ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
43

Această constatare nu este infirmată prin argumentele reclamantei referitoare la pretinsa inexistență a notificării de către OAPI a neregulii privind limba cererii de introducere a recursului și la pretinsa încălcare a principiului egalității de tratament. Într-adevăr, din norma 49 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95 rezultă că nerespectarea normei 48 alineatul (1) litera (c) și a normei 48 alineatul (2) din același regulament are drept consecință directă și fără o prealabilă notificare respingerea recursului ca inadmisibil, și aceasta, eventual, după expirarea termenului prevăzut la norma 96 alineatul (1) din același regulament. Nici din regulamentele aplicabile, nici din jurisprudență nu rezultă că OAPI are obligația de a avertiza eventualii recurenți în fața camerelor de recurs cu privire la consecințele nerespectării formalităților instituite prin aceste regulamente [a se vedea în acest sens Hotărârea Tribunalului din 31 mai 2005, Solo Italia/OAPI – Nuova Sala (PARMITALIA), T-373/03, Rec., p. II-1881, punctul 59].
35

În raport cu obiectul acțiunii, interesul unui reclamant de a exercita acțiunea trebuie să existe la momentul introducerii acesteia, sub sancțiunea inadmisibilității. Acest obiect al litigiului trebuie să existe în continuare, la fel ca interesul de a exercita acțiunea, până la momentul pronunțării hotărârii judecătorești, sub sancțiunea constatării lipsei necesității de a se pronunța, ceea ce presupune ca acțiunea să fie susceptibilă, prin rezultatul său, de a aduce un beneficiu părții care a intentat-o (a se vedea Hotărârea Curții din 7 iunie 2007, Wunenburger/Comisia, C-362/05 P, Rep., p. I-4333, punctul 42; a se vedea de asemenea, în acest sens, Ordonanța Tribunalului din , First Data și alții/Comisia, T-28/02, Rec., p. II-4119, punctele 35-38).
202

Trebuie constatat mai întâi că prezentarea proiectului de raport de evaluare de către statul membru raportor s-a efectuat cu o întârziere considerabilă în raport cu calendarul prevăzut la articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 3600/92, astfel cum a fost modificat, potrivit căruia respectivul raport se transmite Comisiei într-un termen de 12 luni de la primirea dosarelor. Or, în speță, dosarul complet fusese depus în aprilie 1995 (și, un an mai târziu, o versiune actualizată), dar raportul de evaluare nu a fost prezentat Comisiei decât la 22 februarie 2000. Or, se impune constatarea faptului că, în înscrisurile lor, nici Comisia, nici Regatul Spaniei nu furnizează vreo explicație pentru această întârziere considerabilă comparativ cu calendarul regulamentar, ci se limitează să invoce anumite întârzieri ulterior procedurii de examinare care s-ar datora reclamantelor, fapt contestat de acestea. Ca răspuns la o întrebare scrisă adresată de Tribunal, Regatul Spaniei a atras atenția asupra dificultăților de organizare întâmpinate la începutul procedurii de evaluare ținând seama de noutatea procedurii și de numărul substanțelor pentru care fusese desemnat ca stat membru raportor. Regatul Spaniei precizează că anterior datei de nu a existat niciun organism acreditat să efectueze evaluările și că, din 1996 până în 1998, organismul acreditat a evaluat substanța activă a endosulfanului informând pe parcurs reclamantele cu privire la concluziile sale. Regatul Spaniei indică și faptul că, începând din iulie 1998, reclamantele au furnizat documente suplimentare modificând chiar și BPA, ceea ce a întârziat mai mult prezentarea proiectului de raport de evaluare.
31

În speță, trebuie să se constate că logoul „S” al mărcii anterioare este ușor stilizat, dar nu pare original sau foarte elaborat. Într-adevăr, acesta este prima literă a elementului verbal „seat” care, chiar dacă este situat sub logoul „S” și este reprodus cu caractere mai mici decât acest logo, este scris totuși cu majuscule de dimensiuni mari, este mai mare decât logoul menționat și este perfect lizibil. În plus, după cum susține în mod întemeiat OAPI și în pofida elementelor la care reclamanta face referire, precum reproducerea logoului „S” pe pagina de gardă a raportului anual al societății Seat sau pe automobilele comercializate de această societate, respectivul logo nu are conținut semantic intrinsec care să îi confere mărcii anterioare caracter distinctiv, ci are mai curând ca obiectiv accentuarea primei litere a cuvântului „seat”.
70

