În cadrul unei proceduri privind o încălcare a normelor de concurență ale Uniunii, pentru a păstra efectul util al articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003, Comisia are dreptul să oblige o întreprindere să furnizeze toate informațiile necesare privind faptele de care aceasta poate avea cunoștință și să îi comunice, dacă este cazul, documentele aferente care sunt în posesia sa, chiar dacă acestea pot fi utilizate la stabilirea, în privința sa ori împotriva altei întreprinderi, a existenței unui comportament anticoncurențial.

Noțiunea de informații necesare trebuie interpretată în funcție de finalitățile în vederea cărora au fost conferite Comisiei competențele de investigare în cauză. Este îndeplinită cerința unei corelări între solicitarea de informații și încălcarea prezumată în condițiile în care, în acest stadiu al procedurii, se poate considera în mod legitim că există un raport între solicitarea respectivă și încălcarea prezumată, în sensul că se poate presupune în mod rezonabil de către Comisie că documentul o va ajuta să determine existența încălcării pretinse. În plus, poate fi solicitată de Comisie numai comunicarea unor informații susceptibile să îi permită să verifice prezumțiile privind săvârșirea încălcării ce justifică desfășurarea investigației și care sunt indicate în solicitarea de informații. Pe de altă parte, având în vedere competența largă de investigare și de verificare a Comisiei, ea este cea care trebuie să aprecieze necesitatea informațiilor pe care le solicită întreprinderilor vizate. În plus, întreprinderea care face obiectul unei măsuri de investigare este supusă unei obligații de colaborare activă, care implică faptul că ține la dispoziția Comisiei toate informațiile referitoare la obiectul investigației.

Având în vedere textul articolului 18 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1/2003, finalitatea acestuia și principiile citate anterior, competențele de investigare care sunt prevăzute de această dispoziție nu sunt subordonate decât cerinței necesității informațiilor solicitate, apreciată de Comisie, pentru a verifica prezumțiile existenței unei încălcări care justifică desfășurarea investigației și în special identificarea abuzului de poziție dominantă interzis de articolul 82 CE și de articolul 102 TFUE. Astfel, orice interpretare a articolului 18 alineatul (1) citat anterior care s-ar finaliza cu a interzice Comisiei, din principiu, să solicite unei întreprinderi informații referitoare la o perioadă în care normele de concurență ale Uniunii nu îi erau aplicabile, în condițiile în care astfel de informații ar fi necesare pentru a se identifica o eventuală încălcare a normelor respective din momentul în care i-ar fi aplicabile, ar fi susceptibilă să lipsească această dispoziție de efect util și ar fi contrară obligației Comisiei de a examina cu atenție și cu imparțialitate toate elementele relevante ale cauzei. În consecință, nu se poate susține că, din principiu, Comisia nu poate să se întemeieze pe informații care au legătură cu comportamentul întreprinderii anterior aderării statului membru în care este stabilită pentru a aprecia compatibilitatea cu normele de concurență ale Uniunii a practicilor acesteia ulterioare aderării menționate.

(a se vedea punctele 41-45 și 52)