ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4

Potrivit articolului 139 ter din LIR, introdus în această lege prin articolul 1, 24° din Legea din 19 decembrie 2008 (Mémorial A 2008, p. 2622): „(1) Oricărui contribuabil care realizează un venit provenit din pensii sau din indemnizații în sensul articolului 96 [alineatul 1 punctele] 1 și 2, cu privire la care dreptul de impunere revine Luxemburgului și care se află în posesia unei fișe de reținere a impozitului, i se acordă un credit fiscal pentru pensionari (CIP). Creditul fiscal nu este luat în considerare decât o singură dată pentru ansamblul pensiilor și al indemnizațiilor acordate persoanei impozabile. (2) Creditul fiscal pentru pensionari este de 300 de euro pe an. Cuantumul lunar se ridică la 25 de euro. Creditul fiscal pentru pensionari este limitat la perioada în care contribuabilul beneficiază de un venit provenit din pensii sau din indemnizații, în sensul și în condițiile [alineatului 1]. Acesta este plătit de casa de pensii sau de orice alt debitor al pensiei în cursul anului de impozitare la care se raportează, potrivit modalităților care urmează a fi stabilite prin regulamentul Marelui Duce menționat [la alineatul] 4. Creditul fiscal pentru pensionari nu se acordă pentru venituri care nu ating cel puțin cuantumul de 300 de euro pe an sau, respectiv, de 25 de euro pe lună. Creditul fiscal pentru pensionari este imputabil și restituibil pensionarului exclusiv în cadrul reținerii impozitului pe remunerații și salarii operate în mod corespunzător de casa de pensii sau de orice alt debitor al pensiei pe baza unei fișe de reținere a impozitului. (3) Casa de pensii sau debitorul pensiei care a plătit creditul fiscal pentru pensionari și creditul fiscal monoparental are dreptul să compenseze creditele acordate cu rețineri ale impozitului pozitive sau, dacă este cazul, să solicite rambursarea creditelor fiscale acordate potrivit modalităților care urmează a fi stabilite prin regulamentul Marelui Duce menționat [la alineatul] 4. (4) Un regulament al Marelui Duce poate preciza modalitățile de aplicare a prezentului articol.”
2

Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Invamed Group Ltd, Invacare UK Ltd, Days Healthcare Ltd, Electric Mobility Euro Ltd, Medicare Technology Ltd, Sunrise Medical Ltd și Invacare International SARL, pe de o parte, și Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (administrația fiscală și vamală, denumită în continuare „administrația fiscală”), pe de altă parte, în legătură cu clasificarea tarifară a scuterelor electrice pentru persoane cu mobilitate redusă.
8

Această instituție arată, mai întâi, că, potrivit dispoziției în litigiu, două categorii distincte de resortisanți ai statelor membre ale Uniunii sau ai altor state părți la Acordul privind SEE nu pot beneficia de scutirea de taxele asupra succesiunii, aferente reședinței principale, și anume resortisanții statelor membre ale Uniunii care nu au o reședință permanentă în Grecia și resortisanții celorlalte state părți la Acordul privind SEE, indiferent de locul unde au reședința. Rezultă, în opinia Comisiei, că valoarea unui bun imobil situat în Grecia și dobândit prin moștenire de acești resortisanți ai statelor membre ale Uniunii sau ai altor state părți la Acordul privind SEE se reduce dat fiind că acești resortisanți suportă un impozit mai mare. Având în vedere jurisprudența constantă a Curții potrivit căreia succesiunile constituie mișcări de capitaluri, iar măsurile ce reduc valoarea succesiunii aparținând unei persoane cu reședința într‑un stat membru, altul decât cel în care se află bunurile vizate, sunt considerate restricții interzise privind mișcările de capitaluri, dispoziția menționată ar trebui să fie considerată o asemenea restricție.
22