În ceea ce privește, în al doilea rând, interpretarea contextuală, trebuie să se observe că punctul 6.2 din Orientări se înscrie într-un context constituit nu numai din celelalte dispoziții ale Orientărilor, care privesc subiecte diferite de cel al încheierii financiare a programelor și care nu conțin, așadar, elemente utile interpretării respectivului punct 6.2, ci și din ansamblul dispozițiilor aplicabile contribuțiilor financiare în cauză și în special din deciziile de acordare. Or, în condițiile în care, la lectura programelor care au fost aprobate prin deciziile respective, rezultă că acestea prezintă o structură divizată în axe prioritare sau în priorități și că nu sunt împărțite în subprograme, trei dintre cele cinci decizii de acordare, și anume Deciziile C (95) 1427 din 11 iulie 1995, C (95) 1738 din și C (95) 1739 din (a se vedea punctele 12-14 de mai sus), menționează la articolul 2 că modalitățile de acordare a contribuției financiare, inclusiv participarea fondurilor la diferitele subprograme (Teilprogramm) și la măsurile care fac parte integrantă din programe, sunt reluate în planurile de finanțare anexate la deciziile respective.
44

În plus, percepția asupra mărcilor pe care o are consumatorul mediu al produselor sau al serviciilor în cauză joacă un rol determinant în aprecierea globală a riscului de confuzie. Or, consumatorul mediu percepe o marcă în mod normal ca pe un tot și nu face o examinare a diferitelor detalii ale acesteia (Hotărârea Lloyd Schuhfabrik Meyer, citată anterior, punctul 25). În vederea acestei aprecieri globale, consumatorul mediu este prezumat a fi normal informat și suficient de atent și de avizat. Trebuie ținut seama și de faptul că nivelul atenției consumatorului mediu poate varia în funcție de categoria de produse sau de servicii în cauză (Hotărârea Lloyd Schuhfabrik Meyer, citată anterior, punctul 26).
117

În ce privește articolul L. 711-3 din code de la propriété intellectuelle, Budvar subliniază că această dispoziție prevede, în esență, că un semn nu poate fi adoptat drept marcă atunci când este contrar ordinii publice sau când utilizarea acestuia este interzisă, potrivit legii. În consecință, în temeiul articolului L. 714-3 din codul menționat, Budvar ar putea obține declararea nulității și interdicția de a utiliza marca verbală BUD. Budvar face trimitere, în plus, în cauzele T-225/06, T-255/06 și T-309/06, la mai multe hotărâri judecătorești pronunțate în Franța și potrivit cărora protecția acordată denumirilor de origine ar fi de ordine publică. În consecință, conform articolului L. 711-3 litera b) din code de la propriété intellectuelle, o cerere de înregistrare a unei mărci având ca obiect un semn ce reproduce sau imită o denumire de origine ar trebui considerată contrară ordinii publice, deoarece este contrară statutului denumirilor de origine. În conformitate cu articolul L. 714-3 din code de la propriété intellectuelle, Budvar ar putea obține declararea nulității și interzicerea utilizării mărcii verbale BUD. În această privință, INPI ar fi informat Anheuser-Busch că respectiva cerere de înregistrare a mărcii BUD, pe care aceasta o depusese la 10 septembrie 1987, pentru a desemna produse din clasa 32 (beri), putea „cădea sub incidența” legii franceze, deoarece ar fi „contrară ordinii publice”. În plus, articolul L. 711-3 litera b) din code de la propriété intellectuelle ar interzice și înregistrarea unei mărci a cărei utilizare ar fi interzisă. Or, în aplicarea articolului L. 115-8 din code de la consommation, menționat anterior, în Franța, Budvar ar fi în drept să solicite sancționarea oricărei utilizări de către Anheuser-Busch a semnului BUD pentru a desemna berile și alte băuturi asemănătoare berii. Prin urmare, o astfel de marcă ar trebui considerată interzisă, potrivit legii (inclusiv pentru a desemna produse diferite de bere) în sensul articolului L. 711-3 litera b) din code de la propriété intellectuelle. În această privință, Budvar subliniază că INPI a informat Anheuser-Busch că respectiva cerere de înregistrare a mărcii BUD, depusă în 2001 pentru a desemna bere, putea „cădea sub incidența” dispozițiilor articolului L. 711-3 litera b) din code de la propriété intellectuelle. Drept răspuns la această obiecție, Anheuser-Busch ar fi procedat la retragerea cererii sale de înregistrare a mărcii. O altă cerere de înregistrare a mărcii formulată de Anheuser-Busch și care privea semnul verbal BUD pentru a desemna bere ar fi fost refuzată de INPI pe același temei, prin notificarea din 19 mai 2005. Astfel, legislația franceză ar oferi Budvar mai multe mijloace juridice pentru a solicita interzicerea utilizării mărcii BUD de către Anheuser-Busch.
Cerere de anulare în parte a Deciziei 2006/902/CE a Comisiei din 21 decembrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE împotriva Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Co. Inc. (ex‑Uniroyal Chemical Co. Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corp. (ex‑Crompton Corp.), General Química, SA, Repsol Química, SA și Repsol YPF, SA (Cazul COMP/F/C.38.443 – Produse chimice pentru tratarea cauciucului) (JO 2006, L 353, p. 50), precum și, în subsidiar, reducerea amenzii aplicate reclamantelor
48

