ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5

La 21 august 2020, Comisia a adoptat Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2020/1215 de supunere la înregistrare a importurilor de extrudate din aluminiu originare din Republica Populară Chineză (JO 2020, L 275, p. 16). Acest regulament a fost contestat în fața Tribunalului atât de reclamantă (cauza T‑611/20), cât și de două societăți chinezești, Guangdong Haomei New Materials Co. Ltd și Guangdong King Metal Light Alloy Technology Co. Ltd, producătoare‑exportatoare ale produsului în cauză (cauza T‑604/20). Tribunalul a respins prima acțiune prin Ordonanța din 28 septembrie 2021, Airoldi Metalli/Comisia (T‑611/20, nepublicată, EU:T:2021:641), pentru motivul că reclamanta nu avea interesul de a exercita acțiunea împotriva regulamentului menționat.
35

În plus, legăturile dintre reclamantă și doamna Parassina erau cu atât mai strânse cu cât prezentul litigiu privește în mod direct profesia reclamantei, profesie pe care ea o exercita, la data depunerii acțiunii, în cadrul aceluiași cabinet cu doamna Parassina și sub conducerea acesteia. Astfel, acțiunea are ca obiect refuzul de a acorda reclamantei o derogare fără care aceasta nu poate obține o autorizație de reprezentantă a unor persoane fizice sau juridice în fața EUIPO. Or, activitatea sa la Brandstock Legal și în cadrul echipei conduse de doamna Parassina consta tocmai în examinarea dosarelor de proprietate intelectuală.
Ordonanța președintelui Tribunalului din 19 octombrie 2021 –

Natale/Italia

(Cauza T‑469/21 R)

„Măsuri provizorii – Respingere a acțiunii principale – Nepronunțare asupra fondului”

Măsuri provizorii – Suspendarea executării – Acțiune principală respinsă – Cerere rămasă fără obiect – Nepronunțare asupra fondului

(art. 278 TFUE)

(a se vedea punctele 3 și 4)

Obiectul

Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE, având ca obiect suspendarea executării Decreto‑legge n. 105, emanato il 23 luglio 2021 – Misure urgenti per fronteggiare l’emergenza epidemiologica da COVID-19 e per l’esercizio in sicurezza di attivita' sociali ed economiche (Decretul‑lege nr. 105 din 23 iulie 2021 de adoptare a unor măsuri urgente pentru a face față crizei epidemiologice provocate de COVID-19 și pentru a permite revenirea la activitățile sociale și economice, GURI nr. 175 din 23 iulie 2021), în măsura în care acesta contravine, pe de o parte, Regulamentului (UE) 2021/953 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2021 privind cadrul pentru eliberarea, verificarea și acceptarea certificatelor interoperabile de vaccinare, testare și vindecare de COVID-19 (certificatul digital al UE privind COVID) pentru a facilita libera circulație pe durata pandemiei de COVID-19 (JO 2021, L 211, p. 1) și Regulamentului (UE) 2021/954 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2021 privind cadrul pentru eliberarea, verificarea și acceptarea certificatelor interoperabile de vaccinare, testare și vindecare de COVID-19 (certificatul digital al UE privind COVID) referitor la resortisanții țărilor terțe aflați în situație de ședere legală sau care au reședință legală pe teritoriul statelor membre, pe durata pandemiei de COVID-19 (JO 2021, L 211, p. 24) și, pe de altă parte, Regulamentului (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO 2016, L 119, p. 1)

Dispozitivul

1) Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii de măsuri provizorii.
11

La 31 august 2021, reclamanta a prezentat două certificate de înscriere în barou emise de General Council of the Bar of England and Wales (Consiliul General al Baroului din Anglia și din Țara Galilor, Regatul Unit), potrivit cărora domnul Ivision și doamna Nezami dețineau titlul de „barrister” și aveau dreptul să își exercite profesia în fața oricărei instanțe în cadrul oricărei proceduri.
10

Prin înscrisuri depuse la grefa Tribunalului la 21 aprilie 2021, Chamber of Commerce of the United States of America (Camera de Comerț a Statelor Unite ale Americii) și Computer & Communications Industry Association au formulat o cerere de intervenție în prezenta procedură în susținerea concluziilor Amazon.
6

