46

Pentru a justifica includerea numelui reclamantului pe listele în cauză, Consiliul a furnizat documentul WK 1755/2020 INIT, care cuprinde informații accesibile publicului, și anume linkuri, articole de presă și capturi de ecran care provin: – de pe site‑ul internet „Aliqtisadi”, consultat la 24 septembrie 2018, pe care reclamantul este prezentat ca directorul Camerei de Comerț siriano‑turcă, proprietarul Sabra Maritime Agency și un investitor în sectorul turismului; reclamantul este descris de asemenea ca fiind unul dintre cei mai importanți 100 de oameni de afaceri din Siria, președintele fondator al Camerei de navigație maritimă siriene, precum și un asociat fondator al Phoenicia Tourism Company, la care deține 85 % din capital; – de pe site‑ul internet „Syriandays”, care, într‑un articol publicat la 10 februarie 2015, intitulat „Abdelkader Sabra is the President of the Syrian Chamber of Shipping” (Abdelkader Sabra, este președintele Camerei de navigație maritimă siriene), arată că comitetul directorilor Camerei de navigație maritimă siriene a organizat prima reuniune a celei de a treia ședințe a alegerilor în prezența ministrului transportului sirian, acesta din urmă făcând referire la rolul important al camerei respective; în plus, articolul dă numele persoanelor care au câștigat votul pentru atribuirea diferitor posturi, numele reclamantului figurând în acesta ca obținând postul de președinte; în sfârșit, se menționează că această cameră a fost creată prin Legea nr. 20 din 2006 și se distinge pentru susținerea sa în sectorul transportului maritim; – de pe site‑ul internet „The Syria Report”, consultat la 31 octombrie 2018, care arată că Phoenicia Tourism Company a fost înființată la 5 iulie 2012 la Tartus (Siria) în sectorul dezvoltării proiectelor hoteliere și, în plus, semnalează că reclamantul deține 85 % din acțiunile acestei societăți, capitalul total fiind de 1 milion de lire siriene (SYP) (aproximativ 1313 de euro); – de pe site‑ul internet „The Syria Report”, care, într‑un articol publicat la 26 noiembrie 2012, intitulat „Ministry of Tourism Awards New Contract to manage Arwad Hotel” (Ministerul Turismului atribuie un nou contract pentru administrarea hotelului din Arwad), arată că Ministerul Turismului sirian a atribuit Phoenicia Tourism Company un contract pentru dezvoltarea și administrarea unui hotel de patru stele situat pe insula Arwad (Siria), durata contractului fiind stabilită pentru 60 de ani; potrivit articolului, hotelul va avea 150 de paturi, iar costul de dezvoltare este estimat la 700 de milioane SYP (aproximativ 919009 de euro); se arată de asemenea că reclamantul, descris ca un investitor cunoscut din Tartus, își desfășoară activitatea în mai multe sectoare, printre care sectorul maritim și cel al comerțului; – de pe site‑ul internet „The Syria Report”, consultat la 1 noiembrie 2018, potrivit căruia reclamantul este directorul general al Sabra Group, care include Agenția maritimă Riamar Shipping, care deține opt nave amarate în portul Tartus; se arată de asemenea că Sabra Group exportă ulei de măsline și are 250 de angajați; – de la agenția de presă Reuters, care, într‑un articol din 15 noiembrie 2013, intitulat „Exclusive – [Bashar Al‑] Assad allies profit from Syria’s lucrative food trade” (În exclusivitate – Aliații Bashar Al‑Assad beneficiază de comerțul lucrativ cu produse alimentare sirian), semnalează că, prin utilizarea unor societăți fictive și a întreprinderilor de transport maritim, o rețea comercială și logistică discretă se remarcă și are ca scop nu numai obținerea de produse alimentare, ci și generarea unor mari câștiguri pentru membrii cercului restrâns al Bashar Al‑Assad; potrivit acestui articol, Yass