Articolul 6 alineatul (3) din Directiva 92/43 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică trebuie interpretat în sensul că un plan sau un proiect care nu are legătură directă cu gestionarea unui sit de importanță comunitară, care are efecte negative asupra unui tip de habitat natural prezent pe acesta și care are în vedere măsuri pentru crearea în cadrul acestui sit a unei arii cu acest tip de habitat, de dimensiuni egale sau mai mari, afectează integritatea sitului respectiv. Astfel de măsuri nu pot fi calificate, eventual, drept măsuri compensatorii, în sensul alineatului (4) al acestui articol, decât în măsura în care sunt îndeplinite condițiile prevăzute la acest alineat.

Astfel, în mod cert, aplicarea principiului precauției în cadrul punerii în aplicare a articolului 6 alineatul (3) din Directiva 92/43 impune autorității naționale competente evaluarea efectelor proiectului asupra sitului Natura 2000 în cauză având în vedere obiectivele de conservare a acestui sit și ținând cont de măsurile de protecție incluse în proiectul respectiv care urmăresc evitarea sau reducerea eventualelor efecte nocive cauzate în mod direct acestuia, pentru a se asigura că nu afectează integritatea sitului respectiv. În schimb, măsurile de protecție prevăzute de un proiect care urmăresc să compenseze efectele negative ale acestuia asupra unui sit Natura 2000 nu pot fi luate în considerare în cadrul evaluării efectelor proiectului respectiv, prevăzută la articolul 6 alineatul (3).

Or, același lucru ar fi valabil și pentru măsurile care, într‑o situație în care autoritatea națională competentă a constatat efectiv că un proiect poate avea efecte negative semnificative, eventual durabile, asupra tipului de habitat protejat din cadrul sitului Natura 2000 în cauză, au în vedere amenajarea viitoare a unei noi arii cu acest tip de habitat, de dimensiuni egale sau mai mari, într‑un alt amplasament al acestui sit, care nu ar fi direct afectat de acest proiect.

Astfel, aceste măsuri nu urmăresc nici să evite, nici să reducă efectele negative semnificative cauzate în mod direct acestui tip de habitat de proiect, ci tind să compenseze aceste efecte ulterior. În acest context, ele nu pot garanta că proiectul nu va afecta integritatea sitului respectiv, în sensul articolului 6 alineatul (3) din Directiva 92/43.

Mai mult, este necesar să se arate că, în general, eventualele efecte pozitive ale dezvoltării viitoare a unui nou habitat, care urmărește să compenseze reducerea ariei și a calității aceluiași tip de habitat de pe un sit protejat, chiar cu o arie mai mare și de calitate superioară, nu sunt decât dificil previzibile și, în orice caz, nu vor fi vizibile decât peste câțiva ani. În consecință, acestea nu pot fi luate în considerare în cadrul procedurii prevăzute de această dispoziție.

Astfel, efectul util al măsurilor de protecție prevăzute la articolul 6 din Directiva 92/43 urmărește să evite ca, prin măsuri numite „de atenuare”, dar care în realitate corespund unor măsuri compensatorii, autoritatea națională competentă să eludeze procedurile specifice enunțate la acest articol, autorizând, în temeiul alineatului (3) al acestuia, proiecte care afectează integritatea sitului respectiv. Or, doar în cazul în care, în pofida unui rezultat negativ al evaluării efectuate în conformitate cu articolul 6 alineatul (3) prima teză din directiva respectivă, un plan sau un proiect trebuie, cu toate acestea, realizat, din motive cruciale de interes public major, inclusiv din rațiuni de ordin social sau economic, și în lipsa unei soluții alternative, statul membru ia toate măsurile compensatorii necesare pentru a proteja coerența globală a sistemului Natura 2000 în cadrul articolului 6 alineatul (4) din Directiva 92/43.

(a se vedea punctele 28-34 și 39 și dispozitivul)