1
2
3
4
5
RO
Repertor iuljur isprudenței
1—
2—
3—
4—
5—
ECLI:EU:C:2012 :595 1CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL
YVES BOT
prezentate la 27 septembrie 2012  
Limba originală: franceza.Cauzele conexate C -3 5 6 / 1 1 ș i C-3 5 7 / 1 1
O. (C-3 5 6 / 1 1 ),
S.
împotriva
Maahanmuuttovirasto
și
Maahanmuuttovirasto (C-3 5 7 / 1 1 )
împotriva
L.
[cereri de pronunțare a u nor hotărâri p reliminare formulate de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda)]
„Cetățenia U niunii — Dreptul la reîntregirea familiei — Aplicabilitatea principiilor stabilite în 
Hotărârea Ruiz Zambrano — Susținătorul reîntregirii, părinte al unui copil cetățean al Uniunii născut 
dintr-o primă căsătorie — Drept de ședere al noului soț al susținătorului reîntregirii, resortisant al unui 
stat terț — Refuz întemeiat pe l ipsa unor resurse suficiente — Dreptul la respectarea vieții de familie — 
Obligație de a l ua în considerare interesul copilului minor”
1. Dreptul de ședere pe t eritoriul unui stat mem bru al unui resortisant al unui stat terț poate decurge 
din calitatea de cetățean al Uniunii a c opilului căruia nu îi e ste părinte, ci părinte vitreg?
2. Aceasta este, în esență, întrebarea adr esată de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) în cadrul a d ouă 
cereri de pronunțare a u nor hotărâri p reliminare.
3. Aceste cereri sunt formulate în cadrul unor litigii între M aahanmuuttovirasto (O ficiul Național 
pentru Imigrări), pe d e o p arte, doamna S., resortisant ghanez (C-356/11), și doamna L., resortisant 
algerian (C-357/11) 
Denumite în continuare, împreună, „susținătoarele reîntregirii”., pe d e altă parte, în care ambele solicită un pe rmis de ședere în favoarea soților 
lor, domnii O . și M., resortisanți ai u nor state terțe 
Denumiți în continuare, împreună, „solicitanții”., în temeiul dreptului la reîntregirea familiei 
consacrat de D irectiva 2003 /86/CE 
Directiva Consiliului din 22 septembrie 2003 p rivind dr eptul la reîntregirea familiei (JO L 251, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 164).. M aahanmuuttovirasto a r espins cererile me nționate și a 
considerat că solicitanții nu dispuneau de mijloace de trai în ve derea șederii pe t eritoriul finlandez.
4. Instanța de trimitere ridi că problema conformității acestor decizii în raport cu principiile stabilite de 
Curte în H otărârea Ruiz Zambrano  
Hotărârea din 8 martie 2011 ( C-34/09, Rep., p. I-1177 ). și cu interpretarea reținută de aceasta cu privire la dispozițiile 
Tratatului FUE referitoare la cetățenia U niunii. Astfel, doamnelor S. și L. li s-a încredințat fiecăreia în 
mod exclusiv un copil născut dintr-o primă căsătorie, cetățean al Uniunii. În consecință, instanța de 
trimitere ridi că problema da că, având în ve dere împrejurările privind situația familială a pe rsoanelor
6
7
6—
7—
2 ECLI:EU:C:2012 :595CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZELECONEXATEC-356/11ȘIC-357/11
O.ȘIALȚII
 interesate, Maahanmuuttovirasto nu avea obligația să acorde permisele de ședere solicitanților, pentru a 
evita ca respectivii copii, încredințați exclusiv susținătoarelor reîntregirii, să fie constrânși să părăsească 
teritoriul Uniunii Europene și să fie astfel privați de beneficiul drepturilor pe c are le conferă statutul lor 
de cetățean al Uniunii.
5. Întrebările pe c are le pune instanța de trimitere invită, în consecință, Curtea să precizeze domeniul 
de aplicare și limitele principiilor stabilite în Hotărârea Ruiz Zambrano, citată anterior, în contextul 
special al unei familii reconstituite, în care solicitantul nu exercită nicio răspundere părintească sau 
financiară față de copilul cetățean al Uniunii.
I – Cadrul juridic
A – Reglementarea Uniunii
1. Carta drepturilor fundamentale a U niunii Europene
6. În temeiul articolului 7 di n Carta drepturilor fundamentale a U niunii Europene 
Denumită în continuare „carta”., orice persoană are 
dreptul la respectarea vieții private și de familie.
7. În plus, potrivit articolului 24 a lineatul (2) din cartă, interesul superior al copilului trebuie să fie 
considerat primordial în toate acțiunile care îl privesc, indiferent da că sunt realizate de autorități 
publice sau de instituții private. Conform ar ticolului 24 a lineatul (3) din cartă, copilul are dreptul de a 
întreține cu regularitate relații pe rsonale și contacte dir ecte cu ambii părinți, cu excepția cazului în care 
acestea sunt contrare interesului său.