În plus, o depășire rezonabilă a datei de 10 iulie a fiecărui an, prevăzută la articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1227/2000, ar fi permisă, din moment ce informațiile ar fi prezentate înainte de 15 octombrie a aceluiași an, data sfârșitului exercițiului financiar, și ar fi vorba despre rectificarea datelor prezentate în termen sau despre prezentarea datelor cu 24 de zile înaintea acestei date. Faptul că documentele au fost predate în perioada vacanței de vară ar da posibilitatea unui stat membru, într-un termen rezonabil și înainte de sfârșitul exercițiului financiar, să rectifice erorile de calcul manifeste în cuprinsul datelor informatice care au fost comunicate cel târziu la 10 iulie a anului în cauză. Pe de altă parte, Republica Elenă menționează că, potrivit afirmațiilor Comisiei, aceasta se arată dispusă să utilizeze în măsura posibilului chiar și date prezentate sau rectificate după 10 iulie a anului în cauză.
18

Într-o scrisoare din 15 mai 2002, doamna Miller, de la Royal Horticultural Society Garden din Wisley (Regatul Unit), i-a prezentat doamnei Heine următoarele: „Mă tem că nu avem semințe de Plectranthus. Vă sugerez să contactați fie Botanical Society of South Africa, la Kirstenbosch […], fie Silverhill Seeds […], Cape Town, Africa de Sud. În ceea ce privește C. Canina, este practic sigur că este vorba despre specia Plectranhtus ornatus, cunoscută în trecut în mod greșit sub numele P. comosus. Am adus câteva plante de «C. canina» pentru înmulțire și acestea sunt mai mult sau mai puțin identice cu cele ale speciei P. ornatus, pe care o cultiv de mulți ani, precum și cu o plantă pe care am primit-o la începutul anului trecut de la o pepinieră din Marea Britanie în vederea identificării.”
79

În această privință, reclamanta reproșează Camerei Superioare de recurs faptul de a fi luat în considerare, fără a face o analiză critică, expertiza efectuată de domnul M., care ar viza în plus cărămida Lego ca întreg. De asemenea, aceasta arată că declarațiile domnului P. privesc cărămida Duplo și cele ale domnului R. vizează toate formele cilindrice de pastile, și nu numai pe cele ale cărămizii Lego. Or, trebuie arătat că domnii P. și R. își exprimau opinia cu privire la funcționalitatea pastilelor cilindrice ca atare și că s-a făcut trimitere la aceste declarații de către Camera Superioară de recurs tocmai pentru a-și argumenta aprecierea privind funcționalitatea pastilelor primare cilindrice ale formei în cauză. În ceea ce privește expertiza efectuată de domnul M., este cert că aceasta a fost inițiată și finanțată de intervenientă, însă brevetele anterioare susțin constatările domnului M. privind funcționalitatea caracteristicilor cărămizii Lego, la fel cum, de altfel, fac și expertizele prezentate de reclamantă. În plus, faptul, subliniat de reclamantă, că analizele domnului M. vizează cărămida Lego ca întreg este lipsit de importanță, din moment ce acestea includ analiza funcționalității caracteristicilor esențiale ale formei în cauză.
41

