31

În cauza C‑545/13, instanța de trimitere a adresat Curții următoarele întrebări preliminare: „1) Poate un medicament de uz uman eliberat numai pe bază de rețetă, care este preparat și furnizat în situațiile care fac obiectul litigiului principal, pentru care nu a fost acordată o AIP din partea autorității competente dintr‑un stat membru sau în conformitate cu Regulamentul nr. 2309/93, să fie considerat un medicament în sensul articolului 3 punctele 1 sau 2 din Directiva 2001/83, în special în situația în care există un alt medicament cu aceeași substanță activă, aceeași dozare și aceeași formă farmaceutică și care a obținut o AIP? 2) Dacă un medicament de uz uman eliberat numai pe bază de rețetă, care este preparat și furnizat în situațiile care fac obiectul litigiului principal, intră sub incidența Directivei 2001/83, se pot aplica în paralel Directiva 2005/29 și Directiva 2001/83 în ceea ce privește presupusele măsuri cu caracter publicitar? 3) Dacă un medicament de uz uman eliberat numai pe bază de rețetă, care este preparat și furnizat în situațiile care fac obiectul litigiului principal, intră sub incidența articolului 3 punctul 1, a articolului 3 punctul 2 sau a articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2001/83, poate legislația privind măsurile cu caracter publicitar pentru medicamente să fie considerată nearmonizată sau măsurile despre care se pretinde în prezentul litigiu că constituie publicitate intră sub incidența Directivei 2006/114 și/sau a Directivei 2005/29? 4) Dacă Directiva 2006/114 se aplică în conformitate cu a treia întrebare, în ce condiții de bază măsurile care fac obiectul litigiului aflat pe rolul Stockholms tingsrätt [utilizarea sau atribuirea unui nume de produs, a unui număr de produs și a codului de clasificare anatomică, terapeutică și chimică al medicamentului (ATC), aplicarea unui preț fix pentru medicament, furnizarea de informații privind medicamentul în Registrul național al substanțelor pentru medicamente (NPL), atribuirea unui element de identificare NPL medicamentului, transmiterea unei fișe cu informații privind medicamentul și de informații referitoare la acesta prin intermediul unui serviciu electronic de comandă pentru asistență medicală sau prin intermediul site‑ului unei întreprinderi, furnizarea de informații privind medicamentul prin intermediul unei publicații a unei organizații comerciale naționale, furnizarea de informații privind medicamentul în Registrul central al produselor al Apoteket (ACA) și în registrul aferent (JACA), furnizarea de informații privind medicamentul într‑o altă bază de date națională cu informații privind medicamente (SIL), furnizarea de informații prin intermediul sistemului terminalelor Apoteket (ATS) sau prin intermediul unui sistem de transmitere similar, furnizarea de informații privind un medicament propriu sau al unui furnizor concurent în corespondență cu cabinetele medicale și cu organizațiile pacienților, promovarea medicamentului, măsurile privind controalele farmaceutice ale medicamentului sau ale unor medicamente concurente, neprezentarea diferențelor documentate și relevante dintre produse, lipsa notificării cu privire la conținutul unui medicament propriu și la evaluarea medicamentului de către Läkemedelsverket (Agenția Suedeză pentru Medicamente), neinformarea serviciului de asistență medicală cu privire la evaluarea de către comitetul consultativ științific al Läkemedelsverket a unor produse concurente, menținerea unui nivel fix al prețului pentru medicament, stabilirea unei perioade de valabilitate de trei luni pentru o rețetă, distribuirea medicamentului prin intermediul unei farmacii în locul unui medicament concurent, în pofida faptului că pacientul are o rețetă pentru respectivul medicament concurent, și împiedicarea sau prevenirea transferurilor de preparate standardizate de pe piață pentru medicamentul concurent, inclusiv farmaciile locale care refuză să livreze medicamentul concurent și aplicarea unui preț fix în cadrul regimului medicamentelor și al altor produse compensate conform căruia medicamentele sunt eligibile pentru compensare fără o decizie prealabilă din partea autorității naționale] constituie «publicitate» în sensul Directivei 2006/114?”