Central Bank of Iran susține că existența Legii monetare și financiare iraniene, care prevede funcțiile și puterile sale, ca bancă centrală a Republicii Islamice Iran, nu clarifica ce înțelegea Consiliul prin „sprijin financiar” în motivarea actelor în litigiu. Recurenta nu era în măsură să stabilească dacă Consiliul considera că ea furniza guvernului fonduri considerabile sau dacă Consiliul se baza pe faptul că ea reglementa politica monetară sau deținea conturi al căror titular era guvernul iranian și presta alte servicii de bancă centrală de această natură. Susține că îi revenea Consiliului sarcina de a menționa cu precizie serviciile pe care le considera ca având importanța calitativă sau cantitativă necesară pentru a intra sub incidența noțiunii „sprijin [acordat] guvernului Iranului”, în sensul articolului 23 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul nr. 267/2012 (Hotărârea din 16 iulie 2014, National Iranian Oil Company/Consiliul, T‑578/12, EU:T:2014:678, punctul 119), ceea ce acesta nu a făcut. Consiliul nu a invocat sub nicio formă articolele 12 și 13 din Legea monetară și financiară iraniană atunci când a luat decizia de a menține recurenta pe listele persoanelor supuse unor măsuri restrictive, astfel încât funcțiile recurentei prevăzute de Legea monetară și financiară iraniană constituiau un nou motiv care nu apărea în actele în litigiu.
36

Parchetul menționat a arătat că, în dreptul penal maghiar, există mai multe măsuri coercitive mai puțin constrângătoare decât privarea de libertate și că mai multe alte sancțiuni care nu implică nicio privare de libertate sunt avute în vedere. Măsura coercitivă solicitată înainte de decizia de punere sub acuzare, precum și sancțiunea solicitată în această decizie ar intra sub incidența monopolului procurorului privind punerea sub acuzare, care ar fi independent.
46

Cu titlu indicativ, versiunea în limba germană prevede că „[d]er Antrag und die Gebühren können noch innerhalb einer Nachfrist von sechs Monaten nach Ablauf des in Satz 1 genannten Tages eingereicht oder gezahlt werden, sofern innerhalb dieser Nachfrist eine Zuschlagsgebühr entrichtet wird”, versiunea în limba neerlandeză prevede că „[de] indiening van de aanvrage en de voldoening van de taksen kunnen nog binnen een extra termijn van zes maanden na het verstrijken van de in de eerste zin genoemde termijn geschieden, tegen betaling van een toeslag binnen deze extra termijn”, versiunea în limba portugheză prevede că „[o] pedido pode ainda ser apresentado e as taxas pagas num prazo suplementar de seis meses, a contar do dia seguinte ao referido na primeira frase, sob reserva do pagamento de uma sobretaxa no decurso desse prazo suplementar” și versiunea în limba finlandeză prevede că „[h]akemus voidaan kuitenkin vielä esittää ja maksut suorittaa kuuden kuukauden lisämääräajan kuluessa, joka alkaa ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetun päivän jälkeisenä päivänä, jos mainitun määräajan kuluessa suoritetaan lisämaksu”.
17

Pentru a se opune cererii New Valmar, GPPH a invocat nulitatea facturilor în discuție în litigiul principal pentru motivul că acestea, deși erau „acte și documente prevăzute prin legi și regulamente” în sensul Legii privind utilizarea limbilor și al Decretului privind utilizarea limbilor (denumite în continuare, împreună, „reglementarea în discuție în litigiul principal”), nu respectă normele de ordine publică cuprinse în această reglementare, din moment ce, în afara datelor New Valmar, a datelor privind TVA‑ul și a datelor bancare, toate mențiunile care figurau pe facturile menționate, inclusiv condițiile generale, erau redactate într‑o altă limbă decât neerlandeza, și anume limba italiană, în timp ce New Valmar este stabilită în regiunea de limbă neerlandeză a Regatului Belgiei.
39

Pentru atingerea obiectivului de la articolul 18 litera (c) din Directiva TVA, care constă în a evita ca bunuri care au dat dreptul la deducere să facă obiectul unui consum final netaxat în urma încetării activității economice impozabile și în a elimina efectiv orice inegalitate în materie de TVA între consumatorii care își achiziționează bunurile de la o altă persoană impozabilă și cei care le achiziționează în cadrul întreprinderii lor, impozitarea datorată în temeiul articolului 18 litera (c) din Directiva TVA trebuie efectuată, astfel cum a arătat avocatul general la punctul 34 din concluzii, din moment ce un bun care a dat dreptul la o deducere a TVA‑ului mai are o valoare reziduală la data încetării activității economice impozabile, indiferent de perioada scursă între data achiziționării respectivului bun și cea a încetării acestei activități.
26

