Cauza C‑272/15

Swiss International Air Lines AG

împotriva

The Secretary of State for Energy and Climate Change

și

Environment Agency

[cerere de decizie preliminară formulată de

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)]

„Trimitere preliminară – Directiva 2003/87/CE – Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră – Obligația de restituire a cotelor de emisie pentru zborurile dintre statele membre ale Uniunii și majoritatea țărilor terțe – Decizia nr. 377/2013/UE – Articolul 1 – Derogare temporară – Excluderea zborurilor înspre și dinspre aerodromuri situate în Elveția – Diferență de tratament între state terțe – Principiul general al egalității de tratament – Inaplicabilitate”

Sumar – Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 decembrie 2016

Mediu – Poluare atmosferică – Directiva 2003/87 – Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră – Obligația de restituire a cotelor de emisie pentru zborurile dintre statele membre ale Uniunii și majoritatea țărilor terțe – Derogare temporară – Diferență de tratament între state terțe – Admisibilitate – Principiul egalității de tratament – Inaplicabilitate

[Directiva 2003/87 a Parlamentului European și a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/101, art. 12 alin. (2a) și art. 16; Decizia nr. 377/2013 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 1]

Examinarea din perspectiva principiului egalității de tratament a Deciziei nr. 377/2013 privind derogarea temporară de la Directiva 2003/87 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității nu a relevat niciun element de natură să afecteze validitatea acestei decizii, în măsura în care derogarea temporară, prevăzută la articolul 1 din aceasta, de la cerințele care rezultă din articolul 12 alineatul (2a) și din articolul 16 din Directiva 2003/87, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/101, în ceea ce privește restituirea cotelor de emisie cu efect de seră pentru zborurile operate în cursul anului 2012 între statele membre ale Uniunii Europene și majoritatea țărilor terțe nu se aplică între altele pentru zborurile înspre și dinspre aerodromuri situate în Elveția.

Astfel, Decizia nr. 377/2013 face parte dintre măsurile adoptate în cadrul competențelor Uniunii în materie de relații externe. Or, desfășurarea relațiilor externe se exercită printr‑o serie largă de măsuri care nu se limitează la măsuri adoptate față de ansamblul țărilor terțe și poate astfel să vizeze și unul sau mai multe țări terțe.

Instituțiile și organismele Uniunii dispun, în desfășurarea relațiilor externe, de o marjă de manevră semnificativă în ceea ce privește decizia politică. Întrucât desfășurarea relațiilor externe implică în mod necesar opțiuni de natură politică, Uniunea trebuie să fie în măsură să își exercite opțiunile politice și, în funcție de obiectivele pe care le urmărește, să stabilească o distincție între țările terțe, fără a fi obligată să acorde tratament egal tuturor acestor țări. Astfel, exercitarea prerogativelor de politică externă de către instituțiile și organismele Uniunii poate avea drept consecință faptul că o țară terță este tratată diferit în raport cu alte țări terțe.

Dreptul Uniunii nu consacră nicio obligație expresă a Uniunii constând în acordarea unui tratament egal tuturor țărilor terțe. Deoarece nu există în dreptul internațional public un principiu general al egalității de tratament între țări terțe, o aplicare a principiului egalității de tratament în cazul țărilor terțe ar restrânge în mod unilateral posibilitățile de acțiune a Uniunii pe plan internațional. Prin urmare, nu se poate considera că Uniunea a recunoscut o astfel de cerință fără a consacra egalitatea de tratament a țărilor terțe în mod expres în tratate.

Nu există în Tratatul FUE un principiu general care să oblige Uniunea ca, în cadrul relațiilor sale externe, să acorde în toate privințele un tratament egal diferitor țări terțe, iar operatorii economici nu sunt în niciun caz îndreptățiți să invoce existența unui astfel de principiu. Prin urmare, diferența de tratament între țările terțe în cadrul relațiilor externe ale Uniunii stabilită la articolul 1 din Decizia nr. 377/2013 nu intră în sfera principiului egalității de tratament.

(a se vedea punctele 22-26, 35 și 37 și dispozitivul)