RO
Repertor iuljur isprudenței
ECLI:EU:F:2010 :32 1ORDONANȚA TRIBUNALULUI FUNCȚIEI PU BLICE
(Camera întâi)
26 aprilie 2010
Cauza F-7/08 DEP
Peter Sc hönberger
împotriva
Parlamentului European
„Procedură — Stabilirea cheltuielilor de judecată”
Obiectul:Cerere de stabilire a c heltuielilor de judecată recuperabile în temeiul articolului 92 di n 
Regulamentul de procedură
Decizia: Cuantumul cheltuielilor de judecată recuperabile de către reclamant se stabilește la 12 750 
de euro.
Sumarul ordonanței
1. Procedură — Cheltuieli de j udecată — Stabilire — Cheltuieli recuperabile — Noțiune — 
Cheltuieli necesare efectuate de c ătre părți
[Regulamentul de p rocedură al Tribunalului Funcției Publice, art. 91 lit. (b)]
2. Procedură — Cheltuieli de j udecată — Stabilire — Elemente ce trebuie luate în considerare
[Regulamentul de p rocedură al Tribunalului Funcției Publice, art. 91 lit. (b)]
3. Procedură — Cheltuieli recuperabile — Cheltuieli efectuate în cadrul procedurii de s tabilire a 
cheltuielilor de j udecată
(Regulamentul de p rocedură al Tribunalului Funcției Publice, art. 86 și 92)
1. Cheltuielile recuperabile se limitează, pe d e o p arte, la cele efectuate în legătură cu procedura în fața 
Tribunalului și, pe d e altă parte, la cele care au fost necesare în acest sens. Pe de altă parte, reclamantul 
este cel care ar e obligația să prezinte elemente justificative d e natură să dovedească existența 
cheltuielilor a c ăror rambursare o s olicită.
(a se vedea punctul 23)
Trimitere la:
Tribunalul de Primă Instanță: 8 iulie 2004 , De Nicola/BEI, T-7/98 DEP, T-208/98 DEP și T-109/99 DEP, RecFP, 
p. I-A-219 ș i II-973, punctul 42
Tribunalul Funcției Publice: 10 noiembrie 2009 , X/Parlamentul European, F-14/08 DEP, RepFP, p. I-A-1-425 
și II-A-1-2303 , punctul 21
2 ECLI:EU:F:2010 :32SUMAR—CAUZAF-7/08DEP
SCHÖNBERGER/PARLAMENTULEUROPEAN
2. Instanța Uniunii nu este abilitată să fixeze ono rariile da torate de părți propriilor avocați, ci să 
stabilească cuantumul limită în care aceste ono rarii p ot fi recuperate de la partea obligată la plata 
cheltuielilor de judecată. Pronunțându-se asupra cererii d e stabilire a c heltuielilor de judecată, instanța 
Uniunii nu trebuie să ia î n considerare un tarif național de stabilire a ono rariilor avocaților și nici un 
eventual acord încheiat în această privință între partea interesată și agenții sau consilierii acesteia. În 
lipsa unor di spoziții di n dr eptul Uniunii care să stabilească anumite tarife, instanța trebuie să 
aprecieze în m od liber da tele cauzei, ținând seama de obiectul și de natura litigiului, de importanța 
acestuia di n pe rspectiva dr eptului Uniunii, precum și de di ficultățile cauzei, de amploarea m uncii 
agenților sau a c onsilierilor implicați pe c are a p utut-o necesita procedura c ontencioasă și de 
interesele economice avute de părți în cadrul litigiului.
În plus, în ceea ce privește cheltuielile de deplasare efectuate de avocați, pot face obiectul unei 
rambursări, în principiu, numai cheltuielile de deplasare efectuate de avocat pentru a s e deplasa de la 
cabinetul său la ședința Tribunalului desfășurată la Luxemburg.
Cu toate acestea, nu este exclus ca, la momentul la care Tribunalul stabilește da ta ședinței, avocatul 
respectiv să fi contractat deja angajamente de natură profesională într-un alt oraș decât cel în care se 
află sediul cabinetului său. Or, profesia de avocat beneficiază de dreptul la libera prestare a s erviciilor 
în interiorul Uniunii. De aceea, cheltuielile pe ntru a e fectua deplasarea din orașul în care prestează 
serviciile profesionale me nționate mai sus la ședința desfășurată la Luxemburg pot fi considerate de 
asemenea cheltuieli necesare. Avocatul are totuși obligația, într-un astfel de caz, să dovedească 
angajamentul profesional într-un alt oraș decât cel în care se află sediul cabinetului său, precum și 
existența cheltuielilor de deplasare la Luxemburg generate de acesta.
(a se vedea punctele 24, 25, 36 ș i 37)
Trimitere la:
Tribunalul Funcției Publice: X/Parlamentul European, citată anterior, punctele 22 și 23
3. Articolul 92 di n Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcției Publice, referitor la procedura 
de contestare a c heltuielilor, nu prevede, spre deosebire de articolul 86 di n regulamentul me nționat, că 
în hotărârea sau în ordonanța prin care se finalizează judecata se dispune cu privire la cheltuielile de 
judecată. Astfel, da că, pronunțându-se în cadrul unei acțiuni întemeiate pe ar ticolul 92 di n 
regulamentul de procedură, cu privire la contestarea cheltuielilor din acțiunea principală, instanța 
Uniunii ar di spune cu privire la cheltuielile care fac obiectul contestației și, pe c ale separată, cu privire 
la no ile cheltuieli efectuate în cadrul acțiunii de contestare a c heltuielilor, aceasta ar p utea fi sesizată 
ulterior, dacă este cazul, cu o no uă contestație în ceea ce privește no ile cheltuieli. Nu este necesară, 
așadar , pronunțarea pe c ale separată cu privire la cheltuielile efectuate și la ono rariile plătite în cadrul 
procedurii d e stabilire a c heltuielilor de judecată în fața Tribunalului. Totuși, atunci când stabilește 
cheltuielile recuperabile, instanța Uniunii are obligația de a ț ine seama de toate circumstanțele cauzei 
până la momentul adoptării ordonanței de stabilire a c heltuielilor.
(a se vedea punctele 45-47)
Trimitere la:
Tribunalul Funcției Publice: X/Parlamentul European, citată anterior, punctul 40 și jurisprudența citată