25

În aceste condiții, Augstākās tiesas Administratīvo lietu departaments (Secția de contencios administrativ a Curții Supreme, Letonia) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare: „1) a) Articolul 220 [alineatul (1) și alineatul] (2) litera b) din [Codul vamal] trebuie interpretat în sensul că înscrierea în evidența contabilă a valorii drepturilor vamale recunoscute de autoritățile administrative trebuie considerată efectuată în momentul deciziei acestor autorități de înscriere în evidența contabilă sau de stabilire a obligației de plată a taxelor, independent de faptul că respectiva decizie face obiectul unei contestații administrative sau al unei căi de atac în instanță? b) Articolele 236 și 239 din [Codul vamal] trebuie interpretate în sensul că, în momentul în care autoritățile administrative au adoptat o decizie de înscriere în evidența contabilă valorii taxelor și au stabilit obligația debitorului de a le achita (ceea ce autoritatea națională a făcut în prezenta cauză), însă respectivul debitor a contestat pe cale administrativă această decizie și a introdus o cale de atac în instanță, trebuie să se solicite în același timp remiterea sau rambursarea acestor drepturi, în temeiul articolelor 236 sau 239 din regulament (sau se poate considera, în schimb, că în acest caz contestarea deciziei respectivei administrații echivalează cu o cerere de remitere sau rambursare a datoriei fiscale)? În cazul unui răspuns afirmativ, care este, prin urmare, diferența importantă dintre controlul legalității deciziei administrative de înscriere în evidența contabilă și al obligației de plată a drepturilor, pe de o parte, și întrebarea care trebuie soluționată în conformitate cu articolul 236 [din Codul vamal], pe de altă parte? c) Articolul 236 alineatul (2) primul paragraf din [Codul vamal] trebuie interpretat în sensul că formularea unei contestații împotriva deciziei autorităților administrative prin care se stabilește obligația de plată a taxelor și durata acestei proceduri prorogă termenul de depunere a cererii de remitere sau rambursare a taxelor (sau justifică nerespectarea acestui termen)? d) În cazul în care în speță aspectul privind înscrierea în evidența contabilă sau remiterea trebuie clarificat independent de decizia Comisiei Europene adoptată în privința unui alt stat membru (în speță, Finlanda), revine autorității vamale sau instanței, având în vedere articolul 869 litera (b) din regulamentul ([de aplicare], precum și valoarea posibilelor taxe din speță, sarcina de a adresa Comisiei Europene întrebarea privind neînscrierea în evidența contabilă sau remiterea taxelor? 2) a) În scopul aplicării articolului 220 alineatul (2) litera (b) din [Codul vamal], se impune realizarea unor verificări ulterioare cu privire la comportamentul autorităților și al unui exportator dintr‑un stat terț (în speță, Cambodgia) care a făcut obiectul unei anchete în cadrul unei misiuni a OLAF? Sau trebuie să se considere că descrierea generală a situației de fapt din raportul OLAF privind comportamentul menționat are caracter probatoriu? b) Datele obținute în cadrul unei verificări ulterioare au întâietate față de raportul OLAF chiar și atunci când se referă la situația unui anumit stat membru? c) Articolul 875 din regulamentul [de aplicare] trebuie interpretat în sensul că un stat membru este obligat să respecte o decizie a Comisiei Europene, adoptată în privința unui alt stat membru (în speță, Republica Finlanda) în temeiul aceluiași raport al OLAF? d) Este necesară realizarea unei verificări ulterioare și utilizarea informațiilor astfel obținute în situația în care Comisia Europeană, bazându‑se pe raportul OLAF, a adoptat o decizie de neînscriere în evidența contabilă a taxelor în privința unui alt stat membru și a aplicat articolul 875 din regulamentul de aplicare? 3) În scopul aplicării articolului 220 alineatul (2) litera (b) din [Codul vamal], faptul că în speță o operațiune de import al unor mărfuri a avut loc pe baza unui contract de distribuție poate fi relevant pentru a aprecia existența unor motive de exonerare și buna‑credință a persoanei impozabile în comportamentul său?