1
2
3
4
RO
Repertor iuljur isprudenței
1—
2—
3—
4—
ECLI:EU:C:2014 :37 1CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL
YVES BOT
prezentate la 28 ianuarie 2014  
Limba originală: franceza.Cauza C-5 7 3 / 1 2
Ålands Vindkraft AB
împotriva
Energimyndigheten
[cerere de decizie preliminară formulată de förvaltningsrätten i L inköping (Suedia)]
„Libera circulație a m ărfurilor — Măsuri cu efect echivalent unei restricții cantitative — Directiva 
2009 /28/CE — Scheme n aționale de sprijin pe ntru energiile regenerabile — Certificate verzi atribuite 
pentru producția de energie electrică din surse regenerabile — Atribuire rezervată producătorilor 
situați în Su edia s au într-un stat mem bru cu care Regatul Suediei a încheiat un acord d e cooperare”
1. Prezenta cauză reprezintă o no uă ocazie pe ntru Curte de a s e pronunța cu privire la conformitatea 
cu dr eptul Uniunii a di spozițiilor în m ateria s chemelor naționale de sprijin pe ntru energiile produse 
din surse regenerabile 
Pentru simplificarea limbajului, vom califica această energie drept „energie verde”. care limitează acordarea de ajutoare numai la producătorii d e energie electrică 
situați pe t eritoriul național.
2. Problema, marcată de tensiunea di ntre principiul liberei circulații a m ărfurilor și cerințele de 
protecție a me diului, a f ost ridi cată deja în cauza Ess ent Belgium (C-204/12-C-208/12), aflată în 
prezent pe r olul Curții și în care am prezentat concluzii la 8 mai 2013 , pronunțându-ne atât în raport 
cu principiul liberei circulații a m ărfurilor, cât și cu dispozițiile Directivei 2001 /77/CE a P arlamentului 
European și a C onsiliului din 27 septembrie 2001 p rivind promovarea electricității produse din surse 
de energie regenerabile pe p iața internă a e lectricității 
JO L 283, p. 33, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 36..
3. Deși situația de fapt este asemănătoare, prezenta cauză se situează totuși într-un context juridic 
diferit, întrucât, având în ve dere explicațiile furnizate de förvaltningsrätten i L inköping (Suedia), 
schema suedeză contestată trebuie apreciată în ra port cu di spozițiile D irectivei 2009 /28/CE a 
Parlamentului European și a C onsiliului din 23 aprilie 2009 p rivind promovarea utilizării energiei din 
surse regenerabile, de modificare și ulterior de abrogare a D irectivelor 2001 /77/CE și 2003 /30/CE 
JO L 140, p. 16..
5
5—
2 ECLI:EU:C:2014 :37CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZAC-573/12
ÅLANDSVINDKRAFT
4. Acest lucru ne determină să ridi căm problema dacă dispozițiile Directivei 2009 /28 pe rmit instituirea 
unei scheme n aționale de sprijin pe ntru electricitatea produsă din surse de energie regenerabile 
Denumită în continuare „energie electrică verde”. în 
care sunt acordate producătorilor de energie electrică ve rde certificate de electricitate, pe c are 
furnizorii d e energie electrică și anumiți utilizatori trebuie apoi să le cumpe re în m od obligatoriu 
într-o anumită cotă în funcție de cantitatea totală de energie electrică pe c are o l ivrează sau o 
consumă, atunci când schema me nționată rezervă acordarea u nor astfel de certificate d oar 
producătorilor de energie electrică verde situați în statul mem bru în cauză.
5. În cazul unui răspuns afirmativ, se va ridi ca și problema de a s tabili dacă restricțiile teritoriale 
privind accesul la schemele de sprijin pe ntru energie ve rde sunt conforme c u cerințele principiului 
liberei circulații a m ărfurilor, ceea ce va echivala cu ridi carea problemei validității Directivei 2009 /28 
în raport cu dispozițiile articolului 34 T FUE.
6. În prezentele concluzii vom susține mai întâi că, deși Directiva 2009 /28 pe rmite astfel de restricții 
teritoriale, articolul 34 T FUE se opune instituirii lor.
7. În continuare, aceasta ne va conduce la concluzia nevalidității articolului 3 a lineatul (3) din Directiva 
2009 /28 î n m ăsura în care acordă statelor mem bre posibilitatea de a i nterzice sau de a r estrânge 
accesul la schemele lor de sprijin al producătorilor ale căror instalații de producere de energie 
electrică din surse de energie regenerabile sunt situate în alt stat mem bru.
8. Pentru m otive care țin de securitatea juridică, vom propune, în sfârșit, să limităm în timp e fectele 
acestei declarații de nevaliditate.
I – Cadrul juridic
A – Dreptul Uniunii
9. Directiva 2009 /28, care a i ntrat în vigoare la 25 iunie 2009 ș i trebuia transpusă până la 5 decembrie 
2010 , abrogă Directiva 2001 /77 începând cu da ta de 1 ianuarie 2012 .
10. În considerentele (1), (13)-(15), (25), (36), (52) și (56) ale Directivei 2009 /28 se afirmă:
„(1)Controlul consumului de energie în Europa și intensificarea utilizării energiei [verzi], împreună cu 
economiile de energie și creșterea eficienței energetice constituie componente importante ale 
pachetului de m ăsuri necesare pe ntru reducerea em isiilor de gaze cu efect de seră și pe ntru 
respectarea Protocolului de la Kyoto la Convenția-cadru a O rganizației Națiunilor Unite privind 
schimbările climatice și a a ltor angajamente asumate la nivel comunitar ș i internațional în 
vederea reducerii em isiilor de gaze cu efect de seră în pe rspectiva anului 2012 . De asemenea, 
acești factori joacă un rol important în promovarea siguranței în aprovizionarea cu energie, 
promovarea dezvoltării tehnologice și a inovației și oferirea unor oportunități de ocupare a f orței 
de muncă și de dezvoltare regională, în special în zonele rurale și în cele izolate.
[...]
(13) [...] [E]ste necesar să se stabilească obiective n aționale obligatorii în conformitate cu o p ondere de 
20 % a e nergiei [verzi] [...] în cadrul consumului de energie comunitar până în anul 2020 .
ECLI:EU:C:2014 :37 3CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZAC-573/12
ÅLANDSVINDKRAFT
(14) Principalul scop al obiectivelor naționale obligatorii este acela de a o feri securitate investitorilor și 
de a î ncuraja dezvoltarea continuă a t ehnologiilor generatoare de energie provenind di n toate 
tipurile de surse regenerabile. [...]
(15) Punctele de plecare ale statelor mem bre, potențialele lor în ceea ce privește energia [verde] și 
mixurile energetice de care acestea di spun variază. Prin urmare, este necesar c a obiectivul 
comunitar de 20 % să fie transpus în obiective individuale pe ntru fiecare stat mem bru, avându-se 
în ve dere o a locare echitabilă și adecvată care să ia î n considerare diferențele privind punctele de 
plecare și potențialele statelor mem bre, inclusiv nivelul existent al energiei [verzi] și al mixului 
energetic. [...]
[...]
(25) Statele mem bre dețin potențiale diferite de energie regenerabilă și gestionează diferite scheme d e 
sprijin la nivel național pentru energia [verde]. Majoritatea statelor mem bre aplică scheme d e 
sprijin care oferă avantaje doar pe ntru energia [verde] produsă pe t eritoriul lor. În ve derea unei 
funcționări corespunzătoare a s chemelor naționale de sprijin este vital ca statele mem bre să 
poată controla efectul și costurile schemelor naționale de sprijin proprii în conformitate cu 
potențialele diferite pe c are le dețin. [...] Prezenta dir ectivă are dr ept scop facilitarea sprijinirii 
transfrontaliere a e nergiei [verzi] fără a s e afecta schemele naționale de sprijin. Aceasta introduce 
mecanisme o pționale de cooperare între statele mem bre, care le pe rmit să convină cu privire la 
nivelul până la care un stat mem bru sprijină producția de energie dintr-un alt stat mem bru și cu 
privire la nivelul până la care producția de energie [verde] ar t rebui să conteze pe ntru obiectivele 
naționale globale ale unuia sau altuia di ntre ele. În ve derea asigurării e ficienței ambelor măsuri 
pentru respectarea obiectivelor, și anume s chemele naționale de sprijin și me canismele de 
cooperare, este esențial ca statele mem bre să poată hotărî în ce măsură schemele lor naționale de 
sprijin se aplică energiei [verzi] produse în alte state mem bre și să poată conveni asupra acestui 
aspect prin aplicarea me canismelor de cooperare prevăzute de prezenta dir ectivă.
[...]
(36) Pentru a c rea oportunități de reducere a c osturilor ocazionate de realizarea obiectivelor prevăzute 
de prezenta dir ectivă, este necesar atât să se faciliteze consumul în statele mem bre de energie 
[verde] produsă în alte state mem bre, cât și să se pe rmită statelor mem bre să includă energia 
[verde] consumată în alte state mem bre în cifrele aferente propriilor obiective n aționale. Din acest 
motiv, sunt necesare m ăsuri de flexibilitate, dar a cestea rămân sub controlul statelor mem bre 
pentru a n u afecta capacitatea acestora d e a-și atinge obiectivele naționale. Aceste m ăsuri de 
flexibilitate iau forma transferurilor statistice, proiectelor comune dintre statele mem bre și/sau a 
schemelor comune de sprijin.
[...]
(52) Garanțiile de origine, em ise în sensul prezentei dir ective, au funcția u nică de a d ovedi 
consumatorului final că o a numită pondere sau cantitate de energie a f ost produsă din surse 
regenerabile. [...] Es te important să se facă o di stincție între certificatele ve rzi folosite pe ntru 
schemele de sprijin și garanțiile de origine.
[...]
(56) Garanțiile de origine nu implică în sine dreptul de a b eneficia de schemele naționale de sprijin.”
