Comisia se bazează în mod întemeiat pe o prezumție generală rezultată din excepțiile prevăzute la articolul 4 alineatul (2) prima și a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei pentru a refuza accesul la documentele care figurează în dosarul anchetei privind o procedură pentru abuz de poziție dominantă, apreciind că divulgarea acestor documente ar putea aduce, în principiu, atingere protecției intereselor comerciale ale întreprinderilor implicate într‑o astfel de procedură, precum și protecției obiectivelor activităților de anchetă referitoare la aceasta.

O asemenea prezumție generală poate rezulta astfel, în ceea ce privește procedurile de aplicare a articolului 102 TFUE, din dispozițiile Regulamentului nr. 1/2003 și ale Regulamentului nr. 773/2004 privind desfășurarea procedurilor puse în aplicare de Comisie în temeiul articolelor 101 și 102 TFUE, care reglementează în mod specific dreptul de acces la documentele care figurează în dosarele Comisiei cu privire la aceste proceduri. În această privință, articolul 27 alineatul (2) și articolul 28 din Regulamentul nr. 1/2003, precum și articolele 6, 8, 15 și 16 din Regulamentul nr. 773/2004 reglementează în mod restrictiv utilizarea documentelor care figurează în dosarul privind o procedură de aplicare a articolului 102 TFUE, limitând accesul la dosar la părțile în cauză și la autorii plângerii pe care Comisia are intenția să o respingă, sub rezerva nedivulgării secretelor comerciale și a altor informații confidențiale ale întreprinderilor și nici a documentelor interne ale Comisiei și ale autorităților de concurență din statele membre, cu condiția ca documentele la care se acordă accesul să nu fie utilizate decât în scopul unor proceduri judiciare sau administrative având ca obiect aplicarea articolului 102 TFUE. Rezultă nu numai că părțile la o procedură de aplicare a articolului 102 TFUE nu dispun de un drept de acces nelimitat la documentele care figurează în dosarul Comisiei, ci și că, în plus, terții, cu excepția autorilor plângerii, nu dispun, în cadrul unei asemenea proceduri, de dreptul de acces la documentele din dosarul Comisiei.

În aceste condiții, un acces generalizat, în temeiul Regulamentului nr. 1049/2001, la documentele schimbate, în cadrul unei proceduri de aplicare a articolului 102 TFUE, între Comisie și părțile vizate de această procedură sau terți ar fi de natură să pericliteze echilibrul pe care legiuitorul Uniunii a dorit să îl asigure, prin Regulamentele nr. 1/2003 și nr. 773/2004, între obligația întreprinderilor în cauză de a comunica Comisiei informații comerciale eventual sensibile și garanția protecției consolidate aferente, în temeiul secretului profesional și al secretului de afaceri, informațiilor comunicate astfel Comisiei. În această privință, activitatea administrativă a Comisiei nu impune aceeași întindere a accesului la documente precum cea impusă de activitatea legislativă a unei instituții a Uniunii.

Pe de altă parte, ținând seama de natura intereselor protejate, existența unei prezumții generale se impune independent de aspectul dacă cererea de acces privește o procedură de anchetă deja încheiată sau o procedură în curs. Astfel, publicarea informațiilor sensibile referitoare la activitățile economice ale întreprinderilor implicate este susceptibilă să aducă atingere intereselor comerciale ale acestora independent de existența unei proceduri de anchetă aflate în curs. În plus, perspectiva unei astfel de publicări după închiderea procedurii de anchetă ar risca să dăuneze disponibilității întreprinderilor de a colabora atunci când o astfel de procedură este pendinte.

(a se vedea punctele 32, 37, 38, 41, 42, 45 și 53)