Din punctul de vedere al dreptului comunitar, semnul în cauză are incidență nu numai pe plan local pe teritoriul relevant, întrucât impactul său nu se limitează la o parte redusă din teritoriul menționat, cum este în general cazul unui oraș sau al unei provincii. Cu toate acestea, nu este posibil să se stabilească a priori, în mod abstract, care parte dintr-un teritoriu trebuie reținută pentru a stabili că semnul are incidență și în afara planului local. Prin urmare, aprecierea incidenței semnului trebuie efectuată in concreto, în funcție de împrejurările fiecărei spețe.
47

În ceea ce privește cea de a treia etapă a raționamentului camerei de recurs, aplicarea prin analogie a condițiilor renunțării la drepturile rezultate din dreptul exclusiv conferit de marcă, definite de Curte în Hotărârea Zino Davidoff și Levi Strauss, punctul 23 de mai sus, nu se impune în prezenta cauză ținând seama de conținutul articolului 44 alineatul (1) din Regulamentul nr. 40/94 și de modul în care acesta este interpretat în jurisprudență. În speță, nu este important să se stabilească în ce măsură consimțământul titularului unei mărci comunitare la introducerea sa pe piață în Spațiul Economic European (SEE) trebuie să fie expresă. În plus, Curtea a considerat la punctul 46 din Hotărârea Zino Davidoff și Levi Strauss, punctul 23 de mai sus, că, și în cazul în care „o astfel de voință rezultă în mod normal dintr-o formulare expresă a consimțământului, nu poate fi exclus ca, în anumite cazuri, aceasta să poată rezulta în mod implicit din elemente și împrejurări anterioare, concomitente sau ulterioare introducerii pe piață în afara SEE, care, apreciate de instanța națională, exprimă de asemenea, cu certitudine, renunțarea titularului la dreptul său”. În sfârșit, o astfel de aplicare prin analogie nu ia în considerare punctul 55 din hotărârea menționată, potrivit căruia „consimțământul implicit în vederea comercializării în SEE a unor produse introduse pe piață în afara acestuia nu poate rezulta din simpla tăcere a titularului mărcii”.
84

Mai întâi, în legătură cu susținerea reclamantelor potrivit căreia calcularea marjei prejudiciului ar fi fost denaturată din cauza lipsei cooperării, Consiliul amintește că Comisia are nevoie de prețurile de vânzare către primul cumpărător care nu este de legătură pentru a stabili prețurile de vânzare medii ale tuturor producătorilor comunitari și marja medie ponderată a subcotației. Or, în speță, marja medie ponderată a subcotației ar fi fost de 32%. În opinia Consiliului, prin includerea datelor care lipsesc cu privire la vânzările anumitor societăți de legătură, această marjă ar fi fost poate de 30%, de 32% sau de 35%, ceea ce nu ar fi modificat cu nimic concluzia potrivit căreia avea loc o subcotație semnificativă și importurile care făceau obiectul unui dumping produceau un prejudiciu industriei comunitare. Consiliul arată de asemenea că trimiterea făcută de reclamante la calcularea marjei prejudiciului este nerelevantă în acest context. Marja prejudiciului nu ar fi utilă decât pentru a aplica regula taxei celei mai mici, potrivit căreia taxa instituită trebuie să fie egală cu marja de dumping sau cu marja prejudiciului, dacă aceasta este mai redusă. În speță, includerea vânzărilor produsului în cauză efectuate de Vallourec & Mannesmann Oil & Gas Ltd (denumită în continuare „VMOG Regatul Unit”) și de Productos Tubolares, care reprezentau împreună mai puțin de 8% din vânzările produsului în cauză realizate de industria comunitară, nu ar fi putut avea în niciun caz ca efect scăderea marjei prejudiciului, evaluată la 57%, la un nivel inferior celui al marjei de dumping, evaluată la 25,7%.
49

