ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 302/16

Recurs introdus la 15 iunie 2015 de Slovenská pošta a.s. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 25 martie 2015 în cauza T-556/08, Slovenská pošta/Comisia

(Cauza C-293/15 P)

(2015/C 302/21)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Recurentă: Slovenská pošta a.s. (reprezentanți: O. W. Brouwer și A. A. J. Pliego Selie, avocați)

Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Republica Slovacă, Cromwell a.s., Slovak Mail Services a.s., Prvá Doručovacia, a.s., ID Marketing Slovensko s.r.o. (fostă TNT Post Slovensko s.r.o.)

Concluziile recurentei

Recurenta solicită Curții de Justiție:

1) anularea în tot sau în parte a hotărârii atacate și pronunțarea unei hotărâri definitive în recurs, prin care să se anuleze în tot sau în parte hotărârea atacată sau – cu titlu subsidiar – trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal; și

2) obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului și a Curții de Justiție, inclusiv a cheltuielilor efectuate de intervenienți.

Motivele și principalele argumente

Tribunalul a respins acțiunea în anularea deciziei Comisiei Europene din 7 octombrie 2008 privind legislația slovacă în domeniul serviciilor poștale referitoare la serviciile hibrid de curierat C(2008) 5912, adresată Republicii Slovace.

Slovenská pošta a.s. solicită Curții de Justiție:

(i) anularea în tot sau în parte a hotărârii menționate a Tribunalului, pentru următoarele motive: i. primul motiv: erori de drept, aplicarea unui standard probatoriu eronat și atribuirea greșită a sarcinii probei în stabilirea faptului că Republica Slovacă a încălcat articolul 86 alineatul (1) coroborat cu articolul 82 CE; a. erori de drept în stabilirea faptului că acordarea unui drept exclusiv poate constitui în sine o încălcare a articolului 86 alineatul (1) coroborat cu articolul 82 CE; b. erori de drept, aplicarea unui standard probatoriu eronat și atribuirea greșită a sarcinii probei în stabilirea faptului că Republica Slovacă a încălcat articolul 86 alineatul (1) coroborat cu articolul 82 CE, prin limitarea serviciilor oferite utilizatorilor finali. ii. al doilea motiv: erori de drept, nivel de examinare insuficient și denaturarea probelor cu ocazia examinării și acceptării definiției pieței relevante propuse de Comisia Europeană; a. eroare de drept și nivel de examinare insuficient cu ocazia acceptării faptului că piața relevantă a serviciilor hibrid integrate de curierat poate fi definită în temeiul (pretinsei) existențe a cererii și a ofertei unui singur serviciu; b. denaturarea probelor și aplicarea unui nivel de examinare insuficient în stabilirea faptului că cererea dominantă pe piață poate fi dedusă din probele prezentate de Comisie.

(ii) pronunțarea unei hotărâri definitive în recurs, prin care să se anuleze hotărârea atacată în tot sau în parte sau – cu titlu subsidiar – trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 311/22

Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court of the United Kingdom (Regatul Unit) la 26 iunie 2015 – The Queen on the application of Hemming (activând sub denumirea comercială „Simply Pleasure Ltd.”) și alții/Westminster City Council

(Cauza C-316/15)

(2015/C 311/27)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Supreme Court of the United Kingdom

Părțile din procedura principală

Reclamanți: Hemming, activând sub denumirea comercială „Simply Pleasure Ltd.”, James Alan Poulton, Harmony Ltd, Gatisle Ltd, activând sub denumirea comercială „Janus”, Winart Publications Ltd, Darker Enterprises Ltd, Swish Publications Ltd.

Pârât: Westminster City Council

Întrebările preliminare

În cazul în care solicitantul acordării sau reînnoirii unei licențe pentru o unitate comercială cu profil sexual trebuie să plătească o taxă compusă din două părți, una pentru administrarea cererii și nerambursabilă, cealaltă destinată gestionării regimului de acordare a licențelor și rambursabilă în cazul în care cererea este respinsă:

1) cerința de plată a unei taxe care cuprinde cea de a doua parte rambursabilă înseamnă, numai în raport cu dreptul Uniunii, că reclamanții au suportat o taxă decurgând din cererile lor, care era contrară articolului 13 alineatul (2) din Directiva 2006/123/CE privind serviciile în cadrul pieței interne (1), în măsura în care aceasta depășea costul pentru Westminster City Council de prelucrare a cererii?

