Având în vedere că, potrivit dispozițiilor articolului 9 litera (c) din Condițiile de angajare [a personalului] Băncii Centrale Europene, principiile consacrate de reglementările, normele și jurisprudența aplicabile personalului instituțiilor Uniunii sunt luate în considerare în mod corespunzător pentru interpretarea drepturilor și a obligațiilor prevăzute de respectivele Condiții de angajare, instanța Uniunii poate, în măsura în care procedura disciplinară prevăzută în corpusul normativ aplicabil agenților Băncii prezintă anumite analogii cu cele prevăzute de Statutul funcționarilor Uniunii, să aplice prin analogie, dacă este necesar, jurisprudența dezvoltată în legătură cu procedura disciplinară statutară.

În orice caz, deși este adevărat că administrația are obligația de a comunica unei persoane care face obiectul unei proceduri disciplinare documentele pe care se întemeiază în mod expres pentru adoptarea unei decizii care lezează și că, în ceea ce privește Banca, aceasta este ținută, în temeiul articolului 8.3.11 din Normele aplicabile personalului, să îi permită să își procure copii ale tuturor înscrisurilor administrate în procedură, inclusiv ale celor care sunt de natură să îl disculpe, nu este mai puțin adevărat că nedivulgarea anumitor documente poate conduce la anularea deciziei disciplinare numai dacă obiecțiile formulate puteau fi dovedite doar prin raportare la aceste din urmă documente și că, altfel spus, nedivulgarea documentelor semnalate de persoana în cauză a putut influența, în detrimentul acesteia, derularea procedurii disciplinare și conținutul deciziei disciplinare.

Astfel, ținând seama de caracterul preliminar al constatărilor și al concluziilor care pot figura în mod potențial în raportul de activitate al grupului de persoane, precum și de interesul legitim de a păstra anonimatul denunțătorului, acest raport are natura unei note pregătitoare redactate înainte de deschiderea unei proceduri disciplinare. Prin urmare, ca document intern, această notă pregătitoare nu face parte din dosarul disciplinar și, în conformitate cu Normele aplicabile personalului Băncii, comunicarea acesteia unui membru al personalului care face obiectul unei proceduri disciplinare nu este necesară salvgardării dreptului său la apărare.

În cadrul autonomiei sale instituționale, Banca Centrală Europeană poate să prevadă un regim disciplinar care cuprinde un comitet disciplinar cu privire la care normele de reglementare a compunerii acestuia se îndepărtează, chiar substanțial, de cele care figurează în secțiunea 2 din anexa IX la Statutul funcționarilor în ceea ce privește comisia de disciplină prevăzută pentru funcționari și alți agenți ai Uniunii. În această privință, chiar dacă nu este prevăzut, la articolul 8.3.5 din Normele aplicabile personalului Băncii, același echilibru între membrii desemnați de administrație și cei desemnați de reprezentanța personalului precum cel prevăzut de Statutul funcționarilor, există, în contextul nestatutar al Băncii, garanții suficiente de imparțialitate și de obiectivitate în privința avizului pe care comitetul disciplinar trebuie să îl formuleze și să îl adopte la adresa Comitetului executiv: în primul rând, compunerea comitetului disciplinar, în special originea interservicii a membrilor săi, în al doilea rând, împrejurarea că se prevede, la articolul 8.3.7 din Normele aplicabile personalului, că deliberările și lucrările comitetului disciplinar au un caracter personal și confidențial și că membrii comitetului respectiv acționează cu titlu personal și își exercită funcțiile în deplină independență, în al treilea rând, caracterul colegial al deliberărilor și, în al patrulea rând, posibilitatea persoanei interesate de a solicita recuzarea unuia dintre membri.

În această privință, împrejurarea că directorul general sau directorul general adjunct al direcției generale resurse umane este membru de drept în comitetul disciplinar nu implică faptul că exercită sau poate exercita o putere determinantă asupra tuturor membrilor personalului și, prin urmare, asupra deliberărilor comitetului disciplinar. Pe de altă parte, este acceptabil, într‑un context nestatutar precum cel ce caracterizează raporturile de muncă dintre Bancă și agenții acesteia, ca interesele Băncii să fie reprezentate în comitetul disciplinar de un asemenea membru al personalului, cu atât mai mult cu cât directorul general al direcției generale resurse umane nu face parte din Comitetul executiv, organ decizional în materie disciplinară.

În aceste condiții, nu se poate imputa unuia dintre membrii comitetului desemnați de administrație faptul că, la audierea unei persoane care face obiectul unei proceduri disciplinare de către comitetul disciplinar, a chestionat‑o pe persoana interesată într‑un sens pe care aceasta l‑a perceput ca fiind incriminator. Astfel, un asemenea comportament, presupunând că ar fi dovedit, nu ar trăda în mod obligatoriu o idee preconcepută, ci s‑ar putea explica prin voința de a contribui la dezbateri în mod contradictoriu prin confruntarea persoanei în cauză cu obiecțiile care îi sunt făcute. Or, chiar dacă în mod subiectiv, cu ocazia audierii sale, persoana respectivă a putut percepe intervențiile directorului general adjunct al direcției generale resurse umane ca fiind formulate pe un ton acuzator, acest lucru nu traduce, ca atare, o nerespectare a dreptului de apărare sau a principiului prezumției de nevinovăție.

Nu se poate nici afirma în mod peremptoriu că, din cauza funcțiilor sale, directorul general sau directorul general adjunct al direcției generale resurse umane se găsește în mod necesar într‑o situație de conflict de interese, și anume în situația în care un agent este determinat, în exercitarea funcțiilor sale, să se pronunțe cu privire la un caz la examinarea sau la soluționarea căruia are un interes personal de natură să îi compromită independența. În plus, articolul 8.3.5 din Normele aplicabile personalului încredințează președinția comitetului disciplinar nu respectivului director general sau respectivului director general adjunct, ci unei persoane din exteriorul Băncii, chiar dacă această persoană nu are un drept de vot. În orice caz, controlul jurisdicțional al instanței Uniunii în cadrul unei acțiuni întemeiate pe articolul 36.2 din Protocolul privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii permite exercitarea unei căi de atac adecvate și efective în fața unei instanțe independente și imparțiale, în sensul articolului 6 alineatul (1) din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și al jurisprudenței Curții Europene a Drepturilor Omului, permițând să se remedieze, dacă este cazul, insuficiențele și deficiențele din compunerea comitetului disciplinar.

(a se vedea punctele 148 și 150-157)

Tribunalul de Primă Instanță: Hotărârea X/BCE, T‑333/99, EU:T:2001:251; Hotărârea Onidi/Comisia, T‑197/00, EU:T:2002:135, punctul 132; Hotărârea Zavvos/Comisia, T‑21/01, EU:T:2002:177, punctul 336, și Hotărârea Giannini/Comisia, T‑100/04, EU:T:2008:68, punctul 223

Tribunalul Uniunii Europene: Hotărârea Andreasen/Comisia, T‑17/08 P, EU:T:2010:374, punctul 145