În ceea ce îi privește pe domnii Howell și Davis, precum și pe doamna Garcia, Tribunalul a primit, ca documente impuse la articolul 51 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, un atestat emis de General Council of the Bar of England and Wales (Consiliul General al Baroului din Anglia și Țara Galilor, Regatul Unit), care certifică statutul de barrister al domnului Howell, un atestat emis de Solicitors Regulation Authority (Autoritatea de Reglementare a Solicitors, Regatul Unit), care certifică statutul de solicitor al domnului Davis, precum și un atestat emis de aceeași autoritate care certifică statutul de solicitor al doamnei Garcia și un atestat emis de Barreau de Paris (Baroul din Paris) care certifică înscrierea acesteia în baroul respectiv cu titlul său de origine (solicitor), în temeiul Directivei 98/5/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 1998 de facilitare a exercitării cu caracter permanent a profesiei de avocat într‑un stat membru, altul decât cel în care s‑a obținut calificarea (JO 1998, L 77, p. 36, Ediție specială, 06/vol. 3, p. 24).
56

În schimb, în ceea ce privește următoarele aspecte, decizia finală rezultă din aprecierea autorității irlandeze de control fără ca CEPD să fi exprimat în decizia atacată o poziție în această privință: constatarea încălcării de către WhatsApp a obligațiilor prevăzute la articolul 12 alineatul (1), la articolul 13 alineatul (1) literele (c), (e) și (f), precum și la articolul 13 alineatul (2) literele (a) și (c) din Regulamentul 2016/679; constatarea respectării de către WhatsApp a obligațiilor prevăzute la articolul 13 alineatul (1) literele (a) și (b), precum și la articolul 13 alineatul (2) literele (b) și (d) din Regulamentul 2016/679; calitatea WhatsApp atunci când prelucrează datele cu caracter personal ale neutilizatorilor mesageriei sale; cea mai mare parte a conținutului măsurilor corective impuse WhatsApp, și anume cele prin care se urmărește asigurarea respectării obligațiilor care figurează la articolul 12 alineatul (1), la articolul 13 alineatul (1) literele (c), (d), (e) și (f) și la articolul 13 alineatul (2) literele (a) și (c) din Regulamentul 2016/679; stabilirea concretă a nivelului amenzilor administrative aplicate WhatsApp, care conduce la o sumă totală de 225 de milioane de euro.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 20/15

Acțiune introdusă la data de 1 decembrie 2007 — Shell Petroleum și alții/Comisie

(Cauza T-343/06)

(2007/C 20/22)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamante: Shell Petroleum NV (Haga, Țările de Jos), The Shell Transport and Trading Company Ltd (Londra, Regatul Unit), Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV (Capelle aan den IJssel, Țările de Jos) (reprezentați de: O. W. Brouwer, W. Knibbeler, S. Verschuur, lawyers)

Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

Concluziile reclamantelor

Shell Petroleum NV și The Shell Transport and Trading Company Ltd solicită Curții:

— anularea, în întregime, a deciziei din data de 13 septembrie 2006 a Comisiei privitoare la o procedură în baza art. 81 CE (cauza COMP/F/38.456 — Bitumen — NL, numită în continuare, „decizia“), în măsura în care se adresează către Shell Petroleum NV și către The Shell Transport and Trading Company Ltd sau

— anularea parțială a deciziei, în măsura în care stabilește că Shell Petroleum NV și The Shell Transport and Trading Company Ltd au încălcat articolul 81 CE între 1 aprilie 1994 și 19 februarie 1996 și să reducă amenda aplicată acestora și

— în oricare dintre cazuri, reducerea amenzii impuse societăților Shell Petroleum NV și The Shell Transport and Trading Company Ltd ca urmare a deciziei;

— obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a costurilor suportate de Shell Petroleum NV și The Shell Transport and Trading Company Ltd în legătură cu plata totală sau parțială a amenzii sau cu constituirea unei garanții bancare;

— luarea oricăror alte măsuri pe care Curtea le consideră adecvate.

Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV solicită Curții:

— anularea parțială a deciziei, în măsura în care stabilește că Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV a încălcat articolul 81 CE între 1 aprilie 1994 și 19 februarie 1996 și reducerea amenzii impuse acesteia și

— în oricare dintre cazuri, reducerea amenzii aplicate societății Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV ca urmare a deciziei;

— obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a costurilor suportate de Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV în legătură cu plata totală sau parțială a amenzii sau cu constituirea unei garanții bancare;

— luarea oricăror alte măsuri pe care Curtea le consideră adecvate.

