ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 388/2

Cerere de decizie preliminară introdusă de Gerechtshof Den Haag (Țările de Jos) la 7 august 2014 – TOP Logistics BV & Van Caem International BV/Bacardi & Co. Ltd & Bacardi International Ltd

(Cauza C-379/14)

2014/C 388/02

Limba de procedură: neerlandeza

Instanța de trimitere

Gerechtshof Den Haag

Părțile din procedura principală

Reclamante: TOP Logistics BV, Van Caem International BV

Pârâte: Bacardi & Co. Ltd, Bacardi International Ltd

Întrebările preliminare

Aceste întrebări privesc produse originare din afara SEE, care, ulterior introducerii lor pe teritoriul SEE (fără acordul titularului și nu de către acesta), au fost incluse într-un regim de tranzit extern sau de antrepozit vamal [în sensul Codului vamal comunitar instituit prin Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 (1) (fostul regulament) și Regulamentul (CE) nr. 450/2008 (2)], într-un stat membru al Uniunii Europene.

1) Atunci când aceste produse sunt ulterior plasate, în împrejurări similare celor din prezenta cauză, într-un regim de suspendare a accizelor, trebuie să fie considerate ca fiind importate, în sensul prevăzut la articolul 5 alineatul (3) litera (c) din Directiva 89/104/CEE (3) (în prezent Directiva 2008/95/CE (4)), astfel încât există o „utilizare (a semnului) în cadrul comerțului”, pe care titularul mărcii să o poată interzice potrivit dispozițiilor articolului 5 alineatul (1) din directiva menționată?

2) În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: trebuie să se considere că, în împrejurări precum cele din prezenta cauză, simpla prezență a unor asemenea produse într-un stat membru (care au fost incluse într-un regim de suspendare a accizelor în acest stat membru) nu aduce atingere sau nu poate aduce atingere funcțiilor mărcii, astfel încât titularul mărcii care invocă drepturile naționale asupra mărcii nu se poate opune acestei prezențe?

(1) Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 05, p. 58)

(2) Regulamentul (CE) nr. 450/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 aprilie 2008 de stabilire a Codului Vamal Comunitar (Codul Vamal Modernizat) (JO L 145, p. 1)

(3) Prima Directivă a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO 1989, L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 01, p. 92)

(4) Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (versiune codificată) (JO L 299, p. 25)
1)

Articolul 1 alineatul (3) din Directiva 2008/118 (1) din 16 decembrie 2008 este suficient și perfect/necondiționat și suficient de clar din punct de vedere juridic astfel încât, în condițiile în care această dispoziție specifică a directivei nu a fost transpusă în ordinea juridică internă a statului membru/a statului grec, are efect direct și poate fi invocată de un particular, care are drepturi în temeiul acesteia, în fața instanțelor naționale, iar acestea din urmă au obligația de a ține seama de dispoziția menționată?
2)

În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: instanța învestită cu examinarea creanțelor din cadrul unui contract de credit pentru consum are obligația de a examina ex officio, chiar în absența unei obiecții din partea consumatorului, nerespectarea de către furnizorul de credit a cerințelor de informare prevăzute la articolul 10 alineatul (2) din Directiva privind contractele de credit pentru consum și de a constata consecințele prevăzute de legislația națională sub forma anulării respectivelor dispoziții contractuale?
2.

Programul LIFE-Nature LIFE98NAT/GR/5262 (Application of Management Plan for Caretta caretta in Southern Kyparissia – punerea în aplicare a planului de gestionare a speciei Caretta caretta în Regiunea Kyparissia meridională) a început în 1998, după aprobarea de către ministerul competent. Programul LIFE s-a încheiat în 2002 prin elaborarea unui proiect de studiu special privind mediului (EPM, în conformitate cu legislația elenă), care făcea deja referire la caracteristicile speciei și la necesitatea garantării protecției efective a acesteia.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 7/16

Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (England and Wales) (Regatul Unit) la 27 octombrie 2014 – Pillbox 38 (UK) Limited, care își desfășoară activitatea sub denumirea „Totally Wicked”/Secretary of State for Health

(Cauza C-477/14)

