10

Articolul 51 din Statutul lucrătorilor prevede: „1. În sensul dispozițiilor prezentului [statut], prin concediere colectivă se înțelege încetarea contractelor de muncă pentru motive economice, tehnice, organizatorice sau legate de producție, în cazul în care, pentru o perioadă de 90 de zile, această încetare a contractului se aplică pentru cel puțin: a) 10 lucrători în întreprinderile care încadrează mai puțin de 100 de lucrători; b) 10% din numărul lucrătorilor în întreprinderile care încadrează între 100 și 300 de lucrători; c) 30 de lucrători în întreprinderile care încadrează cel puțin 300 de lucrători. Cauzele de încetare a contractului prevăzute de prezentul articol se aplică atunci când adoptarea măsurilor propuse permite, dacă motivele invocate sunt economice, îmbunătățirea unei situații economice negative a întreprinderii sau [dacă aceste motive sunt] tehnice, organizatorice sau legate de producție, garantarea viitoarei fiabilități a întreprinderii și a încadrării în muncă în aceasta printr-o mai bună organizare a resurselor. Prin concediere colectivă se înțelege și încetarea contractelor de muncă ale tuturor lucrătorilor întreprinderii, cu condiția ca numărul lucrătorilor aflați în această situație să fie mai mare de 5, atunci când concedierea colectivă are loc în urma încetării complete a activității întreprinderii pentru motivele sus-menționate. La calculul numărului de încetări ale contractului de muncă, avut în vedere la primul paragraf al prezentului alineat, se va ține seama de orice încetare care a avut loc în perioada de referință la inițiativa angajatorului, pentru alte motive, fără legătură cu persoana angajatorului, diferite de cele prevăzute la articolul 49 alineatul 1 litera c), cu condiția ca numărul încetărilor de acest tip să fie egal cu cel puțin 5. În cazul în care, pentru perioade succesive de 90 de zile și în scopul eludării dispozițiilor prezentului [statut], întreprinderea efectuează încetări ale contractelor de muncă în temeiul articolului 52 litera c) într-un număr inferior pragurilor sus-menționate și fără apariția de noi motive care să justifice acest comportament, aceste noi încetări ale contractelor de muncă sunt considerate cazuri de fraudă la lege și sunt declarate nule și lipsite de efect. 2. Angajatorul care are în vedere o concediere colectivă trebuie să solicite o autorizare pentru încetarea contractelor de muncă în conformitate cu procedura de «organizare a muncii» prevăzută în prezentul [statut] și în regulamentele de executare a acesteia. Procedura începe printr-o cerere adresată autorității publice competente și prin deschiderea unei perioade de consultări cu reprezentanții legali ai lucrătorilor. […] 8. Lucrătorii ale căror contracte încetează potrivit dispozițiilor prezentului articol au dreptul la o indemnizație reprezentând echivalentul a 20 de zile de salariu pe an de vechime, calculându-se pro rata pe lună pentru perioadele mai mici de un an, și al cărei cuantum total nu poate depăși 12 salarii. 9. Prin intermediul reprezentanților lor, lucrătorii pot solicita de asemenea inițierea procedurii [de organizare a muncii] în cazul în care se poate prezuma în mod rezonabil că nedemararea acestei proceduri de către angajator le poate cauza un prejudiciu nereparabil sau dificil de reparat. În acest caz, autoritatea competentă stabilește acțiunile și rapoartele necesare pentru finalizarea procedurii, cu respectarea termenelor prevăzute de prezentul articol. […] 12. Existența unui caz de forță majoră reprezentând cauză de încetare a contractelor de muncă trebuie constatată în mod corespunzător de autoritatea publică competentă, indiferent de numărul lucrătorilor vizați, după inițierea procedurii [de organizare a muncii] desfășurate potrivit dispozițiilor prezentului paragraf. Procedura este inițiată la cererea întreprinderii, cu mijloacele de probă considerate adecvate de aceasta, [și] această cerere este comunicată în același timp reprezentanților legali ai lucrătorilor, reprezentanți care au calitatea de parte interesată în procedură în ansamblu. După efectuarea demersurilor și întocmirea rapoartelor necesare, decizia autorității publice competente este adoptată în termen de cinci zile după formularea cererii și își produce efectele de la data faptului de forță majoră. În cazul în care autoritatea publică competentă constată existența unui caz de forță majoră, ea poate decide că o parte sau întreaga indemnizație datorată lucrătorilor vizați de încetarea contractului de muncă va fi plătită de Fondo de Garantía Salarial, fără a se aduce atingere dreptului acestuia din urmă de a obține rambursarea acesteia de la angajator. 13. Dispozițiile Legii 30/1992 din 26 noiembrie 1992 privind regimul juridic al administrației publice și procedura administrativă de drept comun se aplică în cazurile neprevăzute de prezentul [statut], în special în materia căilor de atac. Actele care trebuie îndeplinite și notificările care trebuie efectuate față de lucrători se realizează față de reprezentanții legali ai acestora.”