Motivele și principalele argumente

Reclamanții susțin că următoarele elemente ale deciziei sunt bazate pe erori de drept și pe erori de apreciere:

a) stabilirea faptului că Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV era un instigator și un lider de cartel;

b) atribuirea răspunderii pentru încălcare societăților The Shell Transport and Trading Company Ltd și Shell Petroleum NV;

c) majorarea amenzii pentru încălcare repetată;

d) calcularea cuantumului de început pentru Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV;
—

Dow Deutschland Inc. solicită Tribunalului anularea articolului 1 din decizie, în măsura în care stabilește că Dow Deutschland Inc. a încălcat articolele 81 CE și 53 SEE începând cu 1 iulie 1996;
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 82/52

Acțiune introdusă în data de 19 februarie 2007 — Vtesse Networks Ltd./Comisie

(Cauza T-54/07)

(2007/C 82/107)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamantă: Vtesse Networks Ltd. (St. Albans, Anglia) (reprezentant: H. Mercer, Barrister)

Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

Concluziile reclamantei

— anularea articolului 1 din decizie în măsura în care prin acesta se stabilește faptul că obligarea de către Regatul Unit a societății BT plc la plata impozitului pe clădiri aferent perioadei 1995 — sfârșitul anului 2005 nu constituie un ajutor în sensul articolului 87 alineat (1) CE;

— obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

Reclamanta solicită anularea Deciziei 2006/951/CE (1) a Comisiei din 12 octombrie 2006 prin care se stabilește faptul că obligarea de către Regatul Unit a societăților BT plc și Kingston Communications plc la plata impozitului pe clădiri aferent perioadei cuprinse între 1995 și sfârșitul anului 2005 nu constituie un ajutor în sensul articolului 87 alineat (1) CE.

Reclamanta susține că, în decizia amintită, Comisia nu a luat în considerare și/sau cercetat dezavantajul concurențial marginal înregistrat de către reclamantă în raport cu BT plc la momentul participării în concurență cu de aceasta din urmă la licitațiile pentru atribuirea către clienți a contractelor de închiriere a unor linii de telecomunicație individuale, de mare capacitate, pe bază de fibre optice.

Reclamanta invocă faptul că, aplicând prevederile articolului 87 alineat (1), Comisia a comis o eroare de drept, mai cu seamă prin nedefinirea pieței relevante și, ca urmare, prin neidentificarea avantajului de fapt acordat în domeniul concurenței marginale prin stabilirea impozitului pe clădiri datorat de BT plc.

Mai mult, în opinia reclamantei, pârâta a comis o eroare vădită de evaluare a semnificației și relevanței categoriei de contracte pentru a căror atribuire care au concurat reclamanta și BT plc, și nu a cercetat suficient circumstanțele concurenței marginale, toate acestea conducând la identificarea de către Comisie a cotei de piață deținute de BT plc ca fiind de 12 %, în vreme ce, în opinia reclamantei, cea mai relevantă cotă de piață deținută de BT plc era de 78 %.

În fine, reclamanta susține că decizia atacată nu a fost suficient motivată de către Comisie în privința concurenței reale existente între reclamantă și BT.

(1) Decizia 2006/951/CE a Comisiei din 12 octombrie 2006 privind aplicarea de către Regatul Unit a unui impozit pe clădiri în cadrul infrastructurii de telecomunicaţii din Regatul Unit [Nr. C 4/2005 (ex NN 57/2004, ex Cp 26/2004) notificată prin actul nr. C(2006) 4378] (JO 2006 L 383, p. 70).
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 140/31

Acțiune introdusă la 17 aprilie 2007 — Siemens și VA TECH Transmission & Distribution/Comisia Comunităților Europene

(Cauza T-122/07)

(2007/C 140/52)

Limba de procedură: germana

Părțile

Reclamante: Siemens Aktiengesellschaft Österreich (Viena, Austria) și VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG (Viena, Austria) (reprezentanți: H. Wollmann și F. Urlesberger, Rechtsanwälte)

Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

Concluziile reclamantelor

— anularea articolului 1 din decizia atacată, în măsura în care prin acesta se impută reclamantelor încălcarea articolului 81 CE și/sau a articolului 53 din Acordul SEE pentru perioadele de timp de la 20 septembrie 1998 până la 13 decembrie 2000, de la 1 aprilie 2002 până la 9 octombrie 2002 și de la 21 ianuarie 2004 până la 11 mai 2004;

— anularea articolului 2 din decizia atacată în măsura în care se referă la reclamante;

— în subsidiar, reducerea amenzii aplicate reclamantelor prin articolul 2 litera (l) din decizie, la o sumă care să nu depășească 1 980 000 de euro și

— obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată

Motivele și principalele argumente

Reclamantele contestă Decizia Comisiei C (2006) 6762 final din 24 ianuarie 2007 în cauza COMP/F/38.899 — Instalații de comutație cu izolație în gaz. În decizia atacată, reclamantelor și altor întreprinderi le-a fost aplicată o amendă pentru încălcarea articolului 81 CE, precum și a articolului 53 din Acordul SEE. În opinia Comisiei, reclamantele au participat la un ansamblu de acorduri și comportamente concertate referitoare la sectorul „Instalații de comutație cu izolație în gaz”.