2) concluzia că o astfel de cerință trebuie să fie interpretată în sensul că presupune o taxă – iar, în cazul în care trebuie să fie interpretată astfel, o taxă care depășește costul de prelucrare a cererii de către Westminster City Council – depinde de efectul altor circumstanțe (și, în caz afirmativ, care anume), de exemplu: (a) orice elemente de probă care să demonstreze că plata celei de a doua părți rambursabile a cauzat sau ar fi de natură să cauzeze unui solicitant anumite cheltuieli sau prejudicii, (b) cuantumul celei de a doua părți rambursabile și durata deținerii acesteia înainte de a fi rambursată sau (c) orice reducere a costurilor de prelucrare a cererilor de către Westminster City Council (și, astfel, a costului lor nerambursabil), care ar rezulta din impunerea unei taxe anticipate, compuse din două părți, care trebuie plătită de toți solicitanții?

(1) JO L 376, p. 36.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 320/20

Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 27 iulie 2015 – Elaine Farrell/Alan Whitty, The Minister for the Environment, Ireland and the Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)

(Cauza C-413/15)

(2015/C 320/28)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Supreme Court

Părțile din procedura principală

Reclamantă: Elaine Farrell

Pârâți: Alan Whitty, The Minister for the Environment, Ireland and the Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)

Întrebările preliminare

1) Criteriile cu privire la ceea ce se consideră a fi o emanație a unui stat membru stabilit în Hotărârea Foster și alții (cauza C-188/89), astfel cum sunt formulate în cuprinsul punctului 20 din această hotărâre, trebuie interpretate în sensul că acestea trebuie aplicate (a) în mod cumulativ sau (b) în mod separat?

2) În măsura în care aspectele menționate în mod separat în Hotărârea Foster și alții (cauza C-188/89) pot fi considerate, în subsidiar, ca fiind elemente care ar trebui luate în considerare în mod corespunzător pentru a se ajunge la o evaluare globală, există un principiu fundamental care stă la baza elementelor separate identificate în această decizie pe care o instanță ar trebui să îl aplice în motivarea unei decizii cu privire la calificarea unui anumit organism drept o emanație a statului?
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 320/23

Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (Irlanda) la 5 august 2015 – Evelyn Danqua/The Minister for Justice and Equality Ireland şi Attorney General

(Cauza C-429/15)

(2015/C 320/31)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Court of Appeal

Părțile din procedura principală

Reclamantă: Evelyn Danqua

Pârât: The Minister for Justice and Equality Ireland şi Attorney General

Cealaltă parte din procedură: Refugee Legal Services

Întrebările preliminare

1) O cerere de azil, reglementată de legislaţia internă care reflectă obligaţiile unui stat membru potrivit [Directivei 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate], poate să fie considerată un element de comparație adecvat pentru o cerere de protecţie subsidiară în lumina principiului echivalenţei?
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 320/23

Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court of the United Kingdom (Regatul Unit) la 5 august 2015 – Secretary of State for Work and Pensions/Tolley (decedată, prin reprezentantul personal)

(Cauza C-430/15)

(2015/C 320/32)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Supreme Court of the United Kingdom

Părțile din procedura principală

Recurent: Secretary of State for Work and Pensions

Intimată: Tolley (decedată, prin reprezentantul personal)

Întrebările preliminare

1) Componenta „dependență” a indemnizației de subzistență pentru persoanele cu handicap din Regatul Unit este clasificată în mod corect ca fiind mai curând o prestație de invaliditate decât o prestație de boală în numerar în sensul Regulamentului nr. 1408/71 (1)?

