RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 179/13

Recurs introdus la 27 aprilie 2011 de Formula One Licensing BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 17 februarie 2011 în cauza T-10/09, Formula One Licensing BV/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Global Sports Media Ltd

(Cauza C-196/11 P)

2011/C 179/25

Limba de procedură: engleza

Părțile

Recurentă: Formula One Licensing BV (reprezentanți: K. Sandberg, B. Klingberg, avocați)

Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Global Sports Media Ltd

Concluziile recurentei

Recurenta solicită Curții:

— anularea hotărârii atacate;

— admiterea cererii recurentei de anulare a Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 16 octombrie 2008, în cauza R 7/2008-1, sau, în subsidiar, trimiterea cauzei Tribunalului spre rejudecare; și

— obligarea OAPI și a intervenientei să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de recurentă, atât în primă instanță, cât și în recurs.

Motivele și principalele argumente

Recurenta susține încălcarea dreptului Uniunii, și anume aplicarea eronată a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 (1) (devenit Regulamentul nr. 207/2009), precum și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94, întemeindu-se pe următoarele argumente principale:

1. Tribunalul a încălcat articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 în măsura în care: 1.1. a săvârșit o eroare de drept în examinarea caracterului distinctiv al denumirii „F 1”. În primul rând, Tribunalul a încălcat regula, stabilită de o jurisprudență constantă, potrivit căreia caracterul distinctiv al unei mărci trebuie evaluat făcându-se referire la produse și servicii concrete vizate de marcă. În al doilea rând, concluziile respective se bazau pe o denaturare a faptelor. În al treilea rând, Tribunalul nu a aplicat regula, stabilită de o jurisprudență constantă, potrivit căreia dobândirea caracterului distinctiv al unei mărci poate rezulta inclusiv din utilizarea acesteia ca parte a altei mărci înregistrate. În al patrulea rând, concluziile Tribunalului în această privință au determinat o anulare de facto inadmisibilă a mărcilor înregistrate de recurentă „F 1” într-o prezentare grafică standard. 1.2. Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în examinarea riscului de confuzie în temeiul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94, atât în ceea ce privește mărcile „F 1” ale opozantei într-o prezentare grafică standard, cât și în ceea ce privește logotipul „F 1 Formula 1”. În primul rând, acesta nu a luat în considerare factorul pertinent legat de gradul de identitate sau de gradul ridicat de similitudine a produselor și serviciilor, în pofida propriilor concluzii potrivit cărora semnele prezintă un anumit grad de similitudine. În al doilea rând, acesta s-a concentrat asupra factorului legat de caracterul distinctiv al termenului „F 1”, excluzând alți factori relevanți confirmați în jurisprudența constantă. În al treilea rând, acesta nu a apreciat similitudinea semnelor în funcție de gradul de asemănare dintre acestea.

2. Tribunalul a încălcat articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94 în măsura în care: 2.1. a exclus, în mod eronat, renumele mărcilor recurentei „F 1” într-o prezentare grafică standard. 2.2. în plus, a săvârșit o eroare în examinarea similitudinii semnelor în raport cu logotipul „F1 Formula 1” al mărcii opozantei, prezumând în mod eronat că termenul „F 1” nu prezintă caracter distinctiv.

(1) Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).