În aceste condiții, Finanzgericht München (Tribunalul Financiar din Münster) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare: „1) Statele membre sunt obligate să aplice regula rotunjirii prevăzută la articolul 175 alineatul (1) din Directiva 2006/112 atunci când prorata de deducere este calculată potrivit uneia dintre metodele speciale prevăzute la articolul 173 alineatul (2) literele (a), (b), (c) sau (d) din aceeași directivă? 2) Statele membre sunt obligate să aplice regula rotunjirii prevăzută la articolul 175 alineatul (1) din Directiva 2006/112 în cazul ajustării deducerilor potrivit articolului 184 și următoarelor din această directivă atunci când prorata de deducere, în sensul articolului 175 alineatul (1) din aceeași directivă, este calculată potrivit uneia dintre metodele speciale prevăzute la articolul 173 alineatul (2) literele (a), (b), (c) sau (d) din directiva [menționată] sau potrivit articolului 17 alineatul (5) al treilea paragraf literele (a), (b), (c) sau (d) din A șasea directivă? 3) Statele membre sunt obligate să ajusteze deducerile potrivit articolului 184 și următoarelor din Directiva 2006/112 prin aplicarea regulii rotunjirii – a doua întrebare – astfel încât cuantumul deducerii care trebuie regularizată să fie rotunjit în favoarea persoanei impozabile în sus sau în jos, la o cifră care nu depășește următorul număr întreg?”
8

Articolul 15 din același regulament prevedea: „(1) Înainte de sfârșitul fiecărui an de comercializare se constată: (a) Cantitatea previzibilă de zahăr A și B, de izoglucoză A și B și de sirop de inulină A și B produse pe anul de comercializare în curs; (b) cantitatea previzibilă de zahăr, de izoglucoză și de sirop de inulină desfăcută pentru consum în Comunitate în anul de comercializare în curs; (c) excedentul exportabil, scăzând cantitatea menționată la litera (a) din cantitatea menționată la litera (b); (d) pierderea medie previzibilă sau încasarea medie previzibilă pe tona de zahăr pentru angajamentele la export care trebuie realizate în anul de comercializare în curs. Această pierdere medie sau această încasare medie este egală cu diferența dintre valoarea totală a restituirilor și valoarea totală a prelevărilor raportate la tonajul total al angajamentelor la export în cauză; (e) pierderea globală previzibilă sau încasarea globală previzibilă, înmulțind excedentul menționat la litera (c) cu pierderea medie sau cu încasarea medie menționate la litera (d). (2) Înaintea sfârșitului anului de comercializare 2005/2006 și fără a aduce atingere articolului 10 alineatele (3)-(6), pentru anii de comercializare 2001/2002-2005/2006 se constată cumulativ: (a) excedentul exportabil stabilit în funcție de producția definitivă de zahăr A și B, de izoglucoză A și B și de sirop de inulină A și B, pe de o parte, și de cantitatea definitivă de zahăr, de izoglucoză și de sirop de inulină desfăcută pentru consum în Comunitate, pe de altă parte; (b) pierderea medie sau încasarea medie pe tona de zahăr care rezultă din totalitatea angajamentelor la export în cauză, stabilită urmând regula de calcul menționată la alineatul (1) litera (d) al doilea paragraf; (c) pierderea globală sau încasarea globală, înmulțind excedentul menționat la litera (a) cu pierderea medie sau cu încasarea medie menționate la litera (b); (d) suma globală a cotizațiilor la producția de bază și a cotizațiilor B încasate. Pierderea globală previzibilă sau încasarea globală previzibilă menționate la alineatul (1) litera (e) se ajustează în funcție de diferența dintre cotizațiile menționate la literele (c) și (d). (3) În cazul în care cotizațiile menționate la alineatul (1) conduc, după ajustarea în conformitate cu alineatul (2) și fără a aduce atingere articolului 18 alineatul (1), la o pierdere globală previzibilă, aceasta se împarte prin cantitatea previzibilă de zahăr A și B, de izoglucoză A și B și de sirop de inulină A și B produse în anul de comercializare în curs. Cuantumul care rezultă trebuie încasat de la fabricanți drept cotizație la producția de bază asupra producțiilor lor de zahăr A și B, de izoglucoză A și B și de sirop de inulină A și B. […] (8) În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 42 alineatul (2), se adoptă normele de aplicare a prezentului articol și în special: — valorile cotizațiilor care trebuie încasate, — […]” [traducere neoficială]
7

