RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 55/7

Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Regatul Unit) — Repertoire Culinaire Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Cauza C-163/09) (1)

(Directiva 92/83/CEE - Armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice - Articolul 20 prima liniuță și articolul 27 alineatul (1) literele (e) și (f) - Vin, porto și coniac de bucătărie)

2011/C 55/10

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Părțile din acțiunea principală

Reclamantă: Repertoire Culinaire Ltd

Pârât: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Obiectul

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — VAT and Duties Tribunal, Londra — Interpretarea articolului 20 și a articolului 27 alineatul (1) literele (e) și (f) din Directiva 92/83/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice (JO L 316, p. 21, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 152) — Scutire de accize — Vin, porto și congnac de bucătărie având în conținut sare și piper

Dispozitivul

1. Articolul 20 prima liniuță din Directiva 92/83/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice trebuie interpretat în sensul că definiția „alcoolului etilic” cuprinsă în această dispoziție se aplică vinului de bucătărie și portoului de bucătărie.

2. În împrejurări precum cele în cauză în acțiunea principală, scutirea de accizele armonizate a vinului de bucătărie, a portoului de bucătărie și a coniacului de bucătărie este de natură să intre sub incidența articolului 27 alineatul (1) litera (f) din Directiva 92/83.

3. În ipoteza în care produse precum vinul de bucătărie, portoul de bucătărie și coniacul de bucătărie în cauză în acțiunea principală, care au fost considerate ca nefiind supuse accizelor sau ca fiind scutite de acestea în temeiul Directivei 92/83 și au fost puse în consum în statul membru în care au fost produse, sunt destinate să fie comercializate în alt stat membru, acesta din urmă trebuie să rezerve un tratament identic acestor produse pe teritoriul său, cu excepția cazului în care există elemente concrete, obiective și verificabile care să indice că primul stat membru nu a aplicat în mod corect dispozițiile acestei directive sau că, în conformitate cu articolul 27 alineatul (1) din aceasta, adoptarea unor măsuri ce urmăresc evitarea unei evaziuni, a unei eludări sau a unui abuz ce poate apărea în domeniul scutirii de accize, precum și asigurarea aplicării corecte și directe a acestora din urmă este justificată.

4. Articolul 27 alineatul (1) litera (f) din Directiva 92/83 trebuie interpretat în sensul că acordarea scutirii prevăzute de această dispoziție nu poate fi subordonată respectării unor condiții precum cele prevăzute de reglementarea națională în cauză în acțiunea principală, și anume o limitare a persoanelor autorizate să introducă o cerere de rambursare, un termen de patru luni pentru prezentarea unei astfel de cereri și stabilirea unei valori maxime de rambursare decât dacă rezultă din elemente concrete, obiective și verificabile că aceste condiții sunt necesare pentru a asigura aplicarea corectă și directă a scutirii menționate, precum și pentru evitarea unor evaziuni, eludări sau abuzuri. Revine instanței de trimitere să verifice dacă aceasta este situația în ceea ce privește condițiile prevăzute de această reglementare.

(1) JO C 180, 1.8.2009.