Stimulentele fiscale și mecanismele de subvenționare pot fi calificate drept ajutoare de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE. Este de competența instanței de trimitere să aprecieze dacă sunt îndeplinite condițiile privind existența unui ajutor de stat și, în cazul unui răspuns afirmativ, în ceea ce privește măsurile care urmăresc compensarea obligației sociale căreia îi sunt supuși anumiți beneficiari ai construcțiilor și anumite persoane care efectuează parcelări, să verifice dacă Decizia 2005/842 privind aplicarea articolului 86 alineatul (2) CE la ajutorul de stat, sub forma compensației pentru obligația de serviciu public, acordat anumitor întreprinderi cărora le-a fost încredințată prestarea unui serviciu de interes economic general se aplică totuși în privința unor astfel de măsuri.

În această privință, sunt considerate ajutoare intervențiile care, sub orice formă, pot favoriza direct sau indirect întreprinderi sau care trebuie să fie considerate un avantaj economic pe care întreprinderea beneficiară nu l-ar fi obținut în condiții de piață normale. În schimb, în măsura în care o intervenție a statului trebuie considerată a fi o compensație care reprezintă contraprestația serviciilor prestate de întreprinderile beneficiare în executarea obligațiilor de serviciu public, astfel încât aceste întreprinderi nu profită, în realitate, de un avantaj financiar, iar intervenția respectivă nu are ca efect plasarea acestora într-o poziție concurențială mai favorabilă în raport cu întreprinderile concurente, o astfel de intervenție nu intră sub incidența articolului 107 alineatul (1) TFUE. Aceasta ar putea fi situația măsurilor care urmăresc compensarea obligației sociale impuse persoanelor care realizează parcelări și beneficiarilor construcțiilor, constând în alocarea unei părți a proiectului lor construcției de locuințe sociale sau în plata unei contribuții financiare în beneficiul comunei în care se realizează proiectul respectiv.

Cu toate acestea, pentru ca o astfel de compensație, într-un caz concret, să nu fie calificată drept ajutor de stat, trebuie să fie îndeplinite un anumit număr de condiții. În primul rând, întreprinderea beneficiară a unei astfel de compensații trebuie să fie însărcinată efectiv cu executarea unor obligații de serviciu public, iar aceste obligații trebuie să fie definite în mod clar. În această privință, ținând seama în special de larga putere de apreciere de care dispun statele membre, nu se poate exclude posibilitatea ca servicii din sectorul locuințelor sociale să fie calificate ca fiind serviciu public. Împrejurarea conform căreia de obligația socială menționată nu beneficiază în mod direct particularii, solicitanți de locuințe sociale, ci societățile de gestionare a locuințelor sociale, nu are nicio relevanță asupra calificării serviciului în discuție. În al doilea rând, parametrii pe baza cărora este calculată compensația trebuie stabiliți în prealabil în mod obiectiv și transparent, în scopul de a evita ca aceasta să confere un avantaj economic care ar putea favoriza întreprinderea beneficiară în raport cu întreprinderi concurente. În al treilea rând, compensația acordată nu poate depăși ceea ce este necesar pentru a acoperi în întregime sau în parte costurile ocazionate de executarea obligațiilor de serviciu public, ținând cont de veniturile aferente, precum și de un beneficiu rezonabil pentru executarea acestor obligații. În al patrulea rând, compensația menționată trebuie stabilită pe baza unei analize a costurilor pe care o întreprindere medie, bine administrată și dotată în mod adecvat cu mijloacele necesare în scopul de a putea îndeplini cerințele de serviciu public impuse, le-ar fi suportat pentru executarea acestor obligații, ținând cont de veniturile aferente, precum și de un beneficiu rezonabil pentru executarea acestor obligații.

(a se vedea punctele 83-89, 91, 92 și 102 și dispozitiv 3)