21

În acest context, Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão (Tribunalul Concurenței, Reglementării și Supravegherii) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare: „1) În cazul în care, în cadrul unei proceduri de sancționare, există indicii sau probe referitoare la efectele unei eventuale practici tarifare discriminatorii urmate de o întreprindere care deține o poziție dominantă față de una dintre întreprinderile de comerț cu amănuntul, care este prejudiciată în raport cu concurenții săi, pentru a se considera că acest comportament creează un «dezavantaj concurențial», în sensul articolului 102 [al doilea paragraf] litera (c) TFUE, este necesară și efectuarea unei analize a gravității, a relevanței sau a importanței acestor efecte asupra poziției concurențiale sau asupra capacității concurențiale a întreprinderii afectate, în special în ceea ce privește capacitatea sa de a asimila diferența dintre costurile suportate în legătură cu serviciul cu ridicata? 2) În cazul în care, în cadrul unei proceduri de sancționare, există indicii sau probe privind importanța semnificativ redusă a practicii tarifare discriminatorii urmate de o întreprindere aflată în poziție dominantă asupra costurilor suportate, a veniturilor obținute și a profitabilității întreprinderii de comerț cu amănuntul afectate, potrivit interpretării corecte a articolului 102 [al doilea paragraf] litera (c) TFUE și a jurisprudenței stabilite prin [Hotărârea din 15 martie 2007, British Airways/Comisia (C‑95/04 P, EU:C:2007:166), și prin Hotărârea din 9 septembrie 2009, Clearstream/Comisia (T‑301/04, EU:T:2009:317)], trebuie să se considere că nu există indicii referitoare la un abuz de poziție dominantă și la practici interzise? 3) Sau, dimpotrivă, această împrejurare nu este suficientă pentru a exclude faptul că comportamentul în cauză poate fi considerat drept abuz de poziție dominantă și practică interzisă, în sensul articolului 102 [al doilea paragraf] litera (c) TFUE, fiind relevantă doar în contextul stabilirii răspunderii întreprinderii care a săvârșit abuzul sau a sancțiunii aplicabile acesteia? 4) Faptul că, având în vedere articolul 102 [al doilea paragraf] litera (c) TFUE, [împrejurarea pe care o vizează această dispoziție] trebuie să fie de natură să cauzeze un «dezavantaj concurențial» [partenerilor comerciali] trebuie interpretat în sensul că avantajul care rezultă din discriminare trebuie să corespundă, la rândul său, unui procent minim din structura costurilor întreprinderii afectate? 5) Faptul că, având în vedere articolul 102 [al doilea paragraf] litera (c) TFUE, [împrejurarea pe care o vizează această dispoziție] trebuie să fie de natură să cauzeze un «dezavantaj concurențial» [partenerilor comerciali] trebuie interpretat în sensul că avantajul care rezultă din discriminare trebuie să corespundă, la rândul său, unei diferențe minime între costurile medii suportate de întreprinderile concurente în ceea ce privește serviciul cu ridicata în cauză? 6) Faptul că, având în vedere articolul 102 [al doilea paragraf] litera (c) TFUE, [împrejurarea pe care o vizează această dispoziție] trebuie să fie de natură să cauzeze un «dezavantaj concurențial» [partenerilor comerciali] poate fi interpretat, în vederea calificării comportamentului în litigiu ca practică interzisă, în sensul că avantajul care rezultă din discriminare trebuie să corespundă, în contextul pieței și al serviciului în cauză, unor valori mai mari decât diferențele indicate în tabelele 5-7 [menționate în prezenta cerere de decizie preliminară]? 7) În cazul unui răspuns afirmativ la una dintre întrebările a patra-a șasea, cum trebuie stabilit respectivul prag minim al relevanței dezavantajului în raport cu structura costurilor sau cu costurile medii suportate de întreprinderile concurente în ceea ce privește serviciul cu amănuntul în cauză? 8) În cazul în care se stabilește acest prag minim, faptul că el nu este atins în fiecare an permite răsturnarea prezumției care rezultă din Hotărârea [din 9 septembrie 2009, Clearstream/Comisia (T‑301/04, EU:T:2009:317)], conform căreia trebuie să se considere că aplicarea de către o întreprindere care deține un monopol de fapt pe piața situată în amonte, față de un partener comercial, a unor prețuri diferite pentru servicii echivalente, fără întrerupere timp de cinci ani, poate determina un dezavantaj concurențial pentru acest partener?”