2. Directiva 2003 /86
8. Directiva 2003 /86/CE a C onsiliului stabilește condițiile în care se exercită dr eptul la reîntregirea 
familiei pe c are îl au resortisanții din state terțe care au reședința în m od legal pe t eritoriul statelor 
mem bre. Conform c onsiderentului (2) al acesteia, dir ectiva respectă dr epturile fundamentale și în 
special dreptul la respectarea vieții de familie, consacrat la articolul 8 din Convenția europeană pe ntru 
apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale 
Convenție semnată la Roma la 4 noiembrie 1950 ( denumită în continuare „CEDO”). și de cartă.
9. Articolul 4 din dir ectiva me nționată definește cercul persoanelor, mem bri ai f amiliei susținătorului 
reîntregirii, care pot beneficia în această calitate de un dr ept de ședere. Conform ar ticolului 4 
alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003 /86, printre acestea figurează soțul susținătorului reîntregirii.
10. În ceea ce privește modalitățile de examinare a c ererii d e reîntregire a f amiliei, legiuitorul Uniunii 
impune statelor mem bre, în temeiul articolului 5 a lineatul (5) din această dir ectivă, să acorde atenția 
cuvenită interesului superior al copilului minor. Acestea trebuie de asemenea să țină seama, conform 
articolului 17 di n dir ectiva me nționată, în cazul respingerii u nei cereri, al retragerii sau al refuzului de 
reînnoire a pe rmisului de ședere, la fel ca și în cazul luării u nei măsuri de îndepărtare a s usținătorului 
reîntregirii s au a mem brilor familiei sale, de natura și de soliditatea legăturilor de familie ale pe rsoanei 
și de durata rezidenței sale în statul mem bru, precum și de existența unor legături familiale, culturale 
sau sociale cu statul de origine.
ECLI:EU:C:2012 :595 3CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZELECONEXATEC-356/11ȘIC-357/11
O.ȘIALȚII
11. Cu toate acestea, statele mem bre dispun de o m arjă de apreciere în aplicarea condițiilor impuse 
pentru exercitarea dr eptului la reîntregire. Astfel, în temeiul articolului 7 a lineatul (1) litera (c) din 
Directiva 2003 /86, acestea pot solicita susținătorului reîntregirii s ă di spună de resurse stabile, 
constante și suficiente pe ntru a s e întreține pe s ine și pe c eilalți mem bri ai f amiliei fără a r ecurge la 
sistemul de asistență socială al statului mem bru în cauză.
B – Reglementarea finlandeză
12. Conform ar ticolului 37 a lineatul 1 din Legea privind regimul străinilor (Ulkomaalaislaki), soțul unei 
persoane rezidente în Finlanda este considerat mem bru al familiei.
13. În temeiul articolului 39 a lineatul 1 di n această lege, acordarea unui pe rmis de ședere este 
condiționată de faptul ca străinul să dispună de mijloace de trai. Totuși, autoritățile compe tente pot 
deroga de la această condiție da că împrejurări deosebit de grave justifică o a stfel de excepție ori da că 
interesul superior al copilului o impune.
14. În sfârșit, conform ar ticolului 66 b is din legea me nționată, atunci când se solicită un pe rmis de 
ședere în temeiul existenței unei legături d e familie, autoritățile compe tente trebuie, în cadrul 
examinării pe c are o e fectuează, să țină seama de natura și de soliditatea legăturilor de familie ale 
străinului, de durata rezidenței sale în statul mem bru în cauză, precum și de existența unor legături 
familiale, culturale sau sociale cu statul său de origine.
II – Situația de fa pt din acțiunile principale
A – Cauza C-356/11
15. Doamna S. este resortisant ghanez care dispune de un pe rmis de ședere permanent în Finlanda. La 
4 iulie 2001 , aceasta s-a căsătorit cu un resortisant finlandez cu care a a vut un copil născut la 11 iulie 
2003 . Acesta din urmă, întrucât posedă cetățenia finlandeză, este un cetățean al Uniunii. Totuși, acesta 
nu și-a exercitat niciodată dreptul de liberă circulație. Doamnei S. i s- a încredințat exclusiv acest copil 
începând cu 2 iunie 2005 , iar u lterior aceasta a di vorțat la 19 octombrie 2005 . Tatăl copilului are 
reședința în Finlanda. Din decizia de trimitere rezultă că, în cursul șederii sale în Finlanda, doamna S. a 
studiat, a b eneficiat de un concediu de m aternitate, a u rmat o f ormare și a e xercitat o a ctivitate 
profesională.
