI” (denumită în continuare „cererea de oferte”) privind un contract-cadru care are ca obiect furnizarea de servicii în favoarea statelor terțe beneficiare ale ajutorului exterior al Uniunii Europene și atribuirea lotului nr. 3 altor zece ofertanți,
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 182/26

Acțiune introdusă la 16 martie 2018 – Chrysses Demetriades & Co. și Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co/Consiliul și alții

(Cauza T-198/18)

(2018/C 182/30)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamante: Chrysses Demetriades & Co. LLC (Limassol, Cipru), Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co LLC (Limassol) (reprezentant: P. Tridimas, Barrister)

Pârâte: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Banca Centrală Europeană, Eurogrup și Uniunea Europeană

Concluziile

Reclamantele solicită Tribunalului:

— obligarea pârâtelor să plătească reclamantelor cuantumurile indicate în tabelul anexat la prezenta cerere plus dobânzile aferente perioadei cuprinse între 26 martie 2013 și data pronunțării hotărârii Tribunalului;

— obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată.

Cu titlu subsidiar, reclamantele solicită Tribunalului:

— constatarea răspunderii extracontractuale a Uniunii Europene și/sau a instituțiilor pârâte;

— stabilirea procedurii care trebuie urmată pentru a determina prejudiciul recuperabil care a fost efectiv suferit de reclamante; și

— obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-197/18, JV Voscf și alții/Consiliul și alții.
—

obligarea pârâților la plata către reclamantă a sumelor menționate în tabelul anexat la cererea introductivă plus dobânzi începând cu 26 martie 2013 până la data pronunțării hotărârii Tribunalului, cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul suferit ca urmare a deciziilor Eurogroup privind rezoluția Cyprus Popular Bank Public Co Ltd (denumită în continuare „Laiki Bank”), a recapitalizării Bank of Cyprus Public Company Limited (denumită în continuare „Bank of Cyprus”) și a vânzării activelor și a activității băncilor menționate în Grecia, și/sau ca rezultat al furnizării de asistență privind lichiditatea în situații de urgență către Laiki Bank cu consimțământul Băncii Centrale Europene și al transferului ulterior la ordinul Băncii Centrale Europene al pasivului relevant către Bank of Cyprus;
Cauza T-208/18: Acțiune introdusă la 23 martie 2018 – Nessim Daoud și alții/Consiliul și alții

Acțiune introdusă la 23 martie 2018 – Nessim Daoud și alții/Consiliul și alții

(Cauza T-208/18)

Părțile

Reclamanți: Magdy Milad Nessim Daoud (Blainville, Canada), Larsennar Ltd (Tortola, Insulele Virgine Britanice) și Maxim Zakharchenko (Nicosia, Cipru) (reprezentanți: A. Markides, M. Ioannides, C. Velaris și C. Velaris, avocați, A. Robertson, QC, și G. Rothschild, barrister)

Pârâți: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Banca Centrală Europeană, Eurogroup (reprezentat de Consiliul Uniunii Europene) și Uniunea Europeană (reprezentată de Comisia Europeană)

Concluziile

Reclamanții solicită Tribunalului:

— obligarea pârâților la plata către reclamanți a sumelor menționate în tabelul anexat la cererea introductivă plus dobânzi începând cu 26 martie 2013 până la data pronunțării hotărârii Tribunalului

sau, în subsidiar,

— declararea faptului că este angajată răspunderea extracontractuală a pârâților și determinarea procedurii de urmat în vederea stabilirii prejudiciului recuperabil actual suferit de reclamanți

și, în orice caz,

— obligarea pârâților la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamanți.