2) (i) O persoană care, în temeiul dreptului național din Regatul Unit, încetează să mai aibă dreptul la indemnizația de subzistență pentru persoanele cu handicap din Regatul Unit, deoarece s-a mutat pentru a locui în alt stat membru, și care și-a încetat orice activitate profesională înainte de o astfel de mutare, dar care este în continuare asigurată pentru limită de vârstă în conformitate cu sistemul de securitate socială din Regatul Unit, încetează să se afle sub incidența legislației Regatului Unit, în sensul articolului 13 alineatul (2) litera (f) din Regulamentul nr. 1408/71? (ii) O astfel de persoană rămâne eventual sub incidența legislației Regatului Unit în temeiul punctului 19 litera (c) din anexa VI la regulament, referitoare la Regatul Unit? (iii) În cazul în care aceasta a încetat să se afle sub incidența legislației Regatului Unit, în sensul articolul 13 alineatul (2) litera (f), Regatul Unit are obligația sau simpla permisiune în temeiul punctului 20 din anexa VI de a-i aplica dispozițiile capitolului 1 din titlul III din regulament?

3) (i) Definiția în sens larg a noțiunii de lucrător salariat dată în [Hotărârea Dodl și Oberhollenzer, C-543/03] se aplică, în sensul articolelor 19 și 22 din regulament, în cazul în care persoana în cauză a încetat orice activitate profesională înainte de a se muta în alt stat membru, în pofida distincției stabilite în capitolul 1 din titlul III între lucrătorii salariați și lucrătorii care desfășoară o activitate independentă, pe de o parte, și șomerii, pe de altă parte? (ii) În cazul în care definiţia este aplicabilă, o astfel de persoană este în drept să transfere prestația în temeiul articolului 19 sau al articolului 22? Articolul 22 alineatul (1) litera (b) are scopul de a preveni ca dreptul unui reclamant la componenta „dependență” a DLA să fie anihilat de o condiție de reședință impusă de o reglementare națională privind un transfer al reședinței în alt stat membru?

(1) Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediţie specială, 05/vol. 1, p. 26)
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 354/24

Cerere de decizie preliminară introdusă de The Labour Court, Ireland (Irlanda) la 13 august 2015 – Dr David L. Parris/Trinity College Dublin, Higher Education Authority, Department of Public Expenditure and Reform, Department of Education and Skills

(Cauza C-443/15)

(2015/C 354/26)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

The Labour Court, Irlanda

Părțile din procedura principală

Reclamant: Dr David L. Parris

Pârâți: Trinity College Dublin, Higher Education Authority, Department of Public Expenditure and Reform, Department of Education and Skills

Întrebările preliminare

1) Constituie discriminare pe motive de orientare sexuală, contrară articolului 2 din Directiva 2000/78/CE (1), aplicarea unei reguli prevăzute de un sistem de pensii ocupaționale, potrivit căreia plata pensiei de urmaș către partenerul civil supraviețuitor al unei persoane afiliate la sistemul respectiv, după decesul acesteia din urmă, este condiționată de cerința ca persoana afiliată și partenerul său civil să își înregistreze parteneriatul civil înainte ca persoana afiliată să împlinească vârsta de 60 de ani, în contextul în care dreptul național nu le-a permis să înregistreze un parteneriat civil decât după ce persoana afiliată a împlinit vârsta de 60 de ani și în care persoana afiliată și partenerul său civil se angajaseră într-o uniune consensuală înaintea acestei date?

În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare,

2) Constituie discriminare pe motive de vârstă, contrară articolului 2 coroborat cu articolul 6 alineatul (2) din Directiva 2000/78/CE, faptul că un asigurător din cadrul unui sistem de pensii ocupaționale condiționează dreptul la pensie de urmaș al unui partener civil supraviețuitor al unei persoane afiliate la sistemul respectiv, după decesul acesteia din urmă, de cerința ca persoana afiliată și partenerul său civil să încheie un parteneriat civil înainte ca persoana afiliată să împlinească vârsta de 60 de ani, în condițiile în care: (a) prevederea referitoare la vârsta la care o persoană afiliată trebuie să fi încheiat un parteneriat civil nu constituie un criteriu folosit la calculele actuariale și în care (b) dreptul național nu le-a permis persoanei afiliate și partenerului său civil să încheie un parteneriat civil înainte ca persoana afiliată să împlinească vârsta de 60 de ani, precum și în condițiile în care persoana afiliată și partenerul său se angajaseră într-o uniune consensuală înaintea acestei date?

În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare,

3) Ar exista o discriminare contrară articolului 2 coroborat cu articolul 6 alineatul (2) din Directiva 2000/78/CE dacă limitarea dreptului la prestații în cadrul unui sistem de pensii ocupaționale, descrisă fie la prima, fie la a doua întrebare, ar decurge din efectul combinat al criteriilor vârstei și orientării sexuale ale unei persoane afiliate la sistemul de pensii?