16. La 26 iunie 2008 , doamna S. s-a căsătorit cu domnul O., cetățean ivorian. În această calitate, 
domnul O. a i ntrodus la M aahanmuuttovirasto o c erere de eliberare a u nui permis de ședere. Din 
uniunea acestora, la 21 noiembrie 2009 , s-a născut în Finlanda u n copil, cetățean ghanez, încredințat 
în comun părinților. Domnul O. locuiește la domiciliul doamnei S. și al celor doi copii ai s ăi. Din 
decizia de trimitere rezultă că, la 1 ianuarie 2010 , domnul O. a s emnat pentru o d urată de un an un 
contract de muncă care prevede opt ore de muncă pe z i și o r emunerație de 7,50 euro pe o ră. Totuși, 
acesta nu ar f i prezentat documente care să ateste că ar f i lucrat efectiv în temeiul contractului 
menționat.
17. Prin decizia ad optată la 21 ianuarie 2009 , Maahanmuuttovirasto a r espins cererea de eliberare a 
unui permis de ședere formulată de domnul O., în temeiul articolului 39 a lineatul 1 prima teză din 
Legea privind regimul străinilor, considerând că acesta nu di spunea de m ijloace de trai. În plus, 
Maahanmuuttovirasto nu a a preciat că era necesar să deroge de la această condiție, astfel cum pe rmite 
legea me nționată, în prezența unor împrejurări deosebit de grave s au da că interesul superior al 
copilului o impune.
4 ECLI:EU:C:2012 :595CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZELECONEXATEC-356/11ȘIC-357/11
O.ȘIALȚII
18. Ulterior, Helsingin hallinto-oikeus (T ribunalul Administrativ di n H elsinki) (Finlanda) a r espins 
cererea în anulare introdusă împotriva deciziei me nționate. În consecință, domnul O. și doamna S. au 
formulat recurs împotriva acestei hotărâri l a instanța de trimitere.
B – Cauza C-357/11
19. Cauza C-357/11 p rezintă similitudini puternice cu litigiul din cauza C-356/11, întrucât legătura 
dintre copilul cetățean al Uniunii și solicitant apare de asemenea în cadrul unei familii reconstituite. În 
schimb, situația de fapt din acțiunea principală este diferită în ceea ce privește în special locul de 
reședință actual al solicitantului.
20. În această cauză, doamna L. este resortisant algerian care di spune de un pe rmis de ședere 
permanent în urma căsătoriei sale cu un resortisant finlandez. Din această căsătorie s-a născut în anul 
2004 u n copil cetățean finlandez, care nu și-a exercitat niciodată dreptul de liberă circulație. În urma 
divorțului, pronunțat la 10 decembrie 2004 , copilul i-a fost încredințat exclusiv doamnei L. Tatăl 
acestui copil are reședința în Finlanda.
21. La 19 octombrie 2006 , doamna L. s-a căsătorit cu domnul M., cetățean algerian. În luna martie 
2006 , acesta a i ntrat legal în Finlanda u nde a s olicitat azil politic și unde, potrivit afirmațiilor sale, ar f i 
conviețuit cu doamna L. începând din luna aprilie 2006 . În luna octombrie 2006 , acesta din urmă a f ost 
returnat în statul său de origine. La 29 noiembrie 2006 , doamna L. a s olicitat Maahanmuuttovirasto 
acordarea unui pe rmis de ședere în favoarea domnului M . în temeiul căsătoriei acestora, iar l a 
14 ianuarie 2007 , doamna L. a da t naștere unui copil cetățean algerian încredințat în comun cuplului. 
Nu s-a stabilit că domnul M. s-a întâlnit cu copilul.
22. Rezultă din decizia de trimitere că doamna L. nu a a vut niciodată o a ctivitate profesională în cursul 
șederii s ale în Finlanda, aceasta obținându-și veniturile di ntr-o alocație de subzistență și din alte 
prestații.
23. Pentru aceleași motive p recum cele expuse în cadrul examinării cererii d e eliberare a u nui permis 
de ședere formulate de domnul O. în cauza C-356/11, Maahanmuuttovirasto a r espins cererea de 
eliberare a u nui permis de ședere formulată de domnul M. În schimb, această decizie a f ost anulată de 
Helsingin hallinto-oikeus, fapt care a d eterminat Maahanmuuttovirasto să formuleze recurs împotriva 
acestei hotărâri l a instanța de trimitere.
24. În prezentele cereri d e pronunțare a u nor hotărâri p reliminare, instanța de trimitere ridi că 
problema aplicabilității principiilor stabilite de Curte în H otărârea Ruiz Zambrano, citată anterior. 
Astfel, aceasta se întreabă da că, ținând cont de refuzul Maahanmuuttovirasto de a a corda u n pe rmis 
de ședere solicitanților, soțiile acestora și copiii încredințați soțiilor nu ar f i în realitate constrânși să 
părăsească teritoriul Uniunii pe ntru a p utea trăi împreună.
III – Întrebările preliminare
25. În acest context și pentru a-și elimina îndoielile, Korkein hallinto-oikeus a h otărât să suspende 
judecarea cauzei și să adr eseze Curții următoarele întrebări preliminare, care sunt formulate identic în 
ceea ce privește prima întrebare.