Motivele și principalele argumente

În susținerea acțiunii, reclamanții invocă două motive care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-147/18, APG Intercon și alții/Consiliul și alții.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 190/35

Acțiune introdusă la 26 martie 2018 – Vanda Pharmaceuticals/Comisia

(Cauza T-211/18)

(2018/C 190/59)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamantă: Vanda Pharmaceuticals Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: M. Meulenbelt, B. Natens, A.-S. Melin, și C. Muttin, avocați)

Pârâtă: Comisia Europeană

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— anularea Deciziei de punere în aplicare C(2018) 252 final a Comisiei din 15 ianuarie 2018 de refuzare a autorizației de introducere pe piață în temeiul Regulamentului (CE) nr. 726/2004 pentru „Fanaptum – iloperidonă”, un medicament de uz uman, precum și a concluziilor științifice și a motivelor de refuz din 9 noiembrie 2017 și a Raportului de evaluare a Comitetului pentru medicamente de uz uman din 9 noiembrie 2017;

— în subsidiar, anularea numai a respectivei Decizii de punere în aplicare C(2018) 252 final a Comisiei;

— obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

1. Primul motiv, întemeiat pe faptul că evaluarea riscului potențialului aritmogen al iloperidonei este nemotivată (și, în orice caz, este vădit eronată) și încalcă principiul egalității de tratament.

2. Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că evaluarea măsurilor propuse de reducere a riscului iloperidonei este nemotivată (și, în orice caz, este vădit eronată) și încalcă articolul 5 alineatele (1) și (4) din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE) și principiul egalității de tratament.

3. Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că evaluarea efectelor întârziate ale iloperidonei este nemotivată și încalcă articolul 5 alineatele (1) și (4) TUE.

4. Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că cerința de identificare a unei populații în care iloperidona ar avea efecte superioare altor produse încalcă articolul 5 alineatele (1)-(3) TUE, articolul 12 și articolul 81 alineatul (2) din Regulamentul nr. 726/2004 (1) și principiul egalității de tratament.

5. Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că evaluarea globală riscuri/beneficii a iloperidonei este nemotivată (și, în orice caz, este vădit eronată).

(1) Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (JO 2004 L 136, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 83).
Cauza T-242/18: Acțiune introdusă la 18 aprilie 2018 – VV/Comisia

Acțiune introdusă la 18 aprilie 2018 – VV/Comisia

(Cauza T-242/18)

Părțile

Reclamant: VV (reprezentant: F. Moyse, avocat)

Pârâtă: Comisia Europeană

Concluziile

Reclamantul solicită Tribunalului:

— anularea deciziei din 19 iunie 2017 şi, în măsura necesară, a actului de respingere a reclamaţiei reclamantului din 18 ianuarie 2018;

— obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

În susținerea acțiunii, reclamantul invocă anularea deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului general C – Administratori în domeniul auditului (AD 5/AD 7) (JO 2016, C 171A, p. 1) de a nu-l admite pe reclamant la concursul menţionat, în măsura în care nu ar avea o diplomă universitară care să ateste un ciclu de cel puţin trei ani în domeniile indicate în anunţul de concurs respectiv.

În susţinerea acţiunii, reclamantul invocă două motive.

1. Primul motiv, întemeiat pe nemotivarea deciziei atacate.
Cauza T-199/18: Acțiune introdusă la 16 martie 2018 – SCF Terminal (Cyprus) și S H B/Consiliul și alții

Acțiune introdusă la 16 martie 2018 – SCF Terminal (Cyprus) și S H B/Consiliul și alții

(Cauza T-199/18)

Părțile

Reclamante: SCF Terminal (Cyprus) LTD (Limassol, Cipru) și S H B, Inc. (Monrovia, Liberia) (reprezentanți: P. Tridimas, barrister, K. Kakoulli, P. Panayides și C. Pericleous, avocați)

Pârâte: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Banca Centrală Europeană, Eurogrupul și Uniunea Europeană

Concluziile

Reclamantele solicită Tribunalului:

— obligarea pârâtelor la plata către reclamante a sumelor menționate în tabelul anexat prezentei cereri, la care se adaugă dobânzi începând de la 26 martie 2013 până la data pronunțării deciziei Tribunalului;

— obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată.