În susținerea acțiunii lor, reclamantele invocă în primul rând o încălcare a articolului 81 alineatul (1), CE precum și a articolului 23 din Regulamentul nr. 1/2003 (1). În această privință, reclamantele critică faptul că amenda aplicată societății VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co KEG, în comparație cu amenzile altor întreprinderi, este disproporționat de mare. Mai mult, prin modul în care Comisia a încercat să împartă o amendă solidară la diferite întreprinderi, a încălcat principiul ne bis in idem. În plus, reclamantele invocă faptul că pârâta a apreciat în mod greșit durata încălcării. În afară de aceasta, Comisia a stabilit fără probe concludente că încălcarea pretinsă până la 13 decembrie 2000 a avut drept scop sau drept efect o restricționare a concurenței în cadrul Comunității. În final, în cadrul primului motiv se invocă faptul că, la calcularea amenzii, în mod greșit nu s-ar fi ținut cont nici de circumstanțe atenuante, nici de Comunicarea privind clemența.

În al doilea rând, reclamantele susțin că pârâta a încălcat norme fundamentale de procedură. În această privință, se impută încălcarea principiului contradictorialității.

(1) Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurenţă prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1).
—

anularea în parte a articolului 1 punctul 2.7 din decizia menționată în măsura în care menționează numele reclamantului: „Partidul Comunist din Filipine, inclusiv Noua Armată Populară (NAP), Filipine, care are legături cu Sison Jose Maria C. (cunoscut și sub numele de Armando Liwanag, Joma, responsabil de Partidul Comunist din Filipine inclusiv NPA)”
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 8/24

Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2007 — Aer Lingus Group/Comisia Comunităților Europene

(Cauza T-411/07)

(2008/C 8/43)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamantă: Aer Lingus Group plc (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: A. Burnside, Solicitor, B. van de Walle de Ghelcke, lawyer, T. Snels, lawyer)

Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

Concluziile reclamantei

— Anularea deciziei contestate care a fost adoptată de Comisia Europeană la 11 octombrie 2007;

— obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea Deciziei C (2007) 4600 a Comisiei din 11 octombrie 2007 prin care aceasta din urmă a respins cererea reclamantei de a iniția o procedură în temeiul articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului [„Regulamentul (CE) privind concentrările economice”] și de a adopta măsuri interimare în temeiul articolului 8 alineatul (5) din acest regulament, ca urmare a Deciziei C (2007) 3104 a Comisiei din 27 iunie 2007 („decizia de interzicere”) privind declararea unei concentrări ca fiind incompatibilă cu piața comună și cu funcționarea Acordului SEE (Cauza nr. COMP/M.4439 — Ryanair — Aer Lingus).

Reclamanta susține că articolul 8 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (CE) privind concentrările economice a fost interpretat și aplicat greșit de către Comisie prin faptul că aceasta a declarat că nu era competentă să impună societății Ryanair, în urma adoptării deciziei de interzicere, să renunțe la participarea sa minoritară în Aer Lingus sau să adopte alte măsuri pentru a restabili situația anterioară realizării operațiunii de concentrare ori să adopte între timp măsuri interimare.

Reclamanta susține în special că, întrucât Comisia a considerat în mod explicit că participarea minoritară și oferta publică de cumpărare corespunzătoare făcută de Ryanair pentru Aer Lingus formau părți integrante ale aceleiași unice operațiuni de concentrare, rezultă că operațiunea de concentrare interzisă a fost parțial pusă în aplicare. În plus, reclamanta susține că, în aceste circumstanțe, articolul 8 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (CE) privind concentrările economice împuternicește Comisia să adopte măsuri privind efectele negative asupra concurenței ce rezultă din această participare minoritară care leagă cele două societăți considerate reciproc ca fiind concurenta cea mai apropiată a celeilalte pe rutele aeriene de transport către sau dinspre Irlanda.