Articolul 11 din această decizie‑cadru, intitulat „Formatul și alte modalități de organizare și de facilitare a schimburilor de informații privind condamnările”, prevede: „(1) La transmiterea informațiilor în conformitate cu articolul 4 alineatele (2) și (3), autoritatea centrală a statului membru de condamnare transmite următoarele informații: (a) informații care se transmit în toate cazurile […] (informații obligatorii): (i) informații despre persoana condamnată (numele complet, data nașterii, locul nașterii […], sexul, cetățenia și – dacă este cazul – numele anterior/numele anterioare); (ii) informații privind natura condamnării (data condamnării, denumirea instanței, data la care hotărârea a devenit definitivă); (iii) informații privind infracțiunile care au determinat condamnarea (data săvârșirii infracțiunii […], denumirea sau încadrarea juridică a infracțiunii, precum și o trimitere la dispozițiile legale aplicabile) și (iv) informații privind conținutul condamnării (și anume hotărârea, precum și orice sancțiuni suplimentare, măsuri de siguranță și hotărâri ulterioare care modifică executarea hotărârii); (b) informații care se transmit în cazul în care au fost introduse în cazierele judiciare (informații opționale): (i) numele părinților persoanei condamnate; (ii) numărul de referință al condamnării; (iii) locul infracțiunii și (iv) interdicțiile rezultate din condamnare; (c) informații care se transmit autorității centrale dacă sunt disponibile (informații suplimentare): (i) numărul actului de identitate al persoanei condamnate […]; (ii) amprentele care au fost luate persoanei respective și (iii) dacă este cazul, pseudonimul și/sau numele de împrumut. În plus, autoritatea centrală poate transmite orice alte informații privind condamnările introduse în cazierele judiciare. (2) Autoritatea centrală a statului membru de cetățenie stochează toate informațiile de tipul celor enumerate la alineatul (1) literele (a) și (b) pe care le‑a primit în conformitate cu articolul 5 alineatul (1) pentru a le retransmite în conformitate cu articolul 7. În același scop, autoritatea centrală poate stoca informații de tipul celor enumerate la alineatul (1) primul paragraf litera (c) și la alineatul (1) al doilea paragraf. (3) […] Odată cu expirarea termenului prevăzut la alineatul (7) din prezentul articol, autoritățile centrale ale statelor membre transmit informațiile respective pe cale electronică utilizând un format standard. (4) Formatul menționat la alineatul (3) și oricare alte modalități de organizare și de facilitare a schimburilor de informații privind condamnările între autoritățile centrale ale statelor membre se stabilesc de Consiliu […] Alte astfel de modalități cuprind: (a) definirea tuturor modalităților de facilitare a înțelegerii și a traducerii automate a informațiilor transmise; […]”
30

Trebuie amintit în continuare că, în temeiul Regulamentului nr. 1782/2003, fiecare agricultor are dreptul, în fiecare an, cu condiția respectării unui număr de norme, de cerințe în materie de bună administrare și de bune condiții agricole și de mediu și sub rezerva îndeplinirii formalităților de declarare, la plata unui ajutor pe suprafață, al cărui cuantum este determinat în funcție de drepturile la plată pe hectar care i‑au fost atribuite cu ocazia intrării în vigoare a sistemului instituit prin regulamentul menționat.
5