Cu titlu subsidiar, reclamantele solicită Tribunalului:

— constatarea faptului că este angajată răspunderea extracontractuală a Uniunii Europene și/sau a instituțiilor pârâte;

— determinarea procedurii de urmat pentru stabilirea prejudiciului recuperabil suferit efectiv de reclamante; și

— obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cauza T-197/18, JV Voscf și alții/Consiliul și alții.
Cauza T-320/18: Acțiune introdusă la 22 mai 2018 – WD/EFSA

Acțiune introdusă la 22 mai 2018 – WD/EFSA

(Cauza T-320/18)

Părțile

Reclamantă: WD (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

Pârâtă: Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— declararea prezentei acțiuni ca fiind admisibilă și întemeiată;

În consecință,

— anularea Deciziei din 14 iulie 2017 adoptate de directorul executiv al EFSA în calitatea sa de AAIC, din care rezultă că reclamanta nu figurează printre agenții promovați în cursul exercițiului de reîncadrare din 2017;

— anularea Deciziei AAIC din 9 februarie 2018 de respingere a contestației reclamantei din 10 octombrie 2017 împotriva acestei decizii din 14 iulie 2017;

— anularea Deciziei din data de 9 august 2017 (notificată la 10 august 2017) adoptate de directorul executiv al EFSA în calitate de AAIC, referitoare la nereînnoirea contractului de muncă al reclamantei;

— anularea Deciziei AAIC din 12 martie 2018 de respingere a contestației reclamantei din 10 noiembrie 2017 împotriva acestei decizii din 9 august 2017;

— acordarea de despăgubiri pentru prejudiciile suferite;

— obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive, în ceea ce privește decizia de nereînnoire a contractului său.

1. Primul motiv, întemeiat pe încălcarea Deciziei din 8 decembrie 2012, „Employment contract management”, adoptată de EFSA.

2. Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare.

3. Al treilea motiv, întemeiat pe dreptul la apărare și, în special, pe dreptul de a fi ascultat.

4. Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de solicitudine și a „Work instruction” referitoare la „Contract of Employment renewal process”, adoptată de EFSA.

5. Al cincilea motiv, întemeiat pe erori vădite de apreciere și pe un abuz de putere.

6. Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime.

7. Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea „Work instructions” și a obligației de solicitudine.

Reclamanta invocă un motiv unic în ceea ce privește decizia de nepromovare, întemeiat pe încălcarea Deciziei din 22 aprilie 2008, „Career of temporary staff and assignment to a post carrying a higher grade than that at which they were engaged”, pe o vădită eroare de apreciere, precum și pe încălcarea principiului nediscriminării.
—

anularea Deciziei (UE) 2018/262 a Comisiei din 14 februarie 2018 privind propunerea de inițiativă cetățenească intitulată „We are a welcoming Europe, let us help!” ( 1 );
Cauza T-346/18: Acțiune introdusă la 29 mai 2018 – Advance Magazine Publishers/EUIPO – Enovation Brands (VOGUE)

Acțiune introdusă la 29 mai 2018 – Advance Magazine Publishers/EUIPO – Enovation Brands (VOGUE)

(Cauza T-346/18)

Părțile

Reclamantă: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentant: T. Alkin, barrister)

Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Enovation Brands, Inc. (Aventura, Florida, Statele Unite)

Datele privind procedura în fața EUIPO

Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene – cererea de înregistrare nr. 12 010 039

Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 27 martie 2018 în cauza R 259/2017-4

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— anularea părții din decizia atacată referitoare la norma 20 alineatul (7) litera (c)/norma 50 alineatul (1) RPARMC;

— obligarea celeilalte părți la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

Motivul invocat
2.

Al doilea motiv, prin intermediul căruia reclamanţii afirmă că decizia atacată este întemeiată pe motive vădit eronate şi nefondate. — Reclamanţii susţin că motivele invocate de Comisie în decizia atacată nu puteau să justifice refuzul de a adresa o propunere Consiliului în vederea adoptării acordului. — Reclamanţii afirmă de asemenea să singurele motive care ar fi putut să justifice un refuz ar fi fost o obiecţiune motivată referitoare la caracterul reprezentativ al partenerilor sociali, sau la legalitatea unei decizii a Consiliului de punere în aplicare a acordului sub forma unei directive. — În plus, reclamanţii susţin că Comisia, în orice caz, nu a efectuat o evaluare a impactului, şi că, prin urmare, aceasta nu poate justifica prin motive de proporţionalitate sau de subsidiaritate orice concluzie de a refuza să propună ca acordul să fie pus în aplicare sub forma unei directive printr-o decizie a Consiliului, chiar dacă în principiu Comisia ar avea dreptul să procedeze astfel.
5.