—
ECLI:EU:C:2012 :595 5CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZELECONEXATEC-356/11ȘIC-357/11
O.ȘIALȚII
— În cauza C-356/11:
„1)Articolul 20 T FUE se opune ca resortisantului unui stat terț să i s e refuze acordarea unui 
permis de ședere din lipsa unor mijloace de trai, într-o situație de familie în care soțului 
acestuia îi e ste încredințat un copil care este cetățean al Uniunii, iar r esortisantul statului terț 
nu este nici unul dintre părinții acestui copil, nici o pe rsoană care ar e dr eptul de a i s e 
încredința copilul?
2) În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, efectul articolului 20 T FUE se apreciază în 
mod di ferit da că resortisantul statului terț care nu di spune de pe rmis de ședere locuiește 
împreună cu soția sa și cu copilul care este cetățean al Uniunii și care i-a fost încredințat soției 
sale?”
În cauza C-357/11:
„1)Articolul 20 T FUE se opune ca resortisantului unui stat terț să i s e refuze acordarea unui 
permis de ședere din lipsa unor mijloace de trai, într-o situație de familie în care soțului 
acestuia îi e ste încredințat un copil care este cetățean al Uniunii, iar r esortisantul statului terț 
nu este nici unul dintre părinții acestui copil, nici o pe rsoană care ar e dr eptul de a i s e 
încredința copilul?
2) În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, efectul articolului 20 T FUE se apreciază în 
mod di ferit da că resortisantul statului terț care nu di spune de un pe rmis de ședere și nu 
locuiește în Finlanda ar e un copil natural cu soția sa, copil aflat în îngrijirea amândurora, care 
locuiește în Finlanda și este cetățean al unui stat terț?”
26. Au f ormulat observații părțile din acțiunea principală, guvernele da nez, german, italian, olandez și 
polonez, precum și Comisia Europeană.
IV – Analiza noastră
27. Prin intermediul primei întrebări, instanța de trimitere urmărește, în esență, să se stabilească da că 
dispozițiile tratatului privind cetățenia U niunii trebuie interpretate în sensul că conferă resortisantului 
unui stat terț un dr ept de ședere în statul mem bru în care au reședința legală soțul său, tot resortisant 
al unui stat terț, și copilul acestuia di n urmă, cetățean al Uniunii născut dintr-o primă căsătorie, și 
aceasta în pofida l ipsei unor mijloace de trai s uficient ale solicitantului.
28. Această întrebare invită Curtea să precizeze domeniul de aplicare și limitele principiilor pe c are 
le-a stabilit în H otărârea R uiz Z ambrano, citată anterior, în contextul special al unei familii 
reconstituite în care unuia di ntre părinți îi e ste încredințat exclusiv un copil, cetățean al Uniunii, născut 
dintr-o primă căsătorie.
29. Problema este dacă, având în ve dere această jurisprudență, statul mem bru are obligația să elibereze 
solicitantului un pe rmis de ședere, deși acesta nu este părintele copilului cetățean al Uniunii și nu 
exercită nicio răspundere părintească în privința acestuia, cu consecința că no ua familie se va ve dea 
obligată să părăsească teritoriul Uniunii și, prin urmare, acest copil ar f i privat, potrivit formulării 
utilizate de Curte, „de beneficiul efectiv al esenței drepturilor corespunzătoare statutului de cetățean al 
Uniunii”.
30. În ipoteza în care Curtea ar h otărî că statul mem bru nu ar e obligația să elibereze un astfel de 
permis, instanța de trimitere solicită, prin intermediul întrebărilor numărul 2 f ormulate în cele două 
cauze, să se stabilească da că di spozițiile tratatului trebuie interpretate di ferit, ținând cont de 
împrejurările legate de situația familială a f iecăruia di ntre solicitanți. În cauza C-356/11, solicitantul,
8
9
10 11
12
13
8—
9—
10—
11—
12—
13—
6 ECLI:EU:C:2012 :595CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZELECONEXATEC-356/11ȘIC-357/11
O.ȘIALȚII
 soția sa și copilul cetățean al Uniunii locuiesc împreună în Finlanda. În schimb, în cauza C-357/11, 
solicitantul s-a întors în statul său de origine, însă are împreună cu soția sa un copil resortisant al 
unui stat terț, care are reședința în Finlanda și care se află în răspunderea comună a a mbilor părinți 
Aceeași situație se regăsește și în cauza C-356/11..
31. Vom analiza aceste întrebări nu doar în raport cu dispozițiile tratatului privind cetățenia U niunii și 
în special cu articolul 20 di n acesta, ci și în raport cu Directiva 2003 /86.