În ceea ce privește, în primul rând, argumentele susținute de reclamant, potrivit cărora OIB, pe de o parte, s-ar afla sub autoritatea Comisiei, și nu sub cea a Consiliului, și, pe de altă parte, ar fi exclusiv gestionat de membrii desemnați de Comisie, trebuie să se arate că acestea sunt inoperante. Într-adevăr, în primul rând, excepția prevăzută la articolul 116 alineatul (7) din Regulamentul de aplicare privește acordurile administrative dintre departamentele instituțiilor comunitare, indiferent dacă departamentele respective aparțin sau nu aparțin aceleiași instituții. În al doilea rând, faptul că OIB s-ar afla sub autoritatea Direcției Generale (DG) Personal și Administrație a Comisiei nu se opune ca acesta să aibă o vocație interinstituțională, astfel cum reiese clar din considerentele (4) și (6), precum și din articolul 2 alineatul (4) din Decizia 2003/523. În al treilea rând, în ceea ce privește articolul 6 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2003/523, trebuie să se arate că această dispoziție prevede în mod explicit că acest Comitet de gestionare al OIB cuprinde de asemenea un reprezentant al celorlalte instituții. Această din urmă constatare nu numai că este contrară susținerii reclamantului potrivit căreia OIB este gestionat exclusiv de membrii desemnați de Comisie, ci și subliniază caracterul interinstituțional al OIB.
51

Interpretarea noțiunii de necesitate dată de Comisie în considerentul (39) al deciziei ar fi în plus greșită, având în vedere că, în speță, Comisia nu ar lua în considerare faptul că reclamanta ar fi fost obligată, conform dispozițiilor din reglementarea națională aplicabilă, să realizeze proiectul într-un termen de 36 de luni, și anume înainte de 1 ianuarie 2005, sub sancțiunea pierderii totalității ajutorului. Ar fi contradictoriu să i se impună reclamantei să realizeze proiectul într-un anumit termen, considerând în același timp că realizarea în termenul prevăzut are drept consecință pierderea posibilității de a obține autorizarea unei majorări a ajutorului. O astfel de abordare ar însemna a nega jurisprudența Tribunalului, care prevede posibilitatea unei modificări a unui ajutor sau acordarea unui ajutor suplimentar.
3

Articolul 50 din Regulamentul nr. 178/2002 prevede: „Sistemul rapid de alertă (1) Prin prezentul document se instituie, sub forma unei rețele, un sistem rapid de alertă pentru notificarea unui risc direct sau indirect asupra sănătății umane, derivând din produse alimentare sau din hrana pentru animale. Acest sistem implică statele membre, Comisia și Autoritatea [Europeană pentru Siguranța Alimentară]. Fiecare dintre acestea desemnează un punct de contact, care este membru al rețelei. Comisia răspunde de administrarea rețelei. (2) În cazul în care un membru al rețelei deține o informație legată de existența unui risc grav, direct sau indirect, asupra sănătății umane, derivând din produse alimentare sau din hrana pentru animale, această informație se notifică de îndată Comisiei prin sistemul rapid de alertă. Comisia transmite de îndată această informație membrilor rețelei. Autoritatea [Europeană pentru Siguranța Alimentară] poate include în notificare orice informație științifică sau tehnică de natură să faciliteze o acțiune [rapidă și] adecvată de gestiune a riscurilor de către statele membre. (3) Fără a aduce atingere altor elemente din legislația comunitară, statele membre notifică de îndată Comisia prin sistemul rapid de alertă: (a) orice măsură pe care au adoptat-o pentru a restricționa introducerea pe piață sau a determina retragerea de pe piață sau returnarea produselor alimentare sau a hranei pentru animale în vederea protejării sănătății umane, necesitând o acțiune rapidă; (b) orice recomandare sau acord cu operatori profesioniști care are drept scop, în mod voluntar sau obligatoriu, prevenirea, limitarea sau impunerea unor condiții specifice pentru introducerea pe piață sau eventuala folosire a produselor alimentare și hranei pentru animale din cauza unui risc major asupra sănătății, necesitând o acțiune rapidă; (c) orice respingere, legată de un risc direct sau indirect asupra sănătății umane, a unui lot, container sau transport de produse alimentare sau de hrană pentru animale de către o autoritate competentă la un punct de control la frontieră din cadrul Uniunii Europene. Notificarea este însoțită de o explicare detaliată a motivelor pentru acțiunea întreprinsă de autoritățile competente din statul membru în care a fost emisă notificarea. Ea este urmată în timp util de informații suplimentare, în special în cazul în care măsurile pe care se bazează notificarea sunt modificate sau retrase. Comisia transmite de îndată membrilor rețelei notificarea și informațiile suplimentare primite în conformitate cu paragrafele (1) și (2).”
169