(2015/C 007/21)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

Părțile din procedura principală

Reclamantă: Pillbox 38 (UK) Limited, care își desfășoară activitatea sub denumirea „Totally Wicked”

Pârât: Secretary of State for Health

Întrebările preliminare

Articolul 20 din Directiva 2014/40/UE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe și de abrogare a Directivei 2001/37/CE (2) (JO 2014 L 127, p. 1) este lipsit de valabilitate, în totalitate sau parțial, pentru unul sau mai multe dintre argumentele următoare:

— impune, fie în întregul său, fie prin partea sa relevantă, o serie de obligații pentru producătorii și/sau comercianții cu amănuntul de țigarete electronice care încalcă principiul proporționalității coroborat cu principiul securității juridice?

— pentru motive echivalente sau similare, nu respectă principiul egalității și/sau denaturează concurența în mod ilegal?

— aduce atingere principiului subsidiarității?

— încalcă drepturile producătorilor sau comercianților cu amănuntul de țigarete electronice potrivit articolelor 16 și/sau 17 din Carta drepturilor fundamentale?

(1) JO L 127, p. 1

(2) OJ L 194, p. 26
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 26/21

Cerere de decizie preliminară introdusă de Sección Tercera de la Audiencia Provincial de Castellón (Spania) la 27 noiembrie 2014 – Juan Carlos Sánchez Morcillo și María del Carmen Abril García/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

(Cauza C-539/14)

(2015/C 026/25)

Limba de procedură: spaniola

Instanța de trimitere

Audiencia Provincial de Castellón

Părțile din procedura principală

Reclamanți: Juan Carlos Sánchez Morcillo și María del Carmen Abril García

Pârâtă: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

Întrebarea preliminară

Articolul 7 alineatul 1 din Directiva 93/13/CEE (1), coroborat cu articolul 47, cu articolul 34 alineatul (3) și cu articolul 7 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (2), trebuie interpretat în sensul că se opune unei norme procesuale care, precum articolul 695 alineatul 4 din Codul spaniol de procedură civilă, atunci când reglementează calea de atac împotriva deciziei prin care se soluționează contestația la executare care are ca obiect bunuri ipotecate sau gajate, permite atacarea cu apel doar a ordonanței prin care se dispune încetarea procedurii de executare, neaplicarea unei clauze abuzive sau respingerea contestației întemeiate pe caracterul abuziv al unei clauze, ceea ce are ca rezultat direct faptul că vânzătorul sau furnizorul care a inițiat executarea are la dispoziție mai multe căi de atac decât consumatorul executat?

(1) Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.

(2) JO 2000, C 364, p. 1.
2.

În ceea ce privește cel de al doilea motiv, Comisia susține că beneficiul prevăzut la articolul 38 din CIRS nu trebuie aplicat, în lumina dispozițiilor articolului 49 TFUE și ale articolului 31 din Acordul SEE, numai în cazurile în care societatea care primește activele își are sediul social sau conducerea efectivă în Portugalia. Comisia apreciază că Portugalia trebuie să aplice aceeași regulă indiferent de faptul că persoana juridică căreia i s-au cedat activele și pasivele își are sediul social sau conducerea efectivă pe teritoriul portughez sau în afara acestuia. Pentru aceleași rațiuni menționate în legătură cu primul motiv, Comisia consideră că articolul 38 din CIRS depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor urmărite privind eficiența regimului fiscal. În opinia Comisiei, contribuabilii care își exercită dreptul la libertatea de stabilire prin intermediul cesiunii de active și pasive în străinătate în schimbul unor participații sociale ale unei întreprinderi nerezidente nu pot fi supuși unei impozitări anterioare celei care se aplică celor care efectuează astfel de operațiuni cu o întreprindere stabilită în Portugalia.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 56/4

Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 13 noiembrie 2014 – Český telekomunikační úřad/T-Mobile Czech Republic a.s. și Vodafone Czech Republic a.s.

(Cauza C-508/14)

(2015/C 056/05)

Limba de procedură: ceha

Instanța de trimitere

Nejvyšší správní soud

Părțile din procedura principală

Recurent: Český telekomunikační úřad

Intimate: T-Mobile Czech Republic a.s., Vodafone Czech Republic a.s.