Al cincilea motiv, întemeiat pe o presupusă necompetență a Comisiei În plus, Comisia s-ar fi declarat competentă în mod eronat cu privire la presupusa încălcare, întrucât nu a furnizat suficiente dovezi care să lege presupusa încălcare de SEE. Comisia ar fi ignorat dovada că în esență niciunul din contactele bilaterale și trilaterale nu a avut vreun efect asupra vânzărilor din SEE, deoarece contactele s-au axat pe clienții neeuropeni. Comisia nu și-ar fi dovedit afirmațiile potrivit cărora producătorii japonezi de condensatoare au luat parte la reuniuni cu scopul de a reduce concurența în SEE.
4.

Al patrulea motiv, referitor la cererea lor de anulare, întemeiat pe faptul că Uniunea nu are nicio astfel de justificare în adoptarea obiectivelor stabilite de Actele privind emisiile de gaze cu efect de seră, pentru următoarele motive: — obiectivele autorizează emisii în cantități care depășesc în mod semnificativ partea echitabilă a Uniunii Europene din bugetul de emisii implicat de obiectivul stabilit de Acordul de la Paris cu privire la o creștere maximă a temperaturii medii globale de 1,5 oC sau cu mult sub 2 oC; — obiectivele au fost stabilite fără ca pârâtele să examineze întinderea capacității tehnice și economice a Uniunii în ceea ce privește efectuarea de reduceri. Obiectivele alese au fost mai degrabă selectate ca fiind cele mai rentabile mijloace de atingere a unui obiectiv anterior de emisii pe termen lung, care a fost între timp înlocuit prin Acordul de la Paris; — probele aflate la dispoziția pârâtelor arată că Uniunea avea de fapt capacitatea de a adopta măsuri care să prevadă reduceri ale gazelor cu efect de seră cu cel puțin 50 %-60 % sub nivelurile din 1990 până în 2030.
Cauza T-385/18: Acțiune introdusă la 25 iunie 2018 – Aldi/EUIPO – Crone (CRONE)

Acțiune introdusă la 25 iunie 2018 – Aldi/EUIPO – Crone (CRONE)

(Cauza T-385/18)

Părțile

Reclamantă: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Germania) (reprezentanți: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen și M. Minkner, avocați)

Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Christoph Michael Crone (Krefeld, Germania)

Datele privind procedura în fața EUIPO

Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative CRONE nr. 14 854 533

Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 14 martie 2018 în cauza R 1100/2017-1

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— anularea deciziei atacate;

— obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

Motivul invocat
—

anularea în parte a deciziei atacate, în măsura în care camera de recurs: a) a respins calea de atac formulată de reclamant în cauza R 979/2017-4; b) a admis în parte calea de atac în anulare formulată de Thalgo TCH în cauza R 1070/2017-4 pentru produsele din clasa 3 din clasificarea de la Nisa; c) a anulat marca Uniunii Europene nr. 11 649 324 și pentru produsele indicate din clasa 3; d) a confirmat în parte decizia EUIPO din 21 martie 2017 (procedura de declarare a nulității nr. 11 974 C) în care, potrivit deciziei, marca reclamantului a fost declarată nulă pentru produsele din clasa 3;
—

anularea deciziei Comitetului unic de rezoluție din 12 aprilie 2018 privind calculul contribuțiilor ex ante pentru 2018 la Fondul unic de rezoluție (SRB/ES/SRF/2018/03) („Decision of the Single Resolution Board of 12 April 2018 on the calculation of the 2018 ex ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2018/03)”), inclusiv a anexei la acesta, și, în orice caz, în măsura în care această decizie, inclusiv anexa la aceasta, vizează contribuția care trebuie plătită de reclamantă și
—

anularea deciziei Comisiei, în concret actul juridic individual intitulat „Payment by offsetting by outstanding claims and debts” („Plata prin compensare a creanțelor și datoriilor neachitate”) emis de Comisia Europeană, Direcţia Execuţie bugetară (Buget general și FED), cu numărul de referinţă BUDG/DGA/C4/LM/24307, din 22 iunie 2018;
Acțiune introdusă la 18 iulie 2018 – Pareto Trading/EUIPO – Bikor and Bikor Professional Color Cosmetics (BIKOR EGYPTIAN EARTH)