32. În schimb, nu vom analiza aceste întrebări di n pe rspectiva dispozițiilor privind dr eptul cetățenilor 
Uniunii și al mem brilor familiilor acestora la liberă circulație și ședere pe t eritoriul statelor mem bre, 
aflate sub incidența Directivei 2004 /38/CE 
Directiva Parlamentului European și a C onsiliului din 29 aprilie 2004 p rivind dr eptul la liberă circulație și ședere pe t eritoriul statelor mem bre 
pentru cetățenii Uniunii și mem brii familiilor acestora, de m odificare a R egulamentului (CEE) nr. 1612 /68 ș i de abrogare a D irectivelor 
64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE ș i 93/96/CEE ( JO L 158, p. 77, Ediție 
specială, 05/vol. 7, p. 56, și rectificări în JO 2004 , L 229, p. 35, și în JO 2005 , L 197, p. 34)., întrucât, în opinia no astră, aceasta di n urmă nu este 
aplicabilă.
33. Rezultă dintr-o jurisprudență constantă că nu toți resortisanții unor state terțe au, în temeiul 
Directivei 2004 /38, dreptul de intrare și de ședere într-un stat mem bru, ci numai cei care sunt 
mem bri ai f amiliei, în sensul articolului 2 p unctul 2 din această dir ectivă, unui cetățean al Uniunii care 
și-a exercitat dreptul la liberă circulație stabilindu-se într-un alt stat mem bru decât cel a c ărui cetățenie 
o deține 
Hotărârea din 25 iulie 2008 , Metock și alții (C-127/08, Rep., p. I-6241 , punctul 73).. Astfel cum a r eamintit recent Curtea în Hotărârea Dereci și alții 
Hotărârea din 15 noiembrie 2011 ( C-256/11, Rep., p. I-11315 )., un cetățean al Uniunii 
care nu și-a exercitat niciodată dreptul de liberă circulație și care a a vut întotdeauna reședința într-un 
stat mem bru a c ărui cetățenie o ar e nu intră în sfera no țiunii „destinatar” în sensul articolului 3 
alineatul (1) din D irectiva 2004 /38, astfel încât această dir ectivă nu îi e ste aplicabilă. Or, în aceste 
condiții, nici mem brul familiei destinatarului nu intră în sfera a cestei no țiuni, întrucât dr epturile 
conferite de dir ectiva me nționată nu sunt drepturi proprii, ci drepturi derivate, dobândite în calitate 
de mem bri ai f amiliei destinatarului 
Punctele 53 -56 și jurisprudența citată..
34. În speță, cetățenii Uniunii avuți în ve dere, și anume c opiii doamnelor S. și L. nu și-au exercitat 
niciodată dr eptul de liberă circulație și au avut întotdeauna reședința în Finlanda, statul mem bru a 
cărui cetățenie o d ețin. În consecință, considerăm, după cum subliniază, pe d e altă parte, Comisia în 
observațiile pe c are le-a formulat, că aceștia nu intră în sfera no țiunii „destinatar” în sensul articolului 3 
alineatul (1) din D irectiva 2004 /38, astfel încât această dir ectivă nu le este aplicabilă nici lor, nici 
mem brilor familiei lor.
A – Cu privire la aplicabilitatea dispozițiilor tratatului privind cetățenia Uniunii
35. Mai întâi, trebuie observat că, în calitate de resortisanți ai u nui stat mem bru, copiii doamnelor S. și 
L. beneficiază de statutul de cetățean al Uniunii în temeiul articolului 20 a lineatul (1) TFUE și, prin 
urmare, au posibilitatea de a s e prevala, inclusiv față de statul mem bru a c ărui cetățenie o d ețin, de 
drepturile aferente unui astfel de statut.
36. În temeiul acestei dispoziții, Curtea s-a opus, în esență, în cauza în care s-a pronunțat Hotărârea 
Ruiz Zambrano, citată anterior, unor măsuri naționale care au efectul de a-i priva pe c etățenii Uniunii 
de beneficiul efectiv al esenței drepturilor conferite de statutul lor de cetățean al Uniunii 
Punctul 42..
14
14—
ECLI:EU:C:2012 :595 7CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZELECONEXATEC-356/11ȘIC-357/11
O.ȘIALȚII
37. În această cauză, Curții i s- a solicitat să precizeze da că refuzul unui stat mem bru de a a corda 
dreptul de ședere și un pe rmis de m uncă unui resortisant al unui stat terț determina o a stfel de 
consecință atunci când acesta asigura întreținerea copiilor săi de vârstă m ică care, în calitate de 
resortisanți ai r espectivului stat mem bru, aveau cetățenia U niunii. Curtea a c onsiderat că un astfel de 
refuz ar a vea drept consecință faptul că acești copii s-ar ve dea obligați să părăsească teritoriul Uniunii 
pentru a-și însoți părinții, fiind privați, ca urmare a a cestui fapt, de posibilitatea de a e xercita esența 
drepturilor conferite de statutul lor de cetățean al Uniunii 
Punctele 43 ș i 44..
38. Nu considerăm că aceste principii pot fi transpuse unor situații precum cele în discuție în acțiunea 
principală.
39. Astfel, acțiunile principale prezintă di ferențe substanțiale față de cauza în care s-a pronunțat 
Hotărârea Ruiz Zambrano, citată anterior.
