Keywords

Summary



Keywords

Libera circulație a capitalurilor — Restricții — Legislație fiscală — Impozit pe profit

(art. 63 TFUE; Acordul privind SEE, art. 40)

Summary

Nu își îndeplinește obligațiile care îi revin în temeiul articolului 63 TFUE și al articolului 40 din Acordul privind Spațiul Economic European statul membru care rezervă beneficiul scutirii de impozitul pe profit numai pentru fondurile de pensii rezidente pe teritoriul său.

Astfel, din cauza unei asemenea reglementări, investiția care poate fi efectuată într‑o societate rezidentă de un fond de pensii nerezident este mai puțin atractivă decât investiția care ar putea fi realizată de un fond de pensii rezident. Această diferență de tratament are ca efect descurajarea fondurilor de pensii nerezidente de la a investi în societăți rezidente și a persoanelor rezidente care au economii de la a investi în asemenea fonduri de pensii.

O asemenea restricție privind libera circulație a capitalurilor nu este justificată de obiectivul întemeiat pe necesitatea de a menține coerența regimului fiscal național, întrucât nu s‑a demonstrat corespunzător cerințelor legale existența unei legături directe între avantajul fiscal vizat și compensarea acestui avantaj cu o prelevare fiscală determinată, caracterul direct al acestei legături trebuind să fie apreciat în funcție de obiectivul reglementării în cauză.

Pe de altă parte, deși scutirea de impozit pe profit reprezintă compensarea respectării de fondurile de pensii a unor cerințe stricte în materie de administrare, de funcționare, de capitalizare și de răspundere financiară prevăzute de Directiva 2003/41 privind activitățile și supravegherea instituțiilor pentru furnizarea de pensii ocupaționale, precum și de legislația națională, cu toate acestea, restricția în cauză nu poate fi justificată de necesitatea de control al respectării acestor cerințe și, prin urmare, de garantare a eficacității controalelor fiscale deoarece reglementarea națională împiedică în mod absolut un fond de pensii să facă dovada că îndeplinește cerințele respective care i‑ar permite să beneficieze de scutirea de impozit pe profit. Astfel, nu se poate exclude, a priori , că fondurile de pensii rezidente într‑un alt stat membru sunt în măsură să ofere înscrisuri justificative relevante care să dea posibilitatea autorităților fiscale naționale să verifice în mod clar și precis că, în statul lor de rezidență, îndeplinesc cerințe echivalente celor prevăzute de legislația națională.

În orice caz, imposibilitatea absolută a fondurilor de pensii nerezidente de a beneficia de scutirea acordată fondurilor de pensii rezidente nu poate să fie considerată nici proporțională în raport cu dificultățile pretinse de statul membru vizat în ceea ce privește colectarea informațiilor relevante și recuperarea datoriilor fiscale.

Astfel, în primul rând, în ceea ce privește fondurile rezidente într‑un alt stat membru, Directiva 77/799 privind asistența reciprocă acordată de autoritățile competente din statele membre în domeniul impozitării directe, precum și Directiva 2008/55 privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor privind anumite cotizații, drepturi, taxe și alte măsuri oferă autorităților naționale un cadru de cooperare și de asistență care le permite să obțină informațiile necesare în temeiul legislației naționale, precum și mijloacele de a recupera eventualele datorii fiscale de la fondurile de pensii nerezidente. În al doilea rând, în ceea ce privește fondurile de pensii rezidente într‑un stat membru al SEE, deși este adevărat că mecanismele citate anterior nu pot fi aplicate în această situație, cu toate acestea, reglementarea în cauză nu poate fi considerată proporțională întrucât nu condiționează beneficiul scutirii de impozitul pe profit de existența unui acord bilateral de asistență între statul membru vizat și statele membre ale SEE, care ar permite o cooperare și o asistență echivalente cu cele instituite între statele membre ale Uniunii. În plus, măsuri mai puțin restrictive ale liberei circulații a capitalurilor decât reglementarea în cauză ar putea fi avute în vedere pentru a asigura recuperarea datoriilor fiscale, precum obligația de a furniza a priori garanțiile financiare necesare pentru plata acestor datorii.

(a se vedea punctele 30, 36, 37, 46, 48, 50 și 52 și dispozitivul)