4 ECLI:EU:C:2014 :37CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZAC-573/12
ÅLANDSVINDKRAFT
11. Potrivit articolului 1 di n Directiva 2009 /28, intitulat „Obiectul și domeniul de aplicare”:
„Prezenta dir ectivă stabilește un cadru comun pe ntru promovarea energiei [verzi]. Aceasta stabilește 
obiective n aționale obligatorii p rivind ponderea globală a e nergiei [verzi] în cadrul consumului final 
brut de energie [...]”
12. Articolul 2 al doilea paragraf literele (j)-(l) din Directiva 2009 /28 c uprinde următoarele definiții:
„(j)«garanție de origine» înseamnă un document electronic care are funcția unică de a f urniza unui 
consumator final dovada c ă o p ondere sau o c antitate de energie da tă a f ost produsă din surse 
regenerabile [...];
(k) «schemă de sprijin» înseamnă orice instrument, schemă sau me canism a plicat de un stat 
mem bru sau de un grup de state mem bre, care promovează utilizarea energiei [verzi] prin 
reducerea costurilor acestei energii, prin creșterea prețului la care aceasta poate fi vândută sau 
prin mărirea, prin intermediul unor obligații referitoare la energia regenerabilă sau în alt mod, a 
volumului achiziționat de acest tip de energie; acesta include, dar n u se limitează la ajutoare 
pentru investiții, scutiri sau reduceri de impozite, rambursări de taxe, scheme d e sprijin privind 
obligația referitoare la energia [verde], inclusiv cele care utilizează certificate verzi, și scheme d e 
sprijin dir ect al prețurilor, inclusiv tarife fixe și bonus;
(l) «obligație referitoare la energia [verde]» înseamnă o s chemă de sprijin națională care impune 
producătorilor de energie să includă în producția lor o a numită proporție de energie [verde], 
care impune furnizorilor de energie să includă în furnizarea de energie o a numită proporție de 
energie [verde] sau care impune consumatorilor de energie să includă în consumul lor o 
anumită proporție de energie [verde]. Sunt incluse scheme î n cadrul cărora astfel de cerințe pot 
fi îndeplinite prin utilizarea certificatelor verzi.”
13. Articolul 3 alineatele (1)-(3) din Directiva 2009 /28 p revede:
„(1)Fiecare stat mem bru se asigură că ponderea energiei [verzi], calculată în conformitate cu 
articolele 5-11, în cadrul consumului final brut de energie în 2020 r eprezintă cel puțin obiectivul său 
național pentru ponderea de energie [verde] în anul respectiv, conform celor prevăzute în coloana a 
treia di n tabelul de la anexa I partea A. [...]
(2) Statele mem bre introduc măsuri destinate în mod efectiv să asigure că ponderea de energie [verde] 
este egală sau mai m are decât se ara tă în traiectoria o rientativă stabilită în anexa I partea B.
(3) În ve derea îndeplinirii o biectivelor stabilite la alineatele (1) și (2) din prezentul articol, statele 
mem bre pot aplica printre altele următoarele măsuri:
(a) scheme d e sprijin;
(b) măsuri de cooperare între diferite state mem bre și cu țări terțe în ve derea îndeplinirii o biectivelor 
naționale globale în conformitate cu articolele 5-11.
Fără a ad uce atingere ar ticolelor 87 ș i 88 di n tratat, statele mem bre au dr eptul de a d ecide în 
conformitate cu ar ticolele 5-11 di n prezenta dir ectivă până la ce nivel sprijină energia [verde] care 
[este produsă] într-un alt stat mem bru.”
6
6—
ECLI:EU:C:2014 :37 5CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZAC-573/12
ÅLANDSVINDKRAFT
14. Potrivit articolului 5 di n Directiva 2009 /28:
„(1)Consumul final brut de energie [verde] în fiecare stat mem bru se calculează ca suma 
următoarelor:
(a) consumul final brut de energie electrică [verde];
[...]
(3) În sensul alineatului (1) litera (a), consumul final brut de energie electrică [verde] se calculează ca 
fiind cantitatea de energie electrică produsă într-un stat mem bru di n surse regenerabile de energie, 
excluzând producția de energie electrică în centralele cu acumulare prin pompaj din apă pompată 
anterior într-un rezervor superior.
[...]”
15. Articolul 11 di n Directiva 2009 /28, intitulat „Scheme d e sprijin comune”, prevede la alineatul (1):
„Fără a ad uce atingere obligațiilor care revin statelor mem bre în temeiul articolului 3, două sau m ai 
multe state mem bre pot hotărî, pe o b ază voluntară, să pună în comun sau să își coordoneze parțial 
schemele naționale de sprijin. În asemenea cazuri, o a numită cantitate de energie [verde] produsă pe 
teritoriul unuia di n statele mem bre participante poate fi luată în considerare în ceea ce privește 
obiectivul național global al altui stat mem bru participant [...]”
16. Articolul 15 di n Directiva 2009 /28, intitulat „Garanții de origine pentru energia electrică, încălzirea 
și răcirea produse din surse regenerabile de energie”, prevede:
„(1)În scopul de a d ovedi consumatorilor finali ponderea sau cantitatea de energie [verde] în cadrul 
mixului de energie al unui furnizor, în conformitate cu ar ticolul 3 alineatul (6) din D irectiva 
2003 /54/CE[ 
Directiva Parlamentului European și a C onsiliului din 26 iunie 2003 p rivind no rmele comune pe ntru piața internă de energie electrică și de 
abrogare a D irectivei 96/92/CE (JO L 176, p. 37, rectificare în JO 2004 , L 16, p. 74, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 61). ], statele mem bre se asigură că originea energiei electrice [verzi] poate fi garantată ca 
atare în înțelesul prezentei dir ective, în c onformitate c u c riterii o biective, transparente și 
nediscriminatorii.
(2) [...] Garanția de origine nu îndeplinește nicio funcție în ceea ce privește respectarea de către un stat 
mem bru a di spozițiilor articolului 3. Transferurile de garanții de origine [...] nu produc efecte [...] 
asupra calculării consumului final brut de energie [verde] în conformitate cu articolul 5.
[...]
(9) Statele mem bre recunosc garanțiile de origine em ise de alte state mem bre în conformitate cu 
prezenta dir ectivă, exclusiv ca dovadă a e lementelor prevăzute la alineatul (1) și la alineatul (6) 
literele (a)-(f). [...]
[...]”
7
8
9
10
7—
8—
9—
10—
6 ECLI:EU:C:2014 :37CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZAC-573/12
ÅLANDSVINDKRAFT
B – Dreptul suedez
17. Schema de sprijin pe ntru producția de energie electrică verde a f ost instituită prin Legea nr. 113 
din 2003 p rivind certificatele de electricitate [lagen (2003 :113) om elcertifikat] 
Denumită în continuare „legea din 2003 ”., care a f ost înlocuită, 
începând cu 1 ianuarie 2012 , de Legea nr. 1200 di n 2011 p rivind certificatele de electricitate [lagen 
(2011 :1200 ) om e lcertifikat] 
Denumită în continuare „legea din 2011 ”., care avea dr ept obiect în special asigurarea transpunerii D irectivei 
2009 /28.
18. Instanța de trimitere subliniază că, deși decizia Energimyndigheten din 9 iunie 2010 , în discuție în 
cauza principală, a fost adoptată în temeiul legii din 2003 , în dr eptul suedez, un litigiu trebuie să fie, în 
principiu, soluționat potrivit legii aplicabile în m omentul examinării a cestuia d e către instanță, și 
anume, în speță, legea din 2011 .
19. Schema de sprijin instituită de legislația suedeză se întemeiază pe a tribuirea de certificate ve rzi 
producătorilor de energie electrică verde și pe o bligația corelativă a f urnizorilor de energie electrică și 
a anumitor utilizatori de a c umpăra un anumit număr de certificate, corespunzător unei cote-părți din 
cantitatea totală de energie electrică furnizată sau consumată.
20. Certificatul verde, care reprezintă dovada p roducției unui me gawatt-oră de energie electrică verde, 
poate fi negociat în m od liber pe o p iață concurențială pe c are prețurile sunt stabilite conform 
principiului cererii și ofertei. Prețul acestuia se repercutează in fine asupra consumatorului de energie 
electrică. Numărul de certificate pe c are furnizorii sau utilizatorii au obligația să le cumpe re variază în 
funcție de obiectivul de producere de energie electrică verde care trebuie atins. Acesta se ridi ca, pentru 
anii 2010 -2012 , la 0,179 c ertificat verde per me gawatt-oră vândut sau utilizat.
21. Instanța de trimitere observă că, deși această limitare nu figurează în textul legii din 2011 , reiese 
din lucrările pregătitoare ale legilor di n 2003 ș i din 2011 c ă atribuirea de certificate ve rzi este 
rezervată instalațiilor de producție de energie electrică verde situate în Su edia.
22. Aceasta precizează, în plus că articolul 5 din capitolul 1 din legea din 2011 c uprinde o di spoziție 
nouă, redactată după cum urmează:
„Certificatele de electricitate care au fost atribuite pe ntru producția de electricitate regenerabilă în alt 
stat pot fi utilizate pe ntru a î ndeplini obligația referitoare la cotă prevăzută de prezenta lege cu 
condiția ca sistemul suedez privind certificatele de electricitate să fi fost coordonat cu cel al celuilalt 
stat printr-un acord internațional.”
23. La 29 iunie 2011 , Regatul Suediei a încheiat un astfel de acord cu Regatul Norvegiei 
Directiva 2009 /28 a f ost integrată în A cordul privind Spațiul Economic European di n 2 mai 1992 ( JO 1994 , L 1, p. 3, Ediție specială, 
11/vol. 53, p. 4), astfel cum a f ost ada ptat prin protocolul privind ada ptarea acestui acord (JO 1994 , L 1, p. 572), prin Decizia nr. 162/2011 a 
Comitetului mixt al SEE di n 19 decembrie 2011 d e modificare a a nexei IV (Energie) la Acordul privind SEE ( JO 2012 , L 76, p. 49, rectificare 
în JO 2012 , L 247, p. 16).. În schimb, 
nu există un acord d e acest tip cu Republica Finlanda.