40. Rezultă din elementele din dosar că solicitanții nu sunt părinții copiilor de vârstă mică cetățeni ai 
Uniunii. Aceștia n u exercită autoritatea părintească în privința copiilor respectivi și nu le asigură 
subzistența. De fapt, acești copii se află în răspunderea exclusivă a m amelor, acestea di n urmă 
asigurând, în consecință, singure întreținerea și educația lor. Astfel, decizia M aahanmuuttovirasto prin 
care se respinge cererea de eliberare a u nui permis de ședere a s olicitanților nu îi p rivează pe c etățenii 
Uniunii de tații lor și nici chiar d e mijloace de subzistență, întrucât acestea din urmă sunt asigurate de 
mamele copiilor, titulare exclusive ale dreptului privind încredințarea, mame c are, amintim, beneficiază 
de un pe rmis de ședere permanent în Finlanda.
41. Desigur, nu putem e xclude faptul că doamnele S. și L. pot opta să își urmeze soții în statele lor de 
origine în ve derea me nținerii u nității vieții lor de familie. Faptul că copilul lor are cetățenia U niunii nu 
poate, de altfel, avea drept rezultat a le pune „sub arest la domiciliu” în spațiul Uniunii, în condițiile în 
care acestea au fost învestite de înseși autoritățile judiciare ale U niunii cu d eplina autoritate 
părintească.
42. În orice caz, da că acestea ar o pta să plece – ceea ce, în opinia no astră, este puțin probabil în special 
în cadrul cauzei C-357/11, pentru motivele pe c are le vom expune –, copiii de vârstă mică, cetățeni ai 
Uniunii, nu ar a vea în mod efectiv altă alegere decât să părăsească teritoriul Uniunii și, în consecință, ar 
pierde beneficiul drepturilor pe c are li le conferă statutul acestora d e cetățean al Uniunii. Totuși, 
considerăm că părăsirea teritoriului Uniunii ar f i decisă în m od liber de mamele acestora pe ntru un 
motiv privind me nținerea vieții de familie și nu ar f i impusă în contextul aplicării legislației naționale.
43. Or, dacă ne referim la principiile stabilite de Curte în Hotărârea Dereci și alții, citată anterior, nu 
considerăm c ă un astfel de m otiv poate fi suficient pe ntru a c onstitui o î ncălcare a ar ticolului 20 
TFUE. Astfel, în cauza în care s-a pronunțat hotărârea me nționată, Curtea a f ăcut o i nterpretare 
deosebit de restrictivă a c riteriilor stabilite în Hotărârea Ruiz Zambrano, citată anterior. La punctul 68 
din analiza sa, aceasta a p recizat între altele, cu privire la un cetățean al Uniunii, că numai faptul că 
acesta ar p utea dori ca un mem bru al familiei sale, resortisant al unui stat terț, să obțină un titlu de 
ședere pe ntru motive d e natură economică sau pe ntru motive p rivind me nținerea unității familiale nu 
este suficient în sine pe ntru a c onsidera că cetățeanul Uniunii ar f i obligat să părăsească teritoriul 
Uniunii da că nu este acordat un astfel de permis.
44. Motivele privind părăsirea de către un cetățean al Uniunii a t eritoriului acesteia sunt, așadar , 
deosebit de limitate în jurisprudența Curții. Acestea privesc situații în care cetățeanul Uniunii nu are 
altă alegere decât să urmeze pe rsoana interesată căreia i-a fost refuzat dreptul de ședere, întrucât se 
află în întreținerea acesteia, depinzând astfel total de aceasta pe ntru a-și asigura subzistența și pentru 
a se întreține.
8 ECLI:EU:C:2012 :595CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZELECONEXATEC-356/11ȘIC-357/11
O.ȘIALȚII
45. Aceste situații se pot referi la părinți, resortisanți ai u nor state terțe, care au în întreținere copii de 
vârstă mică, cetățeni ai U niunii, astfel cum s- a întâmplat în cauza în care s-a pronunțat Hotărârea Ruiz 
Zambrano, citată anterior. Aceste situații se pot referi și la copii m ajori care au în întreținere un 
părinte ca urmare a u nei boli sau invalidități. În schimb, acestea nu se pot referi la resortisantul unui 
stat terț care nu ar e nicio răspundere fie parentală, fie financiară față de cetățeanul Uniunii. Astfel, 
dacă aceasta ar f i situația, am ri sca să utilizăm dr ept temei al dreptului de ședere al resortisanților din 
state terțe doar ar ticolul 20 T FUE și în afara di spozițiilor de dr ept derivat expres prevăzute de 
legiuitorul Uniunii, între altele în cadrul Directivei 2003 /86.
46. Nu considerăm că această apreciere ar t rebui modificată ținând cont de împrejurările speciale la 
care se referă instanța de trimitere în cadrul întrebărilor preliminare numărul 2.
47. În ceea ce privește cauza C-356/11, situația familială a s olicitantului este caracterizată de faptul că 
trăiește în Finlanda și conviețuiește cu soția și cu copilul acesteia di n urmă.
