ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 180/7

Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 iunie 2009 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Regatul Unit] — The Queen, Generics (UK) Ltd/Licensing Authority (reprezentată de Medicines and Healthcare products Regulatory Agency)

(Cauza C-527/07) (1)

(Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare - Directiva 2001/83/CE - Medicamente de uz uman - Autorizație de introducere pe piață - Motive de refuz - Medicamente generice - Noțiunea „medicament de referință”)

2009/C 180/11

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Părțile din acțiunea principală

Reclamante: The Queen, Generics (UK) Ltd

Pârâtă: Licensing Authority (reprezentată de Medicines and Healthcare products Regulatory Agency)

Cu participarea: Shire Pharmaceuticals Ltd, Janssen-Cilag AB

Obiectul

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Interpretarea articolului 10 alineatul (1) din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3) — Autorizație de introducere pe piață — Procedură restrânsă — Cerere de autorizare a unui produs generic al unui medicament de referință — Noțiunea de medicament de referință cu ocazia examinării cererii

Dispozitivul

Un medicament cum este Nivalinul din acțiunea principală, care nu intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente și a cărui introducere pe piața unui stat membru nu a fost autorizată în conformitate cu dreptul comunitar aplicabil, nu poate fi considerat un medicament de referință în sensul articolului 10 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2001/83 a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004.

(1) JO C 22, 26.01.2008.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 282/6

Hotărârea Curții (Camera a doua) din 1 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Special Commissioners of Income Tax, London — Regatul Unit) — HSBC Holdings plc, Vidacos Nominees Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Cauza C-569/07) (1)

(Impozite indirecte - Majorări de capital - Aplicarea unei taxe de 1,5 % pe cesiunea sau pe emiterea de acțiuni într un serviciu de compensare de operațiuni («clearance service»))

2009/C 282/10

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Special Commissioners of Income Tax, London

Părțile din acțiunea principală

Reclamante: HSBC Holdings plc, Vidacos Nominees Ltd

Pârâtă: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Obiectul

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Special Commissioners of Income Tax, London — Interpretarea articolelor 10 și 11 din Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului (JO L 249, p. 25, Ediție specială, 9/vol. 1, p. 9), astfel cum a fost modificată prin Directiva 85/303/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985 (JO L 156, p. 23, Ediție specială, 9/vol. 1, p. 75) și a articolelor 43 CE, 49 CE și 56 CE — Oferta unei societăți („A”) stabilite într-un stat membru de a achiziționa acțiunile unei societăți („B”) stabilită într-un alt stat membru în schimbul emiterii de acțiuni ale societății A pe piața bursieră a celuilalt stat membru — Impunerea unei taxe de 1,5 % pe transferul sau pe emiterea acțiunilor în cadrul unui serviciu de compensare de tranzacții („clearance service”)

Dispozitivul

Articolul 11 litera (a) din Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 85/303/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985, trebuie interpretat în sensul că se opune aplicării unei taxe, precum cea din acțiunea principală, cu ocazia emiterii de acțiuni într un serviciu de compensare.

(1) JO C 64, 8.3.2008.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 282/3

Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 septembrie 2009 — Erste Group Bank AG, fostă Erste Bank der österreichischen Sparkassen AG (C-125/07 P), Raiffeisen Zentralbank Österreich AG (C 133/07 P), Bank Austria Creditanstalt AG (C 135/07 P), Österreichische Volksbanken AG (C-137/07)/Comisia Comunităților Europene

(Cauzele conexate C-125/07 P, C-133/07 P, C-135/07 P și C-137/07 P) (1)

(Recurs - Înțelegeri - Stabilirea de către băncile austriece a dobânzilor la credite și depozite - „Club Lombard” - Afectarea comerțului dintre statele membre - Stabilirea amenzilor - Succesiune de întreprinderi - Impact concret asupra pieței - Punerea în aplicare a înțelegerii)

2009/C 282/03

Limba de procedură: germana

Părțile

Recurente: Erste Group Bank AG, fostă Erste Bank der österreichischen Sparkassen AG (C-125/07 P) (reprezentant: F. Montag, Rechtsanwalt) Raiffeisen Zentralbank Österreich AG (C 133/07 P) (reprezentanți: S. Völcker și G. Terhorst, Rechtsanwälte), Bank Austria Creditanstalt AG (C 135/07 P) (reprezentanți: C. Zschocke și J. Beninca, Rechtsanwälte), Österreichische Volksbanken AG (C 137/07 P) (reprezentanți: A. Ablasser, R. Bierwagen și F. Neumayr, Rechtsanwälte)

Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Bouquet și R. Sauer, agenți, D. Waelbroeck și U. Zinsmeister, Rechtsanwältin)

Obiectul

Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) din 14 decembrie 2006, Raiffeisen Zentralbank Österreich și alții/Comisia (T-259/02-T-264/02 și T-271/02), în speță T-264/02, Erste Bank der österreichischen Sparkassen/Comisia, prin care Tribunalul a respins în parte acțiunea ce solicita, în principal, anularea Deciziei 2004/138/CE a Comisiei din 11 iunie 2002 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE (Cazul COMP/36.571/D-1, Bănci austriece — „club Lombard”) (JO L 56, p.1), și, în subsidiar, reducerea amenzilor aplicate reclamantelor — Înțelegere privind piața produselor și serviciilor bancare — Afectarea comerțului între statele membre — Mod de calcul al amenzilor

Dispozitivul

1. Respinge recursurile.

2. Obligă Erste Group Bank AG, fostă Erste Bank der österreichischen Sparkassen AG, Raiffeisen Zentralbank Österreich AG, Bank Austria Creditanstalt AG și Österreichische Volksbanken AG la plata cheltuielilor de judecată.

(1) JO C 117, 26.5.2007.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 301/2

Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 septembrie 2010 — Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd/Comisia Europeană, Council of the Bars and Law Societies of the European Union, Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten, Association européenne des juristes d'entreprise (AEJE), American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter, International Bar Association

(Cauza C-550/07 P) (1)

(Recurs - Concurență - Măsuri de cercetare judecătorească - Competențe de investigare ale Comisiei - Protecția confidențialității comunicărilor - Raport de muncă între un avocat și o întreprindere - Schimburi de mesaje electronice)

2010/C 301/02

Limba de procedură: engleza

Părțile

Recurente: Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd (reprezentanți: M. Mollica, M. van der Woude și C. Swaak, advocaat)

Celelalte părți în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și X. Lewis, agenți), Council of the Bars and Law Societies of the European Union (reprezentant: J. Flynn QC), Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten (reprezentanți: O. Brouwer și C.E. Schillemans, advocaten), Association européenne des juristes d'entreprise (AEJE) (reprezentanți: M. Dolmans și K. Nordlander, avocați, J. Temple Lang, solicitor), American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter (reprezentanți: G. Berrisch, Rechtsanwalt, D.W. Hull, Solicitor), International Bar Association (reprezentanți: J. Buhart și I. Michou, avocați)

Interveniente în susținerea reclamantelor: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: V. Jackson, E. Jenkinson, agenți și M. Hoskins, barrister), Irlanda (reprezentanți: D. O'Hagen, agent, D. O'Donnell, SC et R. Casey, BL), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Wissels, Y. Vries et M. de Grave, agenți)

Obiectul

Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi extinsă) din 17 septembrie 2007 în cauza T-253/03, Akzo Nobel Chemicals Ltd și Akcros Chemicals Ltd/Comisia Comunităților Europene, prin care Tribunalul a respins o acțiune având ca obiect anularea Deciziei C(2003) 1533 final din 8 mai 2003 de respingere a unei cereri de aplicare a regimului de protecție acordată comunicărilor între avocat și clientul său pentru anumite documente ridicate în cadrul unei verificări dispuse conform articolului 14 alineatul (3) din Regulamentul nr. 17 (cauza COMP/E-1/38.589)

Dispozitivul

1. Respinge recursul.

2. Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, precum și Regatul Țărilor de Jos suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

3. Conseil des barreaux européens, Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten, European Company Lawyers Association, American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter și International Bar Association suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

4. Pentru rest, obligă în solidar Akzo Nobel Chemicals Ltd și Akcros Chemicals Ltd la plata cheltuielilor de judecată

(1) JO C 37, 9.2.2008.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 153/11

Hotărârea Curții (Camera a doua) din 30 aprilie 2009 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Regatul Unit] — The Queen, Christopher Mellor/Secretary of State for Communities and Local Government

(Cauza C-75/08) (1)

(Directiva 85/337/CE - Evaluarea efectelor anumitor proiecte asupra mediului - Obligația de a pune la dispoziția publicului motivarea unei decizii de a nu evalua un proiect)

2009/C 153/22

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Părțile din acțiunea principală

Reclamanți: Christopher Mellor, The Queen

Pârât: Secretary of State for Communities and Local Government

Obiectul

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Court of Appeal (Civil Division) — Interpretarea articolului 4 din Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174) — Obligația de a pune la dispoziția publicului motivarea unei decizii de a nu evalua un proiect aparținând categoriilor enumerate în anexa II la directivă

