44

În aceste condiții, Spetsializiran nakazatelen sad (Tribunalul Penal Specializat, Bulgaria) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare: „1) O lege națională este compatibilă cu obligația statului membru de a prevedea urmărirea penală eficientă a infracțiunilor săvârșite de agenți vamali, dacă această lege prevede închiderea procedurii penale declanșate împotriva agenților vamali pentru participarea la un grup infracțional organizat, în scopul comiterii unor infracțiuni de corupție în legătură cu serviciul (primirea de sume de bani pentru neefectuarea unui control vamal), precum și pentru luarea de mită și tăinuirea sumelor de bani care au făcut obiectul luării de mită, fără ca instanța să fi examinat pe fond acuzațiile stabilite, atunci când: a) a expirat termenul de doi ani de la acuzare; b) [persoana acuzată] a introdus o cerere de închidere a [fazei] preliminare [a procedurii]; с) instanța a acordat procurorului un termen de trei luni pentru închiderea [fazei] preliminare; d) în acest termen, procurorul a săvârșit «încălcări ale unor norme fundamentale de procedură» (mai precis necomunicarea, conform legii, a acuzației în formă completă, necomunicarea elementelor anchetei și un rechizitoriu contradictoriu); е) instanța a acordat procurorului un nou termen de o lună, pentru a remedia aceste «încălcări ale unor norme fundamentale de procedură»; f) procurorul nu a remediat aceste «încălcări ale unor norme fundamentale de procedură» în termenul acordat – iar săvârșirea acestor încălcări în primul termen de trei luni și neremedierea în ultimul termen de o lună sunt imputabile atât procurorului (care nu a îndepărtat aspectele contradictorii din rechizitoriu și nu a efectuat acte reale în termenele determinate), cât și apărării (care a încălcat obligația de a colabora la comunicarea acuzațiilor și a elementelor anchetei, invocând spitalizarea [persoanelor acuzate], precum și alte obligații profesionale ale avocaților) și g) dreptul subiectiv al [persoanelor acuzate] la închiderea procedurii penale a luat naștere din cauza neremedierii în termenele acordate a «încălcărilor unor norme fundamentale de procedură»? 2) În cazul unui răspuns negativ la [prima întrebare], în situația în care există posibilitatea de a remedia în mod efectiv această încălcare în cadrul [fazei] jurisdicționale [a procedurii], ce parte din dispozițiile naționale de mai sus ar trebui să lase neaplicată instanța de trimitere pentru a garanta aplicarea efectivă a dreptului Uniunii: a) închiderea procedurii penale la expirarea termenului de o lună sau b) calificarea viciilor de mai sus drept «încălcări ale unor norme fundamentale de procedură» sau c) protecția dreptului subiectiv născut, menționat în prima întrebare litera g)? a) Decizia de a nu aplica o dispoziție națională care prevede închiderea procedurii penale trebuie supusă condiției ca: i) procurorului să i se dea un termen suplimentar pentru remedierea «încălcării unor norme fundamentale de procedură», care are aceeași durată cu termenul în care, având în vedere obstacolele din partea apărării, nu a putut să facă acest lucru din motive obiective? ii) în situația menționată la punctul i), instanța să constate că aceste obstacole sunt rezultatul unui «abuz de drept»? iii) în cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare litera a) punctul i), instanța să constate că dreptul național oferă suficiente garanții pentru închiderea [fazei] preliminare [a procedurii] într‑un termen rezonabil? b) Decizia de a lăsa neaplicată calificarea națională a viciilor menționate anterior drept «încălcări ale unor norme fundamentale de procedură» este compatibilă cu dreptul Uniunii și mai precis: i) Dreptul apărării la informare detaliată cu privire la acuzare, prevăzut la articolul 6 alineatul (3) din Directiva [2012/13], este garantat suficient: – atunci când aceste informații sunt oferite după prezentarea efectivă a rechizitoriului în instanță, dar înainte de examinarea judiciară a acestuia, precum și atunci când anterior, înainte de prezentarea rechizitoriului în instanță, apărării i se oferă informații complete privind principalele elemente ale acuzației (se aplică domnului Hristov)? – în cazul unui răspuns pozitiv la a doua întrebare litera b) punctul i) prima liniuță, atunci când aceste informații sunt oferite după prezentarea efectivă a rechizitoriului în instanță, dar înainte de examinarea judiciară a acestuia, și atunci când apărării i se comunică informații parțiale privind principalele elemente ale acuzației anterior, înainte ca rechizitoriul să fi fost prezentat în instanță, iar pentru a justifica faptul că aceste informații sunt numai parțiale, se invocă obstacole ivite din partea apărării (se aplică domnilor Kolev și Kostadinov)? – atunci când aceste informații sunt contradictorii în ceea ce privește forma concretă în care s‑a săvârșit fapta (se precizează că [o altă persoană acuzată] a pretins mita în mod explicit și că, atunci când persoana supusă controlului vamal a oferit o sumă de bani prea mică, domnul Hristov și‑a exprimat nemulțumirea prin grimase, iar apoi se precizează că domnul Hristov a solicitat verbal și concret suma de bani care a făcut obiectul mitei)? ii) Dreptul apărării de a i se acorda acces la materialul cauzei «cel târziu la prezentarea fondului acuzării în instanță», prevăzut la articolul 7 alineatul (3) din Directiva [2012/13], este garantat suficient atunci când, anterior, apărarea a avut acces la partea principală a dosarului și i s‑a oferit posibilitatea de a lua cunoștință de materialul cauzei, dar nu a făcut uz de această posibilitate din cauza unor obstacole (boală, obligații profesionale) și pentru că a invocat dispozițiile naționale care prevăd citarea cu cel puțin trei zile înainte în acest scop? După dispariția obstacolelor, apărării trebuie să i se ofere în mod obligatoriu o ocazie suplimentară, cu respectarea unui termen de citare de minimum trei zile? Este obligatoriu să se verifice dacă obstacolele amintite au existat în mod obiectiv sau dacă acestea reprezintă un abuz de drept? iii) Condiția legală «cel târziu la prezentarea fondului acuzării în instanță» prevăzută la articolul 6 alineatul (3) și la articolul 7 alineatul (3) din Directiva [2012/13] are aceeași semnificație în aceste două dispoziții? Ce semnificație are această cerință: înainte de prezentarea efectivă a rechizitoriului în instanță sau cel târziu la prezentarea rechizitoriului în instanță sau după prezentarea rechizitoriului în instanță, dar înainte ca instanța să ia măsuri de examinare a fondului acuzării? iv) Cerința legală de a comunica apărării informațiile privind acuzarea și de a i acorda acesteia acces la materialul cauzei, astfel încât să se poată garanta «exercitarea efectivă a dreptului la apărare» și «caracterul echitabil al procedurilor», potrivit articolului 6 alineatul (1) și articolului 7 alineatele (2) și (3) din Directiva [2012/13], are aceeași semnificație în ambele dispoziții? Această condiție este îndeplinită: – atunci când, cu toate că informațiile detaliate cu privire la acuzare sunt comunicate apărării după prezentarea rechizitoriului în instanță, acest fapt se întâmplă înainte ca instanța să ia măsuri de examinare a fondului și se acordă un termen suficient pentru pregătirea apărării, iar anterior apărării i s‑au comunicat informații incomplete și parțiale? – atunci când, cu toate că apărării i se acordă acces la întreg materialul cauzei după prezentarea rechizitoriului în instanță, acest fapt se întâmplă înainte ca instanța să adopte măsuri de examinare a fondului și se acordă un termen suficient pentru pregătirea apărării, iar anterior apărării i s‑a acordat acces la o mare parte din documentele de procedură? – atunci când instanța ia măsuri pentru a garanta apărării că toate declarațiile date de aceasta după luarea la cunoștință a fondului detaliat al acuzării și a întregului material al cauzei au același efect pe care l‑ar fi avut și dacă ar fi fost date în fața procurorului înainte de