ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 263/4

Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 29 aprilie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italia) – Granarolo SpA/Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico, Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto

(Cauza C-617/19) (1)

(Trimitere preliminară - Mediu - Directiva 2003/87/CE - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Articolul 3 litera (e) - Noțiunea de „instalație” - Articolul 3 litera (f) - Noțiunea de „operator” - Anexa I punctele 2 și 3 - Regula cumulării - Însumarea capacităților activităților unei instalații - Cesiune a unei unități de cogenerare a energiei electrice și termice de către proprietarul unei unități industriale - Contract de furnizare a energiei între întreprinderile cedentă și cesionară - Revizuire a permisului de emisii de gaze cu efect de seră)

(2021/C 263/05)

Limba de procedură: italiana

Instanța de trimitere

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Părțile din procedura principală

Reclamantă: Granarolo SpA

Pârâți: Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico, Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto

cu participarea: E.ON Business Solutions Srl, fostă E.ON Connecting Energies Italia Srl

Dispozitivul

Articolul 3 literele (e) și (f) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Uniunii și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009, coroborat cu punctele 2 și 3 din anexa I la aceasta trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca un proprietar al unei unități de producție echipate cu o centrală termică a cărei activitate intră sub incidența acestei anexe I să poată obține revizuirea permisului său de emisii de gaze cu efect de seră în sensul articolului 7 din această directivă, în cazul în care a transferat o unitate de cogenerare situată pe același amplasament industrial precum această unitate, care pune în aplicare o activitate a cărei capacitate este inferioară pragului prevăzut în anexa I menționată, unei întreprinderi specializate în domeniul energiei, încheind totodată cu întreprinderea menționată un contract care prevede printre altele că energia produsă de această unitate de cogenerare va fi furnizată unității respective, în cazul în care centrala termică și unitatea de cogenerare nu constituie una și aceeași instalație în sensul articolului 3 litera (e) din directiva menționată, și că, în orice caz, proprietarul unității de producție nu mai este operatorul unității de cogenerare în sensul articolului 3 litera (f) din aceeași directivă.

(1) JO C 399, 25.11.2019.
Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 aprilie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal in Northern Ireland – Regatul Unit) – TKF/Department of Justice for Northern Ireland

(Cauza C-729/19) (1)

(„Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Recunoașterea și executarea hotărârilor în materie de obligații de întreținere - Regulamentul (CE) nr. 4/2009 - Domeniu de aplicare ratione temporis - Articolul 75 - Hotărâri pronunțate de o instanță a unui stat membru înainte de aderarea la Uniunea Europeană”)

(2021/C 217/11)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Court of Appeal in Northern Ireland

Părțile din procedura principală

Reclamant: TKF

Pârât: Department of Justice for Northern Ireland

Dispozitivul

1) Articolul 75 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 4/2009 al Consiliului din 18 decembrie 2008 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor și cooperarea în materie de obligații de întreținere trebuie interpretat în sensul că se aplică numai hotărârilor pronunțate de instanțele naționale în state care erau deja membre ale Uniunii Europene la data pronunțării acestor hotărâri.

2) Regulamentul nr. 4/2009 trebuie interpretat în sensul că nicio dispoziție a acestui regulament nu permite ca hotărâri în materie de obligații de întreținere, pronunțate într-un stat înainte de aderarea sa la Uniunea Europeană și înainte de data aplicării regulamentului menționat, să fie recunoscute și executate, după aderarea acestui stat la Uniune, într-un alt stat membru.

(1) JO C 423, 16.12.2019.
C 217/11

Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 aprilie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Köln – Germania) – The North of England P & I Association Ltd., succesoare în drepturi a Marine Shipping Mutual Insurance Company/Bundeszentralamt für Steuern

(Cauza C-786/19) (1)

(Trimitere preliminară - Asigurare generală directă - A doua directivă 88/357/CEE - Articolul 2 litera (d) a doua liniuță - Directiva 92/49/CEE - Articolul 46 alineatul (2) primul paragraf - Impozit pe primele de asigurare - Noțiunea de „stat membru în care este situat riscul” - Vehicule de orice natură - Noțiunea de „stat membru de înregistrare” - Asigurare a navelor maritime - Nave înscrise în registrul navelor ținut de un stat membru, dar care arborează pavilionul unui alt stat membru sau al unui stat terț în temeiul unei autorizații de schimbare de pavilion temporară)

