Keywords

Summary



Keywords

1. Concurență — Amenzi — Cuantum — Stabilire — Cuantum maxim

[Regulamentul nr. 17 al Consiliului, art. 15 alin. (2) primul paragraf]

2. Concurență — Amenzi — Cuantum — Stabilire — Cuantum maxim

[Regulamentul nr. 17 al Consiliului, art. 15 alin. (2) primul paragraf]

3. Concurență — Amenzi — Cuantum — Stabilire — Cuantum maxim

(Regulamentul nr. 17; Comunicarea 98/C 9/03 a Comisiei)

Summary

1. Plafonul privind cifra de afaceri prevăzut la articolul 15 alineatul (2) primul paragraf din Regulamentul nr. 17 are drept scop să evite ca amenzile aplicate de către Comisie să fie disproporționate în raport cu importanța întreprinderii vizate. Rezultă că, pentru stabilirea noțiunii „exercițiu financiar precedent”, Comisia trebuie să aprecieze, în fiecare caz și ținând cont de context, precum și de obiectivele urmărite prin regimul de sancțiuni instituit prin Regulamentul nr. 17, impactul asupra întreprinderii vizate, ținând cont în special de o cifră de afaceri care reflectă situația economică reală a acesteia în perioada în care a fost săvârșită încălcarea. În consecință, în cazul în care întreprinderea vizată nu a realizat nicio cifră de afaceri în cursul exercițiului financiar anterior adoptării deciziei Comisiei, aceasta din urmă este autorizată să se refere la un alt exercițiu financiar pentru a fi în măsură să evalueze corect resursele financiare ale acestei întreprinderi și să se asigure că amenda are un caracter disuasiv suficient. În plus, stabilirea plafonului amenzii nu reprezintă o simplă chestiune de alegere între cele două posibilități prevăzute la articolul 15 alineatul (2) primul paragraf din Regulamentul nr. 17, și anume între o amendă maximă de un milion de euro și un plafon stabilit prin referire la cifra de afaceri a întreprinderii vizate.

(a se vedea punctele 24, 25, 30 și 31)

2. Cu privire la stabilirea exercițiului financiar care să fie luat în considerare pentru asigurarea respectării plafonului de 10 % din cifra de afaceri aplicabil amenzilor impuse în cazul încălcării regulilor comunitare de concurență, Comisia nu încalcă principiul egalității de tratament atunci când aplică uneia dintre întreprinderile participante la o înțelegere, dar care nu a realizat nicio cifră de afaceri în cursul exercițiului financiar anterior adoptării deciziei de sancționare, un tratament diferit față de cel aplicat altor participante la înțelegere, care sunt în continuare active la momentul adoptării deciziei menționate și care au realizat în cursul exercițiului financiar anterior o cifră de afaceri care constituie un indiciu sigur al situației lor economice.

Pe de altă parte, în cadrul calculului amenzilor aplicate în temeiul articolului 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17, un tratament diferențiat între întreprinderile vizate este inerent în cadrul exercitării competențelor care revin Comisiei în temeiul acestei dispoziții. Într‑adevăr, în cadrul competenței sale de apreciere, Comisia are obligația să individualizeze sancțiunea în funcție de comportamentele și de caracteristicile proprii întreprinderilor vizate în vederea garantării, în fiecare caz în speță, a deplinei eficacități a regulilor comunitare de concurență.

În sfârșit, presupunând că, anterior, practica Comisiei a fost diferită cu privire la o întreprindere care a săvârșit o încălcare și care s‑a retras de pe piața vizată de încălcare anterior adoptării deciziei de sancționare, această schimbare de practică nu ar putea constitui o încălcare a principiului protecției încrederii legitime, întrucât o practică decizională a Comisiei nu ar putea servi drept cadru juridic cu privire la amenzile în materie de concurență.

(a se vedea punctele 41-44 și 60-62)

3. Dispozițiile care guvernează punerea în aplicare a regulilor comunitare de concurență, în special Regulamentul nr. 17 și liniile directoare, permit întreprinderilor să prevadă cu certitudine consecințele financiare susceptibile să decurgă din încălcarea regulilor menționate. În consecință, principiul securității juridice nu poate să ofere unei întreprinderi garanția că încetarea activităților sale comerciale în sectorul vizat ar avea drept consecință faptul că aceasta ar putea evita aplicarea unei amenzi pentru încălcarea săvârșită în sectorul menționat.

În plus, cu privire la competența de apreciere de care dispune Comisia în materie, o întreprindere care a participat la o înțelegere nu ar putea ști cu certitudine cuantumul amenzii susceptibile de a‑i fi aplicată de către Comisie în cadrul aplicării dispozițiilor Regulamentului nr. 17. În aceste condiții, faptul că aceasta nu era în măsură să cunoască anticipat anul de referință pertinent pentru stabilirea plafonului amenzii nu constituie prin el însuși o încălcare a principiului securității juridice.

(a se vedea punctele 80, 81, 83 și 84)