Articolul 2 din acest regulament, intitulat „Definiții”, prevede: „În sensul prezentului regulament: […] 12. «comerciant» este orice persoană care acționează pe cont propriu pentru cumpărarea și pentru vânzarea ulterioară a deșeurilor, inclusiv comercianții care nu dețin propriu‑zis deșeuri, în conformitate cu articolul 12 din Directiva 2006/12/CE; 13. «broker» este orice persoană care se ocupă de recuperarea sau eliminarea deșeurilor în numele altor persoane, inclusiv brokerii care nu dețin propriu‑zis deșeuri, în conformitate cu articolul 12 din Directiva 2006/12/CE; 14. «destinatar» înseamnă persoana sau întreprinderea aflată sub jurisdicția țării de destinație spre care se transferă deșeurile pentru recuperare sau eliminare; 15. «notificator» înseamnă: (a) în cazul transferului originar dintr‑un stat membru, orice persoană fizică sau juridică aflată sub jurisdicția statului membru respectiv care intenționează să efectueze un transfer de deșeuri sau intenționează să determine efectuarea unui transfer de deșeuri și căreia îi revine obligația de a notifica. Notificatorul este una dintre persoanele sau organismele menționate în continuare, selectate în conformitate cu ierarhia stabilită în prezenta listă: […] (iv) un comerciant înregistrat pe care producătorul inițial, noul producător sau colectorul autorizat menționat la punctele (i), (ii) și (iii) l‑a autorizat în scris să acționeze în numele său în calitate de notificator, (v) un broker înregistrat pe care producătorul inițial, noul producător sau colectorul autorizat menționați la punctele (i), (ii) și (iii) l‑au autorizat în scris să acționeze în numele acestora în calitate de notificator, […] 22. «țară de expediere» înseamnă orice țară din care este planificat sau din care se realizează transferul de deșeuri; 23. «țară de destinație» înseamnă orice țară spre care este planificat sau spre care se efectuează transferul de deșeuri în vederea recuperării, eliminării sau a încărcării înainte de recuperare sau eliminare într‑o zonă care nu este sub jurisdicția națională a niciunei țări; […] 35. «transfer ilegal» reprezintă orice transfer de deșeuri efectuat: […] (c) cu acordul autorităților competente în cauză obținut prin falsificare sau fraudă sau […] (g) despre care, în ceea ce privește transferurile de deșeuri menționate la articolul 3 alineatele (2) și (4), reiese că: […] (iii) transferul este efectuat într‑un mod care nu este specificat propriu‑zis în documentul prevăzut la anexa VII.”
4.

Acest capitol include îmbrăcămintea de lucru la care se face referire în unele subpoziții și care, datorită aspectului lor general (croială simplă sau specială în legătură cu funcția articolului) și naturii țesăturii lor, în general rezistentă și care nu «intră la apă», indică cu claritate că sunt concepute, exclusiv sau în principal, pentru a fi purtată pentru a asigura o protecție (fizică sau igienică) a altor articole de îmbrăcăminte și/sau persoane în cursul unei activități industriale, profesionale sau menajere. […] Printre articolele de îmbrăcăminte de lucru pot fi citate cele utilizate de către mecanici, muncitori din uzine, zidari, fermieri etc. și care se prezintă în general sub formă de ansambluri din două piese, combinezoane, salopete cu bretele și pantaloni. Pentru alte activități, poate fi vorba despre bluze de lucru, șorțuri, îmbrăcăminte antipraf etc. (pentru medici, infirmiere, menajere, coafeze, brutari, măcelari etc.). […]”
15