(2021/C 217/14)

Limba de procedură: germana

Instanța de trimitere

Finanzgericht Köln

Părțile din procedura principală

Reclamantă: The North of England P & I Association Ltd., succesoare în drepturi a Marine Shipping Mutual Insurance Company

Pârât: Bundeszentralamt für Steuern

Dispozitivul

Articolul 46 alineatul (2) primul paragraf din Directiva 92/49/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind asigurarea generală directă și de modificare a Directivelor 73/239/CEE și 88/357/CEE (a treia directivă privind „asigurarea generală”) coroborat cu articolul 2 litera (d) a doua liniuță din A doua directivă 88/357/CEE a Consiliului din 22 iunie 1988 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea generală directă, de stabilire a dispozițiilor destinate să faciliteze exercitarea efectivă a libertății de a presta servicii și de modificare a Directivei 73/239/CEE trebuie interpretat în sensul că, atunci când contractele de asigurare au ca obiect acoperirea unor riscuri diverse legate de exploatarea navelor maritime înscrise în registrul navelor ținut de un stat membru, dar care arborează pavilionul unui alt stat membru sau al unui stat terț în temeiul unei autorizații de schimbare de pavilion temporară, „statul membru de înregistrare” a navei în cauză și, prin urmare, „statul membru în care este situat riscul”, în sensul acestor dispoziții, care are competența exclusivă de impozitare a primelor plătite în temeiul contractelor de asigurare menționate, trebuie considerat statul membru care ține registrul navelor în care este înscrisă această navă în scopul în principal al certificării proprietății navei respective.

(1) JO C 45, 10.2.2020.
C 217/5

Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 aprilie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court (Irlanda) – Irlanda) – Friends of the Irish Environment Ltd/Commissioner for Environmental Information

(Cauza C-470/19) (1)

(Trimitere preliminară - Convenția de la Aarhus - Directiva 2003/4/CE - Dreptul de acces la informațiile despre mediu deținute de autoritățile publice - Articolul 2 punctul 2 - Noțiunea de „autoritate publică” - Organe sau instituții care acționează în exercitarea competențelor judiciare - Informații conținute în dosarul unei proceduri jurisdicționale închise)

(2021/C 217/06)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

High Court (Irlande)

Părțile din procedura principală

Reclamană: Friends of the Irish Environment Ltd

Pârât: Commissioner for Environmental Information

Cu participarea: Courts Service of Ireland

Dispozitivul

Articolul 2 punctul 2 din Directiva 2003/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informațiile despre mediu și de abrogare a Directivei 90/313/CEE a Consiliului trebuie interpretat în sensul că nu reglementează accesul la informațiile despre mediu conținute în dosarele judiciare, din moment ce nici instanțele, nici organele sau instituțiile aflate sub controlul lor și care au astfel legături strânse cu acestea din urmă nu constituie „autorități publice” în sensul dispoziției menționate și, prin urmare, nu intră în domeniul de aplicare al acestei directive.

(1) JO C 280, 19.8.2019.
Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal – Regatul Unit) – The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/WR

(Cauza C-279/19) (1)

(Trimitere preliminară - Regimul general al accizelor - Directiva 2008/118/CE - Articolul 33 alineatul (3) - Produse „eliberate pentru consum” într-un stat membru și deținute în scopuri comerciale în alt stat membru - Persoană plătitoare de accize devenite exigibile pentru aceste produse - Persoană care deține produsele destinate livrării în alt stat membru - Transportatorul produselor)

(2021/C 297/03)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Court of Appeal

Părțile din procedura principală

Recurenți: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Intimat: WR

Dispozitivul

Articolul 33 alineatul (3) din Directiva 2008/118/CE a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind regimul general al accizelor și de abrogare a Directivei 92/12/CEE trebuie interpretat în sensul că o persoană care transportă în numele unor terți produse accizabile către un alt stat membru și care se află în posesia fizică a respectivelor produse în momentul în care accizele aferente acestora au devenit exigibile datorează aceste taxe, în temeiul dispoziției amintite, chiar dacă nu are niciun drept sau interes în privința produselor menționate și nu are cunoștință că acestea sunt accizabile sau, în cazul în care știe acest lucru, nu are cunoștință că accizele aferente acestora au devenit exigibile.

