ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 55/41

Acțiune introdusă la 22 decembrie 2008 — Deutsche Post/Comisia

(Cauza T-570/08)

(2009/C 55/73)

Limba de procedură: germana

Părțile

Reclamantă: Deutsche Post AG (Bonn, Germania) (reprezentanți: J. Sedemund și T. Lübbig, avocați)

Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

Concluziile reclamantei

— Anularea Deciziei Comisiei Comunităților Europene din 30 octombrie 2008 privind ordinul de furnizare a informațiilor în procedura „Ajutor de Stat C 36/2007 — Ajutor de Stat pentru Deutsche Post AG”;

— obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

Acțiunea este îndreptată împotriva Deciziei C (2008) 6468 a Comisiei Comunităților Europene din 30 octombrie 2008, adoptată în cadrul procedurii privind ajutorul de stat C 36/2007 (ex NN 25/2007), prin care Comisia, în temeiul articolului 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 (1), a solicitat Germaniei să furnizeze toate documentele, informațiile și datele necesare evaluării veniturilor și cheltuielilor Deutsche Post în perioada 1989-2007.

Reclamanta invocă patru motive.

Prin intermediul primelor trei motive, reclamanta susține că decizia trebuie anulată pentru motivul încălcării unor norme fundamentale de procedură, întrucât:

— nu sunt îndeplinite cerințele privind punerea efectivă în întârziere, precum și „atenționarea de acordare a unui termen suplimentar”, prevăzute la articolul 5 alineatul (2) și la articolul 10 alineatul (3) din Regulamentul nr. 659/1999;

— ordinul de furnizare a informațiilor prezintă deficiențe grave de motivare și, în consecință, încalcă articolul 253 CE;

— prin încălcarea articolelor 287 CE și 10 CE, Comisia nu și-a îndeplinit obligația să acorde guvernului federal și reclamantei ocazia să își prezinte observațiile cu privire la protecția secretului comercial al reclamantei.

Prin intermediul celui de al patrulea motiv, reclamanta susține că, în plus, decizia atacată trebuie anulată pentru încălcarea dreptului comunitar material întrucât utilizarea datelor solicitate cu privire la costurile și cheltuielile aferente perioadei 1 ianuarie 1995-31 decembrie 2007, referitoare la examinarea „acordului financiar”, contravine Cadrului comunitar 2005 și repartizării competențelor între statele membre și Comisie, încalcă articolul 86 alineatul (2) CE și articolul 87 alineatul (1) CE, coroborate cu principiile proporționalității, securității juridice și principiului de drept comunitar de interzicere a discriminării și, în sfârșit, este vădit inadecvată pentru aprecierea juridică a normelor privind pensiile și răspunderea.

(1) Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului [88 CE] (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 55/29

Acțiune introdusă la 9 decembrie 2008 — Cixi Jiangnan Chemical Fiber și alții/Consiliul

(Cauza T-537/08)

(2009/C 55/54)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamante: Cixi Jiangnan Chemical Fiber Co. Ltd, Cixi Santai Chemical Fiber Co. Ltd, Cixi Sansheng Chemical Fiber Co. Ltd, Jiangyin Changlong Chemical Fibre Co. Ltd, Ningbo Dafa Chemical Fiber Co. Ltd, Xiake Color Spinning Co. Ltd, Zhejiang Waysun Chemical Fiber Co. Ltd, Zhejiang Anshun Pettechs Fibre Co. Ltd (China) (reprezentanți: J.-F. Bellis, avocat, G. Vallera, barrister)

Pârât: Consiliul Uniunii Europene

Concluziile reclamantelor

— Anularea Regulamentului (CE) nr. 893/2008 al Consiliului din 10 septembrie 2008 de menținere a taxelor antidumping asupra importurilor de fibre discontinue din poliester originare din Belarus, Republica Populară Chineză, Arabia Saudită și Coreea ca urmare a unei reexaminări intermediare în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 (1), cu efect retroactiv de la 29 decembrie 2006, data la care importurile de fibre discontinue din poliester originare din Taiwan și Malaezia au fost supuse taxelor antidumping provizorii, pe care Comisia a decis să nu le perceapă în temeiul Deciziei nr. 2007/430/CE din 19 iunie 2007 (2);

— obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

Prin prezenta acțiune, reclamantele, societăți stabilite în China, solicită anularea Regulamentului nr. 893/2008 al Consiliului de menținere a măsurilor antidumping printre altele pentru importurile de fibre discontinue din poliester (PSF) fabricate de reclamante și originare din China. Reclamantele susțin că același tratament care a fost aplicat în Decizia nr. 2007/430/CE a Comisiei în privința PSF originare din Taiwan și Malaezia ar trebui să fie aplicat în privința PSF originare din China. Prin urmare, taxa antidumping ar trebui să fie abrogată începând cu aceeași dată, și anume 29 decembrie 2006, în privința PSF originare din China.

Motivele și principalele argumente invocate de reclamante sunt identice cu cele invocate în cauza T-536/08, Huvis/Consiliul.

(1) JO L 247, p. 1.

(2) Decizia Comisiei din 19 iunie 2007 de încheiere a procedurii antidumping privind importurile de fibre sintetice discontinue din poliester (PSF) originare din Malaezia și din Taiwan și de eliberare a sumelor depuse cu titlu de taxă provizorie instituită (JO L 160, p. 30).
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 82/25

Acțiune introdusă la 3 octombrie 2009 — CISAC/Comisia

(Cauza T-442/08)

(2009/C 82/46)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamantă: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Franța) (reprezentanți: J.-F. Bellis și K. Van Hove, avocați)

Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

Concluziile reclamantei

— Anularea articolului 3 din Decizia Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/C2/38.698 — CISAC) și

— obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

Prin prezenta cerere, reclamanta solicită, în temeiul articolului 230 CE, anularea articolului 3 din Decizia Comisiei din 16 iulie 2008 (Cazul COMP/C2/38.698 — CISAC) potrivit căruia 24 dintre societățile membre ale CISAC stabilite în SEE s-au angajat într-o practică concertată, cu încălcarea articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE, „prin coordonarea delimitărilor teritoriale ale mandatelor de reprezentare reciprocă acordate fiecăreia dintre acestea într-un mod care limitează o licență la teritoriul național al fiecărei societăți de gestiune colectivă”.

Reclamanta susține că decizia limitează constatarea încălcării la trei forme specifice de exploatare a drepturilor de autor (internet, transmisie prin satelit și retransmisie prin cablu), în timp ce acordurile de reprezentare reciprocă acoperă în general toate formele de exploatare a drepturilor de autor.

În susținerea cererii sale, reclamanta invocă următoarele două motive:

(i) Potrivit susținerilor reclamantei, Comisia a săvârșit o eroare de apreciere și a încălcat articolul 81 CE, precum și articolul 253 CE prin faptul că a stabilit că delimitarea teritorială paralelă care rezultă din acordurile de reprezentare reciprocă încheiate de membrii CISAC stabiliți în SEE constituie o practică concertată. Reclamanta consideră că prezența unei clauze privind delimitarea teritorială în toate acordurile de reprezentare reciprocă încheiate de membrii săi nu este produsul unei practici concertate în vederea limitării concurenței. Dimpotrivă, această situație există deoarece toate societățile consideră că este în interesul membrilor lor să includă o asemenea clauză în acordurile lor de reprezentare reciprocă.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 69/42

Acțiune introdusă la 29 decembrie 2009 — Perusahaan Otomobil Nasional/OAPI — Proton Motor Fuel Cell (PM PROTON MOTOR)

(Cauza T-581/08)

(2009/C 69/95)

Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

Părțile

Reclamant: Perusahaan Otomobil Nasional Sdn. BHD (Shah Alam, Malaezia) (reprezentanți: J. Blind, C. Kleiner și S. Ziegler, lawyers)

Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Proton Motor Fuel Cell GmbH (Starnberg, Germania)

Concluziile reclamantului

— Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 9 octombrie 2008 în cauza R 1675/2007-1, admiterea opoziției nr. 501 306 pentru toate produsele și serviciile și respingerea cererii de înregistrare de marcă comunitară nr. 2 296 408; și

— obligarea pârâtului și, eventual, a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri și a celor efectuate în procedura de recurs la OAPI.

Motivele și principalele argumente

Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

Marca comunitară vizată: marca figurativă „PM PROTON MOTOR”, pentru produse și servicii din clasele 7, 9 și 42 — cererea nr. 2 296 408.

Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca comunitară verbală „PROTON”, înregistrată sub nr. 198 564 pentru produse și servicii din clasele 12 și 37; marca comunitară figurativă „PROTON” înregistrată sub nr. 1 593 201 pentru produse și servicii din clasele 12 și 37; marca figurativă „PROTON” înregistrată în Regatul Unit sub nr. 2 227 660 pentru produse și servicii din clasele 12 și 37; marca verbală „PROTON DIRECT” înregistrată în Regatul Unit sub nr. 2 182 057 pentru produse din clasa 12; marca verbală „PROTON”, înregistrată în Benelux, Danemarca, Finlanda, Germania, Grecia, Irlanda, Portugalia și Spania

Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în totalitate.

Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și respinge opoziția.

Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, întrucât camera de recurs a apreciat în mod eronat că nu exista niciun risc de confuzie între mărcile în discuție; încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94 întrucât camera de recurs nu a constatat că marca menționată în procedura de opoziție se bucură de renume în Regatul Unit.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 55/41

Acțiune introdusă la 22 decembrie 2008 — Germania/Comisia

(Cauza T-571/08)

(2009/C 55/74)

Limba de procedură: germana

Părțile

Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma și B. Klein)

Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

Concluziile reclamantei

— Anularea Deciziei Comisiei Comunităților Europene din 30 octombrie 2008 privind ordinul de furnizare a informațiilor în procedura „Ajutor de Stat C 36/2007 — Ajutor de Stat pentru Deutsche Post AG”;

— obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

Acțiunea este îndreptată împotriva Deciziei C (2008) 6468 a Comisiei Comunităților Europene din 30 octombrie 2008, adoptată în cadrul procedurii privind ajutorul de stat C 36/2007 (ex NN 25/2007), prin care Comisia, în temeiul articolului 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 (1), a solicitat Germaniei să furnizeze toate documentele, informațiile și datele necesare evaluării veniturilor și cheltuielilor Deutsche Post în perioada 1989-2007.

Reclamanta invocă două motive.

În primul motiv reclamanta susține că ordinul de furnizare a informațiilor constituie o încălcare a unor norme fundamentale de procedură.

— nu sunt îndeplinite cerințele privind punerea efectivă în întârziere, precum și „atenționarea de acordare a unui termen suplimentar”, prevăzute la articolul 5 alineatul (2) și la articolul 10 alineatul (3) din Regulamentul nr. 659/1999. În subsidiar, reclamanta atrage atenția asupra faptului că ordinul de furnizare a informațiilor este el însuși disproporționat.

— în plus, ordinul de furnizare a informațiilor nu respectă protecția secretului comercial al Deutsche Post AG garantată prin articolul 287 CE, pentru că datele vor fi probabil transmise pentru analiză unei societăți externe, care poate că colaborează și cu concurenți ai Deutsche Post AG, iar Comisia refuză să furnizeze informații suplimentare în această privință.

Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta critică faptul că ordinul de furnizare a informațiilor încalcă articolul 86 alineatul (2) CE și articolul 87 alineatul (1) CE, coroborate cu principiile proporționalității și securității juridice, întrucât datele solicitate nu sunt necesare pentru aprecierea niciuneia din cele trei măsuri statale în discuție din punct de vedere al dreptului ajutoarelor de stat.

(1) Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului [88 CE] (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).
—

Anularea Deciziei C (2008) 6015 final a Comisiei din 21 octombrie 2008, notificată Republicii Italiene la 22 octombrie 2008 prin Nota nr. SG-Greffe (2008) D/206436 din 22 octombrie 2008, care privește ajutorul de stat C 20/2008 (ex 62/2008) pe care Italia intenționează să îl execute printr-o modificare a schemei de ajutor N 59/2004 privind mecanismul temporar de apărare în sectorul construcțiilor navale.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 69/46

Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2009 — Schunk/OAPI (segmentul unei mandrine de formă cilindrică)

(Cauza T-7/09)

(2009/C 69/101)

Limba de procedură: germana

Părțile

Reclamantă: Schunk GmbH & Co. KG Spann- und Greiftechnik (Lauffen am Neckar, Germania) (reprezentant: C. Koppe-Zagouras, avocat)

Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

Concluziile reclamantei

— Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs din 21 octombrie 2008 (R 1109/2007-1);

— obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

Marca comunitară vizată: marcă de alt tip reprezentând segmentul unei mandrine de formă cilindrică pentru produse din clasele 7 și 8 (cererea de înregistrare nr. 3 098 894)

Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

Decizia camerei de recurs: respinge recursul

Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât marca pentru care se solicită înregistrarea are caracterul distinctiv necesar. În plus, marca propusă la înregistrare a dobândit un caracter distinctiv prin utilizare, în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 40/94.

