Cauza C‑249/15

Wind 1014 GmbH și Kurt Daell

împotriva

Skatteministeriet

(cerere de decizie preliminară formulată de Østre Landsret)

„Trimitere preliminară – Articolul 56 TFUE – Libera prestare a serviciilor – Restricții – Autovehicul luat în leasing de un rezident al unui stat membru de la o societate de leasing stabilită în alt stat membru – Taxă de înmatriculare calculată proporțional cu durata utilizării vehiculului – Necesitatea unui acord al autorităților fiscale naționale prealabil punerii în circulație – Justificare – Prevenirea eludării normelor fiscale, precum și a aplicării lor frauduloase sau abuzive – Protecția competenței fiscale a statului – Proporționalitate”

Sumar – Hotărârea Curții (Camera a noua) din 18 ianuarie 2018

Libera prestare a serviciilor – Restricții – Legislație fiscală – Autovehicul luat în leasing de un rezident al unui stat membru de la o societate de leasing stabilită în alt stat membru – Taxă de înmatriculare calculată proporțional cu durata utilizării vehiculului – Reglementare națională care condiționează punerea în circulație a vehiculului, în schimbul plății taxei menționate, de o autorizare prealabilă a autorităților fiscale – Reglementare care condiționează punerea în circulație imediată a vehiculului menționat de plata integrală a taxei de înmatriculare – Restricție – Justificare – Eludare a normelor fiscale sau aplicare abuzivă a acestora – Inexistență – Încălcarea principiului proporționalității

(art. 56 TFUE)

Articolul 56 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări și unei practici administrative ale unui stat membru precum cele în discuție în litigiul principal, potrivit cărora:

– punerea în circulație a unui vehicul luat în leasing de un rezident al acestui stat membru de la o societate de leasing stabilită în alt stat membru în vederea unei utilizări temporare a acestui vehicul în primul stat membru, în schimbul plății unei taxe de înmatriculare calculate proporțional cu durata acestei utilizări, este condiționată, în ceea ce privește această plată, de o autorizare prealabilă a autorităților fiscale ale acestui dintâi stat membru, fără de care vehiculul respectiv nu poate, în principiu, să fie pus în circulație pe teritoriul său, iar

– posibilitatea de a pune în circulație imediat un astfel de vehicul în acest dintâi stat membru în cursul examinării cererii contribuabilului de a obține beneficiul plății unei taxe de înmatriculare aferente vehiculului respectiv calculate proporțional cu durata utilizării sale în primul stat membru menționat este condiționată de plata integrală în avans a cuantumului taxei de înmatriculare, sub rezerva rambursării excedentului, majorat cu dobânzi, dacă și atunci când contribuabilului i se va fi permis de către autoritățile fiscale menționate să achite taxa de înmatriculare calculată proporțional.

În ceea ce privește regimul de autorizare prealabilă, astfel cum reiese din cuprinsul punctelor 45, 46 și 50 din prezenta hotărâre, acesta urmărește să prevină eludarea normelor fiscale, precum și aplicarea lor frauduloasă sau abuzivă, ceea ce, în conformitate cu jurisprudența Curții, constituie un obiectiv care poate justifica o restricție privind libera prestare a serviciilor.

Trebuie să se arate că un regim de autorizare prealabilă precum cel în cauză în litigiul principal poate fi considerat ca fiind de natură să garanteze realizarea obiectivului vizat la punctul anterior. Astfel, în speță, în cadrul procedurii administrative care conduce, după caz, la o autorizare prealabilă, Ministerul Finanțelor verifică dacă condițiile de aplicare a taxei proporționale sunt întrunite, în special durata contractului de leasing, precum și identitatea adevăratului proprietar al vehiculului în cauză. O asemenea verificare permite să se determine cuantumul acestei taxe în funcție de durata închirierii în cauză și, prin urmare, de cea a utilizării preconizate a acestui vehicul pe teritoriul danez. În această privință, din jurisprudența Curții reiese că, pentru a fi conformă cu dreptul Uniunii și în special cu principiul proporționalității, reglementarea națională care definește modalitățile de calcul al unei astfel de taxe trebuie să ia în considerare durata utilizării pe teritoriul statului membru în cauză a unui vehicul luat în leasing de la o societate stabilită în alt stat membru (a se vedea în acest sens Hotărârea din 19 septembrie 2017, Comisia/Irlanda, C‑552/15, EU:C:2017:698, punctul 95 și jurisprudența citată).