Marine, înregistrată la Tripoli (Liban) și în Siria, ar face parte din aceste întreprinderi; articolul semnalează că, potrivit informațiilor privind traficul maritim ale societății de analiză a datelor maritime Windward, vrachiere cu marfă solidă ale Yass Marine au efectuat livrări în Siria în ultimele luni provenind din porturile din Ucraina, din Rusia și din Liban; în plus, potrivit articolului, reclamantul, unul dintre cei mai importanți magnați maritimi din Siria, ar fi implicat în comerțul maritim către aceste țări; în sfârșit, articolul semnalează că site‑uri internet ale opoziției, precum și un registru al afacerilor arată că reclamantul era acționar al Cham Holding, o societate „sancționată” și legată de Rami Makhlouf; – de la ziarul Le Monde, care, într‑un articol publicat la 30 mai 2014, intitulat „Acești oligarhi sirieni care susțin regimul [lui Bashar Al‑]Assad”, arată că Rami Makhlouf, împreună cu alte trei persoane, printre care și reclamantul, a investit în importul de produse alimentare, printre care grâu, orez, zahăr și ceai, care nu sunt supuse embargoului european, spre deosebire de petrol; – de pe site‑ul internet „World Crunch”, care, într‑un articol publicat la 3 iunie 2014, intitulat „The Shady Syrian Oligarchs Who Keep The Regime afloat” (Oligarhii sirieni suspicioși care mențin regimul sirian pe linia de plutire), reia, în ceea ce îl privește pe reclamant, aceleași informații precum cele semnalate în articolul din ziarul Le Monde citat la liniuța de mai sus; – de pe site‑ul internet „Eqtsad”, care, într‑un articol publicat la 27 ianuarie 2019, intitulat „Abdelkader Sabra, partner of Rami Makhlouf, who is still Raising the Turkish flag in the office” (Abdelkader Sabra, asociat al Rami Makhlouf care ridică încă drapelul turc în biroul său), îl descrie pe reclamant ca beneficiind de politica lui Bashar Al‑Assad care, începând din anul 2002, a permis unei „clase sociale importante” să investească în Siria; potrivit articolului, acesta a înființat Agenția maritimă Abdul kader Sabra (denumită în continuare „AKSSA”) în anul 2002, societate care a ajuns să aibă o flotă de peste 350 de nave; articolul indică de asemenea că acesta este președintele Camerei de navigație maritimă siriene de la înființarea sa în anul 2006, precum și directorul Camerei de Comerț siriano‑turcă și vicepreședintele Camerei de Comerț siriano‑rusă; este, de asemenea, descris ca fiind unul dintre asociații importanți ai Rami Makhlouf; potrivit acestui articol, activitățile reclamantului în sectorul maritim îi permiteau să efectueze relații comerciale cu mai multe țări, printre care în special Italia, Grecia, Turcia și Cipru; în această privință, potrivit articolului, reclamantul a fost numit director al Camerei de Comerț siriano‑turcă, având un rol major în dezvoltarea relațiilor comerciale și politice cu Turcia; articolul semnalează de asemenea că reclamantul a investit în „sistemul Assad” în cel mai bun mod posibil, devenind o figură importantă în mai multe sectoare; în plus, potrivit articolului, începând din 2005, acesta a început să își extindă activitățile și a investit în domeniul imobiliar și al comerțului cu produse alimentare cu Rami Makhlouf; articolul indică de asemenea că a întemeiat o uzină de producție de ulei de măsline, produs pe care l‑a exportat în cantități mari, precum și o altă uzină pentru fabricarea recipientelor din sticlă, din plastic și din metal; potrivit articolului, după revoluția din 2011 și adoptarea unor „sancțiuni” împotriva Cham Holding și a bărbaților de afaceri implicați în această societate, reclamantul s‑a retras rapid din această societate și și‑a proclamat nevinovăția; din anul 2012, continuă articolul, acesta s‑a deplasat