Reiese în mod evident din modul de redactare a articolului 2 alineatul (7) litera (c) prima liniuță din Regulamentul antidumping de bază nr. 384/96 că existența sau inexistența unei intervenții semnificative din partea statului trebuie apreciată prin prisma modului în care sunt adoptate „deciziile întreprinderilor referitoare la prețuri și la costurile inputurilor”. Astfel, acesta impune producătorului-exportatorului în cauză să dovedească faptul că deciziile sale sunt adoptate, pe de o parte, „ținând seama de semnalele pieței” și, pe de altă parte, „fără o intervenție semnificativă din partea statului”. Pe de altă parte, utilizarea termenilor „în această privință” întărește și mai mult legătura dintre deciziile pertinente și intervenția statului.

În plus, ținând seama de modul de redactare a acestei dispoziții, de finalitatea acesteia și de contextul său, noțiunea „intervenție semnificativă din partea statului” nu poate fi asimilată cu orice influență asupra activităților unei întreprinderi sau cu orice implicare în procesul decizional al acesteia, ci trebuie înțeleasă ca fiind o acțiune a autorităților publice de natură să determine incompatibilitatea deciziilor întreprinderii cu condițiile unei economii de piață.

În consecință, un comportament al statului care nu ar fi de natură să influențeze deciziile pertinente nu poate constitui o „intervenție semnificativă” în sensul articolului 2 alineatul (7) litera (c) prima liniuță din Regulamentul antidumping de bază nr. 384/96.

În vederea interpretării și a aplicării articolului 2 alineatul (7) litera (c) prima liniuță din Regulamentul antidumping de bază nr. 384/96, trebuie să se țină seama de faptul că statele menționate la articolul 2 alineatul (7) litera (b) din acest regulament nu sunt considerate state cu economie de piață, chiar în pofida reformelor care au fost îndeplinite în cadrul acestora. Este vorba despre o apreciere de către legiuitorul comunitar a situației economice, juridice și politice din aceste țări terțe, recunoscută expres la articolul 2 alineatul (7) din regulamentul menționat și care justifică tratamentul specific rezervat importurilor provenind din aceste state în ceea ce privește stabilirea valorii normale. Trebuie să se prezume, în consecință, că respectivele condiții în care își desfășoară activitatea întreprinderile în aceste țări nu sunt comparabile, cu excepția probei contrare, cu cele ce caracterizează țările cu economie de piață.

Astfel, faptul că o societate cu sediul într-o țară lipsită de economie de piață este controlată de stat poate ridica îndoieli cu privire la aspectul de a ști dacă acesta nu depășește rolul unui acționar normal ce respectă regulile pieței și dacă managementul societății este suficient de independent de stat pentru a putea adopta decizii autonome în ceea ce privește prețurile și costurile inputurilor ca răspuns la semnalele pieței ce reflectă cererea și oferta.

Pe de altă parte, reiese din articolul 2 alineatul (7) litera (c) prima liniuță din Regulamentul antidumping de bază nr. 384/96, potrivit căruia sunt „adoptate” deciziile întreprinderilor, că legiuitorul comunitar a impus în mod deosebit ca procesul decizional al întreprinderii în cauză să fie liber de orice intervenție semnificativă din partea statului.

Or, adoptarea unor decizii autonome și motivate de considerații comerciale este în principiu o caracteristică specifică sectorului privat. În consecință, este legitim ca instituțiile comunitare, în cadrul exercitării vastei puteri de apreciere de care beneficiază în acest domeniu, dar sub controlul instanței comunitare care trebuie să se asigure că toate elementele pertinente prezentate au fost luate în considerare și au fost evaluate cu toată diligența care se impune, să țină seama, în examinarea probelor prezentate de exportatorul în cauză, de împrejurarea că întreprinderea în cauză este controlată de stat.

Cu toate acestea, controlul statal nu este ca atare incompatibil cu adoptarea de decizii comerciale de către întreprinderea în cauză potrivit condițiilor unei economii de piață și nu înseamnă mai ales că deciziile sale privind costurile inputurilor se bazează pe considerații care nu au legătură cu o întreprindere care își desfășoară activitatea în astfel de condiții.

Or, asimilarea controlului statal cu o „intervenție semnificativă din partea statului”, în sensul articolului 2 alineatul (7) litera (c) prima liniuță din Regulamentul antidumping de bază nr. 384/96, ar determina excluderea, în principiu, a societăților controlate de stat de la beneficiul statutului de întreprindere care funcționează în condițiile economiei de piață, independent de contextul faptic, juridic și economic concret în care acestea își desfășoară activitatea și, mai exact, de aspectul de a ști dacă acestea au prezentat probe suficiente pentru a dovedi că statul nu depășește rolul unui acționar normal într-o țară cu economie de piață, că deciziile întreprinderii sunt adoptate în mod autonom și independent de considerații care sunt specifice autorităților publice și că aceste decizii se bazează, așadar, exclusiv pe considerații pur comerciale, caracteristice unei întreprinderi care își desfășoară activitatea în condițiile unei economii de piață. O astfel de abordare este incompatibilă cu sistemul instituit prin articolul 2 alineatul (7) literele (b) și (c).

În consecință, deși controlul statului asupra unei întreprinderi reprezintă un element care poate fi eventual luat în considerare, acesta nu este în sine suficient pentru a dovedi existența unei intervenții semnificative din partea statului și nu permite, așadar, să se concluzioneze cu privire la caracterul nepertinent al elementelor de probă furnizate de exportatorul în cauză în sensul articolului 2 alineatul (7) litera (c) prima liniuță din Regulamentul antidumping de bază nr. 384/96.

(a se vedea punctele 89-92, 97-101 și 106)