(Cauza T-438/18)

(2018/C 319/28)

Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

Părțile

Reclamantă: Pareto Trading Co., Inc. (Carlstadt, New Jersey, Statele Unite) (reprezentanți: I. Sempere Massa, C. Martínez-Tercero Molina, V. Balaguer Fuentes, avocați)

Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bikor Elżbieta Korbut (Gdańsk, Polonia) și Bikor Professional Color Cosmetics Małgorzata Wedekind (Gdańsk)

Datele privind procedura în fața EUIPO

Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale BIKOR EGYPTIAN EARTH – marca Uniunii Europene nr. 9 561 788

Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 24 aprilie 2018 în cauza R 1826/2015-1

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— anularea deciziei atacate;

— declararea faptului că cheltuielile de judecată efectuate în prezenta cauză, inclusiv toate cheltuielile efectuate în fața diviziei de anulare și a Camerei întâi de recurs a EUIPO care au fost ocazionate de prezenta cerere vor fi suportate de pârât.

Motivul invocat
—

declararea cererii pârâtei, cuprinse în nota de debit nr. 3241804913 din 16 aprilie 2018, ca reclamanta să restituie o parte din ajutorul primit pentru acțiunea ENHSA (European Network of Heads of Schools of Architecture), ca neîntemeiată în ceea ce privește suma de 77 169,78 euro și declararea faptului că această sumă corespunde unor costuri eligibile;
Acțiune introdusă la 20 iunie 2018 – Intercept Pharma și Intercept Pharmaceuticals/EMA

(Cauza T-377/18)

(2018/C 311/14)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamante: Intercept Pharma Ltd (Bristol, Regatul Unit) și Intercept Pharmaceuticals, Inc. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentanți: L. Tsang, J. Mulryne, E. Amos și H. Kerr-Peterson, Solicitors și F. Campbell, Barrister)

Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente

Concluziile

— Anularea deciziei ASK-40399 comunicată de pârâtă reclamantelor la 15 mai 2018 de divulgare a unor documente în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001; și

— obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată și a altor costuri și cheltuieli în legătură cu prezenta cauză.

Motivele și principalele argumente

În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

1. Primul motiv întemeiat pe faptul că pârâta a săvârșit o eroare de drept atunci când a concluzionat că „procedurile judiciare” prevăzute la articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 nu au fost inițiate în prezenta cauză, întrucât documentele nu au fost „pregătite în scopul procedurilor judiciare”. În mod legal, pârâta ar fi trebuit să concluzioneze că se aplica o excepție.
4.

Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat principiile ne bis in idem, proporționalității și interzicerii dublei incriminări, precum și pe o excepție de nelegalitate în temeiul articolului 4 alineatul (1) și al articolului 14 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 139/2004. Prin impunerea a două amenzi aceluiași autor pentru același comportament în temeiul a două dispoziții legale care protejează același interes, decizia atacată se pretinde că încalcă principiul ne bis in idem prevăzut la articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 4 alineatul (1) din Protocolul nr. 7 la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, principiul proporționalității prevăzut la articolul 49 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și interzicerea dublei sancționări care are la bază principiile generale comune ordinilor juridice ale statelor membre. Excepție de nelegalitate în temeiul articolului 277 TFUE cu privire la articolul 4 alineatul (1) și la articolul 14 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 139/2004, care ar permite Comisiei să sancționeze același autor de două ori pentru un singur comportament care a fost deja sancționat prin articolul 7 alineatul (1) și articolul 14 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 139/2004.
—

obligarea pârâtului la repararea prejudiciului moral evaluat ex aequo et bono la 1 000 de euro per reclamant;