ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Prin adoptarea și menținerea în vigoare a articolului 14 din Decretul lege nr. 138 din 8 iulie 2002 privind adoptarea unor măsuri urgente în materie de fiscalitate, de privatizare și de control al cheltuielilor farmaceutice, precum și de sprijinire a economiei în zonele defavorizate, devenit, după modificare, Legea nr. 178 din 8 august 2002, care exclude din domeniul de aplicare al Decretului legislativ nr. 22 din 5 februarie 1997 de transpunere a Directivei 91/156/CEE privind deșeurile, a Directivei 91/689/CEE privind deșeurile periculoase și a Directivei 94/62/CE privind ambalajele și deșeurile de ambalaje, pe de o parte, substanțele, materialele sau bunurile destinate unor operațiuni de eliminare sau de recuperare care nu sunt menționate expres în anexele B și C la decretul menționat și, pe de altă parte, substanțele sau materialele care constituie reziduuri de producție și de care deținătorul are intenția sau obligația să se debaraseze atunci când acestea pot fi și sunt reutilizate în cadrul unui ciclu de producție sau de consum fără să fie supuse unei tratări prealabile și fără să afecteze mediul, sau după ce au fost supuse unei tratări prealabile atunci când nu este vorba de una dintre operațiunile de recuperare menționate în anexa C la același decret, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 1 litera (a) din Directiva 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile, astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/156/CEE a Consiliului din 18 martie 1991 și prin Decizia 96/350/CE a Comisiei din 24 mai 1996.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 171/2

Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 20 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Consiliul Uniunii Europene

(Cauza C-91/05) (1)

(Acțiune în anulare - Articolul 47 UE - Politica externă și de securitate comună - Decizia 2004/833/PESC - Punerea în aplicare a Acțiunii comune 2002/589/PESC - Combaterea proliferării armelor ușoare și a armelor de calibru mic - Competența Comunității - Politica de cooperare pentru dezvoltare)

(2008/C 171/03)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. J. Kujiper, J. Enegren și M. Petite, agenți)

Intervenient în susținerea reclamantei: Parlamentul European (reprezentanți: R. Passos, K. Lindahl și D. Gauci, agenți)

Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-C. Piris, R. Gosalbo Bono, S. Marquardt și E. Finnegan, agenți)

Intervenienți în susținerea pârâtului: Regatul Danemarcei (reprezentanți: A. Jacobsen și C. Thorning, precum și L. Lander Madsen, agenți), Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, agent), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, precum și E. Belliard și C. Jurgensen, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. de Grave, precum și C. Wissels și H. G. Sevenster, agenți), Regatul Suediei (reprezentant: A. Falk, agent), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: R. Caudwell și E. Jenkinson, agenți, și A. Dashwood, barrister)

Obiectul

Anularea Deciziei 2004/833/PESC a Consiliului din 2 decembrie 2004 de punere în aplicare a Acțiunii comune 2002/589/PESC în vederea contribuției Uniunii Europene la ECOWAS în cadrul Moratoriului privind armele ușoare și de calibru mic (JO L 359, p. 65) precum și constatarea nelegalității Acțiunii comune 2002/589/PESC a Consiliului din 12 iulie 2002 privind contribuția Uniunii Europene la combaterea acumulării și proliferării cu caracter destabilizator a armelor ușoare și a armelor de calibru mic și de abrogare a Acțiunii comune 1999/34/PESC (JO L 191, p. 1, Ediție specială, 18/vol. 1, p. 206)

Dispozitivul

1) Anulează Decizia 2004/833/PESC a Consiliului din 2 decembrie 2004 de punere în aplicare a Acțiunii comune 2002/589/PESC în vederea contribuției Uniunii Europene la ECOWAS în cadrul Moratoriului privind armele ușoare și de calibru mic.

2) Comisia Comunităților Europene și Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

3) Regatul Danemarcei, Regatul Spaniei, Republica Franceză, Regatul Țărilor de Jos, Regatul Suediei și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, precum și Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată.

