9

După ce a considerat că deciziile de respingere a reclamațiilor nu aveau un conținut autonom și că, în consecință, trebuia să se considere că acțiunea este îndreptată doar împotriva propunerilor ulterioare (punctele 32 și 33 din hotărârea atacată), Tribunalul Funcției Publice a examinat admisibilitatea acțiunii, contestată de Comisie, și a concluzionat că era admisibilă. Punctele 37-55 din hotărârea atacată, care vizează această chestiune, au următorul cuprins: „37 Mai întâi, trebuie amintit că sistemul de transfer al drepturilor de pensie, astfel cum este prevăzut la articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut, întrucât permite o coordonare între sistemele naționale și sistemul de pensii al Uniunii, urmărește să faciliteze trecerea angajaților naționali, publici sau privați și, de asemenea, internaționali în administrația Uniunii și să asigure astfel Uniunii cele mai bune posibilități de a alege un personal calificat care are deja o experiență profesională adecvată (Ordonanța Curții din 9 iulie 2010, Ricci, C‑286/09 și C‑287/09, punctul 28 și jurisprudența citată). 38 În acest context, Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene a fost în special determinat să considere că propunerile privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii transmise funcționarului în vederea acordului sunt «decizii» care au un efect dublu: pe de o parte, cel de a conserva în folosul funcționarului interesat și în sistemul juridic de origine cuantumul drepturilor de pensie pe care le‑a dobândit în sistemul de pensii național și, pe de altă parte, cel de a asigura în sistemul juridic al Uniunii și sub rezerva îndeplinirii anumitor condiții suplimentare luarea în considerare a acestor drepturi în sistemul de pensii al Uniunii (Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 decembrie 2008, Belgia și Comisia/Genette, T‑90/07 P și T‑99/07 P, punctul 91 și jurisprudența citată). 39 În ceea ce privește Tribunalul, acesta a statuat deja de asemenea că propunerile privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii constituie acte cu caracter unilateral, care nu necesită nicio altă măsură din partea instituției competente și care lezează funcționarul interesat. În caz contrar, astfel de acte nu ar putea face, ca atare, obiectul unei contestații contencioase sau, cel puțin, nu ar putea face obiectul unei reclamații și al unei acțiuni decât în urma adoptării unei decizii ulterioare, la o dată nedeterminată și emisă de o altă autoritate decât AIPN. Această analiză nu ar respecta nici dreptul funcționarilor la o protecție jurisdicțională efectivă, nici cerințele de securitate juridică inerente normelor privind termenele prevăzute de statut (Ordonanța Tribunalului din 10 octombrie 2007, Pouzol/Curtea de Conturi, F‑17/07, punctele 52 și 53). 40 În sfârșit, această linie jurisprudențială a fost de asemenea confirmată prin Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2012, Cocchi și Falcione/Comisia (F‑122/10, care face obiectul unui recurs pendinte în prezent la Tribunalul Uniunii Europene, cauza T‑103/13 P, punctele 37-39), în care Tribunalul a statuat că propunerea privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii era un act care lezează funcționarul în cauză. 41 Reiese în sfârșit din jurisprudența citată la punctele 38-40 din prezenta hotărâre că propunerea privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii pe care serviciile competente ale Comisiei o supun acordului funcționarului, în cadrul procedurii administrative în mai multe etape descrise la punctul 35 din prezenta hotărâre, este un act unilateral, detașabil de cadrul procedural în care intervine, adoptat în temeiul unei competențe nediscreționare, atribuită ex lege instituției, întrucât rezultă direct din dreptul individual pe care articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut îl conferă în mod expres funcționarilor și agenților la intrarea în funcție a acestora în cadrul Uniunii. 42 Astfel, exercitarea acestei competențe nediscreționare impune Comisiei să elaboreze o propunere privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii care să se întemeieze pe toate datele relevante pe care trebuie să le obțină de la autoritățile naționale sau internaționale interesate, chiar în cadrul unei coordonări strânse și al unei cooperări loiale între acestea din urmă și serviciile sale. În consecință, o astfel de propunere privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii nu poate fi considerată manifestarea unei «simple intenții» a serviciilor instituției de a informa funcționarul interesat, în așteptarea primirii efective a acordului său și, ulterior, a încasării capitalului care permite să se procedeze la acordarea sporului. Dimpotrivă, o astfel de propunere constituie angajamentul necesar din partea instituției de a efectua în mod corect punerea în aplicare efectivă a dreptului de a transfera drepturile de pensie ale funcționarului, pe care acesta l‑a exercitat prin depunerea cererii sale de transfer. Transferul capitalului actualizat la sistemul de pensii al Uniunii constituie, în sine, executarea unei obligații distincte care revine autorităților naționale sau internaționale și care este necesară pentru a completa întreaga procedură de transfer al drepturilor de pensie în sistemul de pensii al Uniunii. 43 De asemenea, exercitarea competenței nediscreționare în scopul punerii în aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut impune Comisiei să depună toată diligența necesară pentru a permite funcționarului care a depus o cerere de punere în aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut să își exprime acordul cu privire la propunerea privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii în deplină cunoștință de cauză, atât în ceea ce privește elementele necesare de calcul referitoare la determinarea numărului de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii statutar care trebuie luați în considerare în ceea ce privește normele care reglementează «la data cererii de transfer» modalitățile acestui calcul, după cum precizează textul articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut. Această dispoziție prevede astfel că instituția în cadrul căreia își exercită atribuțiile funcționarul «stabilește», prin intermediul unor dispoziții generale de aplicare și ținând seama de salariul de bază, de vârstă și de cursul de schimb la data depunerii cererii de transfer, «numărul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii» pe care aceasta îi ia în considerare. 