(1) Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 01, p. 146).
—

Anularea în parte a articolului 2 din Decizia C (2008) 8355 a Comisiei din 11 decembrie 2008 privind reducerea contribuției financiare a Fondului european pentru dezvoltare regională, acordată inițial în cadrul documentului unic de programare pentru intervențiile structurale comunitare în regiunea Groninge Drenthe, cuprins în Obiectivul nr. 2– nr. 97.07.13.003, conform Deciziei C (1997) 1362 a Comisiei din 26 mai 1997, în măsura în care privește corecția forfetară de 2 % în cuantum de 1 139 346,24 EUR, care a fost aplicată, și cheltuielile în cuantum total de 8 441 804 NLG care nu au fost declarate eligibile și în măsura în care se referă la corecția extrapolată de 5,76 % precum și la corecția în cuantum de 1 160 456 NLG în legătură cu neatribuirea contractelor de achiziții publice sub pragurilor menționate în directivele privind contractele de achiziții publice;
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 102/31

Acțiune introdusă la 27 februarie 2009 – Mojo Concerts en Amsterdam Music Dome Exploitatie/Comisia

(Cauza T-90/09)

2009/C 102/46

Limba de procedură: olandeza

Părțile

Reclamantă: Mojo Concerts BV (Delft, Olanda) și Amsterdam Music Dome Exploitatie BV (Delft, Olanda) (reprezentant: S. Beeston, avocat)

Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

Concluziile reclamantei

— Anularea deciziei atacate;

— obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

Reclamanții urmăresc anularea Deciziei Comisiei din 21 octombrie 2008 privind investiția orașului Rotterdam în complexul Ahoy [ajutor de stat C 4/2008 (ex N 97/2007, ex CP 91/2007]

Aceștia susțin că raționamentul Comisiei din decizia atacată evidențiază o apreciere vădit incorectă și că etapele acestui raționament sunt motivate în mod incorect și/sau neadecvat.

În primul rând, reclamanții afirmă că valoarea de închiriere și valoarea acțiunilor la Ahoy astfel cum au fost stabilite nu corespund valorii pe piață. În plus, o investiție care conduce numai la menținerea valorii poate într-adevăr constitui un avantaj. Mai mult, la stabilirea valorii de închiriere și a valorii acțiunilor nu s-a ținut seama de investiție. Potrivit reclamanților, restricțiile din contractul dintre municipalitate și operator nu ar împiedica investiția să producă valoare adăugată. În sfârșit, sistemul de repartizare a profiturilor nu furnizează o garanție suplimentară a conformității tranzacțiilor cu piața.

Reclamanții susțin de asemenea că a fost încălcată procedura și că raționamentul nu a fost motivat: argumentele pe care le-au prezentat nu au fost luate în considerare sau au fost luate în considerare în mod inadecvat de Comisie în decizia atacată, anumite părți ale dosarelor au fost clasate în mod greșit drept confiedențiale, iar reclamanții nu au fost informați cu privire la toate probele de la dosar, ceea ce constituie o încălcare a dreptului de a fi audiat.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 113/42

Acțiune introdusă la 24 martie 2009 — Whirlpool Europe/Comisia

(Cauza T-116/09)

2009/C 113/85

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamantă: Whirlpool Europe BV (Breda, Țările de Jos) (reprezentant: F. Tuytschaever, avocat)

Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

Concluziile reclamantului

— Anularea deciziei atacate în întregime deoarece nu sunt îndeplinite una sau mai multe dintre condițiile (cumulative) prevăzute de Liniile directoare privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate sau, în orice caz, deoarece Comisia nu a stabilit corespunzător cerințelor legale, că fiecare dintre aceste condiții este îndeplinită;