(1) JO C 230, 8.7.2019.
Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of the United Kingdom – Regatul Unit) – The Queen, la cererea Association of Independent Meat Suppliers, Cleveland Meat Company Ltd/The Food Standards Agency

(Cauza C-579/19) (1)

(Trimitere preliminară - Protecția sănătății - Regulamentul (CE) nr. 854/2004 - Articolul 5 punctul 2 - Regulamentul (CE) nr. 882/2004 - Articolul 54 alineatul (3) - Norme de igienă care se aplică alimentelor de origine animală - Inspecție post mortem a carcasei și a organelor - Medic veterinar oficial - Marcare privind sănătatea - Refuz - Carne declarată improprie pentru consumul uman - Dreptul la o cale de atac împotriva unei decizii a medicului veterinar oficial - Protecție jurisdicțională efectivă - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)

(2021/C 431/15)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Supreme Court of the United Kingdom

Părțile din procedura principală

Recurente: The Queen, la cererea Association of Independent Meat Suppliers, Cleveland Meat Company Ltd

Intimată: The Food Standards Agency

Dispozitivul

1) Regulamentul (CE) nr. 854/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 de stabilire a normelor specifice de organizare a controalelor oficiale privind produsele de origine animală destinate consumului uman, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004, și Regulamentul nr. 882/2004 trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale în temeiul căreia, atunci când un medic veterinar oficial refuză să aplice o marcă de sănătate pe o carcasă, iar proprietarul acestei carcase nu este de acord cu decizia respectivă, medicul veterinar oficial trebuie să sesizeze o instanță pentru ca aceasta să decidă pe fond și pe baza avizelor tehnice ale unor experți desemnați de fiecare dintre părți dacă respectiva carcasă îndeplinește sau nu cerințele privind siguranța produselor alimentare, fără a putea anula în mod formal deciziile medicului veterinar oficial și nici dispune înlăturarea efectelor acestor decizii.

2) Articolul 54 din Regulamentul nr. 882/2004 coroborat cu considerentul (43) al acestuia și în lumina articolului 47 din cartă trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale potrivit căreia decizia luată de medicul veterinar oficial, în conformitate cu articolul 5 punctul 2 din Regulamentul nr. 854/2004, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 882/2004, de a nu aplica o marcă de sănătate pe o carcasă nu poate face decât obiectul unui control jurisdicțional restrâns, în cadrul căruia instanța sesizată o poate anula pe aceasta pentru orice motiv de nelegalitate, inclusiv în cazul în care medicul veterinar respectiv a acționat într-un alt scop decât cel pentru care i au fost conferite competențele, în cazul în care nu a aplicat criteriile juridice adecvate sau în cazul în care decizia sa este neîntemeiată sau nu este susținută de elemente de probă suficiente.

(1) JO C 328, 30.9.2019.
Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of the United Kingdom – Regatul Unit) – The Software Incubator Ltd/Computer Associates (UK) Ltd

(Cauza C-410/19) (1)

(Trimitere preliminară - Agenți comerciali independenți - Directiva 86/653/CE - Articolul 1 alineatul (2) - Noțiunea de „agent comercial” - Furnizarea de programe informatice către clienți în format electronic - Acordarea unei licențe perpetue de utilizare - Noțiunile de „vânzare” și „mărfuri”)

(2021/C 471/04)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Supreme Court of the United Kingdom

Părțile din procedura principală

Recurentă: The Software Incubator Ltd

Intimată: Computer Associates (UK) Ltd

Dispozitivul

Noțiunea de „vânzare a produselor”, prevăzută la articolul 1 alineatul (2) din Directiva 86/653/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1986 privind coordonarea legislației statelor membre referitoare la agenții comerciali independenți, trebuie interpretată în sensul că poate acoperi furnizarea, în schimbul plății unui preț, a unui program informatic în format electronic către un client atunci când această furnizare este însoțită de acordarea unei licențe perpetue pentru utilizarea acestui program.