II – Litigiul principal
24. La 30 noiembrie 2009 , Ålands Vindkraft AB 
Denumită în continuare „Ålands Vindkraft”., care exploatează un parc eolian situat în Finlanda, în 
Arhipelagul Åland, dar c are este racordat, potrivit motivelor invocate de Ålands Vindkraft și reluate în 
decizia de trimitere, la rețeaua de distribuție de energie electrică suedeză, a s olicitat o a utorizație 
pentru a p utea obține em iterea de certificate verzi în temeiul reglementării suedeze.
ECLI:EU:C:2014 :37 7CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZAC-573/12
ÅLANDSVINDKRAFT
25. Această cerere a f ost respinsă de Energimyndigheten prin decizia di n 9 iunie 2010 , pentru motivul 
că pot beneficia de sistemul de certificate ve rzi numai instalațiile de producție de energie electrică 
verde situate în Su edia.
26. Ålands Vindkraft a s esizat förvaltningsrätten i L inköping cu o a cțiune în anulare împotriva acestei 
decizii, invocând printre altele o î ncălcare a ar ticolului 34 T FUE ca urmare a f aptului că sistemul în 
litigiu are drept efect acordarea posibilității de a s atisface nevoile de energie electrică ale aproximativ 
18 % di n consumatorii suedezi numai producătorilor de energie electrică ve rde situați în Su edia, în 
defavoarea importurilor care provin din alte state mem bre.
III – Întrebările preliminare
27. Având îndoieli în ceea ce privește interpretarea Directivei 2009 /28 ș i în ceea ce privește sfera d e 
aplicare a ar ticolului 34 T FUE, förvaltningsrätten i L inköping a d ecis să suspende judecarea cauzei și 
să adr eseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1)Sistemul suedez de certificate de electricitate este o s chemă de sprijin națională care obligă 
furnizorii d e electricitate și anumiți utilizatori di n acest stat mem bru să cumpe re certificate de 
electricitate, corespunzător unei cote-părți din cantitățile pe c are le livrează, respectiv, le 
utilizează, fără să existe o o bligație specifică de a c umpăra e lectricitatea di n aceeași sursă. 
Certificatele de electricitate sunt atribuite de Regatul Suediei și constituie dovada c ă o a numită 
cantitate de electricitate [verde] a f ost produsă [...]. Vânzarea acestor certificate pe rmite 
producătorilor de electricitate [verde] să b eneficieze d e ve nituri s uplimentare, care le 
completează pe c ele obținute din vânzarea de electricitate. Dispozițiile articolului 2 [ al doilea 
paragraf] litera (k) și ale articolului 3 a lineatul (3) din Directiva 2009 /28[...] trebuie interpretate 
în sensul că pe rmit unui stat mem bru să aplice o s chemă de sprijin națională precum c ea 
descrisă mai sus, de care pot beneficia numai producătorii situați pe t eritoriul său și care are 
drept efect că respectivii p roducători se bucură de un avantaj economic în ra port cu 
producătorii cărora nu li pot atribui certificate de electricitate?
2) În ra port cu di spozițiile ar ticolului 34 T FUE, un sistem p recum c el descris în cadrul primei 
întrebări poate constitui o r estricție cantitativă la import sau o m ăsură cu efect echivalent?
3) În cazul unui răspuns afirmativ la a d oua întrebare, un astfel de sistem p oate fi totuși considerat 
compatibil cu ar ticolul 34 T FUE, ținând seama de obiectivul său de a p romova producția de 
electricitate [verde]?
4) Răspunsul la întrebările anterioare este influențat de faptul că restrângerea sferei de aplicare a 
acestui sistem, astfel încât să fie incluși în aceasta numai producătorii n aționali, nu este expres 
prevăzută de legislația națională?”
IV – Analiza noastră
A – Cu privire la prima întrebare
28. Prin intermediul primei sale întrebări, care cuprinde două părți, instanța de trimitere ridi că, în 
primul rând, problema da că un sistem p recum cel în discuție în litigiul principal constituie o s chemă 
de sprijin în sensul articolului 2 a l doilea paragraf litera (k) di n Directiva 2009 /28 și, în al doilea rând, 
în cazul unui răspuns afirmativ, dacă dispozițiile acestei dir ective trebuie interpretate în sensul că 
interzic limitarea posibilității de a b eneficia de o a semenea schemă numai la producătorii a le căror 
instalații sunt situate pe t eritoriul statului mem bru în cauză.
11
11—
8 ECLI:EU:C:2014 :37CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZAC-573/12
ÅLANDSVINDKRAFT
1. Cu privire la prima parte a î ntrebării
29. Un sistem d e certificate ve rzi precum cel în di scuție în litigiul principal constituie o s chemă de 
sprijin în sensul articolului 2 a l doilea paragraf litera (k) di n Directiva 2009 /28?
30. Pentru Ålands Vindkraft, D irectiva 2009 /28 s e aplică schemelor de sprijin pe ntru utilizarea de 
energie electrică verde, iar n u pe ntru producția acesteia, în timp c e pe ntru Energimyndigheten, pentru 
toate guvernele care au prezentat observații, precum și pentru Comisia Europeană, o s chemă de sprijin 
pentru producția de energie electrică verde trebuie calificată drept „schemă de sprijin” în sensul acestei 
directive.
31. Împărtășim fără ezitare această din urmă analiză, care se impune în raport cu modul în care sunt 
formulate definițiile care figurează la ar ticolul 2 al doilea paragraf literele (k) și (l) din dir ectiva 
menționată, și aceasta pentru motivele redate mai jos.
32. În primul rând, rezultă în mod clar chiar di n textul acestor definiții că schemele de sprijin care au 
rolul să promoveze utilizarea energiei verzi le includ pe c ele care impun producătorilor sau furnizorilor 
de energie o c otă de producție sau de furnizare de energie ve rde. Așadar , no țiunea de utilizare a 
energiei electrice ve rzi trebuie înțeleasă într-o accepțiune care include producerea acestei energii 
electrice, astfel încât nu este conform cu litera D irectivei 2009 /28 c a acești doi termeni să fie opuși 
unul altuia, considerându-se că unul l-ar exclude pe c elălalt.
33. În al doilea rând, folosirea adjectivului „orice” și a termenilor, considerați echivalenți, „instrument”, 
„schemă” sau „mecanism”, precum și caracterul nelimitativ al exemp lelor enumerate la articolul 2 al 
doilea paragraf litera (k) di n dir ectiva me nționată reflectă intenția legiuitorului Uniunii de a r eține o 
accepțiune largă a no țiunii de schemă de sprijin.
34. În al treilea râ nd, trebuie să se constate că ar ticolul 2 al doilea paragraf literele (k) și (l) din 
directiva amintită me nționează în m od expres printre schemele de sprijin, pe l ângă tarifele fixe și 
bonusuri, schemele referitoare la certificatele verzi 
Aceste scheme s unt de asemenea me nționate în cadrul ultimei teze a c onsiderentului (52) al Directivei 2009 /28..
35. În opinia no astră, nu există, așadar , nicio îndoială că un sistem d e certificate verzi precum cel în 
discuție în litigiul principal constituie o s chemă de sprijin în sensul Directivei 2009 /28.
36. Mai trebuie să se stabilească da că dispozițiile acestei dir ective n u pe rmit să se acorde posibilitatea 
de a b eneficia de un astfel de sistem n umai producătorilor ale căror instalații sunt situate pe t eritoriul 
statului mem bru în cauză.
2. Cu privire la a d oua parte a î ntrebării
37. Dispozițiile D irectivei 2009 /28 da u n aștere unor interpretări di vergente di n p artea părților 
principale și a intervenienților.
38. Potrivit unei prime i nterpretări, susținută de Ålands Vindkraft, deși urmărește să promoveze 
utilizarea de energie verde pe ntru ca statele mem bre să se poată conforma obiectivelor lor obligatorii, 
Directiva 2009 /28 n u permite instituirea unor scheme d e sprijin di scriminatorii, care ar da n aștere 
unor obstacole ilicite în calea schimburilor comerciale.
12
12—
ECLI:EU:C:2014 :37 9CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZAC-573/12
ÅLANDSVINDKRAFT
39. O interpretare radi cal opusă este propusă de Energimyndigheten și de guvernele suedez, german și 
norvegian, care consideră că Directiva 2009 /28 p ermite în mod expres sau chiar p resupune o l imitare a 
posibilității de a b eneficia de schemele de sprijin naționale pe ntru energia ve rde produsă pe t eritoriul 
național.
40. Această interpretare ar f i conformă chiar c u textul acestei dir ective, din moment ce considerentul 
(25) și articolul 3 alineatul (3) din aceasta me nționează că statele mem bre sunt libere să hotărască 
dacă și până la ce nivel urmăresc să sprijine energia ve rde produsă în alte state mem bre și enumeră 
mecanismele de cooperare, cu caracter opțional, la care acestea pot să recurgă în această ipoteză.
41. Interpretarea amintită ar f i, în plus, confirmată de economia generală a D irectivei 2009 /28. Aceasta 
ar urma astfel o a bordare orientată spre statele mem bre privite individual, impunând fiecăruia obiective 
specifice. În plus, ar f ace din schemele de sprijin naționale instrumentul esențial pentru realizarea 
obiectivelor me nționate și ar c onsacra posibilitatea statelor mem bre de a c ontrola efectele și costurile 
respectivelor scheme î n funcție de potențialul fiecăruia di ntre acestea, ceea ce ar p resupune existența 
unor scheme c are se limitează la teritoriul fiecăruia di ntre statele mem bre.