48. În m od cert, această împrejurare nu pe rmite stabilirea unei legături de filiație între solicitant și 
cetățeanul Uniunii și nu schimbă concluzia p otrivit căreia, în pofida f aptului că cuplul locuiește 
împreună, doar m ama copilului cetățean al Uniunii, prin faptul că îi e ste încredințat exclusiv copilul 
respectiv și exercită o a ctivitate salariată, asigura subzistența acestuia. În această privință, trebuie 
amintit că solicitantul nu a r eușit să demonstreze că exercita efectiv o a ctivitate profesională.
49. În ceea ce privește cauza C-357/11, situația familială a s olicitantului este caracterizată de faptul că 
acesta a f ost returnat în statul său de origine și că are împreună cu soția sa un copil, resortisant al unui 
stat terț, care are reședința în Finlanda și se află sub răspunderea comună a a mbilor părinți.
50. În opinia no astră, această împrejurare nu poate determina consecințe în privința interpretării 
articolului 20 T FUE pe c are o p ropunem, deoarece, prin faptul că se referă la prezența altui copil, 
resortisant al unui stat terț, aceasta nu are legătură cu însuși statutul copilului cetățean al Uniunii.
51. În mod cert, prezența acestui al doilea copil poate determina decizia m amei de a-și urma soțul în 
statul său de origine, obligând, în consecință, copilul cetățean al Uniunii să părăsească teritoriul 
acesteia. Or, după cum am indicat, o a stfel de consecință nu ar d ecurge dintr-o obligație impusă de 
aplicarea legislației naționale, ci mai degrabă dintr-o decizie deliberată a m amei.
52. Situația de fapt din cauza C-357/11 o d emonstrează foarte bine. Astfel, rezultă din elementele din 
dosar că solicitantul nu și-a cunoscut niciodată copilul. Cu alte cuvinte, de la întoarcerea acestuia în 
statul său de origine, doamna L., mama copilului cetățean al Uniunii, nu s- a deplasat niciodată în 
Algeria pe ntru a-și revedea soțul și pentru a-i prezenta copilul. De asemenea, deși îndepărtarea sa nu 
pare să fie însoțită de un ordin de interdicție de intrare în teritoriu, solicitantul nu a c onsiderat necesar 
să își viziteze mem brii familiei rămași în Finlanda. Dacă ținem c ont de faptul că doamna L. are 
reședința legală în Finlanda d e no uă ani, perioadă în care a da t naștere unui prim c opil cetățean 
finlandez, că aceasta dispune în Finlanda d e un pe rmis de ședere pe rmanent, precum și de venituri și 
că aceasta nu a t răit cu partenerul său decât o pe rioadă relativ scurtă de șapte luni, nu este vădit că 
aceasta ar o pta să își urmeze soțul în statul său de origine, obligând astfel copilul cetățean al Uniunii 
să părăsească teritoriul acesteia. Faptul că acesta di n urmă ar p utea fi, așadar , privat de esența 
drepturilor conferite de statutul său de cetățean al Uniunii depinde, în consecință, înainte de toate de 
hazardul și/sau de veleitățile vieții conjugale a m amei sale, mai degrabă decât de o o bligație impusă de 
aplicarea legislației naționale.
15
16
15—
16—
ECLI:EU:C:2012 :595 9CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZELECONEXATEC-356/11ȘIC-357/11
O.ȘIALȚII
53. Având în ve dere toate aceste elemente, considerăm, în consecință, că articolul 20 T FUE trebuie să 
fie interpretat în sensul că nu se opune ca un stat mem bru să refuze unui resortisant al unui stat terț 
șederea pe t eritoriul său, pe ntru m otivul că acesta nu di spune de m ijloace de trai, atunci când 
resortisantul respectiv intenționează să locuiască alături de soția sa, resortisant al unui stat terț, care 
locuiește în m od legal în statul mem bru respectiv, și de copilul cetățean al Uniunii născut din prima 
căsătorie a s oției sale.
54. Considerăm d e asemenea că această di spoziție nu trebuie interpretată di ferit atunci când, în 
împrejurări precum cele din acțiunile principale, resortisantul statului terț conviețuiește cu soția sa și 
cu copilul acesteia di n urmă pe t eritoriul statului mem bru în cauză. Articolul 20 T FUE nu trebuie 
interpretat diferit nici atunci când acest resortisant s-a întors în statul său de origine, însă ar e, 
împreună cu soția sa, un copil resortisant al unui stat terț, care are reședința în statul mem bru în 
cauză și se află în răspunderea comună a a mbilor părinți.
