Keywords

Summary



Keywords

1. Mediu – Conservarea păsărilor sălbatice – Directiva 79/409 – Transpunere fără intervenție legislativă – Limite

(Directiva 79/409 a Consiliului)

2. Mediu – Conservarea păsărilor sălbatice – Directiva 79/409 – Domeniu de aplicare

(Directiva 79/409 a Consiliului, art. 1 și 11)

3. Mediu – Conservarea păsărilor sălbatice – Directiva 79/409 – Executare de către statele membre

[Directiva 79/409 a Consiliului, art. 9 alin. (1) lit. (a) și art. 2]

4. Mediu – Conservarea păsărilor sălbatice – Directiva 79/409 – Obligația de a interzice vânătoarea în cursul anumitor perioade de vulnerabilitate deosebită a păsărilor

[Directiva 79/409 a Consiliului, art. 7 alin. (4)]

5. Mediu – Conservarea păsărilor sălbatice – Directiva 79/409 – Date de deschidere și de închidere a perioadei de vânătoare

[Directiva 79/409 a Consiliului, art. 9 alin. (1) lit. (c)]

6. Mediu – Conservarea păsărilor sălbatice – Directiva 79/409 – Executare de către statele membre

(Directiva 79/409 a Consiliului, art. 8 și anexa IV)

Summary

1. Transpunerea normelor comunitare în dreptul intern nu impune în mod necesar o preluare formală și textuală a dispozițiilor lor într‑o dispoziție expresă și specifică și poate fi suficient un context juridic general, cu condiția ca acesta să asigure efectiv deplina aplicare a directivei într‑un mod suficient de clar și de precis.

Totuși, exactitatea transpunerii are o importanță deosebită în ceea ce privește Directiva 79/409 privind conservarea păsărilor sălbatice, în măsura în care gestionarea patrimoniului comun este încredințată fiecărui stat membru pentru propriul teritoriu.

(a se vedea punctele 89 și 92)

2. Articolul 11 din Directiva 79/409 privind conservarea păsărilor sălbatice, care se limitează la stabilirea unei obligații specifice care impune statelor membre să supravegheze ca introducerea de specii de păsări care nu se găsesc în mod natural în stare sălbatică pe teritoriul european al statelor membre să nu aducă niciun prejudiciu florei și faunei locale, nu poate fi considerat ca reprezentând un temei juridic care permite derogarea de la obligațiile de protecție ce revin statelor membre în temeiul articolului 1 din directivă și care vizează toate speciile de păsări care se găsesc în mod natural în stare sălbatică pe teritoriul european al statelor membre, și anume, în ceea ce privește fiecare dintre aceste state, atât speciile indigene, cât și cele care nu sunt prezente decât în alte state membre. Într‑adevăr, importanța unei protecții complete și eficace a păsărilor sălbatice în interiorul întregii Comunități, indiferent de locul lor de ședere sau de spațiul de trecere, determină incompatibilitatea cu directiva a oricărei legislații naționale care stabilește protecția păsărilor sălbatice în funcție de fauna națională.

(a se vedea punctele 101-103)

3. Deși este adevărat că prevenirea daunelor aduse culturilor viticole poate, în principiu, să permită luarea de măsuri derogatorii în temeiul articolului 9 alineatul (1) litera (a) a treia liniuță din Directiva 79/409 privind conservarea păsărilor sălbatice, această din urmă dispoziție nu conferă totuși temei juridic pentru excluderea totală a unei specii, chiar și pe o perioadă limitată, de la regimul de protecție prevăzut prin directivă. Într‑adevăr, excluderea totală a unei specii de păsări de la respectivul regim de protecție, chiar și pe o perioadă limitată, prezintă riscul punerii în pericol a existenței înseși a acestei specii. Astfel, doar respectând cerințele prevăzute la articolul 9 alineatul (2) din directivă statele membre sunt autorizate să prevadă derogări de la regimul de protecție a păsărilor sălbatice.

(a se vedea punctele 113-115)

4. Regimul de protecție împotriva activităților de vânătoare stabilit la articolul 7 alineatul (4) din Directiva 79/409 privind conservarea păsărilor sălbatice este definit în mod larg, prin referire la specificitățile biologice ale speciilor în cauză, dat fiind că se referă, în afară de perioada de creștere, la diferitele stadii de reproducere și de maturizare. Numai o astfel de concepție răspunde obiectivului articolului 7 alineatul (4) menționat care este asigurarea unui sistem complet de protecție în perioadele în cursul cărora supraviețuirea păsărilor sălbatice este amenințată în mod deosebit. Într‑adevăr, orice intervenție în cursul perioadelor care au legătură cu reproducerea păsărilor o poate afecta, chiar dacă aceasta privește doar o parte din populația lor. Acesta este și cazul fazei de paradă nupțială, în cursul căreia speciile respective sunt vulnerabile și expuse pericolului în mod deosebit. Prin urmare, această din urmă fază face parte din perioada în cursul căreia se interzice, în principiu, orice acțiune de vânătoare.

(a se vedea punctele 192-195)

5. Articolul 9 alineatul (1) litera (c) din Directiva 79/409 privind conservarea păsărilor sălbatice permite unui stat membru să deroge de la datele de deschidere și de închidere a vânătorii care rezultă din luarea în considerare a obiectivelor enumerate la articolul 7 alineatul (4) din aceeași directivă. În această privință, vânătoarea la păsări sălbatice practicată în scopuri de agrement în cursul perioadelor indicate la articolul 7 alineatul (4) menționat poate, sub rezerva îndeplinirii cerințelor prevăzute la articolul 9 alineatul (2) din directivă, să corespundă unei „utilizări judicioase” în sensul articolului 9 alineatul (1) litera (c). Totuși, sarcina probei în ceea ce privește respectarea cerințelor menționate pentru fiecare derogare revine autorității naționale cu putere de decizie.

Pe de altă parte, statele membre, cu ocazia adoptării măsurilor de transpunere a acestei din urmă dispoziții, trebuie să garanteze că, în toate cazurile de aplicare a derogării prevăzute prin aceasta și pentru toate speciile protejate, prelevările cinegetice autorizate nu depășesc un plafon conform limitării respectivelor prelevări la un număr mic; acest plafon trebuie stabilit pe baza unor date științifice riguroase. În special, o transpunere a directivei conformă dreptului comunitar presupune că instanțele competente pentru autorizarea prelevărilor derogatorii de păsări aparținând unei anumite specii trebuie să fie în măsură să se sprijine pe indicatori suficient de preciși în ceea ce privește plafoanele cantitative de respectat. Rezultă că revine autorităților competente ale statului membru respectiv să garanteze, cu o precizie juridică suficientă și pe baza unor date științifice recunoscute, că limita maximă cantitativă nu este în niciun caz depășită și, prin urmare, că este asigurată o protecție completă a speciilor vizate.

(a se vedea punctele 196-199, 201 și 225)

6. Faptul că într-un stat membru nu se recurge la anumite mijloace de vânătoare sau la anumite practici de distrugere interzise prin Directiva 79/409 privind conservarea păsărilor sălbatice nu ar putea elibera statul membru respectiv de obligația de a adopta acte cu putere de lege sau norme administrative pentru a asigura o transpunere adecvată a dispozițiilor directivei. Într-adevăr, principiul securității juridice impune ca interdicțiile pe care aceasta le prevede să fie reluate în dispoziții legale cu forță juridică obligatorie.

(a se vedea punctele 280 și 281)