În plus, reclamanta susține că articolul 21 alineatul (3) din Regulamentul (CE) privind concentrările economice a fost încălcat de Comisie prin faptul că nu și-a revendicat competența exclusivă și că a lăsat în schimb deschisă posibilitatea unei intervenții din partea statelor membre.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 22/46

Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2007 — Deutsche Post/Comisia Comunităților Europene

(Cauza T-421/07)

(2008/C 22/86)

Limba de procedură: germana

Părțile

Reclamantă: Deutsche Post AG (Bonn, Germania) (reprezentanți: J. Sedemund și T. Lübbig, Rechtsanwälte)

Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

Concluziile reclamantei

— anularea Deciziei Comisiei Comunităților Europene din 12 septembrie 2007„Ajutor de stat C 36/07 (ex NN 25/07) — Ajutor de stat pentru Deutsche Post AG, invitație de a prezenta observații în temeiul articolului 88 alineatul (2) din Tratatul CE”;

— obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

Reclamanta solicită anularea deciziei Comisiei de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 88 alineatul (2) CE privind ajutorul de stat C 36/07 (ex NN 25/07). Această decizie a fost comunicată Germaniei prin scrisoarea din 12 septembrie 2007 (JO C 245, p. 21). Procedura deschisă prin această decizie urmărește desfășurarea unei investigații suplimentare asupra procedurii care a fost inițiată de Comisie la 23 octombrie 1999 și în care Comisia a adoptat la 19 iunie 2002 o decizie finală negativă (JO L 247, p. 27). În această decizie negativă, Comisia a constatat că Deutsche Post AG evalua expedierile interne pe sistem „din ușă în ușă” sub costurile marginale și că această politică agresivă de reduceri nu intra sub incidența obligației acesteia de servicii universale.

În motivarea acțiunii, reclamanta susține că decizia atacată ar încălca principiile fundamentale de procedură, în special, principiul încrederii legitime, întrucât Comisia a avut cunoștință de mai mulți ani de situația de fapt relevantă și a adoptat în acest scop, la 19 iunie 2002, o decizie de închidere a procedurii. În plus, ar fi încălcat dreptul de intervenție atât al Republicii Federale Germania, cât și al reclamantei, întrucât nu li s-ar fi oferit posibilitatea să prezinte observații înaintea adoptării deciziei. În sfârșit, în acest context, reclamanta invocă o încălcare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 (1), întrucât din structura acestei dispoziții ar rezulta că o decizie negativă, precum cea din 19 iunie 2002, este definitivă și că pârâta nu poate efectua o nouă procedură de examinare a ajutorului care să aibă ca obiect o situație de fapt stabilită în mod definitiv.

În plus, reclamanta susține că pârâta a încălcat obligația de motivare prevăzută la articolul 253 CE și la articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999, întrucât decizia atacată nu ar arăta cu claritate ce măsuri ar dori Comisia să califice drept ajutoare de stat și, mai mult, nu ar conține nicio apreciere de ordin juridic.

În sfârșit, reclamanta invocă încălcarea articolului 87 alineatul (1) CE și a articolului 88 CE, întrucât măsurile menționate în decizia atacată nu ar trebui să fie calificate drept ajutoare de stat.

(1) Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului [88 CE] (JO L 83, p. 1, Ediție specială 08/vol. 1, p. 41).
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 51/59

Acțiune introdusă la 31 decembrie 2007 — IIC-Intersport International Corporation/OAPI — McKenzie Corporation (McKENZIE)

(Cauza T-502/07)

(2008/C 51/108)

Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

Părțile

Reclamantă: IIC-Intersport International Corporation GmbH (Ostermundigen, Elveția) (reprezentant: P. J. M. Steinhauser, lawyer)

Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: The McKenzie Corporation Ltd (Newcastle Upon Tyne, Regatul Unit)

Concluziile reclamantei

— Anularea deciziei atacate a Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 15 octombrie 2007 pronunțate în cauza R 1425/2006-2 și menținerea deciziei diviziei de opoziție a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 6 septembrie 2006 prin care opoziția formulată de Intersport a fost admisă în ceea ce privește unele dintre produsele vizate.

Motivele și principalele argumente

Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: McKenzie Corporation Ltd.

Marca comunitară vizată: marca figurativă comunitară „McKENZIE” pentru produse și servicii din clasele 18, 25, 36 și 37.

Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: IIC-Intersport International Corporation GmbH.

Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă comunitară anterioară „MCKINLEY” pentru produse și servicii din clasele 18, 20, 22, 25 și 28 și marca verbală comunitară anterioară „MCKINLEY” pentru produse și servicii din clasele 12, 18, 20, 22, 25 și 28.

Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

Decizia camerei de recurs: respinge opoziția în întregime și permite continuarea procedurii de înregistrare.

Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului.