27

Tribunalul a rezumat istoricul litigiului la punctele 22-43 din hotărârea atacată după cum urmează: „22 La 18 ianuarie 1999, Konsortium Südtiroler Baumschuler, a cărui succesoare în drepturi este [Schniga], a depus o cerere de protecție a soiurilor de plante la OCSP, în temeiul [regulamentului de bază] […] Această cerere a fost înregistrată cu numărul 1999/0033. Soiul de plante pentru care s‑a solicitat astfel protecția este soiul de mere din specia Malus Mill denumit Gala Schnitzer (denumit în continuare «soiul candidat»). 23 [În luna] februarie 1999, OCSP a însărcinat centrul de examinare al Bundessortenamt (Oficiul Federal German pentru Soiuri de Plante, denumit în continuare «BSA») cu sediul în Wurzen (Germania) să efectueze examinarea tehnică a soiului candidat, în conformitate cu articolul 55 alineatul (1) din [regulamentul de bază]. În vederea acestei examinări, soiul Baigent (denumit în continuare «soiul de referință»), considerat ca fiind cel mai apropiat de soiul candidat, a fost utilizat ca soi de comparație. 24 S‑a dovedit, [în cursul anului] 2001, că materialul vegetal prezentat de Schniga în vederea examinării tehnice era purtător de viruși. Examinarea tehnică a fost, prin urmare, suspendată, apoi a fost reluată, în primăvara anului 2002, după ce OCSP a autorizat Schniga să prezinte un nou material, necontaminat, din soiul candidat. Examinarea a continuat în cursul anilor 2003 și 2004 […] 25 Prin scrisoarea din 18 ianuarie 2005, BSA a indicat OCSP următoarele: «La 13 ianuarie 2005, v‑am trimis raportul intermediar privind examinarea DUS a soiului [candidat] în numele [OCSP]. Considerăm că soiul candidat este distinct de soiul [de referință] în temeiul unui caracter care, în prezent, nu este preluat în [Protocolul] OCSP TP/14/1: „Floare: colorația de la baza filamentelor (după dehiscența anterelor)” […] […] S‑au prezentat elemente de probă pentru a susține că acest caracter este suficient de omogen și de reproductibil și face dovada unor diferențe suficiente între soiuri și, prin urmare, permite stabilirea distincției […] În acest context, includerea caracterului în cauză a fost propusă în cursul revizuirii [Protocolului OCSP TG/14/9], însă această propunere a fost respinsă pentru a reduce numărul caracterelor la un număr rezonabil. Intenția noastră a fost susținută și ni s‑a recomandat să trimitem, împreună cu raportul intermediar, o cerere de autorizare a utilizării acestui caracter în calitate de caracter nou, în conformitate cu [Protocolul] OCSP TP/14/1, punctul [III 3]». 26 OCSP a transmis societății Schniga un nou raport intermediar complementar la 7 februarie 2005, cu mențiunea «fără observații speciale». 27 La 19 decembrie 2005, BSA a adresat OCSP și societății Schniga raportul său final de examinare tehnică (denumit în continuare «raportul final de examinare»), concluzionând că soiul candidat era omogen, stabil și distinct de soiul de referință, în temeiul caracterului «Fruct: lățimea striațiilor». 28 Raportul final de examinare indică, la punctul 9, în rubrica «Data și/sau numărul de document al principiilor directoare pentru examinarea națională», mențiunea «2003-03-27 OCSP TP/14/1». 29 Din cuprinsul punctelor 16 și 17 din raportul final de examinare, în ceea ce privește comparația dintre soiul candidat și soiul de referință, rezultă că soiul candidat prezintă striații late (nota 7), în timp ce soiul de referință prezintă striații înguste până la medii (nota 4), această apreciere fiind întemeiată pe examinarea unui caracter suplimentar «Fruct: lățimea striațiilor», care corespunde caracterului nr. 40 din Protocolul OCSP TG/14/9 din 6 aprilie 2005 (denumit în continuare «caracterul suplimentar în litigiu»). OCSP arată, în această privință, că respectivul caracter suplimentar în litigiu nu figura nici în Protocolul [OCSP TP/14/1], nici în Protocolul [UPOV TG/14/8] […] 30 Prin scrisoarea din 24 ianuarie 2006, OCSP a informat BSA că în raportul final de examinare fuseseră citate principii directoare incorecte și că nu trebuia utilizat ca bază a raportului de examinare Protocolul OCSP TP/14/1 (adoptat [în luna] martie 2003), ci Protocolul UPOV TG/14/8 (adoptat [în cursul anului] 1995), întrucât acesta din urmă era cel în vigoare la data adoptării deciziei de testare a soiului candidat, [în luna] ianuarie 1999. 