prezentarea rechizitoriului în instanță? v) «Caracterul echitabil al procedurilor» prevăzut la articolul 6 alineatele (1) și (4) din Directiva [2012/13], precum și «exercitarea efectivă a dreptului la apărare», prevăzută la articolul 6 alineatul (1) din [această] directivă, sunt garantate în cazul în care instanța decide deschiderea [fazei] jurisdicționale [a procedurii] pe baza unui rechizitoriu final care conține aspecte contradictorii privind expresia orală prin care s‑a pretins mita, însă, cu toate acestea, permite procurorului să remedieze aceste contradicții, iar părților interesate să invoce toate drepturile pe care le‑ar avea în situația prezentării unui rechizitoriu care să nu conțină asemenea aspecte contradictorii? vi) Dreptul de a avea acces la un avocat, consacrat la articolul 3 alineatul (1) din Directiva [2013/48], este garantat suficient atunci când, în timpul fazei preliminare [a procedurii], avocatului i s‑a acordat posibilitatea de a se prezenta pentru a i se comunica acuzația preliminară și pentru a avea acces complet la întregul material al cauzei, dar acesta nu s‑a prezentat din cauza unor obligații profesionale și pentru că a invocat dispozițiile naționale care prevăd un termen de citare de minimum trei zile? Este obligatoriu ca, după îndeplinirea acestor obligații, să se acorde un nou termen de minimum trei zile? Trebuie să se examineze dacă motivul neprezentării este justificat sau dacă există un abuz de drept? vii) Încălcarea dreptului de a avea acces la un avocat, prevăzut la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2013/48, în faza preliminară [a procedurii] produce efecte în ceea ce privește posibilitatea persoanelor vizate de a‑și «exercita dreptul la apărare în mod practic și eficient» atunci când, după prezentarea rechizitoriului în instanță, aceasta din urmă acordă acces integral la rechizitoriul final și detaliat, precum și la întregul material al cauzei, iar apoi ia măsuri pentru a garanta avocatului că toate declarațiile pe care le‑a dat înainte de luarea la cunoștință a fondului detaliat al acuzării și a întregului material al cauzei vor produce același efect pe care l‑ar fi produs în situația în care ar fi fost date în fața procurorului înainte de prezentarea rechizitoriului în instanță? c) Dreptul subiectiv la închiderea procedurii penale, care a luat naștere în favoarea [persoanei acuzate] (în condițiile prezentate mai sus), este compatibil cu dreptul Uniunii, în pofida faptului că există posibilitatea ca, prin măsuri luate în [faza] jurisdicțională [a procedurii], instanța să remedieze integral «încălcarea unor norme fundamentale de procedură» neremediată de procuror, astfel încât, în cele din urmă, situația juridică a [persoanei acuzate] să fie identică cu situația în care s‑ar fi aflat dacă încălcarea ar fi fost remediată în timp util? 3) Dispozițiile naționale mai favorabile referitoare la dreptul [persoanei acuzate] la un proces într‑un termen rezonabil, la dreptul la informare, precum și cele referitoare la dreptul de a avea acces la un avocat pot fi aplicate atunci când, coroborate cu alte împrejurări (procedura descrisă la punctul 1), acestea ar conduce la închiderea procedurii penale? 4) Articolul 3 alineatul (1) din Directiva [2013/48] trebuie interpretat în sensul că instanța națională poate dispune excluderea din [faza] jurisdicțională [a procedurii] a unui avocat care a reprezentat [două persoane acuzate], iar [una] dintre [acestea] a făcut declarații referitoare la fapte care aduc atingere intereselor [celeilalte], care nu a făcut declarații? În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare, instanța garantează dreptul de a avea acces la un avocat, prevăzut la articolul 3 alineatul (1) din [Directiva 2013/48], în situația în care, după ce a admis participarea în cadrul [fazei] jurisdicționale [a procedurii] a unui avocat care a reprezentat concomitent [două persoane acuzate] cu interese contrare, numește pentru fiecare dintre acești inculpați alți avocați din oficiu?”