(1) JO C 82, 14.4.2007.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 51/18

Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation — Franța) — Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR)/Administration des douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)

(Cauza C-314/06) (1)

(Directiva 92/12/CEE - Accize - Uleiuri minerale - Pierderi - Scutire fiscală - Forță majoră)

(2008/C 51/29)

Limba de procedură: franceza

Instanța de trimitere

Cour de cassation

Părțile din acțiunea principală

Reclamantă: Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR)

Pârâte: Administration des douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)

Obiectul

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour de cassation — Interpretarea articolului 14 alineatul (1) din Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse (JO L 76, p. 1) — Scutire fiscală prevăzută, în cadrul unui regim de suspendare, pentru pierderile datorate unor cazuri fortuite sau unor cazuri de forță majoră, precum și pentru pierderile inerente naturii produselor apărute pe parcursul producției, prelucrării, depozitării și transportului — Aplicabilitatea acestei scutiri în cazul pierderii de produse petroliere ca urmare a unor scurgeri și, ulterior, a spargerii unui oleoduct exploatat de antrepozitarul autorizat

Dispozitivul

1) Noțiunea de „forță majoră” în sensul articolului 14 alineatul (1) prima teză din Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse, astfel cum a fost modificată prin Directiva 94/74/CE a Consiliului din 22 decembrie 1994, vizează împrejurări străine antrepozitarului autorizat, anormale și imprevizibile, ale căror consecințe nu ar fi putut să fie evitate, în pofida tuturor diligențelor manifestate de acesta. Condiția potrivit căreia împrejurările trebuie să fie străine antrepozitarului autorizat nu se limitează la împrejurări exterioare acestuia într-un sens material sau fizic, ci vizează și împrejurări care par a ieși în mod obiectiv din sfera de monitorizare a antrepozitarului autorizat sau a fi situate în afara sferei de responsabilitate a acestuia.

2) Pierderile privitoare la o parte din produse care a curs dintr-un oleoduct ca urmare a caracterului fluid al acestora și a caracteristicilor solului pe care s-au vărsat, care au împiedicat recuperarea produselor respective, nu pot fi considerate „pierderi inerente naturii produselor” în sensul articolului 14 alineatul (1) a doua teză din Directiva 92/12.

(1) JO C 224, 16.9.2006.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 64/10

Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 ianuarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal — Regatul Unit) — The Queen, Ezgi Payir, Burhan Akyuz, Birol Ozturk/Secretary of State for the Home Department

(Cauza C-294/06) (1)

(Acord de asociere CEE-Turcia - Libera circulație a lucrătorilor - Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere - Articolul 6 alineatul (1) prima liniuță - Lucrător încadrat pe piața legală a muncii - Autorizație de intrare în calitate de student sau de persoană „au pair’ - Efect asupra dreptului de ședere)

(2008/C 64/13)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Court of Appeal

Părțile din acțiunea principală

Reclamanți: The Queen, Ezgi Payir, Burhan Akyuz, Birol Ozturk

Pârât: Secretary of State for the Home Department

Obiectul

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Court of Appeal — Interpretarea articolului 6 alineatul (1) din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere CEE-Turcia — Noțiunea de lucrător încadrat pe piața legală a muncii dintr-un stat membru — Resortisant turc angajat „au pair” care a obținut un permis de ședere cu o durată de doi ani în vederea desfășurării acestei activități — Resortisanți turci titulari ai unui permis de ședere pentru a urma un ciclu de studii și ai unui permis de muncă care autorizează maximum 20 de ore de muncă pe săptămână în cursul anului școlar

Dispozitivul

Împrejurarea potrivit căreia un resortisant turc a fost autorizat să intre pe teritoriul unui stat membru în calitate de persoană „au pair” sau de student nu îl poate priva de calitatea de „lucrător” și nu îl poate împiedica să se încadreze pe „piața legală a muncii” din acest stat membru în sensul articolului 6 alineatul (1) din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii. În consecință, această împrejurare nu îl poate împiedica pe resortisantul menționat să se prevaleze de această dispoziție pentru a obține reînnoirea permisului său de muncă și pentru a beneficia de dreptul de ședere corelativ acestuia.