— în subsidiar, anularea deciziei în întregime în temeiul neîndeplinirii obligației de motivare prevăzute de articolul 253 CE;

— obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

Reclamanta solicită anularea Deciziei C(2008) 5995 final a Comisiei din 21 octombrie 2008, prin care a fost declarat compatibil cu piața comună ajutorul pentru restructurare pe care autoritățile franceze intenționează să îl pună în executare în favoarea întreprinderii FagorBrandt, sub rezerva respectării anumitor condiții [ajutorul de stat C 44/2007 (ex N 460/2007)]. Reclamanta este o întreprindere concurentă a celei beneficiare a ajutorului și a participat la procedura de investigare care a condus la adoptarea deciziei atacate.

Motivele și principalele argumente expuse de reclamantă sunt identice sau similare celor expuse în cauza T-115/09, Electrolux/Comisia.
A)

Obligarea Comisiei Comunităților Europene: 1) pentru prejudiciul material, la plata în favoarea Idromacchine Srl a sumei de 5 459 641,28 euro (sau a unei alte sume stabilite eventual de Tribunal). 2) pentru prejudiciul nepatrimonial — la plata în favoarea Idromacchine Srl a unei sume care trebuie stabilită ex aequo et bono – cu titlu indicativ, echivalentă cu un procent semnificativ (de exemplu 30 %-50 %) din prejudiciul patrimonial; — la plata în favoarea domnilor Alessandro Capuzzo și Roberto Capuzzo a unei sume care trebuie stabilită, pentru fiecare dintre aceștia ex aequo et bono și aceasta echivalentă, cu titlu indicativ, cu un procent semnificativ (de exemplu 30 %-50 %) din prejudiciul patrimonial; 3) la reabilitarea imaginii societății Idromacchine Srl și a domnilor Alessandro Capuzzo și Roberto Capuzzo – pin intermediul metodelor considerate de Tribunal cele mai adecvate (de exemplu prin intermediul unei publicări ad-hoc în Jurnalul Oficial și/sau prin intermediul unei scrisori adresate celor mai importanți agenți economici din sectorul de referință – dispunând rectificarea informațiilor referitoare la reclamanți apărute în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene din 18 februarie 2005, seria C 42, p. 15 și următoarele.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 141/52

Acțiune introdusă la 9 aprilie 2009 — Trelleborg/Comisia

(Cauza T-148/09)

2009/C 141/107

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamanăt: Trelleborg AB (Trelleborg, Suedia) (reprezentanți: J. Joshua, Barrister și E. Aliende Rodríguez, avocat)

Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

Concluziile reclamantei

— anularea în parte a articolului 1 din decizia atacată în măsura în care privește reclamanta și în orice caz cel puțin în măsura în care constată săvârșirea unei încălcări de către reclamantă înainte de 21 iunie 1999;

— reducerea amenzii aplicate reclamantei prin articolul 2 astfel încât să rectifice erorile vădite din decizie;

— obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

Reclamanta solicită anularea Deciziei Comisiei C(2009) 428 final din 28 ianuarie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul SEE (Cazul COMP/39406 — conducte marine), în măsura în care aceasta reține răspunderea reclamantei pentru participarea la o încălcare unică și continuă în sectorul conductelor marine în cadrul SEE, constând în atribuirea ofertelor, fixarea prețurilor, fixarea cotelor, stabilirea condițiilor de vânzare, împărțirea geografică a pieței și schimbul unor informații sensibile privind prețurile, volumele de vânzări și cererile de oferte. Aceasta solicită în plus, reducerea amenzii care i-a fost aplicată.

Reclamanta invocă două motive în susținerea acțiunii sale.

În primul rând aceasta arată că în temeiul articolului 25 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 competența Comisiei de a aplica amenzi pentru perioadele dinainte de 21 iunie 1999 este prescrisă pentru motivul că, prin constatarea faptului că reclamanta a săvârșit o încălcare unică și continuă, Comisia ar fi săvârșit o eroare vădită, în drept și în fapt.

În al doilea rând, reclamanta susține că Comisia nu are niciun interes legitim să constate o încălcare pentru prima perioadă, care a luat sfârșit în mai 1997.