progresiv în Liban și și‑a gestionat afacerile din această țară, ceea ce a determinat regimul să îi pună sub sechestru proprietățile imobiliare și mobiliare, acuzându‑l că a introdus bunuri de contrabandă în Siria; potrivit articolului menționat, acest lucru a fost descris de un număr important de observatori drept o tentativă de a‑l proteja, în special de „sancțiuni”, cu condiția să furnizeze anumite servicii regimului sirian din alt loc; articolul adaugă că nu a existat nicio veste referitoare la reclamant până la începutul anului 2018, an în care acesta din urmă și alți oameni de afaceri sirieni au obținut cetățenia libaneză; în sfârșit, în această privință, articolul indică, pe de o parte, că mass‑media libaneză a lansat o campanie împotriva sa, acuzând statul libanez de complot cu oameni de afaceri pentru a găsi un mijloc de a eluda măsurile restrictive care le sunt impuse, și, pe de altă parte, că acesta a obținut cetățenia libaneză datorită activității sale cu Hezbollah, care variază de la spălare de bani la aprovizionări comerciale pentru partid, activități pentru care s‑a servit de flota sa de nave; – de pe site‑ul internet „The Syria Report”, care, într‑un articol publicat la 5 iunie 2018, intitulat „Dozens of Syrian Investors to be granted Lebanese Citizenship” (Zeci de investitori sirieni vor obține cetățenia libaneză), semnalează că reclamantul este un investitor important din Tartus care își desfășoară activitatea în sectorul maritim, că, în plus, numeroși investitori sirieni se confruntă cu probleme pentru a deschide și pentru a opera un cont bancar în Liban și că obținerea unei cărți de identitate libaneze ar ajuta la depășirea acestei dificultăți și ar putea fi solicitată pentru acest motiv; – de pe site‑ul internet „al Arabiya News”, care, într‑un articol publicat la 8 iunie 2018, intitulat „Lebanese naționality to Syria involved in smuggling… Know it!” [Cetățenia libaneză pentru Siria implicată în contrabandă... Să o știți!], se referă la controversa creată prin acordarea cetățeniei libaneze unui mare număr de persoane din mai multe țări, printre care Siria; potrivit acestui articol, reclamantul figurează printre persoanele care au fost naturalizate; este descris aici că acesta are relații financiare „suspicioase” cu regimul lui Bashar Al‑Assad și în special cu Rami Makhlouf; în această privință, articolul citează informațiile privind parteneriatul dintre acesta din urmă și reclamant, astfel cum reies din articolul din 30 mai 2014 publicat de Le Monde, menționat mai sus; articolul semnalează că reclamantul este un „om de birou”, că era ambasador onorific al Turciei în Siria, că a ocupat funcția de director al Camerei de Comerț siriano‑turcă în anul 2012 și că a fost vicepreședinte al Camerei de Comerț siriano‑rusă de la înființarea sa; acesta adaugă că reclamantul este președintele Camerei de navigație maritimă siriană, că este un acționar al Cham Holding, dar că includerea acestei societăți pe listele măsurilor restrictive ale Uniunii și ale Statelor Unite ale Americii l‑a determinat să se îndepărteze de mass‑media și să se prezinte ca nemaifăcând parte din acestea; articolul adaugă că AKSSA, o companie maritimă specializată în administrarea și în proprietatea navelor, are două sucursale în Italia și în Grecia și deține, în plus, OVO (Olive Virgin Oil Company), care exportă ulei de măsline; articolul menționează de asemenea una dintre cele mai mari uzine din regiune, care produce recipiente din sticlă, din metal și din plastic; potrivit articolului menționat, reclamantul este președintele Abdelkader Sabra Group, cu sediul în provincia care se află pe coasta Tartus; în sfârșit, articolul menționează că bunurile imobile și mobile