(1) JO C 237, 30.9.2006.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 51/17

Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 11 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Ente tabacchi italiani — ETI SpA, Philip Morris Products SA, Philip Morris Holland BV, Philip Morris GmbH, Philip Morris Products Inc. și Philip Morris International Management SA, și Philip Morris Products SA, Philip Morris Holland BV, Philip Morris GmbH, Philip Morris Products Inc. și Philip Morris International Management SA/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Ente tabacchi italiani — ETI SpA, și Philip Morris Products SA, Philip Morris Holland BV, Philip Morris GmbH, Philip Morris Products Inc. și Philip Morris International Management SA/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato, Ente tabacchi italiani — ETI SpA

(Cauza C-280/06) (1)

(Concurență - Aplicarea de sancțiuni în cazul succesiunii de întreprinderi - Principiul răspunderii personale - Entități care depind de aceeași autoritate publică - Drept național care consideră dreptul comunitar al concurenței ca sursă de interpretare - Întrebări preliminare - Competența Curții)

(2008/C 51/27)

Limba de procedură: italiana

Instanța de trimitere

Consiglio di Stato

Părțile din acțiunea principală

Reclamantă: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

Pârâte: Ente tabacchi italiani — ETI SpA, Philip Morris Products SA, Philip Morris Holland BV, Philip Morris GmbH, Philip Morris Products Inc., Philip Morris International Management SA

Reclamante: Philip Morris Products SA, Philip Morris Holland BV, Philip Morris GmbH, Philip Morris Products Inc. și Philip Morris International Management SA

Pârâte: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Ente tabacchi italiani — ETI SpA

Reclamante: Philip Morris Products SA, Philip Morris Holland BV, Philip Morris GmbH, Philip Morris Products Inc. și Philip Morris International Management SA

Pârâte: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato, Ente tabacchi italiani — ETI SpA

Obiectul

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Consiglio di Stato — Interpretarea articolului 81 CE — Înțelegere privind prețul de vânzare al țigărilor cu încălcarea legii antitrust naționale — Imputarea asupra persoanei juridice succesoare a gestiunii unei întreprinderi a răspunderii pentru încălcările săvârșite de întreprindere înainte de transferul către succesor a gestiunii acesteia

Dispozitivul

Articolele 81 CE și următoarele trebuie interpretate în sensul că, în cazul unor entități care depind de aceeași autoritate publică, atunci când un comportament care constituie o singură încălcare a regulilor de concurență a fost pus în aplicare de o entitate și apoi continuat până la încetarea sa de o altă entitate, succesoare a celei dintâi, care nu a încetat să existe, această a doua entitate poate fi sancționată pentru încălcare în integralitatea sa dacă se stabilește că aceste două entități au fost sub tutela respectivei autorități.

(1) JO C 224, 16.9.2006.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 183/2

Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 3 iunie 2008 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Regatul Unit] — The Queen, The International Association of Independent Tanker (Intertanko), The International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), The Greek Shipping Co-operation Committee, Lloyd's Register, The International Salvage Union/Secretary of State for Transport

(Cauza C-308/06) (1)

(Transport maritim - Poluare cauzată de nave - Directiva 2005/35/CE - Validitate - Convenția de la Montego Bay - Convenția Marpol 73/78 - Efecte juridice - Posibilitatea de a invoca - Neglijență gravă - Principiul securității juridice)

(2008/C 183/03)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Părțile din acțiunea principală

Reclamante: The Queen, The International Association of Independent Tanker (Intertanko), The International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), The Greek Shipping Co-operation Committee, Lloyd's Register, The International Salvage Union

