18

În sfârșit, la punctele 260-279 din hotărârea atacată, Tribunalul a respins al cincilea motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 8 alineatele (6) și (7) din regulamentul de bază, în ceea ce privește examinarea efectelor unui comportament anticoncurențial al unui titular de brevete, considerând cele ce urmează: „260 Potrivit unei jurisprudențe constante, în cadrul stabilirii prejudiciului, instituțiile comunitare au obligația să examineze dacă prejudiciul pe care înțeleg să îl rețină decurge în mod efectiv din importurile care au făcut obiectul unui dumping sau al unei subvenții și de a nu lua în considerare orice prejudiciu care decurge din alți factori și, în special, pe cel care și-ar avea cauza într-un comportament anticoncurențial în care sunt implicați producătorii comunitari (Hotărârea [Curții din 11 iunie 1992,] Extramet Industrie/Consiliul, [C-358/89, Rec., p. I-3813], punctul 16, și Hotărârea [Tribunalului din ,] Mukand și alții/Consiliul, [T-58/99, Rec., p. II-2521], punctele 39 și 40). 261 În speță, rezultă din dosar că, prin intermediul unui memoriu din 7 ianuarie 2003, industria comunitară care a formulat plângerea a susținut că o societate titulară de brevete asupra CD-R-urilor abuza de poziția sa dominantă prin facturarea unor redevențe excesive și că un producător european se retrăsese de pe piață ca urmare a unui litigiu cu această societate. Industria a făcut această observație pentru a respinge afirmația reclamantei potrivit căreia gradul de susținere a plângerii, în sensul articolului 10 alineatul (8) din regulamentul de bază, scăzuse sub pragul cerut pentru derularea procedurii. Pe parcursul anchetei, reclamanta a formulat aceeași observație, susținând că efectele comportamentului anticoncurențial invocat, care constau în stabilirea unor redevențe excesive, constituiau un factor ce urma a fi examinat în cadrul stabilirii prejudiciului. 262 În cadrul prezentului motiv, reclamanta susține că acest factor nu a fost examinat de Consiliu, care s-a limitat să constate, în [al o sută treizeci și cincilea considerent] al regulamentului [în litigiu] că susținerea respectivă nu a fost confirmată de nicio decizie formală luată ca urmare a unei anchete a autorităților responsabile cu concurența. 263 În această privință trebuie observat că, din [al o sută treizeci și cincilea considerent] al regulamentului [în litigiu], nu rezultă că instituțiile comunitare au examinat în mod efectiv problema dacă prejudiciul reținut nu decurgea din pretinsul comportament anticoncurențial. 264 Așadar, deși acest considerent nu este suficient pentru a nu fi luate în considerare efectele factorului invocat de reclamantă, trebuie observat că problema dacă efectele respective nu au fost luate în considerare de Consiliu trebuie totuși examinată în raport cu întregul raționament adoptat în cadrul regulamentului [în litigiu] (a se vedea în acest sens Hotărârea [Tribunalului din 14 iulie 1995,] Koyo Seiko/Consiliul, [T-166/94, Rec., p. II-2129], punctul 79). 265 Or, Consiliul susține că a luat în considerare acest factor în [al o sută treizeci și patrulea considerent] al regulamentului [în litigiu]. Din acest considerent reiese că efectele plății redevențelor decurgând din brevete au fost examinate în mod general de Consiliu, care a constatat că acest factor nu era de natură să întrerupă legătura de cauzalitate din speță. Prin această constatare, Consiliul susține că a răspuns și afirmației potrivit căreia aceste redevențe erau excesive și constituiau un comportament anticoncurențial. 266 În această privință, deși [al o sută treizeci și patrulea considerent] și [al o sută treizeci și cincilea considerent] figurează în cadrul unor subtitluri diferite, și anume «Redevențe» și «Alți factori», din argumentele părților reiese că ambele privesc totuși același element al dosarului referitor la plata redevențelor. În plus, cele două considerente sunt succesive, astfel încât interpretarea lor comună este impusă de structura regulamentului [în litigiu]. 267 Așadar, trebuie avute în vedere constatările efectuate în [al o sută treizeci și patrulea considerent] pentru a examina în ce măsură Consiliul nu a ținut seama de eventualul prejudiciu rezultat din comportamentul anticoncurențial invocat de reclamantă. 268 În primul rând, reclamanta contestă pertinența acestor constatări, susținând că instituțiile ar fi trebuit să examineze cu precizie efectele redevențelor pentru a concluziona că industria comunitară ar fi suferit un prejudiciu chiar în lipsa unor redevențe excesive. 