(1) Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de stabilire
—

Tribunalul, demonstrând, cum a fost și cazul Comisiei, o cunoaștere și o înțelegere limitate ale dinamicii sectorului asigurărilor, în ceea ce privește în special reasigurarea pentru excedent de daună, a săvârșit erori grave și vădite, constatând fapte a căror inexactitate materială rezultă din documente depuse la dosar. Expunerea la risc a reasigurătorului pentru excedent de daună nu crește atunci când participarea reasigurătorului este foarte importantă: astfel, o cotă mai mare de participare la excedentul de daună corespunde unui comision încasat proporțional. În plus, pentru reasigurător, riscul nu este mai mare atunci când cedentul are dificultăți financiare, întrucât în cadrul unui astfel de contract de asigurare pentru excedent de daună, riscul de pierdere principal pentru reasigurător nu este legat de dificultățile societății cedente, ci de riscul de insolvabilitate al dobânditorilor asigurați. Putem menționa în plus că riscul de faliment al societății cedente SACE BT, chiar în cazul unor dificultăți financiare, era total inexistent, întrucât plata către societatea mamă a comisionului în vederea încheierii contractului de reasigurare era efectuată printr-o plată unică în prealabil, astfel încât în lipsa unei plăți, acoperirea reasigurării nu ar fi fost pur și simplu activată. Contractul de asigurare pentru excedent de daună nu privea doar 25 % din riscurile reasigurate de SACE BT și prin urmare este greșit să se considere că un al doilea contract, care prevede un comision suplimentar, ar fi putut fi negociat cu SACE S.p.A. în ceea ce privește soldul asigurării, după cum s-a invocat în hotărâre. În sfârșit, Tribunalul a interpretat greșit argumentul potrivit căruia – întrucât SACE S.p.A. nu este parte în contract și astfel nu este vizată de reasigurarea riscurilor decât din 5 iunie 2009, chiar dacă ea a primit ca remunerație un comision calculat pe bază anuală – societatea a beneficiat, în fapt, de o majorare implicită de 5/12 a nivelului comisionului încasat în raport cu cel al comisionului plătit de SACE BT reasigurătorilor privați, în considerarea perioadei de riscuri deja terminată fără să se fi produs nicio daună. Întrucât aceste circumstanțe reies din decizia atacată, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept afirmând că acestea nu au fost aduse la cunoștința Comisiei în cursul procedurii administrative. Sace s-a limitat să formuleze – în contextul și cu titlu de completare a celui de al doilea motiv de recurs – un argument care demonstrează o nouă lipsă a unei cerințe esențiale a unui avantaj și, prin urmare, Tribunalul a calificat în mod greșit argumentul în cauză drept nou motiv inadmisibil.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 381/12

Recurs introdus la 9 iulie 2015 de Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 29 aprilie 2015 în cauzele conexate T-558/12 și T-559/12, Changshu City Standard Parts Factory și Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd/Consiliul Uniunii Europene

(Cauza C-376/15 P și C-377/15 P)

(2015/C 381/15)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Recurente: Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd (reprezentanți: R. Antonini, avvocato, E. Monard, avocat)

Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)

Concluziile recurentelor

Recurentele solicită Curții:

1) anularea Hotărârii Tribunalului în cauzele conexate T-558/12 și T-559/12, Changshu City Standard Parts Factory și Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd/Consiliul Uniunii Europene;

2) admiterea concluziilor formulate de recurente prin cererea introductivă introdusă în fața Tribunalului și anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 924/2012 al Consiliului din 4 octombrie 2012 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 91/2009 privind impunerea unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză (1), în măsura în care se referă la recurente;

3) obligarea Consiliului la suportarea cheltuielilor de judecată aferente procedurilor în fața Tribunalului și în fața Curții, inclusiv a celor efectuate de recurente;

4) obligarea intervenientelor la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.