Pârât: Secretary of State for Transport

Obiectul

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Validitatea articolului 4 și a articolului 5 alineatele (1) și (2) din Directiva 2005/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind poluarea cauzată de nave și introducerea unor sancțiuni în caz de încălcare (JO L 255, p. 11, Ediție specială, 15/vol. 15, p. 158) — Dispoziții comunitare care au ca efect limitarea anumitor excepții cuprinse într-o convenție internațională (Convenția internațională pentru prevenirea poluării de către nave, cunoscută sub numele „Convenția MARPOL”) — Dispoziții care impun sancțiuni penale în situații în care o convenție internațională [Convenția Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării (UNCLOS)] nu le impune

Dispozitivul

1) Validitatea Directivei 2005/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind poluarea cauzată de nave și introducerea unor sancțiuni în caz de încălcare nu poate fi apreciată: — nici în raport cu Convenția internațională pentru prevenirea poluării de către nave, semnată la Londra la 2 noiembrie 1973, astfel cum a fost completată prin protocolul din 17 februarie 1978, — nici în raport cu Convenția Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării, semnată la Montego Bay la 10 decembrie 1982.

2) Examinarea celei de a patra întrebări nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 4 din Directiva 2005/35 în raport cu principiul general al securității juridice.

(1) JO C 261, 28.10.2006.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 82/2

Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 februarie 2008 — Irlanda/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene

(Cauza C-301/06) (1)

(Acțiune în anulare - Directiva 2006/24/CE - Păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice - Alegerea temeiului juridic)

(2009/C 82/03)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamantă: Irlanda (reprezentanți: D. O'Hagan, agent, E. Fitzsimons, D. Barniville și A. Collins, SC)

Pârâte: Parlamentul European (reprezentanți: H. Duintjer Tebbens, M. Dean și A. Auersperger Matić, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-C. Piris, J. Schutte și S. Kyriakopoulou, agenți)

Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Slovacă (reprezentant: J. Čorba, agent)

Interveniente în susținerea pârâtelor: Regatul Spaniei (reprezentanți: M. A. Sampol Pucurull și J. Rodríguez Cárcamo, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. ten Dam și C. Wissels, agenți), Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Docksey, R. Troosters și C. O'Reilly, agenți), Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor (reprezentant: M. H. Hijmans, agent)

Obiectul

Anularea Directivei 2006/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice accesibile publicului sau de rețele de comunicații publice și de modificare a Directivei 2002/58/CE (JO L 105, p. 54, Ediție specială, 13/vol. 53, p. 51) — Alegerea temeiului juridic

Dispozitivul

1) Respinge acțiunea.

2) Obligă Irlanda la plata cheltuielilor de judecată.

3) Regatul Spaniei, Regatul Țărilor de Jos, Republica Slovacă, Comisia Comunităților Europene și Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor suportă propriile cheltuieli de judecată.

(1) JO C 237, 30.9.2006.
1)

Anulează Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 27 septembrie 2006, Archer Daniels Midland/Comisia (T-59/02), în partea în care respinge motivul invocat de Archer Daniels Midland Co. în legătură cu încălcarea dreptului său la apărare în cursul procedurii administrative care a condus la adoptarea Deciziei 2002/742/CE a Comisiei din 5 decembrie 2001 privind o procedură în temeiul articolului 81 din Tratatul CE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/E-1/36.604 — Acid citric), în măsura în care Comisia Comunităților Europene nu i-a acordat posibilitatea de a-și valorifica drepturile în ceea ce privește faptele pe care s-a întemeiat pentru a califica Archer Daniels Midland Co. drept conducător al înțelegerii.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 301/9

Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 septembrie 2008 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit] — The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs/Isle of Wight Council, Mid-Suffolk District Council, South Tyneside Metropolitan Borough Council, West Berkshire District Council

(Cauza C-288/07) (1)