31 La 9 februarie 2006, BSA a transmis OCSP o versiune modificată a raportului final de examinare. Punctul 17 din această versiune prevede: «[S]oiul a fost testat în conformitate cu [Protocolul UPOV TG/14/8]. Descrierea soiului s‑a realizat pe baza tabelului caracterelor din [Protocolul] OCSP TP/14/1 din 27 martie 2003, care a intrat în vigoare în perioada de testare. Aceasta permite soiului [candidat] să facă parte din colecția de referință a soiurilor cu prioritate ulterioară. Soiul este distinct, stabil și omogen în sensul celor două [protocoale]». 32 La 5 mai 2006, intervenientele, Brookfield New Zealand Ltd și Elaris SNC, titulara unei licențe aferente dreptului de protecție a soiului de referință și, respectiv, titulara acestui drept, au adresat OCSP, în temeiul articolului 59 din [regulamentul de bază], obiecții la acordarea protecției solicitate pentru soiul candidat. Aceste obiecții se întemeiau pe dreptul de protecție anterior pentru soiul de referință. 33 Motivele invocate în susținerea obiecțiilor erau, pe de o parte, cel prevăzut la articolul 61 alineatul (1) litera (b) din [r]egulamentul [de bază], în sensul că nerespectarea de către Schniga a condițiilor referitoare la prezentarea materialului destinat examinării tehnice, astfel cum sunt definite de OCSP, ar fi trebuit să îl determine pe acesta să respingă cererea de protecție, și, pe de altă parte, cel prevăzut la articolul 7 din regulamentul menționat, în sensul că soiul candidat nu s‑ar deosebi de soiul de referință. 34 Prin Decizia din 14 decembrie 2006, urmată de o rectificare din 5 februarie 2007, președintele OCSP a aprobat utilizarea caracterului suplimentar în litigiu în vederea stabilirii distincției dintre soiul candidat și soiul de referință. În schimb, această decizie nu menționează caracterul suplimentar «colorația antocienilor la baza filamentelor», menționat de asemenea în raportul final de examinare. Decizia în discuție este întemeiată în mod expres pe articolul 23 din [regulamentul de punere în aplicare]. 35 Prin Deciziile din 26 februarie 2007, comitetul OCSP competent să se pronunțe cu privire la obiecțiile la acordarea unei protecții comunitare a soiurilor de plante a conferit protecția solicitată soiului candidat (denumită în continuare «decizia de acordare a protecției») și a respins obiecțiile (în continuare «deciziile de respingere a obiecțiilor»). El s‑a întemeiat în special pe împrejurarea că, «din motive tehnice», luarea în considerare a caracterului suplimentar în litigiu era justificată, cu toate că acesta nu fusese menționat în protocoalele în vigoare la data formulării cererii de protecție. 36 La 11 aprilie 2007, intervenientele au introdus, fiecare, un recurs la Camera de recurs a OCSP [(denumită în continuare «camera de recurs»)] împotriva deciziilor de acordare a protecției și de respingere a obiecțiilor, în temeiul articolelor 67-72 din [regulamentul de bază]. 37 Prin Decizia din 21 noiembrie 2007 în cauzele conexate A 003/2007 și A 004/2007, camera de recurs a admis aceste recursuri, a anulat deciziile de acordare a protecției și de respingere a obiecțiilor și a respins cererea de protecție, nepronunțându‑se decât asupra primului dintre cele două motive rezumate la punctul 33 de mai sus […] 38 În urma unei acțiuni în anulare formulate de Schniga în fața Tribunalului, Decizia camerei de recurs din 21 noiembrie 2007 a fost anulată prin Hotărârea din 13 septembrie 2010, Schniga/OCSP – Elaris și Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer) (T‑135/08, […] EU:T:2010:397). Recursul formulat împotriva hotărârii menționate a fost respins prin Hotărârea din 19 decembrie 2012, Brookfield New Zealand și Elaris/OCSP și Schniga (C‑534/10 P, […] EU:C:2012:813). 