Celelalte părți în proces: O2 Czech Republic a.s. (cunoscută sub numele Telefónica Czech Republic, a.s. până la 20 iunie 2014), UPC Česká republika, s.r.o.

Întrebările preliminare

1) Articolele 12 şi 13 din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (1) (denumită în continuare „directiva”) trebuie să fie interpretate în sensul că noţiunea de cost net al furnizării acestui serviciu prevăzută în acestea se opune includerii unui „profit rezonabil” al furnizorului în valoarea costului net stabilit al serviciului respectiv?

2) În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, aceste dispoziţii din directivă (articolele 12 şi 13) au efect direct?

3) Dacă articolele 12 şi 13 din directivă au efect direct, efectul respectiv poate sau nu poate fi invocat împotriva unei societăţi comerciale în care un stat membru deţine (controlează) 51 % din acţiuni – în cazul de faţă O2 Czech Republic, a.s. (este o „entitate de stat”)?

4) În cazul unor răspunsuri afirmative la prima şi la a treia întrebare, directiva se poate aplica şi în cazul raporturilor formate în perioada de dinainte de aderarea Republicii Cehe la Uniunea Europeană (de la 1 ianuarie până la 30 aprilie 2004)?

(1) JO 2002 L 108, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 213.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 81/8

Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 19 decembrie 2014 – European Federation for Cosmetic Ingredients/Secretary of State for Business, Innovation and Skills

(Cauza C-592/14)

(2015/C 081/10)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Părțile din procedura principală

Reclamantă: European Federation for Cosmetic Ingredients

Pârât: Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Attorney General

Interveniente: British Union for the Abolition of Vivisection, European Coalition to End Animal Experiments

Întrebările preliminare

1) Articolul 18 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1223/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind produsele cosmetice (1) trebuie interpretat în sensul că interzice introducerea pe piața comunitară a produselor cosmetice care conțin ingrediente sau o combinație de ingrediente ce au făcut obiectul testării pe animale, în cazul în care testele au fost efectuate în afara Uniunii Europene pentru a îndeplini cerințele legislative sau de reglementare ale unor țări terțe pentru comercializarea în aceste țări de produse cosmetice care conțin ingredientele respective?

2) Răspunsul la prima întrebare depinde: (a) de aspectul dacă evaluarea siguranței realizată în temeiul articolului 10 din acest regulament pentru a demonstra că produsul cosmetic este sigur pentru sănătatea umană, înainte de punerea sa la dispoziție pe piața comunitară, presupune utilizarea datelor obținute din testele pe animale efectuate în afara Uniunii Europene; (b) de aspectul dacă cerințele legislative sau de reglementare ale țărilor terțe se referă la siguranța produselor cosmetice; (c) de aspectul dacă se putea prevedea în mod rezonabil, la momentul realizării în afara Uniunii a testelor pe animale privind un ingredient, posibilitatea introducerii în viitor pe piața comunitară de orice persoană a unui produs cosmetic care conține acest ingredient și/sau (d) de orice alt factor, și dacă da, de ce factor?

(1) JO L 342, p. 59.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 81/9

Cerere de decizie preliminară introdusă de First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Regatul Unit) la 29 decembrie 2014 – Bookit, Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Cauza C-607/14)

(2015/C 081/12)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Părțile din procedura principală

Reclamantă: Bookit, Ltd

Pârâți: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Întrebările preliminare

1) În cazul scutirii de TVA prevăzute la articolul 135 alineatul (l) litera (d) din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost interpretat de Curtea de Justiție în cauza C-2/95 Sparekassernes Datacenter (SDC) împotriva Skatteministeriet (ECLI:EU:C:1997:278; [1997] ECR I-3017), care sunt principiile relevante care trebuie să fie aplicate atunci când se stabilește dacă un „serviciu de procesare a plăților efectuate prin card de debit și de credit” (cum este serviciul aflat în discuție în prezenta cauză) are „ca efect un transfer de fonduri și determină modificări juridice și financiare” în sensul punctului 66 din hotărârea respectivă?