Articolul 27 din același regulament are următorul cuprins: „(1) Solicitantul […] are dreptul la o cale eficientă de atac, sub forma unui apel sau unei revizuiri, în fapt și în drept, împotriva unei decizii de transfer în fața unei instanțe naționale. (2) Statele membre prevăd un termen rezonabil în care persoana în cauză să își poată exercita dreptul de a recurge la o cale eficientă de atac în temeiul alineatului (1). (3) În scopul exercitării unui apel sau a unei revizuiri a deciziei de transfer, statele membre prevăd următoarele în dreptul lor intern: (a) apelul sau revizuirea conferă persoanei în cauză dreptul de a rămâne pe teritoriul statului membru în cauză în așteptarea pronunțării unei hotărâri privind apelul sau revizuirea sau (b) transferul se suspendă automat, iar această suspendare expiră după o perioadă rezonabilă de timp în cursul căreia o instanță națională, în urma examinării atente și riguroase a cererii, să fi decis cu privire la efectul suspensiv al apelului sau al revizuirii sau (c) persoana în cauză are posibilitatea de a solicita, într‑un termen rezonabil, unei instanțe naționale suspendarea punerii în aplicare a deciziei de transfer până la pronunțarea unei hotărâri privind apelul sau revizuirea. Statele membre trebuie să asigure existența unei căi de atac eficiente prin suspendarea transferului până la pronunțarea hotărârii privind prima cerere de suspendare. Orice decizie cu privire la suspendarea punerii în aplicare a deciziei de transfer este luată într‑un termen rezonabil, permițând totodată analiza atentă și riguroasă a cererii de suspendare. O decizie de a nu suspenda punerea în aplicare a deciziei de transfer trebuie să conțină motivele pe care se întemeiază. (4) Statele membre pot prevedea faptul că autoritățile competente pot decide din oficiu să suspende punerea în aplicare a deciziei de transfer până la pronunțarea unei hotărâri privind apelul sau revizuirea. (5) Statele membre asigură persoanei în cauză accesul la asistență juridică și, dacă este necesar, asistență lingvistică. (6) Statele membre se asigură că asistența juridică este oferită la cerere, în mod gratuit, dacă persoana în cauză nu își permite cheltuielile aferente. […]”
32

Articolul L. 621-2 din code de l’entrée et du séjour des étrangers et du droit d’asile (Codul privind intrarea și șederea străinilor și dreptul de azil, denumit în continuare „Ceseda”), astfel cum a fost modificat prin loi no 2012-1560, du 31 décembre 2012, relative à la retenue pour vérification du droit au séjour et modifiant le délit d’aide au séjour irrégulier pour en exclure les actions humanitaires et désintéressées (Legea nr. 2012-1560 din 31 decembrie 2012 privind reținerea pentru verificarea dreptului de ședere și de modificare a infracțiunii de facilitare a șederii ilegale pentru a exclude acțiunile umanitare și dezinteresate, JORF din 1 ianuarie 2013, p. 48, denumită în continuare „Legea din 31 decembrie 2012”), prevede: „Se pedepsește cu o pedeapsă de un an de închisoare și cu o amendă de 3750 de euro străinul care nu este resortisant al unui stat membru al Uniunii Europene: 1° În cazul în care a intrat pe teritoriul metropolitan fără să îndeplinească condițiile prevăzute la articolul 5 alineatul (1) litera (a), (b) sau (c) din [Codul frontierelor Schengen] și fără să fi fost admis pe teritoriu în aplicarea articolului 5 alineatul (4) literele (a) și (c) din același regulament; fapta constituie infracțiune și în situația în care străinul este inclus în categoria persoanelor împotriva cărora există o alertare cu scopul de a le fi refuzată intrarea pe baza unei decizii executorii adoptate de un alt stat parte la [CAAS]; 2° Sau în cazul în care, provenind direct de pe teritoriul unui stat parte la această convenție, a intrat pe teritoriul metropolitan fără a se conforma prevederilor articolului 19 alineatul (1) sau (2), ale articolului 20 alineatul (l) și ale articolului 21 alineatul (1) sau (2) din aceasta, cu excepția condițiilor menționate la articolul 5 alineatul (1) litera (e) din [Codul frontierelor Schengen] și la litera (d), atunci când includerea în categoria persoanelor împotriva cărora există o alertare cu scopul de a le fi refuzată intrarea nu rezultă dintr‑o decizie executorie adoptată de un alt stat parte la [CAAS]; […] Pentru aplicarea prezentului articol, acțiunea publică nu poate fi pusă în mișcare decât atunci când faptele au fost constatate în împrejurările prevăzute la articolul 53 din Codul de procedură penală.”