(A șasea directivă TVA - Articolul 4 alineatul (5) - Activități îndeplinite de un organism de drept public - Exploatare de parcări cu plată - Denaturări ale concurenței - Înțelesul termenilor „ar determina’ și „semnificative’)

(2008/C 301/16)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

High Court of Justice (Chancery Division)

Părțile din acțiunea principală

Reclamanți: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

Pârâte: Isle of Wight Council, Mid-Suffolk District Council, South Tyneside Metropolitan Borough Council, West Berkshire District Council

Obiectul

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — High Court of Justice (Chancery Division) (England & Wales) — Interpretarea articolului 4 alineatul (5) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Activități sau operațiuni în care un organism de drept public se angajează ca autoritate publică — Parcări cu plată situate în afara drumurilor publice — Calitatea de persoane neimpozabile care determină denaturări ale concurenței — Noțiunea „denaturări ale concurenței” — Criterii de evaluare

Dispozitivul

1) Articolul 4 alineatul (5) al doilea paragraf din A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că denaturările semnificative ale concurenței pe care le-ar determina calitatea de persoane neimpozabile a organismelor de drept public atunci când acestea se angajează în calitate de autorități publice trebuie să fie evaluate în raport cu activitatea în cauză, ca atare, fără ca această evaluare să vizeze o anumită piață locală.

2) Termenii „ar determina”, în sensul articolului 4 alineatul (5) al doilea paragraf din A șasea directivă 77/388, trebuie interpretați în sensul că iau în considerare nu doar concurența efectivă, ci și concurența potențială, în măsura în care posibilitatea unui operator privat de a pătrunde pe piața relevantă este reală, iar nu pur ipotetică.

3) Termenul „semnificative”, în sensul articolului 4 alineatul (5) al doilea paragraf din A șasea directivă 77/388, trebuie înțeles în sensul că denaturările efective sau potențiale ale concurenței trebuie să fie mai mult decât neglijabile.

(1) JO C 199, 25.8.2007.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 6/4

Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 noiembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supreme Court — Irlanda) — The Competition Authority/Beef Industry Development Society Ltd, Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd

(Cauza C-209/07) (1)

(Concurență - Articolul 81 alineatul (1) CE - Noțiune de acord având ca obiect restrângerea concurenței - Acord de reducere a capacităților de producție - Carne de vită și mânzat)

(2009/C 6/07)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Supreme Court

Părțile din acțiunea principală

Reclamantă: The Competition Authority

Pârâte: Beef Industry Development Society Ltd, Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd

Obiectul

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Supreme Court — Interpretarea articolului 81 alineatul (1) CE — Măsuri care limitează sau controlează producția — Includerea unui acord având ca efect o reducere punctuală a capacității structurale

Dispozitivul

Un acord având caracteristici precum cele ale acordului-tip încheiat între principalii 10 prelucrători de carne de vită și mânzat din Irlanda, membri ai Beef Industry Development Society Ltd, și care prevede, printre altele, o reducere a capacităților de prelucrare de ordinul a 25 % are ca obiect împiedicarea, restrângerea sau denaturarea concurenței în sensul articolului 81 alineatul (1) CE.

(1) JO C 140, 23.6.2007.
1)

Articolul 291 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Consiliului din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 89/97 al Comisiei din 20 ianuarie 1997, trebuie interpretat în sensul că noțiunea „persoană care importă sau care dispune importul mărfurilor”, prevăzută la acest articol, are în vedere persoana căreia îi este destinată marfa și care are intenția de a-i da destinația finală precizată, indiferent dacă aceasta efectuează declarația vamală în nume propriu sau este reprezentată în acest scop în sensul articolului 5 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar. Noțiunea menționată nu are în vedere reprezentantul acestei persoane în relația cu autoritățile vamale, cu excepția situațiilor în care s-ar prezuma că persoana menționată a acționat în nume propriu și pe seama sa în temeiul articolului 5 alineatul (4) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 2913/92 și ar trebui, prin urmare, considerată importator.