42. O asemenea interpretare ar f i confirmată de asemenea, potrivit guvernelor suedez și norvegian, de 
lucrările pregătitoare ale Directivei 2009 /28, care ar l ăsa să se înțeleagă că statele mem bre beneficiază 
de o i mportantă marjă de apreciere pe ntru a-și îndeplini propriile lor politici în ve derea executării 
obligațiilor lor în conformitate cu această dir ectivă, care se limitează să definească un cadru comun 
Guvernul suedez se referă la punctul 3.1, p. 8, din documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește Comunicarea Comisiei către 
Parlamentul European, către Consiliu, către Comitetul Economic și Social European și către Comitetul Regiunilor – Energii regenerabile: un 
actor de prim plan pe p iața europeană a e nergiei [SWD(2012 ) 164 f inal]. Acest document este disponibil numai în limba engleză..
43. Comisia propune o c ale intermediară. Subliniind că, spre deosebire de Directiva 2001 /77, Directiva 
2009 /28 n u cuprinde nicio me nțiune referitoare la efectele restrictive asupra schimburilor comerciale și 
că dispozițiile articolului 3 a lineatul (3) din aceasta oferă statelor mem bre dreptul de a i nstitui scheme 
de sprijin, de a p une în aplicare măsuri de cooperare sau de a d ecide până la ce nivel sprijină energia 
verde care este produsă într-un alt stat mem bru, Comisia consideră că Directiva 2009 /28 t rebuie 
interpretată în sensul că nu se o pune posibilității ca un stat mem bru să pună în aplicare o s chemă de 
sprijin națională de care beneficiază doar producătorii situați pe t eritoriul său.
44. În ceea ce ne privește, considerăm că Directiva 2009 /28 pe rmite limitările teritoriale ale schemelor 
de sprijin pe ntru energia ve rde, astfel cum d emonstrează atât interpretarea literală, cât și economia 
generală și obiectivele acestei directive.
a) Textul articolului 3 a lineatul (3) al doilea paragraf din Directiva 2009 /28
45. În considerentul (25) al Directivei 2009 /28 s e afirmă în m od expres că există restricții în 
majoritatea schemelor de sprijin n aționale și că statele mem bre, care dețin potențiale di ferite, 
beneficiază de o m arjă de apreciere pe ntru a h otărî da că și în ce măsură aceste scheme d e sprijin se 
aplică energiei ve rzi produse în alte state mem bre. Această m arjă de apreciere se exprimă, la 
articolul 3 alineatul (3) al doilea paragraf din această dir ectivă, prin afirmarea principiului potrivit 
căruia statele mem bre dispun de „dreptul de a d ecide”, cu privire la întinderea sprijinului pentru 
energia ve rde importată, „în conformitate cu ar ticolele 5-11” din dir ectiva me nționată, sub rezerva 
numai a r espectării ar ticolelor 107 T FUE și 108 T FUE. Rezultă de aici că Directiva 2009 /28 c onferă 
statelor mem bre compe tența de a h otărî da că să adopte principiul sprijinirii e nergiei verzi importate și 
de a s tabili întinderea acestui sprijin, precum și de a î ncheia, dacă este cazul, acorduri cu alte state 
mem bre.
13
14 15
16
17 18
19
20 21
22
13—
14—
15—
16—
17—
18—
19—
20—
21—
22—
10 ECLI:EU:C:2014 :37CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZAC-573/12
ÅLANDSVINDKRAFT
b) Economia generală a D irectivei 2009 /28
46. Două argumente întemeiate pe e conomia generală a D irectivei 2009 /28 furnizează indicații clare cu 
privire la aspectul dacă un stat mem bru care pune în aplicare o s chemă de sprijin este obligat să ofere 
instalațiilor de producție de energie electrică ve rde situate în alte state mem bre posibilitatea de a 
beneficia de această schemă.
47. Primul ar gument se întemeiază pe c aracterul facultativ a l me canismelor d e flexibilitate 
reglementate la ar ticolele 6-11 di n această dir ectivă. Deși legiuitorul Uniunii a u rmărit să susțină 
schimburile transfrontaliere de energie ve rde prin facilitarea în statele mem bre a c onsumului de 
energie ve rde produsă în alte state mem bre și prin oferirea posibilității de a i nclude energia ve rde 
consumată în alt stat mem bru în cifrele aferente obiectivului național al unui stat mem bru 
A se vedea considerentul (36) al directivei me nționate., 
„măsurile de flexibilitate” 
Idem., denumite de asemenea „mecanisme d e cooperare” 
Considerentul (25) al Directivei 2009 /28., instituite în acest 
scop și care pot lua fie forma unor „transferuri statistice” 
Articolul 6 din această dir ectivă. sau pe c ea a u nor „proiecte comune între 
statele mem bre” 
Articolul 7 di n dir ectiva me nționată. Aceasta di n urmă pe rmite de asemenea proiectele comune di ntre statele mem bre și țările terțe 
(articolul 9 din aceasta)., fie chiar f orma unor „scheme d e sprijin comune” 
Articolul 11 di n Directiva 2009 /28. sunt concepute în m od expres 
ca me canisme o pționale 
Considerentul (25) a ș asea teză al acestei dir ective., condiționate de încheierea prealabilă a u nui acord între statele mem bre. În 
consecință, chiar da că un stat mem bru ar f i dispus să aplice în m od unilateral schema sa de sprijin 
pentru energia ve rde produsă în alt stat mem bru, această energie ar p utea fi luată în considerare în 
vederea realizării o biectivelor sale naționale doar în m ăsura în care acest al doilea stat acceptă luarea 
în considerare și încheie cu primul stat un acord d e cooperare.
48. Al doilea argument se întemeiază pe î ntinderea limitată recunoscută garanțiilor de origine. Deși 
instituie o o bligație de recunoaștere reciprocă a a cestor garanții, Directiva 2009 /28 limitează în m od 
expres întinderea garanțiilor em ise de alte state mem bre, precizând că acestea se aplică exclusiv ca 
instrument de probă 
Articolul 15 a lineatul (9) din dir ectiva me nționată., fără a c onferi dr eptul de a b eneficia de schemele naționale de sprijin 
A se vedea în acest sens considerentul (56) al Directivei 2009 /28, în care se afirmă că „[g]aranțiile de origine nu implică în sine dreptul de a 
beneficia de schemele naționale de sprijin” („[l]es garanties d’origine ne conféreraient pas, par elles-même s, le droit de bénéficier de régimes 
d’aide nationaux”). Dacă utilizarea condiționalului, în ve rsiunea în limba franceză, ridi că semne de întrebare, în m ăsura în care pare să 
excludă orice certitudine, trebuie să se constate totuși că alte ve rsiuni lingvistice utilizează indicativul prezent [a se ve dea printre altele 
versiunile în limbile germană („Herkunftsnachweise begründen nicht an sich ein Recht auf Inanspruchnahme n ationaler Förderregelungen”), 
engleză („Guarantees of origin do no t by themselves confer a ri ght to benefit from national support schemes”) și spaniolă („Las garantías de 
origen no c onfieren de por sí el derecho a a cogerse a s istemas de apoyo nacionales”)].. Reiese 
de aici că un stat mem bru poate refuza ca un producător de energie electrică verde aflat în străinătate 
să beneficieze de schema sa de sprijin, chiar da că originea verde a p roducției sale ar f i stabilită printr-o 
garanție de origine conformă cu cerințele Directivei 2009 /28.
49. Obiectivele dir ectivei me nționate confirmă această marjă de apreciere lăsată statelor mem bre.
c) Obiectivele Directivei 2009 /28
50. Spre deosebire de Directiva 2001 /77, care impunea statelor mem bre doar o biective indicative, 
Directiva 2009 /28 s tabilește obiective n aționale gl obale obligatorii 
A se vedea titlul articolului 3 di n această dir ectivă. p rivind consumul de energie 
electrică verde, care trebuie să pe rmită atingerea obiectivului global de cel puțin 20 % de producție de 
energie ve rde în U niunea Europeană, lăsând statelor mem bre posibilitatea de a a lege m ijloacele 
corespunzătoare pe ntru atingerea acestor obiective. În plus, în cazul în care, în cadrul Directivei
23
24
25
23—
24—
25—
ECLI:EU:C:2014 :37 11CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZAC-573/12
ÅLANDSVINDKRAFT
 2001 /77, obiectivele indicative n aționale de „consum” puteau fi îndeplinite prin luarea în considerare a 
electricității ve rzi importate 
A se vedea punctele 107 -109 di n Concluziile no astre prezentate în cauza Ess ent Belgium, citată anterior., Directiva 2009 /28 d efinește consumul de electricitate ve rde ca fiind 
cantitatea de energie electrică ve rde „produsă într-un stat mem bru [...], excluzând producția d e 
energie electrică în centralele cu acumulare prin pompaj din apă pompată anterior într-un rezervor 
superior” 
Articolul 5 alineatul (3) primul paragraf din această dir ectivă.. Transpunerea la nivel național a o biectivului de promovare a u tilizării d e energie verde și 
accentul pus pe p roducție par să legitimeze posibilitatea ca un stat mem bru să decidă să își acorde 
sprijinul exclusiv producției naționale, care este cea care îi v a permite să își îndeplinească obiectivele.
51. Acestea sunt motivele pe ntru care propunem s ă se răspundă la prima întrebare adr esată de 
förvaltningsrätten i L inköping că articolul 2 al doilea paragraf litera (k) și articolul 3 alineatul (3) din 
Directiva 2009 /28 trebuie interpretate în sensul că:
— constituie o s chemă de sprijin în sensul acestei dir ective o r eglementare națională care acordă 
producătorilor de energie electrică ve rde certificate ve rzi pe c are furnizorii d e energie electrică și 
anumiți utilizatori trebuie să le cumpe re în m od obligatoriu într-o anumită cotă, în funcție de 
cantitatea totală de energie electrică pe c are o l ivrează sau o c onsumă;
— directiva me nționată pe rmite statelor mem bre, atunci când instituie astfel de sisteme, să acorde 
certificate verzi doar instalațiilor de producție de energie electrică verde situate pe t eritoriul lor.