ale AKSSA au fost puse sub sechestru în anul 2012 în temeiul deciziei nr. 932 a Ministerului Finanțelor sirian, ca urmare a unei încălcări a normelor de import constând în contrabanda de bunuri în cauza nr. 208 din anul 2012; articolul adaugă că reclamantul a decis să soluționeze cauza pe cale amiabilă, astfel încât punerea sub sechestru a fost ridicată după plata unei amenzi; – de pe site‑ul internet „Asharq Al‑Awsat”, care, într‑un articol publicat la 8 iunie 2018, intitulat „Exclusive – 4 «Suspicious» Names behind freezing of Lebanon’s Naturalization decree” (În exclusivitate – 4 nume „suspecte” aflate la originea suspendării decretului de naturalizare libanez), furnizează detalii privind publicarea de către autoritățile libaneze a 400 de nume de persoane care au dobândit cetățenia libaneză conform unui decret guvernamental controversat și îl menționează, în plus, pe reclamant ca fiind președintele Camerei de navigație maritimă siriană; – de pe site‑ul internet „Enab Baladi”, care, într‑un articol din 10 iunie 2018, intitulat „The establishment of companies and naturalization... Lebanon ride [Bashar Al‑]Assad to circumvent sanctions” (Crearea de societăți și naturalizarea... Libanul îl ajută pe Bashar Al‑Assad pentru eludarea sancțiunilor), indică faptul că printre numele persoanelor care au fost incluse în decretul de naturalizare libanez figurează cel al reclamantului, descris ca fiind unul dintre cei 100 de oameni de afaceri cei mai importanți din Siria; potrivit articolului, acesta deține Sabra Maritime Agency, este directorul Camerei de Comerț siriano‑turcă și este „primul” președinte al Camerei de navigație maritimă siriană; articolul menționează de asemenea Cham Holding, deținută de Rami Makhlouf, din care s‑a retras după ce Statele Unite ale Americii au impus „sancțiuni” în privința acestei societăți; în sfârșit, articolul adaugă că, potrivit unui analist, oameni de afaceri sirieni doresc să se elibereze de „sancțiunile” impuse împotriva lor; în această privință, obținerea cetățeniei libaneze le permite, potrivit articolului, să deschidă conturi și să facă depozite în bănci libaneze; – de pe site‑ul internet „Al Janoubia”, care, într‑un articol publicat la 8 iunie 2018, intitulat „Abdelkader Sabra became Lebanese” (Abdelkader Sabra a devenit libanez), precizează că numele reclamantului a devenit recent celebru ca urmare a decretului de naturalizare publicat în Liban, că este apropiat al președintelui Bashar Al‑Assad și este un acționar important al Cham Holding, deținută de Rami Makhlouf; – de pe site‑ul internet al Middle East Institute for Research and Strategic Studies (MEIRSS), care, într‑un articol publicat la 20 iunie 2018, intitulat „Lebanese Nationalization decree: Sanction Evasion & Shady Business?” (Decretul libanez de naturalizare: eludarea sancțiunilor și afaceri suspicioase?) menționează decretul prezidențial care a acordat cetățenia libaneză unui număr de 407 de străini din diferite țări; articolul se referă de asemenea la controversa politică și mediatică generată de acest decret, precizează că mai multor oameni de afaceri sirieni apropiați ai președintelui Bashar Al‑Assad li s‑a acordat cetățenia libaneză, că numărul de indivizi naturalizați sunt legați financiar și politic de regimul sirian și fac obiectul unei monitorizări continue și al unor măsuri restrictive din partea Uniunii și a Statelor Unite ale Americii și că, pe de altă parte, reclamantul, căruia i s‑a încredințat cetățenia libaneză, este un membru al Uniunii Europene. În sfârșit, articolul arată că acesta a contribuit la înființarea unei societăți în Liban, denumită Yass Marine Group, care a fost implicată într‑un scandal în Siria privind siguranța alimentară.