RO
Repertor iuljur isprudenței
ECLI:EU:F:2011 :183 1ORDONANȚA PR EȘEDINTELUI TRIBUNALULUI FUNCȚIEI PU BLICE
16 noiembrie 2011
Cauza F-61/11 R
Daniele Po ssanzini
împotriva
Agenției Europene pentru Gestionarea Cooperării O perative la F r ontierele Externe ale St atelor 
Membre ale Un iunii (F rontex)
„Funcție publică — Procedură privind măsurile provizorii — Cerere de suspendare a e xecutării — 
Inadmisibilitatea acțiunii principale — Evaluare comparativă a i ntereselor”
Obiectul:Cerere formulată în temeiul articolelor 278 T FUE și 157 E A, precum și al articolului 279 
TFUE, aplicabil Tratatului CEEA în temeiul articolului 106 a din acesta, prin care domnul 
Possanzini solicită, în e sență, suspendarea d eciziilor prin c are Frontex a r efuzat 
prelungirea contractului său de agent temp orar
Decizia: Respinge cererea de m ăsuri p rovizorii. Cererea privind cheltuielile de judecată se 
soluționează odată cu fondul.
Sumarul ordonanței
1. Procedură privind m ăsurile provizorii — Condiții de a dmisibilitate — Admisibilitatea acțiunii 
principale — Lipsă de p ertinență — Limite
[art. 278 T FUE; Regulamentul de p rocedură al Tribunalului Funcției Publice, art. 102 a lin. (2)]
2. Procedură privind măsurile provizorii — Suspendarea executării — Măsuri provizorii — Condiții de 
dispunere — „Fumus boni iuris” — Urgență — Caracter cumulativ — Evaluare comparativă a t uturor 
intereselor în cauză — Ordine de e xaminare și mo d de v erificare — Putere de a preciere a j udecătorului 
delegat cu luarea măsurilor provizorii — Caracter provizoriu al măsurii
(art. 278 T FUE și 279 T FUE; Regulamentul de p rocedură al Tribunalului Funcției Publice, art. 102 )
1. Problema ad misibilității acțiunii principale nu trebuie în principiu să fie examinată în cadrul unei 
proceduri privind m ăsurile provizorii, ci trebuie analizată împreună cu fondul cauzei, cu excepția 
ipotezei în care acțiunea respectivă ar p ărea vădit inadmisibilă la prima ve dere. Faptul de a s e 
pronunța asupra ad misibilității în stadiul procedurii p rivind măsurile provizorii atunci când aceasta nu 
este, prima facie, total exclusă ar î nsemna să se prejudece decizia pronunțată în primă instanță.
2 ECLI:EU:F:2011 :183SUMAR–CAUZAF-61/11
POSSANZINI/FRONTEX
Pe de altă parte, chiar da că inadmisibilitatea vădită a a cțiunii principale nu a f ost invocată de pârât, nu 
este exclus ca judecătorul delegat cu luarea măsurilor provizorii să se pronunțe asupra acestui aspect în 
măsura în care inadmisibilitatea unei acțiuni prin care se urmărește controlul jurisdicțional al unui act 
constituie un m otiv de ordine publică care poate și chiar t rebuie să fie invocat din oficiu de instanța 
Uniunii.
(a se vedea punctele 17 ș i 18)
Trimitere la:
Tribunalul de Primă Instanță: 4 februarie 1999 , Peña A bizanda ș i alții/Comisia, T-196/98 R, punctul 10 ș i 
jurisprudența citată
Tribunalul Funcției Publice: 14 decembrie 2006 , Dálnoky/Comisia, F-120/06 R, punctul 41
2. Condițiile privind urgența și aparența temeiniciei cererii (fumus boni iuris) sunt cumulative, astfel 
încât o c erere de măsuri provizorii trebuie respinsă în cazul în care una dintre aceste condiții nu este 
îndeplinită. Judecătorul delegat cu luarea măsurilor provizorii efectuează de asemenea, dacă este cazul, 
evaluarea comparativă a i ntereselor prezente în cauză.
În cadrul acestei examinări de ansamblu, judecătorul delegat cu luarea măsurilor provizorii di spune de 
o largă putere de apreciere și are libertatea de a d etermina, în lumina particularităților speței, modul în 
care diferitele condiții trebuie verificate, precum și ordinea examinării acestora, în măsura în care nicio 
normă de drept comunitar nu îi i mpune o s chemă de analiză prestabilită pe ntru aprecierea necesității 
de a l ua unele măsuri provizorii.
Atunci când, în cadrul unei cereri de m ăsuri provizorii, judecătorul delegat cu luarea m ăsurilor 
provizorii în fața căruia se invocă riscul ca solicitantul să suporte un prejudiciu grav și ireparabil 
evaluează comparativ diferitele interese prezente în cauză, acesta trebuie în special să examineze da că 
eventuala anulare a d eciziei în litigiu de către instanța de fond ar pe rmite răsturnarea situației care ar 
fi fost provocată prin executarea imediată a a cesteia și, invers, dacă suspendarea executării respectivei 
decizii ar f i de natură să împiedice ca aceasta să își producă pe d eplin efectele în cazul în care 
acțiunea principală ar f i respinsă.
În ceea ce privește consecințele acordării s uspendării e xecutării în cazul refuzului de a p relungi 
contractul unui agent, simpla suspendare a r efuzului me nționat nu ar m odifica situația pe rsoanei 
interesate întrucât aceasta nu i-ar conferi, prin ea însăși, vreun dr ept de prelungire al contractului său 
și nici nu ar pe rmite reexaminarea situației sale. Prin urmare, o a stfel de suspendare ar f i, în sine, lipsită 
de efect și, așadar , de interes.
(a se vedea punctele 41 , 42, 50 ș i 51)
Trimitere la:
Curte: 31 iulie 1989 , S./Comisia, 206 /89 R , punctele 14 ș i 15
Tribunalul de Primă Instanță: 10 septembrie 1999 , Elkaïm și Mazuel/Comisia, T-173/99 R, punctul 18; 9 august 2001 , 
De Nicola/BEI, T-120/01 R, punctul 12; 30 aprilie 2008 , Spania/Comisia, T-65/08 R, punctul 82 ș i jurisprudența 
citată
Tribunalul Funcției Publice: 31 mai 2006 , Bianchi/ETF, F-38/06 R, punctul 20