Motivele și principalele argumente

Recurentele susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, în particular cu privire la noțiunea „tuturor exporturilor [comparabile]” și la relația dintre prevederile în cauză, prin faptul că a interpretat în mod greșit articolele 2 alineatul (10) și 2 alineatul (11) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (2) și articolele 2.4 și 2.4.2 din Acordul privind aplicarea articolului VI din Acordul General pentru Tarife și Comerț 1994, și a impus recurentelor o sarcină a probei nerezonabilă.

În continuare, recurentele arată că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a interpretat în mod greșit articolul 2 alineatul (10) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene și articolul 2.4 din Acordul privind aplicarea articolului VI din Acordul General pentru Tarife și Comerț 1994, nu a abordat anumite susțineri ale recurentelor și a săvârșit o eroare de drept atunci când a evaluat cerința de motivare prevăzută de articolul 296 TFUE.

(1) JO L 275, p. 1.

(2) JO L 343, p. 51.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 7/11

Acțiune introdusă la 30 octombrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Malta

(Cauza C-557/15)

(2016/C 007/18)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Hermes, K. Mifsud-Bonnici, agenți)

Pârâtă: Republica Malta

Concluziile reclamantei

— Constatarea faptului că, prin adoptarea unui regim derogatoriu prin care se autorizează capturarea a șapte specii de păsări sălbatice [cinteza (Fringilla coelebs), câneparul (Carduelis cannabinna), sticletele (Carduelis carduelis), florintele (Carduelis chloris), botgrosul (Coccothraustes coccothraustes), cănărașul (Serinus serinus) și scatiul (Carduelis spinus)], Republica Malta nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 literele (a) și (e) și articolului 8 alineatul (1) coroborate cu anexa IV punctul (a) citite în coroborare cu articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice (1);

— obligarea Republicii Malta la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

Malta a introdus în 2014 un regim derogatoriu de autorizare a capturării a șapte specii de păsări sălbatice, autorizând campanii de vânătoare în 2014 și în 2015.

Directiva 2009/147 impune statelor membre obligația de a interzice capturarea și păstrarea de păsări sălbatice neînscrise în anexa II, cum sunt cele în discuție, precum și capturarea păsărilor sălbatice prin mijloace neselective, cum ar fi plasele sau capcanele. Orice derogare de la aceste interdicții este supusă condițiilor stricte prevăzute la articolul 9 din directivă.

Comisia consideră că regimul derogatoriu maltez prin care se autorizează capturarea a șapte specii de păsări sălbatice nu este conform dispozițiilor articolului 5 literele (a) și (e) și articolului 8 alineatul (1) din directivă coroborate cu anexa IV punctul (a) la aceasta.

Comisia consideră că Malta nu a dovedit că sunt întrunite condițiile de derogare impuse prin articolul 9 alineatul (1) din directivă. În primul rând, Malta nu a demonstrat inexistența altei soluții satisfăcătoare, astfel cum se solicită prin fraza introductivă a articolului 9 alineatul (1) din directivă. În al doilea rând, regimul derogatoriu maltez nu precizează nicio motivație referitoare la pretinsa inexistență a altei soluții satisfăcătoare. În al treilea rând, Malta nu a dovedit că activitatea autorizată constituie o „utilizare judicioasă”, în sensul articolului 9 alineatul (1) litera (c) din directivă. În al patrulea rând, Malta nu a dovedit că este îndeplinită cerința prevăzută la articolul 9 alineatul (1) litera (c) din directivă, potrivit căreia derogarea nu poate privi decât capturarea, păstrarea sau alte utilizări judicioase ale anumitor păsări „în număr mic”. În al cincilea rând, Malta nu a demonstrat că autorizarea este acordată în „condiții strict controlate”, astfel cum impune articolul 9 alineatul (1) litera (c) din directivă.

(1) JO L 20, p. 7.
—

anularea în întregime sau în parte a articolului 1 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2) litera (f), a articolului 2 alineatul (1) literele (c) și (e) și a articolului 2 alineatul (2) literele (c) (e) din Decizia Comisiei din 5 decembrie 2012 în cazul COMP/39437-Tuburi pentru monitoare TV și monitoare de calculatoare (denumită în continuare „decizia”), în măsura în care se referă la KPNV și/sau reducerea amenzilor aplicate KPNV prin articolul 2 alineatul (1) literele (c) și (e) și prin 2 alineatul (2) literele (c) (e) din decizie.