B – Cu privire la a d oua și la a t reia întrebare
52. Prin intermediul celei de a d oua și al celei de a t reia întrebări, instanța de trimitere ridi că, în 
esență, problema da că articolul 34 T FUE se opune restricției teritoriale care caracterizează sistemul în 
discuție în litigiul principal.
53. Pentru a r ăspunde la această întrebare, vom aplica același raționament în trei etape pe c are l-am 
urmat în Concluziile no astre prezentate în cauza Ess ent Belgium, citată anterior, stabilind în m od 
succesiv da că articolul 34 T FUE este aplicabil, dacă reglementarea în discuție constituie un obstacol și 
dacă aceasta poate fi justificată.
1. Aplicabilitatea articolului 34 T FUE
54. Adoptarea Directivei 2009 /28 interzice examinarea compatibilității schemelor naționale de sprijin 
cu articolul 34 T FUE?
55. Pozițiile ad optate cu privire la această problemă de către părțile care au depus observații în fața 
Curții sunt diverse.
56. Ålands Vindkraft subliniază că Directiva 2009 /28 n u a ar monizat schemele naționale de sprijin și 
că, în consecință, măsurile naționale ad optate în cadrul transpunerii a cestei dir ective trebuie să fie 
compatibile cu dr eptul primar, independent de eve ntuala conformitate a a cestora c u dir ectiva 
menționată.
57. În sens contrar, Energimyndigheten contestă posibilitatea unui conflict între restricția teritorială în 
litigiu și articolul 34 T FUE, întrucât dreptul primar ar f i aplicabil numai în măsura în care nu ar e xista 
un dr ept derivat aplicabil 
Energimyndigheten se referă la punctul 53 di n Hotărârea din 14 decembrie 2004 , Radlberger Getränkegesellschaft și S. Spitz (C-309/02, Rec., 
p. I-11763 )..
26
27
28
29
26—
27—
28—
29—
12 ECLI:EU:C:2014 :37CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZAC-573/12
ÅLANDSVINDKRAFT
58. Recunoscând că Directiva 2009 /28 n u a e fectuat o ar monizare exhaustivă a s chemelor naționale de 
sprijin, guvernul german consideră în același timp c ă întinderea controlului jurisdicțional care trebuie 
să se exercite în ra port cu ar ticolul 34 T FUE trebuie să țină seama de faptul că, în cunoștință de 
cauză, legiuitorul Uniunii a a cceptat eve ntualele restricții privind libera c irculație a m ărfurilor, 
necesare pentru funcționarea corespunzătoare a s chemelor naționale de sprijin.
59. În sfârșit, di n faptul că D irectiva 2009 /28 a a cordat statelor mem bre dr eptul de a-și păstra 
schemele de sprijin în ve derea atingerii o biectivelor lor naționale, Comisia deduce că sistemul suedez 
de certificate verzi trebuie prezumat a fi conform cu articolul 34 T FUE.
60. În opinia no astră, intervenția D irectivei 2009 /28 n u poate dispensa de examinarea problemei în 
raport cu articolul 34 T FUE.
61. Deși, potrivit unei jurisprudențe constante, orice măsură națională care ține de un domeniu care a 
făcut obiectul unei armonizări exhaustive la nivelul Uniunii trebuie apreciată în ra port cu dispozițiile 
acestei măsuri de armonizare, iar n u cu prevederile dr eptului primar 
A se vedea cel mai recent Hotărârea din 14 martie 2013 , Comisia/Franța (C-216/11, punctul 27 și jurisprudența citată)., această jurisprudență nu este 
nicidecum aplicabilă, întrucât este cert că Directiva 2009 /29 n u a ar monizat conținutul material al 
schemelor de sprijin destinate să promoveze utilizarea energiei verzi.
62. În realitate, dificultatea constă nu în existența unei reglementări comune care prevede armonizarea 
exhaustivă a m ăsurilor necesare pe ntru a g aranta protecția me diului în ceea ce privește comerțul de 
energie ve rde între statele mem bre, ci în afirmarea, în D irectiva 2009 /28, a c ompe tenței statelor 
mem bre de a s tabili dacă schemele lor de sprijin se aplică sau nu se aplică în cazul energiei verzi 
importate din alt stat mem bru.
63. În aceste condiții, aprecierea schemei de sprijin suedeze în raport cu articolul 34 T FUE trebuie să 
se efectueze prin luarea în considerare a p rincipiului supremației dreptului primar în ra port cu 
celelalte izvoare de drept al Uniunii, din care decurg două consecințe.
64. Prima consecință privește interpretarea dr eptului derivat, care trebuie să fie efectuată în sensul 
conformității sale cu dr eptul primar și cu principiile generale de drept al Uniunii. În această privință, 
este necesar să se amintească jurisprudența constantă potrivit căreia, atunci când un text de dr ept 
derivat poate primi mai m ulte interpretări, trebuie să prevaleze acea interpretare care determină 
conformitatea dispoziției cu dispozițiile tratatelor, mai degrabă decât cea care conduce la constatarea 
incompatibilității sale cu acestea 
A se vedea printre altele Hotărârea din 26 iunie 2007 , Ordre des barreaux francophones et germanophone și alții (C-305/05, Rep., p. I-5305 , 
punctul 28). A s e vedea de asemenea Hotărârea din 7 martie 2013 , Efir (C-19/12, punctul 34)..
65. A doua consecință privește validitatea dreptului derivat, care trebuie apreciată în raport cu no rmele 
de dr ept primar r eferitoare la libertățile de circulație. Rezultă astfel din jurisprudența Curții că 
interzicerea restricțiilor cantitative și a m ăsurilor cu efect echivalent, prevăzută la articolul 34 T FUE, 
„privește nu numai m ăsurile naționale, ci și măsurile ad optate de instituțiile Uniunii” 
Hotărârea din 12 iulie 2012 , Association K okopelli (C-59/11, punctul 80 și jurisprudența citată). A s e vedea prin analogie, în ceea ce privește 
libera prestare a s erviciilor, Hotărârea din 26 octombrie 2010 , Schmelz (C-97/09, Rep., p. I-10465 , punctul 50)., care „sunt 
obligate la rândul lor să respecte libertatea schimburilor comerciale [dintre statele mem bre], principiu 
fundamental al pieței comune” 
Hotărârea din 29 februarie 1984 , Rewe-Zentrale (37/83, Rec., p. 1229 , punctul 18)..
66. Or, în cadrul specific al instrumentului de cooperare dintre Curte și instanțele naționale instituit de 
articolul 267 T FUE, trebuie să se ara te că Curtea, chiar s esizată exclusiv cu titlu preliminar c u o 
problemă de interpretare a dr eptului Uniunii, poate, în anumite împrejurări s peciale, să fie 
determinată să examineze validitatea unor dispoziții de drept derivat.
30
31
32
33
30—
31—
32—
33—
ECLI:EU:C:2014 :37 13CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZAC-573/12
ÅLANDSVINDKRAFT
67. În această privință, trebuie amintit că Curtea a c onsiderat că, „atunci când se constată că adevăratul 
obiect al întrebărilor adr esate de o i nstanță națională privește mai m ult examinarea validității decât 
interpretarea actelor [Uniunii], Curtea trebuie să ofere imediat un răspuns instanței în cauză, fără a o 
obliga la un formalism p ur dilatoriu, incompatibil cu natura specifică a me canismelor instituite prin 
articolul [267 T FUE]” 
Hotărârea din 1 decembrie 1965 , Schwarze (16/65, Rec., p. 1081 , 1094 )..
68. În consecință, Curtea a d eclarat din oficiu, în mai m ulte rânduri, ca fiind nevalid un act în privința 
căruia i s e solicita numai interpretarea 
A se ve dea printre altele Hotărârea din 3 februarie 1977 , Strehl (62/76, Rec., p. 211, punctele 10 -17), Hotărârea din 15 octombrie 1980 , 
Roquette Frères (145/79, Rec., p. 2917 , punctul 6), și Hotărârea din 4 octombrie 2007 , Schutzverband der Spirituosen-Industrie (C-457/05, 
Rep., p. I-8075 , punctele 32 -39)..
69. Această flexibilitate ce caracterizează instrumentul de cooperare pe c are îl constituie trimiterea 
preliminară ne pare că pe rmite Curții să se pronunțe cu privire la validitatea unei dispoziții de drept 
derivat în ipoteza, precum cea în discuție în litigiul principal, în care instanța de trimitere ar adr esa 
întrebări preliminare referitoare atât la interpretarea dreptului derivat, cât și la interpretarea dreptului 
primar. Dacă, în această situație, interpretarea dr eptului derivat evidențiază o i ncompatibilitate cu 
dreptul primar, eficacitatea cooperării c u instanțele naționale presupune ca Curtea să precizeze 
consecințele care trebuie deduse dintr-o astfel de constatare în ra port cu validitatea dispoziției de 
drept derivat în cauză.
70. Desigur, nu trebuie să se piardă din ve dere că informațiile furnizate în deciziile de trimitere sunt 
destinate nu numai să pe rmită Curții să dea răspunsuri u tile, ci și să ofere guvernelor statelor 
mem bre, precum și celorlalte părți interesate posibilitatea de a p rezenta observații, conform ar ticolului 
23 di n Statutul Curții de Justiție a U niunii Europene. În consecință, acesteia di n urmă îi revine sarcina 
de a s e asigura că această posibilitate este me nținută, ținând seama de faptul că, în temeiul dispoziției 
menționate, părților interesate le sunt notificate numai deciziile de trimitere, însoțite de o t raducere în 
limba oficială a f iecărui stat mem bru, nu și dosarul național transmis eve ntual Curții de instanța de 
trimitere 
A se vedea de exemp lu Hotărârea din 27 noiembrie 2012 , Pringle (C-370/12, punctul 85 și jurisprudența citată)..
