Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 mai 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugalia) – BPC Lux 2 Sàrl si alții. /Banco de Portugal, Banco Espírito Santo SA, Novo Banco SA

(Cauza C-83/20) (1)

(Trimitere preliminară - Directiva 2014/59/UE - Uniune bancară - Redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții - Articolele 36, 73 și 74 - Protejarea acționarilor și a creditorilor - Transpunere parțială înainte de expirarea termenului de transpunere - Transpunere pe etape - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 17 alineatul (1) - Drept de proprietat)

(2022/C 244/05)

Limba de procedură: portugheza

Instanța de trimitere

Supremo Tribunal Administrativo

Părțile din procedura principală

Recurente: BPC Lux 2 Sarl, BPC UKI LP, Bennett Offshore Restructuring Fund Inc., Bennett Restructuring Fund LP, Queen Street Limited, BTG Pactual Global Emerging Markets and Macro Master Fund LP, BTG Pactual Absolute Return II Master Fund LP, CSS LLC, Beltway Strategic Opportunities Fund LP, EJF Debt Opportunities Master Fund LP, TP Lux HoldCo Sarl, VR Global Partners LP, CenturyLink Inc. Defined Benefit Master Trust, City of New York Group Trust, Dignity Health, GoldenTree Asset Management Lux Sarl, GoldenTree High Yield Value Fund Offshore 110 Two Ltd, San Bernardino County Employees Retirement Association, EJF DO Fund (Cayman) LP, Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group S.A.

Intimate: Banco de Portugal, Banco Espírito Santo SA, Novo Banco SA

Dispozitivul

1) Articolul 17 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale aplicabile în contextul unei măsuri de rezoluție care, deși permite în principiu să se asigure neutralitatea economică a acestei măsuri de rezoluție ce constă în înființarea unei instituții-punte și în separarea activelor, nu a prevăzut, printr-o dispoziție expresă: — realizarea unei evaluări corecte, prudente și realiste a activelor și a pasivelor instituției de credit aflate în rezoluție înaintea adoptării sale; — plata unei eventuale despăgubiri întemeiate pe evaluarea menționată la liniuța anterioară în favoarea instituției aflate în rezoluție sau, după caz, în favoarea titularilor de acțiuni sau de alte titluri de proprietate; — că acționarii instituției aflate în rezoluție au dreptul să primească o sumă care nu poate fi mai mică decât cea pe care ar fi primit-o în cazul lichidării totale în cadrul unei proceduri obișnuite de insolvență, ci a prevăzut acest mecanism de siguranță numai pentru creditorii ale căror creanțe nu au fost transferate și — o evaluare, diferită de cea menționată la prima liniuță, care să vizeze stabilirea aspectului dacă acționarii și creditorii ar fi beneficiat de un tratament mai favorabil în cazul în care instituția de credit aflată în rezoluție ar fi făcut obiectul unei proceduri obișnuite de insolvență.

2) Transpunerea parțială de către un stat membru, într-o reglementare națională privind rezoluția instituțiilor de credit, a anumitor dispoziții ale Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului, înainte de expirarea termenului de transpunere a acesteia nu poate, de principiu, să compromită grav rezultatul impus prin directiva menționată, în sensul Hotărârii din 18 decembrie 1997, Inter-Environnement Wallonie (C-129/96, EU:C:1997:628).

(1) JO C 247, 27.7.2020.