Astfel, dat fiind că procedura la care se referă memoriile pentru care este solicitat accesul nu a ajuns încă la stadiul ședinței, refuzul de a divulga aceste memorii trebuie considerat ca privind toate elementele de informare care sunt cuprinse în acestea. În schimb, după desfășurarea ședinței, Comisia are obligația de a efectua o apreciere concretă a fiecărui document solicitat pentru a verifica, în raport cu conținutul său specific, dacă acesta poate fi divulgat sau dacă divulgarea sa ar aduce atingere procedurii judiciare la care se referă.

Memoriile părților sunt în principiu confidențiale în ceea ce privește utilizarea lor de către instanța comunitară. Într-adevăr, articolul 20 al doilea paragraf din Statului Curții de Justiție, aplicabil și Tribunalului în temeiul articolului 53 din statut, impune doar comunicarea acestora părților și instituțiilor Comunității ale căror decizii sunt în cauză. În plus, articolul 16 alineatul (5) al doilea paragraf din Regulamentul de procedură al Curții, precum și articolul 24 alineatul (5) al doilea paragraf din Regulamentul de procedură al Tribunalului prevăd posibilitatea de a obține copii ale actelor de procedură doar pentru părțile în proces, iar articolul 5 alineatul (3) din Instrucțiunile pentru grefierul Tribunalului condiționează accesul terților la actele de procedură de existența unui interes legitim, care trebuie justificat în mod corespunzător.

Pe de altă parte, aplicarea excepției privind protecția procedurilor judiciare în cauză are ca obiectiv, în special, evitarea oricărei influențe externe asupra bunei desfășurări a acestora. Or, interesul legat de protecția unui astfel de obiectiv se impune indiferent de conținutul memoriilor solicitate, întrucât este vorba despre un interes a cărui protecție este necesară în vederea bunei desfășurări a justiției. De altfel, o astfel de restricție nu este absolută, întrucât se referă integral la memoriile pentru care a fost refuzat accesul numai până la data desfășurării ședinței.

Or, nu aceasta este situația în cazul în care documentele la care se solicită accesul sunt memoriile prezentate de Comisie în fața instanței comunitare în cauze pendinte în care aceasta este parte. Într-adevăr, pe de o parte, posibilitatea publicului de a primi informații privind cauze în curs de soluționare este asigurată de faptul că fiecare acțiune, din momentul introducerii sale, face obiectul unei comunicări publicate în Jurnalul Oficial, care este difuzată de asemenea pe internet, pe pagina EUR-Lex și pe pagina Curții, indicând în special obiectul litigiului și concluziile cererii, precum și motivele și principalele argumente invocate. În plus, raportul de ședință, care cuprinde un rezumat al argumentelor părților, este făcut public în ziua ședinței, în cursul căreia, de altfel, argumentele părților sunt discutate în mod public.

În cadrul punerii în aplicare a Regulamentului nr. 1049/2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei, pretinsa necesitate de a proteja argumente care, dacă este cazul, vor fi utilizate într-o procedură încă pendinte nu poate constitui un motiv de refuzare a accesului la memorii privind o cauză deja finalizată prin pronunțarea unei hotărâri a Tribunalului, în lipsa oricărei motivări specifice care să urmărească să demonstreze că divulgarea acestora ar aduce atingere procedurii judiciare pendinte.

Într-adevăr, conținutul memoriilor unei instituții comunitare privind o cauză soluționată prin pronunțarea unei hotărâri a Tribunalului a fost făcut public sub forma unui rezumat prin intermediul raportului de ședință, dezbătut în cursul unei ședințe publice și reluat în hotărârea Tribunalului. Așadar, este vorba despre argumente care fac deja parte din domeniul public, cel puțin sub forma unui rezumat. În plus, simpla legătură dintre două sau mai multe cauze, având fie aceleași părți, fie același obiect, nu poate, ca atare, să justifice refuzarea accesului, în caz contrar fiind operată o inversare evidentă între principiul liberului acces la documentele instituțiilor și excepțiile de la principiul menționat, astfel cum au fost stabilite prin Regulamentul nr. 1049/2001.

(a se vedea punctele 106, 110 și 141)