În plus, trebuie să se arate că Tribunalul a statuat recent, în termeni generali, că, pe de o parte, articolul 25 al doilea paragraf din statut este aplicabil prin analogie agenților temporari potrivit articolului 11 din RAA și, pe de altă parte, obligația de motivare nu este limitată în privința unei decizii referitoare la angajare sau la concediere în cazul unui loc de muncă ce intră în sfera articolului 2 litera (c) din RAA (Hotărârea Tribunalului din 17 octombrie 2006, Bonnet/Curtea de Justiție, T-406/04, RecFP, p. I-A-2-213 și II-A-2-1097, punctul 68), cu toate că încrederea reciprocă este un element esențial al contractelor tuturor agenților temporari vizați de această dispoziție (punctul 47). Or, o astfel de afirmație are vocația de a se aplica, a fortiori, concedierii care privește un loc de muncă ce intră în sfera articolului 2 litera (a) din RAA, precum în speță.
Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției:

Marca verbală germană SHE pentru produse din clasele 3 și 25, marca figurativă germană She pentru produse din clasele 3, 9, 16, 18 și 25, precum și marca figurativă internațională She pentru produse din clasele 3, 9, 16, 18 și 25
Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției:

zero Germany GmbH & Co. KG, fostă zero International Holding GmbH & Co. KG
128

De asemenea, raportul Frontier Economics pune scăderea nivelului de utilizare a capacităților comunitare pe seama contracției debușeelor extracomunitare, arătând că „[u]n motiv principal al acestei căderi a exporturilor era cererea rusească în scădere de importuri de malț […; d]eși estimările privind producția comunitară pentru anii 2004 și 2005 nu sunt încă disponibile, se așteaptă ca declinul exporturilor […] să poată conduce la niveluri foarte reduse de utilizare a capacităților în Europa.”[A key cause of this export drop has been falling demand for imports of malt by Russia […] Although estimates of EU production for 2004-05 are not currently available, it is expected that the decline in exports […] may have led to substantially reduced levels of capacity utilisation in Europe.]
13

Conform unui acord din data de 30 septembrie 2005, care a intrat în vigoare la , ISD Polska sp. z o.o. (care își desfășura activitatea la momentul respectiv sub denumirea ZPD Steel sp. z o.o., denumită în continuare „ISD”), o filială deținută 100% de Industrial Union of Donbass Corp. (denumită în continuare „IUD”), a cumpărat de la HCz toate acțiunile MH și ale MH Plus, precum și zece filiale restante ale HCz. Printr-un contract tot din data de și care a intrat în vigoare la , ISD a cumpărat de la TFS toate acțiunile HSCz. Astfel, ISD a devenit proprietara HSCz, a MH, a MH Plus și a altor zece filiale ale HCz.
11

Conform unui acord din data de 30 septembrie 2005, care a intrat în vigoare la , ISD Polska sp. z o.o. (care își desfășura activitatea la momentul respectiv sub denumirea ZPD Steel sp. z o.o., denumită în continuare „ISD”), o filială deținută 100% de Industrial Union of Donbass Corp., a cumpărat de la HCz toate acțiunile MH și ale MH Plus, precum și zece filiale restante ale HCz. Printr-un contract tot din data de și care a intrat în vigoare la , ISD a cumpărat de la Towarzystwo Finansowe Silesia sp. z o.o. toate acțiunile HSCz. Astfel, ISD a devenit proprietara HSCz, a MH, a MH Plus și a altor zece filiale ale HCz.