(1) JO C 255, 29.7.2019.
3)

Obligă FVE Holýšov I s. r. o., FVE Stříbro s. r. o., FVE Úsilné s. r. o., FVE Mozolov s. r. o., FVE Osečná s. r. o., Solarpark Rybníček s. r. o., FVE Kněžmost s. r. o.,Hutira FVE – Omice a.s., Exit 90 SPV s. r. o., Onyx Energy s. r. o., Onyx Energy projekt II s. r. o., Photon SPV 1 s. r. o., Photon SPV 3 s. r. o., Photon SPV 4 s. r. o., Photon SPV 6 s. r. o., Photon SPV 8 s. r. o., Photon SPV 10 s. r. o., Photon SPV 11 s. r. o., Antaris GmbH, M. Michael Göde, NGL Business Europe Ltd, NIG NV, GIHG Ltd, Radiance Energy Holding Sàrl, ICW Europe Investments Ltd, Photovoltaik Knopf Betriebs-GmbH, Voltaic Network GmbHet WA Investments-Europa Nova Ltd la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului principal.
C 431/14

Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 septembrie 2021 – Comisia Europeană/Tempus Energy Ltd, Tempus Energy Technology Ltd, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

(Cauza C-57/19 P) (1)

(Recurs - Ajutoare de stat - Schemă de ajutor - Articolul 108 alineatele (2) și (3) TFUE - Regulamentul (CE) nr. 659/1999 - Articolul 4 alineatele (3) și (4) - Noțiunea de „îndoieli cu privire la compatibilitatea unei măsuri notificate cu piața comună” - Decizie de a nu ridica obiecții - Neinițierea procedurii oficiale de investigare - Orientări privind ajutoarele de stat pentru protecția mediului și energie pentru perioada 2014-2020 - Codul celor mai bune practici de desfășurare a procedurilor de control al ajutoarelor de stat - Contacte „prealabile notificării” - Drepturi procedurale ale părților interesate - Piața de capacități de energie electrică din Regatul Unit)

(2021/C 431/13)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier și P. Němečková, agenți)

Celelalte părți din procedură: Tempus Energy Ltd, Tempus Energy Technology Ltd (reprezentanți: J. Derenne și D. Vallindas, avocați, și C. Ziegler, Rechtsanwalt), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial F. Shibli, S. McCrory și Z. Lavery, ulterior F. Shibli și S. McCrory, agenți, asistați de G. Facenna, QC, și D. Mackersie, barrister)

Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

Dispozitivul

1) Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 15 noiembrie 2018, Tempus Energy și Tempus Energy Technology/Comisia (T-793/14, EU:T:2018:790).

2) Respinge acțiunea în cauza T-793/14.

3) Tempus Energy Ltd și Tempus Energy Technology Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cadrul procedurilor în fața Tribunalului Uniunii Europene și în fața Curții de Justiție.

4) Republica Polonă și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

(1) JO C 148, 29.4.2019.
Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam – Țările de Jos) – Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV și alții

(Cauza C-819/19) (1)

(Trimitere preliminară - Articolele 81, 84 și 85 CE - Articolul 53 din Acordul privind SEE - Înțelegeri - Comportamente ale unor întreprinderi în sectorul transporturilor aeriene între Spațiul Economic European (SEE) și țările terțe care au avut loc sub incidența articolelor 84 și 85 CE - Acțiune în repararea prejudiciului - Competența instanțelor naționale de a aplica articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind SEE)

(2022/C 11/02)

Limba de procedură: neerlandeza

Instanța de trimitere

Rechtbank Amsterdam

Părțile din procedura principală

Reclamante: Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV

Pârâte: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, Martinair Holland NV, Deutsche Lufthansa AG, Lufthansa Cargo AG, British Airways plc, Air France SA, Singapore Airlines Ltd, Singapore Airlines Cargo Pte Ltd, Swiss International Air Lines AG, Air Canada, Cathay Pacific Airways Ltd, Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden, SAS AB, SAS Cargo Group A/S

Dispozitivul

Articolele 81, 84 și 85 CE, precum și articolul 53 din Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992 trebuie interpretate în sensul că o instanță națională este competentă să aplice articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind Spațiul Economic European, într-un litigiu de drept privat referitor la o acțiune în despăgubire cu care este sesizată după intrarea în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 [CE], în privința comportamentelor unor întreprinderi din sectorul transporturilor aeriene între un stat membru și o altă țară terță decât Elveția care au avut loc înainte de 1 mai 2004, în privința comportamentelor unor întreprinderi din sectorul transporturilor aeriene între un stat membru și Elveția care au avut loc înainte de 1 iunie 2002 și în privința comportamentelor unor întreprinderi din sectorul transporturilor aeriene între o țară din SEE care nu este stat membru și o țară terță care au avut loc înainte de 19 mai 2005, deși referitor la aceste comportamente nu ar fi fost adoptată nicio decizie în temeiul articolului 84 CE sau al articolului 85 CE, în măsura în care comportamentele respective erau susceptibile să afecteze comerțul dintre statele membre și, respectiv, comerțul dintre părțile contractante la Acordul privind Spațiul Economic European.

