Cauza C-408/08 P

Lancôme parfums et beauté & Cie SNC

împotriva

Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

„Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 55 alineatul (1) litera (a) și articolul 7 alineatul (1) litera (c) — Interesul de a formula o cerere de declarare a nulității unei mărci în temeiul unei cauze de nulitate absolută — Cabinet de avocatură — Semn verbal «COLOR EDITION» — Caracter descriptiv al unei mărci verbale compuse din elemente descriptive”

Concluziile avocatului general D. Ruiz-Jarabo Colomer prezentate la 15 octombrie 2009 I ‐ 1349

Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 februarie 2010 I ‐ 1371

Sumarul hotărârii

Marcă comunitară – Renunțare, decădere și nulitate – Cerere de declarare a nulității în temeiul unei cauze de nulitate absolută – Interesul de a formula cererea

[Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, art. 55 alin. (1) lit. (a)]

Dreptul de a prezenta Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) o cerere de declarare a nulității unei mărci comunitare nu este supus normelor de admisibilitate aplicabile acțiunilor în justiție, specifice acestora din urmă. Astfel, o cerere de declarare a nulității, formulată în temeiul articolului 55 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 40/94 privind marca comunitară, face parte dintr-o procedură administrativă, nu jurisdicțională. Pentru acest motiv, jurisprudența referitoare la articolul 230 CE nu este relevantă nici în mod direct, nici prin analogie.

În ceea ce privește răspunsul la întrebarea dacă articolul 55 alineatul (1) litera (a) din regulament condiționează admisibilitatea unei cereri de declarare a nulității de dovedirea existenței unui interes, este cert, mai întâi, că această dispoziție nu face referire la existența niciunui interes. În plus, dispoziția respectivă prevede că o cerere de declarare a nulității întemeiată pe o cauză de nulitate absolută poate fi prezentată de orice persoană fizică sau juridică sau de orice grup ori organism constituit pentru a reprezenta interesele fabricanților, ale producătorilor, ale prestatorilor de servicii, ale comercianților sau ale consumatorilor și care are capacitatea de a sta în justiție, în timp ce articolul menționat alineatul (1) literele (b) și (c), privind cererile de declarare a nulității întemeiate pe o cauză de nulitate relativă, rezervă dreptul de a formula o asemenea cerere anumitor persoane care dețin un interes. Astfel, din economia acestui articol reiese că legiuitorul a intenționat să restrângă cercul persoanelor care pot prezenta o cerere de declarare a nulității în cel de al doilea caz, dar nu și în primul caz. În sfârșit, în timp ce motivele relative de refuz al înregistrării protejează interesele titularilor anumitor drepturi anterioare, motivele absolute de refuz al înregistrării au ca obiect protecția interesului general care stă la baza acestora, ceea ce explică faptul că articolul 55 alineatul (1) litera (a) nu impune ca persoana care solicită declararea nulității să facă dovada existenței unui interes.

Pe de altă parte, articolul 55 alineatul (1) litera (a) din regulament nu trebuie interpretat în sensul că impune existența unui interes economic efectiv sau potențial de radiere a mărcii contestate pentru a se putea prezenta Oficiului o cerere de declarare a nulității acesteia. Astfel, o asemenea interpretare nu este confirmată de indicarea, în cadrul dispoziției menționate, a grupurilor ori a organismelor constituite pentru a reprezenta interesele fabricanților, ale producătorilor, ale prestatorilor de servicii, ale comercianților sau ale consumatorilor și care, potrivit legislației care le este aplicabilă, au capacitatea de a sta în justiție. Această enumerare, care cuprinde de altfel consumatorii cărora, în general, nu li se poate atribui un interes economic, urmărește numai să includă, în lista persoanelor care pot prezenta Oficiului o cerere de declarare a nulității în temeiul acestei dispoziții, grupurile ori organismele de această natură care, deși au capacitatea de a sta în justiție potrivit legislației ce le este aplicabilă, nu au personalitate juridică.

(a se vedea punctele 36-42)