71. În speță, din decizia d e trimitere reiese că, deși întrebările au dr ept obiect în m od formal 
interpretarea ar ticolului 2 a l doilea paragraf litera (k) și a ar ticolului 3 a lineatul (3) din D irectiva 
2009 /28, precum și a ar ticolului 34 T FUE, förvaltningsrätten i L inköping, prin faptul că nu a e xclus ca 
trăsăturile sistemului în discuție în litigiul principal să fie conforme c u Directiva 2009 /28, ridi când în 
același timp p roblema compatibilității acestui sistem î n ra port cu principiul liberei circulații a 
mărfurilor, își exprimă în m od indirect îndoieli în ceea ce privește validitatea acestei dir ective, astfel 
încât obiectul întrebărilor ne obligă să efectuăm o a preciere privind validitatea.
72. La fel a fost interpretată cererea de decizie preliminară și de guvernele statelor mem bre, precum și 
de părțile principale, astfel cum d ovedesc de exemp lu observațiile Energimyndigheten, potrivit cărora 
faptul de a i nterzice restricțiile teritoriale în temeiul articolului 34 T FUE ar f i „incompatibil” cu 
Directiva 2009 /28 
A se vedea p. 28 pe nultimul paragraf din aceste observații, în ve rsiunea lor în limba franceză..
73. În consecință, este necesar să se aprecieze da că articolul 34 T FUE trebuie interpretat în sensul că 
se opune unei restricții teritoriale, precum cea în discuție în litigiul principal, și să se tragă, dacă este 
cazul, concluziile care se impun în ceea ce privește validitatea Directivei 2009 /28 în ra port cu textul 
amintit.
34
35
36
37
34—
35—
36—
37—
14 ECLI:EU:C:2014 :37CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZAC-573/12
ÅLANDSVINDKRAFT
2. Existența unei restricții privind libera circulație a m ărfurilor
74. Astfel cum am amintit în Concluziile no astre prezentate în cauza Ess ent Belgium, citată anterior 
Punctul 78., 
potrivit unei jurisprudențe bine stabilite, constituie o m ăsură cu efect echivalent unor restricții 
cantitative în sensul articolului 34 T FUE orice reglementare comercială a s tatelor mem bre susceptibilă 
să constituie, în mod dir ect sau indirect, efectiv sau potențial, un obstacol în calea comerțului în cadrul 
Uniunii.
75. Restricția poate rezulta nu numai di ntr-o pe nalizare a p roduselor importate în raport cu produsele 
naționale, ci și, în sens invers, dintr-un avantaj acordat producției naționale în ra port cu m ărfurile 
importate 
A se ve dea printre altele Hotărârea din 5 iunie 1986 , Comisia/Italia (103/84, Rec., p. 1759 ), în care se califică dr ept măsură cu efect 
echivalent unei restricții cantitative u n ajutor financiar a cordat întreprinderilor de transport public cu condiția ca acestea să cumpe re 
vehicule de producție națională. sau chiar di ntr-o reglementare care, deși nu a r ezervat un avantaj numai pe ntru produsele 
naționale, impune condiții suplimentare pentru acordarea acestuia produselor importate 
Hotărârea din 6 octombrie 2011 , Bonnarde (C-443/10, Rep., p. I-9327 ), referitoare la reglementarea franceză care condiționează acordarea 
unui bonus ecologic de aplicarea me nțiunii „vehicul demonstrativ” pe p rimul certificat de înmatriculare a u nui autovehicul demonstrativ 
importat..
76. Sistemul suedez de certificate ve rzi, deși nu interzice importul de energie electrică, determină în 
mod incontestabil un avantaj economic care poate favoriza producătorii d e energie electrică ve rde 
situați în Su edia î n ra port cu producătorii situați în alte state mem bre, întrucât, în timp c e primii 
beneficiază de ve nituri suplimentare obținute din vânzarea de certificate ve rzi, care acționează ca o 
primă pentru producție, ceilalți sunt remunerați numai prin vânzarea de energie electrică verde.
77. Imposibilitatea producătorilor de energie electrică situați în alte state mem bre de a b eneficia de 
sistemul de certificate ve rzi atunci când exportă energia electrică ve rde constituie, în consecință, o 
restricție discriminatorie privind libera circulație a m ărfurilor, interzisă de articolul 34 T FUE.
78. Totuși, trebuie să se analizeze da că această restricție poate fi justificată.
3. Justificarea obstacolului în calea liberei circulații a m ărfurilor
79. Pentru m otivele pe c are le-am ar ătat în cauza Ess ent Belgium, citată anterior, și asupra cărora 
apreciem c ă este inutil să revenim, considerăm că o r eglementare națională care constituie o m ăsură 
cu efect echivalent unor restricții cantitative p oate fi justificată de obiectivul privind protecția 
mediului, chiar da că ar f i discriminatorie, cu condiția însă de a f i supusă, în acest caz, unui test de 
proporționalitate deosebit de riguros, pe c are l-am calificat drept „întărit”.
80. Prin urmare, este necesar să se verifice dacă reglementarea națională în discuție în litigiul principal 
este ad ecvată pe ntru a g aranta realizarea obiectivului de protecție a me diului și nu depășește ceea ce 
este necesar pe ntru ca acest obiectiv să fie atins.
81. Energimyndigheten, precum și toate guvernele care au depus observații se referă la Hotărârea 
PreussenElektra 
Hotărârea din 13 martie 2001 ( C-379/98, Rec., p. I-2099 )., susținând că justificările reținute în această hotărâre s-ar a plica de asemenea 
reglementării în discuție în litigiul principal.
82. Nu împărtășim această opinie și considerăm că ev oluția cadrului normativ ne obligă să revedem 
termenii discuției.
38
39
40
41
42 43
44
45
38—
39—
40—
41—
42—
43—
44—
45—
ECLI:EU:C:2014 :37 15CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZAC-573/12
ÅLANDSVINDKRAFT
83. Două împrejurări no i ne rețin în m od deosebit atenția, și anume l iberalizarea pieței energiei 
electrice și instituirea unui sistem d e recunoaștere reciprocă a g aranțiilor de origine.
84. În primul rând, Uniunea este angajată încă din anul 1999 î ntr-o dinamică de liberalizare progresivă 
a pieței interne a e nergiei, care se manifestă prin ad optarea unui nou cadru de reglementare, intitulat 
„al treilea p achet «energie»”. Constituit în special di n R egulamentul (CE) nr. 714/2009 a l 
Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 p rivind condițiile de acces la rețea pe ntru 
schimburile transfrontaliere de energie electrică și de abrogare a R egulamentului (CE) nr. 1228 /2003  
JO L 211, p. 15. 
și din D irectiva 2009 /72/CE a P arlamentului European și a C onsiliului din 13 iulie 2009 p rivind 
normele comune pe ntru piața internă a e nergiei electrice și de abrogare a D irectivei 2003 /54/CE 
JO L 211, p. 55., 
cadrul amintit instituie o c oncurență între producătorii d e energie electrică și intensifică schimburile 
transfrontaliere de energie electrică, prin favorizarea interconexiunilor rețelelor.
85. Este necesar să se observe că, spre deosebire de Directiva 96 /92/CE a P arlamentului European și a 
Consiliului din 19 decembrie 1996 p rivind no rmele comune pentru piața internă de energie electrică 
JO 1997 , L 27, p. 20., 
care constituia numai „o no uă etapă a l iberalizării p ieței energiei electrice [care lasă] să mai existe 
obstacole în calea schimburilor de energie electrică dintre statele mem bre” 
Hotărârea PreussenElektra, citată anterior (punctul 78)., Directiva 2009 /72, astfel 
cum rezultă din considerentul (62) al acesteia, are drept obiectiv crearea unei piețe interne a e nergiei 
electrice pe d eplin operaționale, care să pe rmită vânzarea energiei electrice în condiții identice grație 
unei rețele interconectate.
86. Trebuie să se sublinieze de asemenea că, astfel cum confirmă Concluziile Consiliului European din 
4 februarie 2011  
Documentul EUCO 2/1/11., precum și cele ale Consiliului European di n 18 ș i 19 octombrie 2012  
Documentul EUCO 156 /12., statele 
mem bre au convenit să realizeze piața internă a e nergiei electrice până în anul 2014 , pentru a pe rmite 
libera circulație a a cesteia. Astfel, contrar s usținerilor guvernului german, realizarea pieței interne a 
energiei electrice până în anul 2014 c onstituie nu numai o a mbiție proprie C omisiei, ci și o 
„necesitate” 
A se vedea punctul 2 litera c) din Concluziile Consiliului European din 18 ș i 19 octombrie 2012 . și un obiectiv al Uniunii.
87. Trebuie să se constate, în plus, că integrarea energiilor verzi în piața internă a e nergiei electrice 
constituie unul dintre obiectivele majore ale Directivei 2009 /28, care urmărește în special să dezvolte 
interconexiunea rețelelor electrice ale statelor mem bre pe ntru a d ezvolta schimburile transfrontaliere 
de energie electrică ve rde, care este prin natura sa intermitentă, asigurând producătorilor de energie 
electrică verde un acces prioritar sau garantat la rețelele de transport și de distribuție 
Articolul 16 a lineatul (2) litera (b) din această dir ectivă..
88. În al doilea rând, justificarea întemeiată pe i mposibilitatea de a s tabili originea ve rde a e nergiei 
electrice produse într-un alt stat mem bru nu m ai poate fi invocată în m od valabil de la instituirea, 
prin Directiva 2001 /77, a u nor „garanții de origine” destinate tocmai să dovedească faptul că energia 
electrică vândută este produsă din surse de energie regenerabile.
46
47
48
49
50
46—
47—
48—
49—
50—
16 ECLI:EU:C:2014 :37CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZAC-573/12
ÅLANDSVINDKRAFT
89. În această privință, s-ar putea obiecta că garanțiile de origine sunt concepute, în Directiva 2009 /28, 
exclusiv ca instrumente de probă care pe rmit unui furnizor să demonstreze clienților săi că mixul său 
energetic conține o p ondere sau o c antitate determinată de energie verde 
Articolul 15 a lineatul (7) din această dir ectivă., că acestea nu îndeplinesc 
nicio funcție pe ntru realizarea obiectivelor naționale obligatorii 
Articolul 15 a lineatul (2) al patrulea paragraf din dir ectiva me nționată. și nu conferă ca atare dr eptul de a 
beneficia de schemele naționale de sprijin 
Considerentul (56) al Directivei 2009 /28. A s e vedea de asemenea punctul 20 di n prezentele concluzii..