44 Reiese din toate cele de mai sus că o propunere privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii este un act care lezează funcționarul care a depus o cerere de transfer al drepturilor sale de pensie. 45 Această concluzie este confirmată de asemenea de considerațiile prezentate în continuare. 46 În primul rând, confirmând o practică anterioară care era exprimată în clauzele prevăzute în propunerile privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii, DGA 2011 prevăd de acum în mod expres la articolul 8 că acordul pe care funcționarul este invitat să îl exprime cu privire la propunerea privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii, odată exprimat, este «irevocabil». Or, caracterul irevocabil al acordului funcționarului odată exprimat se justifică numai în cazul în care Comisia, la rândul său, a transmis persoanei interesate o propunere al cărei conținut a fost calculat și prezentat cu întreaga diligență necesară și care obligă Comisia, în sensul în care îi impune să continue, pe această bază, procedura de transfer în cazul unui acord al persoanei interesate. 47 În al doilea rând, propunerea privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii se face, în principiu, pe baza unei metode de calcul care este aceeași cu cea aplicată în momentul în care sistemul de pensii al Uniunii primește integral capitalul transferat definitiv de fondurile de pensii naționale sau internaționale de origine. 48 Ceea ce ar putea cel mult să se schimbe, dacă este cazul, între data propunerii privind sporul de ani de plată a contribuțiilor și data încasării capitalului definitiv transferat ar fi suma despre care este vorba, întrucât cuantumul capitalului transferabil actualizat la data cererii de transfer poate fi diferit de cuantumul capitalului la data la care acesta este efectiv transferat, în funcție, de exemplu, de variațiile ratelor de schimb. Chiar în acest din urmă caz, care, pe de altă parte, poate afecta numai transferurile de capital exprimate în alte monede decât euro, metoda de calcul aplicată pentru aceste două valori este aceeași. 49 În al treilea rând, teza Comisiei potrivit căreia numai decizia de acordare a unui spor adoptată după încasarea definitivă a capitalului transferat ar leza funcționarul în cauză este vădit contrară obiectivului procedurii administrative de transfer al drepturilor de pensie. Această procedură are ca finalitate tocmai să permită funcționarului interesat să decidă, în deplină cunoștință de cauză și înainte de transferarea definitivă la sistemul de pensii al Uniunii a capitalului corespunzător tuturor contribuțiilor sale, dacă este mai avantajos pentru el să cumuleze drepturile de pensie anterioare cu cele pe care le dobândește în calitate de funcționar al Uniunii sau, dimpotrivă, să păstreze aceste drepturi în sistemul juridic național (a se vedea Hotărârea Belgia și Comisia/Genette, citată anterior, punctul 91). Astfel, teza Comisiei ar obliga funcționarul interesat să conteste metoda prin care serviciile Comisiei au calculat numărul anilor de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii bonificați și la care are dreptul numai după ce fondurile de pensii naționale sau internaționale de origine au transferat definitiv capitalul către Comisie, ceea ce în practică ar anula însăși esența dreptului conferit funcționarului de articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut, respectiv cel de a alege să își transfere drepturile de pensie sau să le păstreze în fondurile de pensii naționale sau internaționale de origine. 50 În sfârșit, în al patrulea rând, nu se poate susține, astfel cum procedează Comisia, că propunerile privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii sunt numai acte pregătitoare pentru motivul că articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut impune ca numărul anilor de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii să se calculeze «pe baza capitalului transferat». 51 În această privință, trebuie, mai întâi, să amintim că reiese din redactarea articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut că instituția interesată «stabilește» numărul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii mai întâi «prin intermediul unor dispoziții generale de aplicare și ținând seama de salariul de bază, de vârstă și de cursul de schimb la data depunerii cererii de transfer» și că aceasta ia ulterior în considerare numărul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii, astfel stabilit, conform sistemului de pensii al Uniunii, «pe baza capitalului transferat». 52 Această formulare este confirmată de modul de redactare a articolului 7 din DGA 2004 și a articolului 7 din DGA 2011. Redactarea ambelor articole prevede astfel, la alineatul (1), că numărul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii care sunt luați în considerare «se calculează ulterior pe baza cuantumului transferabil reprezentând drepturile dobândite […], după deducerea cuantumului care reprezintă aprecierea capitalului între data înregistrării cererii de transfer și data transferului efectiv». 53 Alineatul (2) al articolului 7 din DGA 2004 și DGA 2011 precizează că numărul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii care trebuie luați în considerare «se calculează ulterior […] pe baza cuantumului transferat», în conformitate cu formula matematică prevăzută la prima liniuță a aceluiași alineat. 54 Prin urmare, reiese din dispozițiile menționate mai sus că propunerile privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii sunt calculate pe baza cuantumului transferabil la data înregistrării cererii, astfel cum este comunicat serviciilor Comisiei de autoritățile naționale sau internaționale competente, cu deducerea, dacă este cazul, a cuantumului care reprezintă aprecierea capitalului între data înregistrării cererii și data transferului efectiv, întrucât această diferență pecuniară nu trebuie, astfel, să fie suportată de sistemul de pensii al Uniunii. 55 Rezultă din toate considerațiile de mai sus că a doua propunere privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii este un act care lezează și că, prin urmare, concluziile în anulare sunt admisibile.”