Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Regatul Unit) – Secretary of State for the Home Department/Rozanne Banger

(Cauza C-89/17) (1)

([Trimitere preliminară - Cetățenia Uniunii Europene - Articolul 21 TFUE - Dreptul cetățenilor Uniunii de liberă circulație și ședere pe teritoriul Uniunii - Directiva 2004/38/CE - Articolul 3 alineatul (2) primul paragraf litera (b) - Partener cu care cetățeanul Uniunii are o relație durabilă, atestată corespunzător - Întoarcere în statul membru al cărui resortisant este cetățeanul Uniunii - Cerere de eliberare a unei autorizații de ședere - Examinare amănunțită a situației personale a solicitantului - Articolele 15 și 31 - Protecție jurisdicțională efectivă - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 47])

(2018/C 319/10)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Părțile din procedura principală

Recurent: Secretary of State for the Home Department

Intimată: Rozanne Banger

Dispozitivul

1) Articolul 21 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că impune statului membru al cărui resortisant este un cetățean al Uniunii să faciliteze acordarea unei autorizații de ședere partenerului neînregistrat, resortisant al unui stat terț și cu care acest cetățean al Uniunii are o relație durabilă, atestată corespunzător, atunci când cetățeanul Uniunii menționat, după ce și-a exercitat dreptul la liberă circulație pentru a lucra într-un al doilea stat membru, în conformitate cu condițiile prevăzute de Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE, se întoarce împreună cu partenerul său în statul membru al cărui resortisant este pentru a locui pe teritoriul acestuia.

2) Articolul 21 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că o decizie de a refuza acordarea unei autorizații de ședere partenerului neînregistrat, resortisant al unui stat terț, al unui cetățean al Uniunii care, după ce și-a exercitat dreptul la liberă circulație pentru a lucra într-un al doilea stat membru, în conformitate cu condițiile prevăzute de Directiva 2004/38, se întoarce împreună cu partenerul său în statul membru al cărui resortisant este pentru a locui pe teritoriul acestuia, trebuie să fie întemeiată pe o examinare amănunțită a situației personale a solicitantului și trebuie să fie motivată.

3) Articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2004/38 trebuie interpretat în sensul că resortisanții statelor terțe vizați la această dispoziție trebuie să dispună de o cale de atac pentru a contesta o decizie privind refuzul acordării unei autorizații de ședere adoptate în privința lor, în urma exercitării căreia instanța națională trebuie să poată verifica dacă decizia privind refuzul se întemeiază pe o bază factuală suficient de solidă și dacă garanțiile procedurale au fost respectate. Printre aceste garanții figurează obligația autorităților naționale competente de a efectua o examinare amănunțită a situației personale a solicitantului și de a motiva orice refuz de intrare sau de ședere.

(1) JO C 129, 24.4.2017.