RO
Repertor iuljur isprudenței
ECLI:EU:F:2011 :8 1ORDONANȚA TRIBUNALULUI FUNCȚIEI PU BLICE
(Camera întâi)
4 februarie 2011
Cauza F-54/10
Luc Ver heyden
împotriva
Comisiei Europene
„Funcție publică — Funcționari — Decizie a O ficiului European de Luptă Antifraudă (O LAF) de a 
transmite informații privind pe rsoane fizice autorităților judiciare italiene — Efectele unei hotărâri î n 
privința terților — Principiul egalității de tratament”
Obiectul:Acțiune formulată în temeiul articolului 270 T FUE, aplicabil tratatului CEEA în temeiul 
articolului 106a din acesta, prin care domnul Ve rheyden solicită printre altele anularea 
deciziei Comisiei prin care aceasta a r efuzat să îi p lătească aceeași despăgubire de 3 000 
de euro ca cea pe c are a f ost obligată de Tribunal să o p lătească fiecăruia di ntre 
reclamanți în cauzele în care s-a pronunțat Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2009 , 
Violetti și alții/Comisia (F-5/05 și F-7/05)
Decizia: Respinge acțiunea ca vădit nefondată. Reclamantul suportă toate cheltuielile de judecată.
Sumarul ordonanței
1. Procedură — Examinare a f ondului înainte de e xaminarea admisibilității — Admisibilitate
2. Funcționari — Egalitate de t ratament — Tratament diferit al des tinatarilor unor decizii individuale 
asemănătoare, în condițiile în care unii dintre aceștia au exercitat cu succes o a cțiune în justiție în ceea 
ce privește aceste decizii, iar alții nu — Lipsa discriminării
3. Funcționari — Obligația de s olicitudine care incumbă a dministrației — Principiul bunei 
administrări — Domeniu de a plicare — Control jurisdicțional — Limite
1. Instanța Uniunii poate aprecia da că, în interesul bunei administrări a j ustiției, o a cțiune trebuie în 
orice caz să fie respinsă pe f ond, fără să fie necesar să se pronunțe cu privire la ad misibilitatea 
acesteia.
(a se vedea punctul 31)
Trimitere la:
Curte: 26 februarie 2002 , Consiliul/Bohringer, C-23/00 P, punctele 51 și 52
2 ECLI:EU:F:2011 :8SUMAR—CAUZAF-54/10
VERHEYDEN/COMISIA
2. Destinatarii m ai m ultor decizii individuale similare, adoptate în cadrul unei proceduri comune, pot 
fi tratați în m od di ferit în funcție de faptul că numai unii dintre ei au obținut anularea acestora în 
justiție, pe c ând alții nu au exercitat cu succes o a cțiune în fața instanțelor compe tente.
Or, situația unui funcționar a c ărui acțiune a f ost respinsă ca inadmisibilă este diferită din punct de 
vedere obiectiv de cea a a ltor funcționari c are au formulat cererile introductive în termenele prevăzute 
pentru introducerea acțiunilor, au obținut astfel recunoașterea faptului că fusese săvârșită o g reșeală în 
privința lor și, în aceste condiții, au putut determina obligarea instituției de către Tribunalul Funcției 
Publice la plata unei despăgubiri. Prin urmare, este clar că instituția nu a î ncălcat principiul egalității 
de tratament prin faptul că a r efuzat să îi a corde pe rsoanei în cauză aceeași sumă pe c are a a cordat-o 
celorlalți funcționari.
(a se vedea punctele 34 și 35)
Trimitere la:
Curte: 14 septembrie 1999 , Comisia/AssiDomän Kraft Products și alții, C-310/97 P, punctele 49-71
3. În aplicarea principiului bunei ad ministrări și a o bligației de solicitudine, administrația trebuie, 
atunci când ad optă o d ecizie cu privire la situația u nui funcționar, să ia î n considerare toate 
elementele care pot influența decizia sa și, în consecință, să țină seama nu numai d e interesul 
serviciului, ci și de cel al funcționarului în cauză. De asemenea, pentru a da d ovadă în m od deosebit 
de solicitudine față de agenții lor, instituțiile pot să acorde și unor funcționari c are nu au contestat în 
termenele legale deciziile individuale care îi v izează posibilitatea de a b eneficia de deciziile judiciare 
pronunțate în favoarea altor funcționari.
Cu toate acestea, ținând seama de puterea de apreciere extinsă de care dispun instituțiile în ceea ce 
privește evaluarea interesului serviciului, controlul instanțelor Uniunii trebuie să se limiteze la a s tabili 
dacă instituția în cauză nu a d epășit anumite limite rezonabile și dacă nu și-a exercitat puterea de 
apreciere în mod vădit eronat.
(a se vedea punctele 36 și 37)
Trimitere la:
Curte: 4 februarie 1987 , Maurissen/Curtea de Conturi, 417 /85, punctul 12; 11 ianuarie 2001 , Gevaert/Comisia, 
C-389/98 P , punctele 44, 45 ș i 56
Tribunalul de Primă Instanță: 15 septembrie 1998 , Haas și alții/Comisia, T-3/96, punctul 53; 16 martie 2004 , 
Afari/BCE, T-11/03, punctul 42