(1) JO C 95, 23.3.2020.
C 119/5

Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 ianuarie 2022 – România/Comisia Europeană, Ungaria

(Cauza C-899/19 P) (1)

(Recurs - Drept instituțional - Inițiativă cetățenească - Regulamentul (UE) nr. 211/2011 - Articolul 4 alineatul (2) litera (b) - Înregistrarea unei propuneri de inițiativă cetățenească - Condiția care impune ca această propunere să nu se afle vădit în afara sferei de competență a Comisiei Europene în ceea ce privește prezentarea unei propuneri de act juridic în scopul punerii în aplicare a tratatelor - Decizia (UE) 2017/652 - Inițiativa cetățenească „Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe” - Înregistrare parțială - Articolul 5 alineatul (2) TUE - Principiul atribuirii - Articolul 296 TFUE - Obligația de motivare - Principiul contradictorialității)

(2022/C 119/06)

Limba de procedură: româna

Părțile

Recurentă: România (reprezentanți: E. Gane, L. Liţu, M. Chicu și L.-E. Baţagoi, agenți]

Celelalte părți din procedură: Comisia Euopeană (reprezentanți: inițial I. Martínez del Peral, H. Stancu și H. Krämer, ulterior I. Martínez del Peral și H. Stancu, agenți), Ungaria (reprezentanți: M. Z. Fehér și K. Szíjjártó, agenți)

Dispozitivul

1) Respinge recursul.

2) Obligă România să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

3) Ungaria suportă propriile cheltuieli de judecată.

(1) JO C 54, 17.2.2020.
C 119/4

Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 ianuarie 2022 – Comisia Europeană/Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd, ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Válcovny trub Chomutov a.s., Vallourec Deutschland GmbH

(Cauza C-891/19 P) (1)

(Recurs - Dumping - Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/804 - Importuri de anumite țevi și tuburi fără sudură originare din China - Taxă antidumping definitivă - Regulamentul (UE) 2016/1036 - Articolul 3 alineatele (2), (3) și (6) și articolul 17 - Stabilirea prejudiciului - Examinare a efectului importurilor care fac obiectul unui dumping asupra prețurilor produselor similare vândute pe piața Uniunii Europene - Analiza subcotării prețurilor - Aplicarea metodei numerelor de control ale produselor (NCP) - Obligația Comisiei Europene de a lua în considerare diferitele segmente de piață referitoare la produsul avut în vedere, precum și totalitatea vânzărilor de produse similare ale producătorilor Uniunii Europene reținuți în eșantion)

(2022/C 119/05)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial T. Maxian Rusche și N. Kuplewatzky, ulterior T. Maxian Rusche și A. Demeneix și, în cele din urmă, T. Maxian Rusche și K. Blanck, agenți)

Celelalte părți din procedură: Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd (reprezentanți: E. Vermulst și J. Cornelis, advocaten), ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Válcovny trub Chomutov a.s., Vallourec Deutschland GmbH, (reprezentant: G. Berrisch, Rechtsanwalt)

Dispozitivul

1) Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 24 septembrie 2019, Hubei Xinyegang Special Tube/Comisia (T-500/17, nepublicată, EU:T:2019:691).

2) Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene.

3) Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

(1) JO C 45, 10.2.2020.
2)

Anulează articolul 1 litera (g) din Decizia C(2015) 7135 final a Comisiei din 21 octombrie 2015 referitoare la o procedură inițiată în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul AT.39639 – Unități de disc optice), în măsura în care prin acesta se constată că Sony Optiarc Inc. și Sony Optiarc America Inc. au încălcat articolul 101 TFUE și articolul 53 din Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992 prin participarea, între 25 iulie 2007 și 29 octombrie 2008 și, respectiv, între 25 iulie 2007 și 31 octombrie 2007, la mai multe încălcări distincte.