Cu toate acestea, împrejurarea că un rezident danez utilizează cu titlu temporar pe teritoriul danez un vehicul luat în leasing de la o societate de leasing stabilită în alt stat membru nu poate să constituie, în sine, temeiul unei prezumții generale privind existența unei practici abuzive și să justifice o măsură care aduce atingere exercitării unei libertăți fundamentale garantate de Tratatul FUE (a se vedea prin analogie Hotărârea din 4 decembrie 2008, Jobra, C‑330/07, EU:C:2008:685, punctul 37 și jurisprudența citată).

În ceea ce privește posibilitatea de a pune în circulație imediat un vehicul luat în leasing de un rezident danez de la o societate stabilită în alt stat membru în vederea unei utilizări temporare a acestui vehicul pe teritoriul danez, astfel cum reiese din cuprinsul punctului 25 din prezenta hotărâre, această posibilitate este condiționată, în temeiul reglementării și al practicii administrative daneze, de plata integrală a taxei de înmatriculare, sub rezerva rambursării ulterioare a excedentului taxei, însoțit de dobânzi.

În această privință, trebuie să se arate că această posibilitate prevăzută de reglementarea și de practica administrativă daneze nu iau în considerare durata de utilizare a vehiculului respectiv în Danemarca.

Or, trebuie să se arate, asemenea Comisiei în ședință, că o măsură națională în temeiul căreia punerea în circulație a vehiculelor luate în leasing de rezidenți ai statului membru în cauză de la o societate de leasing stabilită în alt stat membru în vederea unei utilizări temporare a acestora în primul stat membru ar fi autorizată, în schimbul plății unei taxe calculate proporțional cu durata de utilizare a unui astfel de vehicul în acest dintâi stat membru, printr‑o notificare a contractului de leasing autorităților fiscale, contractul respectiv menționând, dacă este cazul, indicații precum cele impuse în temeiul articolului 3ter alineatul 9 din Legea privind taxa de înmatriculare, și sub rezerva unei verificări ex post de către autoritățile menționate a îndeplinirii condițiilor de aplicare a taxei respective, ar constitui o măsură mai puțin restrictivă decât cele care rezultă dintr‑o reglementare și dintr‑o practică administrativă ale unui stat membru precum cele descrise la punctele 22-25 din prezenta hotărâre. În cadrul unei asemenea măsuri, statul membru în cauză ar putea totodată să limiteze validitatea înmatriculării la durata contractului de leasing.

Astfel de măsuri, eventual însoțite, în cazuri dovedite de eludare a normelor fiscale sau de abuz, de o obligație a rezidentului danez, singur sau, după caz, în solidar cu societatea de leasing în cauză, de a achita diferența dintre cuantumul taxei de înmatriculare proporționale și cel al taxei de înmatriculare integrale, precum și de sancțiuni penale corespunzătoare, ar oferi în același timp statului membru în discuție un mijloc de a preveni și de a combate riscul menționat la punctul 46 din prezenta hotărâre.

Prin urmare, trebuie să se constate că o reglementare și o practică administrativă ale unui stat membru precum cele descrise la punctele 22-25 din prezenta hotărâre depășesc ceea ce este necesar pentru a atinge obiectivele urmărite de această reglementare și de această practică.

(a se vedea punctele 51-53, 55-57, 59 și 60 și dispozitivul)