90. Totuși, această obiecție ne pare irelevantă în raport cu motivul reținut de Curte, întemeiat exclusiv 
pe lipsa unui instrument de probă care să permită stabilirea originii energiei electrice produse. În plus, 
respectiva obiecție echivalează cu a î ncerca să se justifice încălcarea no rmelor Tratatului FUE 
referitoare la libera circulație a m ărfurilor prin enunțarea unei norme d e rang inferior.
91. În definitiv, considerăm c ă dubla ev oluție pe c are a c unoscut-o cadrul de reglementare a 
schimburilor de energie electrică, caracterizată printr-o di namică de liberalizare și de recunoaștere 
reciprocă, face di ficilă me nținerea jurisprudenței rezultate di n H otărârea PreussenElektra, citată 
anterior, chiar da că subscriem f ără rezerve la afirmația potrivit căreia utilizarea energiilor ve rzi, pe 
care urmăresc să o p romoveze schemele naționale de sprijin, contribuie la protecția me diului, în 
special prin reducerea em isiilor de gaze cu efect de seră 
A se vedea Hotărârea PreussenElektra, citată anterior (punctul 73)..
92. Avem î nsă m ai m ulte dubii în ceea ce privește afirmația p otrivit căreia p osibilitatea ca un 
producător de energie electrică verde situat într-un stat mem bru să beneficieze de schema de sprijin 
aplicată de un alt stat mem bru ar f i în m od necesar contrară acestui obiectiv. În această privință, 
apreciem c ă continuă să existe o a numită confuzie între finalitățile schemelor de sprijin în general și 
cele ale restricțiilor teritoriale în special.
93. Această problemă necesită o e xaminare atentă, întrucât, da că este ușor să admitem c ă sistemele de 
certificate ve rzi contribuie la protecția me diului prin stimularea producției de energie ve rde, este, în 
schimb, oarecum p arad oxal să se considere că încurajarea importului de energie electrică ve rde care 
provine din alt stat mem bru ar p utea aduce atingere protecției me diului.
94. Prin urmare, ne pare important să examinăm m ai p recis fiecare di ntre justificările care sunt 
evocate pe ntru a e xplica refuzul de a ad mite luarea în considerare, în cadrul schemelor naționale de 
sprijin, a p roducției de energie electrică verde care provine din alte state mem bre.
95. Deși în cazul acestora se invocă la modul general protecția me diului, justificările me nționate sunt, 
în realitate, de o n atură foarte di ferită. De asemenea, pe ntru a d etermina ponderea respectivă a 
acestora, trebuie să se revină, pentru a l e respinge, asupra fiecăruia di ntre principalele ar gumente 
dezvoltate de Energimyndigheten și de guvernele care au prezentat observații 
În ceea ce privește argumentele întemeiate, pe d e o p arte, pe p rincipiul remedierii, cu prioritate la sursă, a da unelor provocate me diului și, 
pe d e altă parte, pe s ecuritatea aprovizionării energetice, facem t rimitere la punctele 105 ș i 106 di n Concluziile no astre prezentate în cauza 
Essent Belgium, citată anterior..
96. Primul argument se întemeiază pe n ecesitatea de a g aranta buna funcționare a s chemelor de sprijin 
și de a n u ad uce atingere capacității statelor mem bre de a-și atinge obiectivele naționale de creștere a 
producției de energie electrică ve rde, ceea ce ar p resupune ca acestea să poată controla efectele și 
costurile schemelor proprii de sprijin în funcție de potențialele lor.
97. Acest prim ar gument nu reușește să ne convingă, întrucât riscul de destabilizare a s istemelor 
naționale de certificate verzi în cazul deschiderii către producătorii situați în alte state mem bre nu ne 
pare demonstrat.
51
52
53
51—
52—
53—
ECLI:EU:C:2014 :37 17CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZAC-573/12
ÅLANDSVINDKRAFT
98. Pe lângă faptul că obstacolele tehnice care pe rsistă în calea comerțului transfrontalier de energie 
electrică, legate în special de dificultățile de acces la rețele și de lipsa interconectărilor, limitează, în 
proporții, desigur, variabile în funcție de statele mem bre în cauză, riscurile unui aflux neașteptat și 
masiv de producători de energie electrică ve rde din străinătate, schemele de sprijin sunt însoțite în 
general de me canisme d e reglementare care ar p utea pe rmite, dacă este cazul, remedierea riscului de 
reducere a p rețului certificatelor verzi în cazul creșterii n umărului de certificate aflate în circulație ca 
rezultat al eliberării acestora pe ntru producători di n străinătate. Într-un sistem p recum cel în discuție 
în litigiul principal, care se întemeiază pe i nstituirea unor cote ev olutive i mpuse furnizorilor și 
anumitor utilizatori, creșterea numărului de certificate pe p iața certificatelor ve rzi ar p utea fi 
compe nsată astfel printr-o creștere corelativă a c erințelor privind cotele, ceea ce nu ar p utea fi decât o 
măsură pozitivă.
99. Al doilea ar gument se întemeiază pe f aptul că schimburile transfrontaliere de energie electrică 
verde ar i mpune încheierea prealabilă a u nui acord d e cooperare între statele mem bre în cauză pe ntru 
a soluționa diverse chestiuni, referitoare printre altele la condițiile de em itere a c ertificatelor verzi, la 
coordonarea informațiilor și la desemnarea autorităților însărcinate cu autorizarea instalațiilor.
100. Nici acest argument nu ne convinge.
101. Pe de o p arte, astfel cum recunoaște guvernul german, me canismele de cooperare între statele 
mem bre prevăzute de Directiva 2009 /28 n u au dr ept obiect garantarea accesului la schemele naționale 
de sprijin pe ntru energia electrică ve rde produsă în străinătate, ci pe a cela de a pe rmite statelor 
mem bre să își atingă obiectivele naționale globale cu ajutorul altor state mem bre. În opinia no astră, 
departe de a i nterzice semnarea unor acorduri d e cooperare, deschiderea accesului la schemele 
naționale de sprijin pe ntru instalațiile situate în străinătate o p oate, dimpotrivă, favoriza, stimulând 
statele mem bre să își coordoneze schemele de sprijin.
102. Pe de altă parte, ne pare semnificativ că, în timp c e printre obiectivele D irectivei 2009 /28 
figurează dezvoltarea schimburilor de energie ve rde între statele mem bre, un singur acord d e 
cooperare a f ost încheiat de la intrarea în vigoare a a cesteia, cel semnat între Regatul Su ediei și 
Regatul Norvegiei la 29 iunie 2011 . Observăm cu interes de altfel că, în Comunicarea din 5 noiembrie 
2013 i ntitulată „Realizarea pieței interne a e nergiei electrice și utilizarea eficientă a i ntervenției 
publice” 
C(2013 ) 7243 f inal., Comisia, care declară că regretă că me canismele de cooperare nu au fost utilizate, cu 
excepția a cestui acord, ara tă că d ezvoltarea energiilor ve rzi în c adrul schemelor de sprijin 
transfrontaliere „poate reduce costurile de asigurare a c onformității cu D irectiva 2009 /28[...] [și] 
contribui la eliminarea eve ntualelor denaturări ale pieței interne care rezultă din di feritele abordări 
naționale” 
A se vedea p. 18 și 19..
103. Al treilea ar gument se referă la faptul că interzicerea restricțiilor teritoriale ar f ace ca statele 
mem bre să piardă controlul cu privire la compoziția m ixului lor energetic.
104. Acest argument nu ne pare m ai întemeiat decât precedentele ar gumente. Deși rezultă di n 
articolul 194 a lineatul (2) al doilea paragraf TFUE că politica Uniunii în domeniul energiei urmărește 
să respecte libertatea alegerii m ixului energetic național, fără a ad uce atingere ar ticolului 192 
alineatul (2) litera (c) TFUE 
Această din urmă dispoziție împuternicește Uniunea să adopte, în cadrul politicii în domeniul me diului, „măsurile care aduc atingere în mod 
semnificativ opțiunii unui stat mem bru între diferite surse de energie și structura generală a a limentării sale cu energie”., această alegere a p oliticii energetice poate fi totuși afectată de măsurile 
adoptate de Uniune în cadrul politicii sale în domeniul me diului, astfel cum d ovedește Directiva 
2009 /28 însăși, care, impunând fiecărui stat mem bru obiective o bligatorii pe ntru consumul de energie 
verde, influențează în mod necesar compoziția m ixului lor energetic.
54
54—
18 ECLI:EU:C:2014 :37CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZAC-573/12
ÅLANDSVINDKRAFT
105. Al patrulea argument este întemeiat pe f aptul că producătorii d e energie electrică verde situați în 
alte state mem bre ar p utea alege schema care li s-ar părea cea mai favorabilă, ceea ce ar d eschide calea 
unor ajutoare „à la carte”, sau ar p utea chiar s ă obțină ajutor din partea a d ouă scheme n aționale.
106. Considerăm totuși că posibilitatea oferită statelor mem bre de a-și coordona schemele de sprijin cu 
ajutorul diferitor me canisme d e cooperare prevăzute de Directiva 2009 /28 e ste de natură să răspundă 
acestei obiecții.
107. Al cincilea argument invocat în susținerea restricțiilor teritoriale este că deschiderea schemelor de 
sprijin către producțiile di n străinătate ar a vea dr ept consecință că consumatorul național ar f i 
determinat să finanțeze instalațiile de producție de energie electrică verde situate în alte state mem bre. 