2) În principiu, care sunt elementele care diferențiază (a) un serviciu care constă în comunicarea informațiilor financiare fără de care plata nu ar fi realizată, dar care nu se încadrează în domeniul de aplicare al scutirii (cum ar fi C-350/10 Nordea Pankki Suomi (ECLI:EU:C:2011:532; [2011] ECR I-7359) de (b) un serviciu de procesare a datelor care are din punct de vedere funcțional efectul de a transfera fondurile și în privința cărora Curtea de Justiție a statuat că se pot încadra, prin urmare, în domeniul de aplicare al scutirii (cum ar fi în Hotărârea SDC la punctul 66)?

3) În special și în contextul serviciilor de procesare a plăților efectuate prin card de debit și de credit: a. este scutirea aplicabilă unor astfel de servicii care determină un transfer de fonduri dar care nu cuprinde funcția care constă în debitarea unui cont sau în creditarea cu o sumă corespondentă a unui cont diferit? b. depinde dreptul la scutire de aspectul dacă prestatorul de servicii obține el însuși codurile de autorizare direct de la banca titularului cardului sau, în mod alternativ, le obține prin banca sa care este agent care furnizează comercianților servicii de acceptare?

(1) JO L 347, p. 1, Ediţie specială, 09/vol. 3, p. 7.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 118/21

Recurs introdus la 6 februarie 2015 de Global Steel Wire, S.A. împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 25 noiembrie 2014 în cauzele conexate T-429/10 și T-578/10 și în cauza T-438/12, Global Steel Wire/Comisia

(Cauza C-56/15 P)

(2015/C 118/28)

Limba de procedură: spaniola

Părțile

Recurentă: Global Steel Wire, S.A. (reprezentanți: F. González Díaz și A. Tresandi Blanco, avocați)

Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

Concluziile recurentei

Recurenta solicită Curții:

— anularea, în temeiul articolului 263 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), a Ordonanței Tribunalului din 25 noiembrie 2014 pronunțată în cauzele conexate T-429/10 și T-578/10 și în cauza T-438/12, Global Steel Wire/Comisia;

— obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente atât prezentei proceduri, cât și procedurii desfășurate în fața Tribunalului

Motivele și principalele argumente

În susținerea recursului, recurenta invocă un motiv unic.

Recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în aprecierea interesului Global Steel Wire pentru exercitarea unei acțiuni în justiție, atât în cadrul acțiunii în anulare în cauza T-578/10, împotriva Deciziei Comisiei din 30 septembrie 2010 de modificare a Deciziei C (2010) 4387 (final) privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și a articolului 53 alineatul (1) din Acordul SEE (Cazul COMP/38.344 – Oțel pentru precomprimare), cât și în cadrul adaptării motivelor acțiunii și a cererilor formulate în cauza T-429/10 în legătură cu Decizia Comisiei din 30 septembrie 2010 de modificare a Deciziei C (2010) 4387 (final) privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și a articolului 53 alineatul (1) din Acordul privind SEE (Cazul COMP/38.344 – Oțel pentru precomprimare).
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 118/19

Recurs introdus la 6 februarie 2015 de Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 25 noiembrie 2015 în cauzele conexate T-426/10 și T-575/10 și în cauza T-440/12, Moreda-Riviere Trefilerias/Comisia

(Cauza C-53/15 P)

(2015/C 118/25)

Limba de procedură: spaniola

Părțile

Recurentă: Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. (reprezentanți: F. González Díaz și A. Tresandi Blanco, avocați)

Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

Concluziile recurentei

Recurenta solicită Curții:

— anularea, în temeiul articolului 263 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), a Ordonanței Tribunalului din 25 noiembrie 2014 pronunțată în cauzele conexate T-426/10 și T-575/10 și în cauza T-440/12, Moreda-Riviere Trefilerías, S.A./Comisia;

— obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente atât prezentei proceduri, cât și procedurii desfășurate în fața Tribunalului

Motivele și principalele argumente

În susținerea recursului, recurenta invocă un motiv unic.

Recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în aprecierea interesului Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. pentru exercitarea unei acțiuni în justiție, atât în cadrul acțiunii în anulare în cauza T-575/10, împotriva Deciziei Comisiei din 30 septembrie 2010 de modificare a Deciziei C (2010) 4387 (final) privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și a articolului 53 alineatul (1) din Acordul SEE (Cazul COMP/38.344 – Oțel pentru precomprimare), cât și în cadrul adaptării motivelor acțiunii și a cererilor formulate în cauza T-426/10 în legătură cu Decizia Comisiei din 30 septembrie 2010 de modificare a Deciziei C (2010) 4387 (final) privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și a articolului 53 alineatul (1) din Acordul privind SEE (Cazul COMP/38.344 – Oțel pentru precomprimare).
2.

să își exercite competența de fond și, în temeiul elementelor pe care le are la dispoziție: În principal — să acorde Safa Nicu Sepahan Co. o sumă de 5 6 62 737,40 euro, plus dobânzi, pentru prejudiciile materiale suferite ca urmare a încălcării grave a unei norme de drept și a comportamentului ilegal al Consiliului Uniunii Europene. — să acorde Safa Nicu Sepahan Co. o sumă de 2 0 00 000 de euro, plus dobânzi, pentru prejudiciile morale suferite ca urmare a încălcării grave a unei norme de drept și a comportamentului ilegal al Consiliului Uniunii Europene. — obligarea Consiliului Uniunii Europene să plătească recurentei cheltuielile de judecată și alte cheltuieli efectuate în legătură cu acest recurs, inclusiv cheltuielile suportate în legătură cu procedura inițială în fața Tribunalului, plus dobânzi. Cu titlu subsidiar, — să acorde Safa Nicu Sepahan Co. o sumă stabilită ex aequo et bono, plus dobânzi, pentru prejudiciile materiale suferite ca urmare a încălcării grave a unei norme de drept și a comportamentului ilegal al Consiliului Uniunii Europene. — să acorde Safa Nicu Sepahan Co. o sumă stabilită ex aequo et bono, dar nu mai puțin de 50 000 de euro, plus dobânzi, (astfel cum acestea au fost deja acordate de Tribunal prin hotărârea atacată), pentru prejudiciile morale suferite ca urmare a încălcării grave a unei norme de drept și a comportamentului ilegal al Consiliului Uniunii Europene. — obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata către Safa Nicu Sepahan Co. a cheltuielilor de judecată și a altor cheltuieli efectuate în legătură cu prezentul recurs, inclusiv a cheltuielilor suportate în legătură cu procedura inițială în fața Tribunalului, plus dobânzi. Cu titlu și mai subsidiar,
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 118/20

Recurs introdus la 6 februarie 2015 de Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L. împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 25 noiembrie 2014 în cauzele conexate T-428/10 și T-577/10 și în cauza T-441/12, Trenzas y Cables de Acero/Comisia

(Cauza C-55/15 P)

(2015/C 118/27)

Limba de procedură: spaniola

Părțile

Recurentă: Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L. (reprezentanți: F. González Díaz și A. Tresandi Blanco, avocați)

Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

Concluziile recurentei

Recurenta solicită Curții:

— anularea, în temeiul articolului 263 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), a Ordonanței Tribunalului din 25 noiembrie 2014 pronunțată în cauzele conexate T-428/10 și T-577/10 și în cauza T-441/12, Trenzas y Cables de Acero/Comisia;

— obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente atât prezentei proceduri, cât și procedurii desfășurate în fața Tribunalului

Motivele și principalele argumente

În susținerea recursului, recurenta invocă un motiv unic.

Recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în aprecierea interesului Trenzas y Cables de Acero pentru exercitarea unei acțiuni în justiție, atât în cadrul acțiunii în anulare în cauza T-577/10, împotriva Deciziei Comisiei din 30 septembrie 2010 de modificare a Deciziei C (2010) 4387 (final) privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și a articolului 53 alineatul (1) din Acordul SEE (Cazul COMP/38.344 – Oțel pentru precomprimare), cât și în cadrul adaptării motivelor acțiunii și a cererilor formulate în cauza T-428/10 în legătură cu Decizia Comisiei din 30 septembrie 2010 de modificare a Deciziei C (2010) 4387 (final) privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și a articolului 53 alineatul (1) din Acordul privind SEE (Cazul COMP/38.344 – Oțel pentru precomprimare).