269 În această privință, trebuie arătat că, pentru ca efectele rezultate dintr-un factor extern să nu fie luate în considerare, instituțiile comunitare au obligația să examineze dacă aceste efecte au fost de natură să întrerupă legătura de cauzalitate dintre importurile în discuție și prejudiciul adus industriei comunitare […]. Or, această examinare nu presupune în mod obligatoriu o stabilire a efectelor concrete ale factorului în discuție. Este suficient ca instituțiile comunitare să constate că, în pofida unui asemenea factor extern, prejudiciul cauzat de importurile în discuție a fost important. 270 În speță, Consiliul a susținut că importurile originare din India cauzaseră un prejudiciu important industriei comunitare, rezultând în special dintr-o subcotare a prețurilor comunitare. Acesta a explicat că, deși redevențele avuseseră o influență negativă asupra profiturilor industriei comunitare, acest factor era deja prezent în 1999, afectându-i pe toți producătorii de pe piață, înainte ca importurile să fi devenit importante. Prin urmare, nu putea fi atribuită acestui factor evoluția negativă a situației producătorilor comunitari cu începere din anul 1999. Având în vedere aceste elemente, Consiliul a considerat în mod întemeiat că plata redevențelor nu a putut avea vreun impact asupra prejudiciului cauzat de importurile subvenționate. 271 Consiliul afirmă, în mod întemeiat, că examinarea problemei dacă redevențele au fost excesive din cauza unui comportament anticoncurențial al unui proprietar de brevete nu poate, în nici un caz, să determine contestarea concluziei sale menționate la punctul de mai sus. 272 Trebuie de asemenea observat că, spre deosebire de situațiile care au prevalat în cauzele în care s-au pronunțat Hotărârile Extramet [Industrie/Consiliul] și Mukand și alții/Consiliul, citate anterior, practica anticoncurențială invocată în prezenta cauză nu este imputabilă producătorilor comunitari. În cadrul aprecierii efectelor acestui factor în speță, instituțiile comunitare nu aveau, așadar, obligația să examineze dacă industria comunitară contribuise ea însăși la prejudiciul suferit. 273 În al doilea rând, prin invocarea Hotărârii Mukand și alții/Consiliul, citată anterior, reclamanta susține că prejudiciul stabilit prin subcotarea prețurilor nu a fost evaluat în mod corect, în măsura în care prețurile comunitare au crescut artificial din cauza redevențelor excesive. 274 Trebuie amintit că împrejurările cauzei în care s-a pronunțat Hotărârea Mukand și alții/Consiliul, citată anterior, priveau un comportament ce afecta prețurile comunitare, iar nu prețurile la import. Or, în speță, Consiliul a constatat că redevențele în litigiu trebuiau plătite de toți producătorii, inclusiv de reclamantă. Reclamanta nu a contestat acest fapt. 275 Astfel, în [al o sută treizeci și patrulea considerent] al regulamentului [în litigiu], Consiliul a avut posibilitatea să considere că factorul extern în discuție nu putea explica diferența dintre prețurile comunitare și prețurile din India și că, prin urmare, nu avea influență asupra elementelor luate în considerare pentru calcularea nivelului de subcotare. Chiar dacă se presupune că redevențele erau excesive ca urmare a comportamentului anticoncurențial, factorul respectiv nu poate să vicieze această apreciere. 276 Având în vedere aceste elemente, trebuie să se considere că reclamanta nu a demonstrat că, în cadrul aprecierii prejudiciului, Consiliul nu a ținut seama de efectele rezultate dintr-un pretins comportament anticoncurențial. 277 În aceste condiții, nu este necesară pronunțarea cu privire la admisibilitatea elementului de fapt invocat de reclamantă în replică, și anume comunicatul de presă al Comisiei din 3 august 2003 care menționa o investigație referitoare la aplicarea articolelor 81 CE și 82 CE unui acord standard privind brevetele având ca obiect anumite tipuri de CD-uri. Astfel, din argumentele reclamantei reiese că acest element a fost invocat pentru a-și susține teza potrivit căreia instituțiile comunitare aveau cunoștință de factorul în discuție. În schimb, reclamanta nu a explicat modul în care acest comunicat putea să contribuie la susținerea argumentului potrivit căruia acest factor era de natură să întrerupă legătura de cauzalitate din speță. 278 Prin urmare, al cincilea motiv nu poate fi admis. 279 Din toate cele de mai sus rezultă că acțiunea trebuie respinsă în totalitate. În consecință, nu este necesară pronunțarea cu privire la concluziile formulate de Consiliu în subsidiar.”