Dispozitivul

1) Articolul 4 din Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003, trebuie interpretat în sensul că nu impune ca decizia prin care se concluzionează că nu este necesar ca un proiect aparținând categoriilor enumerate în anexa II la directiva menționată să fie supus unei evaluări a efectelor asupra mediului să conțină ea însăși motivele pentru care autoritatea competentă a decis că aceasta nu este necesară. Cu toate acestea, în ipoteza în care o persoană interesată solicită acest lucru, autoritatea administrativă competentă este obligată să îi comunice motivele pentru care a fost adoptată această decizie sau informațiile și documentele pertinente ca răspuns la cererea prezentată.

2) În ipoteza în care decizia unui stat membru de a nu supune un proiect aparținând categoriilor enumerate în anexa II la Directiva 85/337, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/35, unei evaluări a efectelor asupra mediului conform articolelor 5-10 din directiva menționată indică motivele pe care aceasta se întemeiază, decizia menționată este suficient de motivată în cazul în care motivele pe care le conține, adăugate elementelor care au fost deja aduse la cunoștința persoanelor interesate și eventual completate cu informațiile suplimentare necesare pe care administrația națională competentă este obligată să le furnizeze la cererea acestora, sunt apte să le permită să aprecieze oportunitatea de a formula o acțiune împotriva acestei decizii.

(1) JO C 107, 26.4.2008.
1)

Articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 1593/91 al Comisiei din 12 iunie 1991 privind modalitățile de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 719/91 al Consiliului privind folosirea în Comunitate a carnetelor TIR și ATA ca documente de tranzit coroborat cu articolul 11 alineatul (1) din Convenția vamală privind transportul internațional de mărfuri sub acoperirea carnetelor TIR, semnată la Geneva la 14 noiembrie 1975, trebuie interpretat în sensul că nerespectarea termenului de notificare a nedescărcării carnetului TIR în privința titularului acestui carnet nu are drept consecință faptul că autoritățile vamale competente sunt decăzute din dreptul de a recupera drepturi și taxe datorate pentru un transport internațional de mărfuri efectuat sub acoperirea carnetului menționat.
1)

Republica Italiană nu și-a respectat, în domeniul restituirii taxei pe valoarea adăugată unei persoane impozabile care are reședința în alt stat membru sau într-o țară terță, dar care are o unitate fixă în statul membru vizat, obligațiile care îi revin în temeiul articolului 1 din A opta directivă 79/1072/CEE a Consiliului din 6 decembrie 1979 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul țării și al articolului 1 din A treisprezecea Directivă 86/560/CEE a Consiliului din 17 noiembrie 1986 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul Comunității, prin obligarea unei persoane impozabile stabilite în alt stat membru sau într-o țară terță, dar care are o unitate fixă în Italia și care, în cursul perioadei în cauză, a efectuat livrări de bunuri sau prestări de servicii în Italia, să solicite restituirea taxei pe valoarea adăugată achitate în amonte conform procedurilor prevăzute de directivele menționate mai degrabă decât deducerea acesteia atunci când achiziția pentru care se solicită restituirea taxei este efectuată nu prin intermediul acestei unități fixe, ci direct de către sediul principal al acestei persoane impozabile.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 267/15

Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 septembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de VAT and Duties Tribunal, Londra — Regatul Unit) — RCI Europe/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

(Cauza C-37/08) (1)

(A șasea directivă TVA - Element de legătură fiscală - Prestări de servicii în legătură cu bunuri imobile - Servicii care constau în facilitarea schimbului de către titularii unor drepturi de ocupare a unui bun imobil cu destinație turistică)

2009/C 267/25

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

VAT and Duties Tribunal, Londra

Părțile din acțiunea principală

Reclamantă: RCI Europe

Pârâți: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

Obiectul

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — VAT & Duties Tribunal, London — Interpretarea articolului 9 alineatul (2) litera (a) și a articolului 26 din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Stabilirea locului operațiunii impozabile — Prestări de servicii constând în facilitarea schimbului, de către titulari, al drepturilor de ocupare a unui bun imobil destinat vilegiaturiștilor, membri ai unei asociații înființate în acest scop de către persoana impozabilă, cu drepturile altor titulari

Dispozitivul

Articolul 9 alineatul (2) litera (a) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că locul prestărilor de servicii furnizate de o asociație a cărei activitate constă în organizarea schimbului între membrii săi al drepturilor lor de folosință pe durată limitată a locuințelor de vacanță, în contrapartida cărora această asociație percepe de la membrii săi taxe de înregistrare, cotizații anuale, precum și taxe de schimb, este locul în care este situat imobilul în privința căruia membrul respectiv este titularul dreptului de folosință pe durată limitată.

(1) JO C 92, 12.4.2008.
—

statutul de refugiat al unei persoane încetează atunci când, având în vedere o schimbare de circumstanțe care este semnificativă și nu este provizorie, ce a avut loc în țara terță vizată, circumstanțele care au justificat temerea acesteia de a fi persecutată pentru unul dintre motivele menționate la articolul 2 litera (c) din Directiva 2004/83 și în urma cărora a fost recunoscută ca refugiat au încetat să existe, iar această persoană nu are alte motive pentru a se teme să fie „persecutată” în sensul articolului 2 litera (c) din Directiva 2004/83;
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 100/3

Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 23 februarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal — Regatul Unit) — London Borough of Harrow/Nimco Hassan Ibrahim, Secretary of State for the Home Department

(Cauza C-310/08) (1)

(Libera circulație a persoanelor - Dreptul de ședere al unui resortisant al unui stat terț, care este soțul unui resortisant al unui stat membru, și al copiilor acestora, ei înșiși resortisanți ai unui stat membru - Încetarea activității salariate a resortisantului unui stat membru urmată de plecarea sa din statul membru gazdă - Înscrierea copiilor într-o instituție de învățământ - Lipsa mijloacelor de subzistență - Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 - Articolul 12 - Directiva 2004/38/CE)

2010/C 100/03

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Court of Appeal

Părțile din acțiunea principală

Reclamantă: London Borough of Harrow

Pârâți: Nimco Hassan Ibrahim, Secretary of State for the Home Department

Obiectul

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Court of Appeal — Interpretarea Directivei 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56) și a articolului 12 din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității (JO L 257, p. 2, Ediție specială 05/vol. 1, p. 1) — Soție resortisantă a unui stat terț și copiii săi, ei înșiși resortisanți ai unui stat membru, care s-au alăturat soțului, resortisant al acestui stat membru, în Regatul Unit, unde acesta desfășura o muncă remunerată — Dreptul de ședere al soției și al copiilor în urma pierderii calității de lucrător salariat al soțului și a plecării acestuia din Regatul Unit

Dispozitivul

În împrejurări precum cele din acțiunea principală, copiii unui resortisant al unui stat membru care lucrează sau a lucrat în statul membru gazdă și părintele în îngrijirea căruia se află efectiv aceștia se pot prevala în acest din urmă stat de un drept de ședere numai în temeiul articolului 12 din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CEE) nr. 2434/92 al Consiliului din 27 iulie 1992, fără ca un astfel de drept să fie supus condiției ca aceștia să dispună de suficiente resurse și să dețină asigurări medicale complete în acest stat.

(1) JO C 247, 27.9.2008.
2.

Articolul 5 alineatul (1) al treilea paragraf și articolul 6 alineatul (1) din Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse, astfel cum a fost modificată prin Directiva 96/99/CE a Consiliului din 30 decembrie 1996, trebuie interpretate în sensul că trebuie să se considere că mărfurile care sunt puse sub sechestru de autoritățile vamale și fiscale locale în momentul introducerii acestora pe teritoriul vamal al Comunității și care sunt distruse simultan sau ulterior de autoritățile menționate fără a fi ieșit vreun moment din posesia acestora nu au fost importate în Comunitate, astfel încât faptul generator al accizei în privința acestora nu se produce. Mărfurile care sunt puse sub sechestru după ce au fost introduse ilegal pe acest teritoriu, și anume din momentul în care au ieșit din zona în care se află primul birou vamal situat în interiorul teritoriului respectiv, și care sunt distruse simultan sau ulterior de autoritățile menționate fără a fi ieșit vreun moment din posesia acestora nu sunt considerate într-un regim de „suspendare a accizelor”, în sensul dispozițiilor coroborate ale articolului 5 alineatul (2) primul paragraf și ale articolului 6 alineatul (1) litera (c) din directiva menționată, precum și ale articolului 84 alineatul (1) litera (a) și ale articolului 98 din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 955/99, și ale articolului 867a din Regulamentului (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1662/1999 al Comisiei din 28 iulie 1999, astfel încât faptul generator al accizei pentru aceste mărfuri se produce și, prin urmare, acciza devine exigibilă.