39 Camera de recurs a reluat, prin urmare, examinarea recursurilor formulate de interveniente, cu privire la al doilea motiv rezumat la punctul 33 de mai sus, reproșând OCSP că a acordat protecția solicitată unui soi nedistinct. Prin intermediul […] deciziilor [în litigiu] […], aceasta a anulat din nou deciziile de acordare a protecției și de respingere a obiecțiilor și a respins cererea de protecție. 40 Pe de o parte, întemeindu‑se pe articolul 56 alineatul (2) din [regulamentul de bază] și pe articolele 22 și 23 din [regulamentul de punere în aplicare], camera de recurs a considerat în esență: — că protocolul și principiile directoare de examinare în vigoare în vederea examinării tehnice au fost în permanență Protocolul UPOV TG/14/8 […] și Protocolul OCSP TP/14/1 […] (punctul 19 din deciziile [în litigiu]); — că respectivele protocoale nu menționau caracterul suplimentar în litigiu; — că Schniga nu prezentase nici în cadrul chestionarului tehnic, nici în perioada de examinare o cerere de luare în considerare a caracterului suplimentar în litigiu în temeiul punctului III 6 din Protocolul OCSP TP/14/1 (punctul 21 din deciziile [în litigiu]); — că caracterul suplimentar în litigiu nu era menționat în scrisoarea BSA din 18 ianuarie 2005 trimisă OCSP și că BSA nu adresase OCSP nicio cerere în privința lui, acesta fiind menționat pentru prima dată în raportul final de examinare, apoi în Decizia președintelui OCSP din 14 decembrie 2006 care aprobă utilizarea sa (punctul 22 din deciziile [în litigiu]); — că, în aceste condiții, luarea în considerare de către BSA, în vederea examinării tehnice, a unui caracter suplimentar neprevăzut de Protocolul OCSP TP/14/1 în vigoare la acea dată constituia o încălcare a punctului III 3 din protocolul menționat (punctul 25 din deciziile [în litigiu]); — că Decizia președintelui OCSP din 14 decembrie 2006 de a autoriza retroactiv utilizarea caracterului suplimentar menționat în cadrul examinării tehnice era afectată de o eroare fundamentală, întrucât decizia respectivă intervenise la aproximativ 12 luni după raportul final de examinare, iar această decizie nu poate fi justificată, în special în lumina articolului 22 alineatul (2) din [regulamentul de punere în aplicare] (punctul 26 din deciziile [în litigiu]). 41 La punctul 27 din deciziile [în litigiu], camera de recurs a invocat, în acest sens, Decizia din 8 octombrie 2009 pronunțată în cauza A 010/2008 (JEWEL), potrivit căreia utilizarea unui caracter suplimentar trebuie să fie aprobată în prealabil de președintele OCSP, astfel încât să se garanteze securitatea juridică, obiectivitatea în ceea ce privește soluționarea cererilor de protecție și previzibilitatea comportamentului tuturor părților vizate. 42 Pe de altă parte, camera de recurs a considerat, la punctele 28 și 29 din deciziile [în litigiu], că examinarea tehnică cu privire la caracterul suplimentar în litigiu fusese în plus și în orice caz viciată prin faptul că se desfășurase pe o perioadă de numai un an, și anume [anul] 2005, după cum recunoscuse BSA, în timp ce toate celelalte caractere fuseseră examinate în cursul celor două cicluri de vegetație consecutive 2004 și 2005. Acest lucru constituia, în opinia sa, o încălcare vădită a protocoalelor și a principiilor directoare aplicabile în speță, în special Protocoalele UPOV TG/1/3 și UPOV TG/14/8, care impun, pentru soiurile de mere, o examinare privind cel puțin două cicluri de vegetație în vederea stabilirii omogenității și a stabilității. 43 În consecință, camera de recurs a considerat, la punctele 30 și 31 din deciziile [în litigiu], că soiul candidat nu putea fi considerat distinct din punct de vedere legal de soiul de referință.”