Ne întrebăm însă cum acest argument, invocat de Energimyndigheten în cadrul ședinței, s-ar p utea 
încadra î n obiectivul de protecție a me diului, care justifică, dimpotrivă, faptul că, prin intermediul 
schemelor naționale de sprijin, consumatorii di ntr-un stat mem bru finanțează m ai degrabă energia 
verde importată dintr-un stat mem bru decât energia de origine fosilă națională.
108. În cele di n u rmă, considerăm c ă niciunul dintre ar gumentele invocate nu pe rmite să se 
demonstreze că restricțiile teritoriale precum cele în di scuție în litigiul principal sunt de natură să 
garanteze realizarea obiectivului de protecție a me diului.
109. În această privință, este important să subliniem c ă printre cele patru componente ale politicii 
Uniunii în domeniul me diului, prevăzute la ar ticolul 191 a lineatul (1) TFUE, figurează „utilizarea 
prudentă și rațională a r esurselor naturale” 
Sublinierea no astră.. Or, dezvoltarea schimburilor transfrontaliere de energie 
electrică ve rde care ar r ezulta din deschiderea schemelor naționale de sprijin către producțiile din 
străinătate ar c ontribui la realizarea acestui obiectiv, permițând o r epartizare optimă a p roducției între 
statele mem bre în funcție de potențialul fiecăruia di ntre acestea.
110. În consecință, considerăm că restricțiile teritoriale precum cele în discuție în litigiul principal nu 
sunt conforme c u principiul liberei circulații a m ărfurilor.
111. Întrucât Directiva 2009 /38 n u ne pare că ar p utea fi interpretată în alt sens decât ca autorizând 
astfel de restricții, considerăm c ă dir ectiva me nționată trebuie să fie invalidată cu privire la acest 
aspect.
112. Mai trebuie să se stabilească efectele în timp a le acestei invalidări.
113. Întrucât trimiterea preliminară în aprecierea validității și acțiunea în anulare constituie două 
modalități complementare ale controlului de legalitate, Curtea stabilește efectele unei declarații de 
nevaliditate ra ționând prin analogie cu hotărârile de anulare, pe ntru care efectele în timp s unt 
precizate la articolul 264 T FUE.
114. În consecință, în conformitate cu articolul 264 p rimul paragraf TFUE, o d eclarație de nevaliditate 
are, în principiu, același efect retroactiv ca o a nulare.
115. Cu toate acestea, întemeindu-se pe d erogarea prevăzută la articolul 264 a l doilea paragraf TFUE, 
Curtea ad mite că se poate deroga cu titlu excepțional de la principiul efectului retroactiv al declarației 
de nevaliditate atunci când considerente impe rative justifică acest lucru.
55
56
57
58
59
55—
56—
57—
58—
59—
ECLI:EU:C:2014 :37 19CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZAC-573/12
ÅLANDSVINDKRAFT
116. Astfel, prin trei hotărâri di n 15 octombrie 1980 , Providence agricole de la Ch ampagne 
4/79, Rec., p. 2823 ., Maïseries 
de Beauce 
109/79, Rec., p. 2883 . și Roquette Frères, citată anterior, Curtea a c onsiderat, după ce a c onstatat nevaliditatea 
regulamentelor contestate, că această invalidare nu pe rmitea să se repună în di scuție pe rceperea sau 
plata sumelor compe nsatorii m onetare efectuate de autoritățile naționale pe b aza acestor regulamente 
în pe rioada a nterioară pronunțării h otărârii s ale.
117. Ulterior, Curtea a u tilizat în m ai m ulte râ nduri posibilitatea de a l imita efectele în timp a le 
constatării n evalidității unui act al Uniunii atunci când considerente impe rative d e securitate juridică 
ce privesc toate interesele în discuție au impus acest lucru 
A se ve dea Hotărârea din 8 noiembrie 2001 , Silos (C-228/99, Rec., p. I-8401 , punctele 35 ș i 36), Hotărârea din 22 decembrie 2008 , Régie 
Networks (C-333/07, Rep., p. I-10807 , punctele 121 ș i 122), și Hotărârea din 9 noiembrie 2010 , Volker und M arkus Schecke ș i Eifert 
(C-92/09 și C-93/09, Rep., p. I-11063 , punctele 93 ș i 94)..
118. Pentru a d ecide o a semenea limitare, Curtea ia î n considerare, pe d e o p arte, buna-credință a 
mediilor interesate și, pe d e altă parte, problemele grave pe c are hotărârile sale le-ar putea determina 
în privința situațiilor juridice constituite.
119. Considerăm că punerea în aplicare a p osibilității de ajustare a e fectelor în timp a le declarațiilor de 
nevaliditate se justifică în cauza principală, care se prezintă în condiții speciale.
120. Astfel, dezvoltarea energiilor ve rzi presupune investiții costisitoare și pe t ermen lung. Or, 
modificări retroactive ale schemelor de sprijin ar p utea genera o c riză de încredere a i nvestitorilor și 
reducerea investițiilor în acest sector, în special în tehnologiile cele mai no i.
121. În aceste condiții, propunem î n m od concret ca Curtea să amâne timp d e 24 d e luni efectele 
hotărârii s ale începând de la pronunțarea acesteia, pentru ca modificările care se impun să poată fi 
aduse Directivei 2009 /28.
C – Cu privire la a p atra întrebare
122. Prin intermediul celei de a p atra întrebări, instanța de trimitere ridi că, în esență, problema da că 
faptul că restrângerea domeniului de aplicare al unei scheme d e sprijin precum c ea în di scuție în 
litigiul principal doar la producătorii n aționali nu este înscrisă în mod expres în legea națională are o 
incidență asupra răspunsurilor la întrebările anterioare.
123. Decizia de trimitere me nționează în m od expres că, deși această limitare „nu figurează în textul 
legii, ci în lucrările pregătitoare” 
A se vedea punctul 46 di n decizia de trimitere., „[î]n temeiul dreptului suedez, este [...] imposibil să se autorizeze 
accesul la sistemul de certificate [verzi] pe ntru instalații de producție de energie electrică [verde] 
situate în afara f rontierelor” 
Idem. A s e ve dea de asemenea punctul 24 di n decizia de trimitere, în care se me nționează că „nici no ul text de lege nu pe rmite să se 
elibereze certificate [verzi] reclamantei din litigiul principal în lipsa unui acord d e cooperare cu Republica Finlanda”, precum și punctul 23 
din această decizie, în care se explică conținutul lucrărilor pregătitoare..
124. Instanța de trimitere, singura c ompe tentă să id entifice dr eptul național și să îl interpreteze, 
consideră, așadar , întemeindu-se pe l ucrările pregătitoare ale legii, că restricția teritorială reflectă 
situația dr eptului pozitiv național. De altfel, dacă nu aceasta ar f i situația, primele sale trei întrebări ar 
prezenta un caracter ipotetic.
125. Prin intermediul ultimei întrebări, aceasta urmărește deci să obțină de fapt o v alidare a me todei 
de interpretare teleologică pe c are a u tilizat-o pe ntru a s tabili conținutul propriului drept pozitiv.
60
—
—
60—
20 ECLI:EU:C:2014 :37CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZAC-573/12
ÅLANDSVINDKRAFT
126. Or, Curtea, care nu este compe tentă, în cadrul misiunii care îi e ste încredințată prin articolul 267 
TFUE, să se pronunțe cu privire la interpretarea legislației naționale 
A se vedea printre altele Hotărârea din 16 iunie 2011 , Logstor ROR Polska (C-212/10, Rep., p. I-5453 , punctul 30)., nu poate controla me toda d e 
interpretare a a cestei legi reținută de instanța națională.
127. În consecință, considerăm că nu este necesar să se răspundă la această întrebare, care nu ține de 
compe tența Curții.
V – Concluzie
128. Având în ve dere considerațiile care precedă, apreciem c ă trebuie să se răspundă la întrebările 
adresate de förvaltningsrätten i L inköping după cum urmează:
„1)Articolul 2 al doilea paragraf litera (k) și articolul 3 alineatul (3) din Directiva 2009 /28/CE a 
Parlamentului European și a C onsiliului din 23 aprilie 2009 p rivind promovarea utilizării 
energiei din surse regenerabile, de modificare și ulterior de abrogare a D irectivelor 2001 /77/CE 
și 2003 /30/CE trebuie interpretate în sensul că:
constituie o s chemă de sprijin în sensul Directivei 2009 /28 o r eglementare națională care 
acordă producătorilor de energie electrică produsă di n surse de energie regenerabile 
certificate ve rzi pe c are furnizorii d e energie electrică și anumiți utilizatori trebuie să le 
cumpe re în m od obligatoriu într-o anumită cotă, în funcție de cantitatea totală de energie 
electrică pe c are o l ivrează sau o c onsumă;
Directiva 2009 /28 pe rmite statelor mem bre, atunci când instituie astfel de sisteme, să acorde 
certificate ve rzi doar instalațiilor de producție de energie electrică di n surse de energie 
regenerabile situate pe t eritoriul lor.
2) Articolul 34 T FUE se opune unei reglementări naționale care acordă producătorilor de energie 
electrică produsă din surse de energie regenerabile certificate verzi pe c are furnizorii d e energie 
electrică și anumiți utilizatori trebuie să le cumpe re în m od obligatoriu într-o anumită cotă, în 
funcție de cantitatea totală de energie electrică pe c are o l ivrează sau o c onsumă, în m ăsura în 
care această reglementare exclude din cadrul schemei de sprijin producătorii ale căror instalații 
sunt situate pe t eritoriul altui stat mem bru.
3) Articolul 3 alineatul (3) din Directiva 2009 /28 e ste nevalid în m ăsura în care conferă statelor 
mem bre posibilitatea de a i nterzice sau de a r estrânge accesul la schemele lor de sprijin pe ntru 
producătorii a le căror instalații d e producție de energie electrică di n surse de energie 
regenerabile sunt situate în alt stat mem bru.
4) Această invaliditate va produce efecte după doi ani de la pronunțarea hotărârii.”