55. În schimb, aceasta nu afectează aspectul dacă solicitanților nu ar t rebui să li se acorde un pe rmis 
de ședere în temeiul dr eptului privind protecția v ieții de familie și în special al dr eptului la 
reîntregirea familiei consacrat în cadrul Directivei 2003 /86. Astfel, permisele de ședere solicitate în 
acțiunile principale urmăresc să pe rmită resortisanților unor state terțe reîntregirea cu soțiile lor, care 
beneficiază de un dr ept de ședere permanent în statul mem bru, și cu copilul comun al acestora 
Rezultă dintr-o jurisprudență constantă că, pentru a o feri un răspuns util instanței care i-a adr esat o î ntrebare preliminară, Curtea poate fi 
obligată să ia î n considerare no rme a le dreptului Uniunii la care instanța națională nu a f ăcut trimitere în enunțul întrebării sale (a se vedea 
în această privință Hotărârea din 19 aprilie 2012 , Bonnier Au dio AB, C -461/10, punctul 47 și jurisprudența citată)..
B – Cu privire la dreptul la reîntregirea familiei
56. Condițiile în care un resortisant al unui stat terț care are reședința legală pe t eritoriul unui stat 
mem bru își poate exercita dreptul la reîntregirea familiei sunt stabilite de Directiva 2003 /86. Această 
directivă este aplicabilă atunci când resortisantul respectiv dispune de un pe rmis de ședere având o 
durată superioară sau egală cu un an, când acesta are o pe rspectivă întemeiată să obțină un dr ept de 
ședere permanent și, în sfârșit, când mem brii familiei sale sunt resortisanți ai u nor state terțe.
57. Toate aceste condiții sunt îndeplinite în cadrul acțiunilor principale, întrucât susținătoarele 
reîntregirii, care au cetățenie ghaneză și, respectiv, algeriană, dispun d e un pe rmis de ședere 
permanent în Finlanda și solicită acordarea unui permis de ședere în beneficiul soților lor, resortisanți 
ai unor state terțe, în ve derea me nținerii u nității familiale.
58. În consecință, Directiva 2003 /86 e ste aplicabilă persoanelor interesate.
59. Autorizarea reîntregirii familiei constituie, potrivit Curții, regula generală 
Hotărârea din 4 martie 2010 , Ch akroun (C-578/08, Rep., p. I-1839 , punctul 43).. Cu toate acestea, statele 
mem bre o p ot subordona respectării u nui anumit număr de condiții prevăzute la articolele 6-8 din 
această dir ectivă. Între altele, statele mem bre pot impune, conform ar ticolului 7 a lineatul (1) litera (c) 
din dir ectiva me nționată, ca susținătorul reîntregirii s ă facă dovada c ă di spune de resurse stabile, 
constante și suficiente pe ntru a s e întreține pe s ine și pe c eilalți mem bri ai f amiliei fără a r ecurge la 
sistemul de asistență socială al statului mem bru în cauză.
60. În temeiul acestei dispoziții și în special al articolului 39 a lineatul 1 din Legea privind regimul 
străinilor, Maahanmuuttovirasto a r espins cererile doamnelor S. și L. având ca obiect recunoașterea 
dreptului la reîntregirea familiei. Pe de altă parte, Maahanmuuttovirasto a c onsiderat că nu trebuia să 
se deroge de la principiul prevăzut de di spoziția respectivă, apreciind că împrejurările nu erau 
deosebit de grave și că interesul superior al copiilor nu impunea aceasta.
17
18
19
20
21
22
17—
18—
19—
20—
21—
22—
10 ECLI:EU:C:2012 :595CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZELECONEXATEC-356/11ȘIC-357/11
O.ȘIALȚII
61. Având în ve dere principiile stabilite în cadrul Directivei 2003 /86 ș i al jurisprudenței Curții, 
considerăm că este important ca instanța de trimitere să se asigure că deciziile Maahanmuuttovirasto 
au fost adoptate într-adevăr cu respectarea vieții de familie a d oamnelor S. și L. și, în special, au fost 
adoptate în considerarea interesului superior al copiilor avuți în ve dere.
62. Desigur, Curtea recunoaște că statele mem bre dispun de o a numită marjă de apreciere atunci când 
examinează cereri de reîntregire a f amiliei 
Hotărârea din 27 iunie 2006 , Parlamentul European/Consiliul (C-540/03, Rec., p. I-5769 , punctul 59). și în special atunci când aplică criteriile definite în cadrul 
Directivei 2003 /86.
63. Cu toate acestea, în ceea ce privește criteriul definit la ar ticolul 7 alineatul (1) litera (c) din 
directiva me nționată, Curtea a s tabilit în H otărârea Ch akroun, citată anterior, că această dispoziție 
este de strictă interpretare, astfel încât să nu contravină nici obiectivului dir ectivei, care constă în a 
favoriza reîntregirea familiei, nici efectului util al acesteia 
Hotărârea Ch akroun, citată anterior (punctul 43).. În plus, Curtea a a preciat că statele 
mem bre trebuiau să exercite marja de apreciere în ra port cu dr eptul la respectarea vieții de familie 
care este consacrat la articolul 8 din CEDO și care este garantat în aceiași termeni la articolul 7 din 
cartă 
Hotărârea Parlamentul European/Consiliul, citată anterior (punctul 52 și urm.).. În această privință, Curtea s-a referit la considerentul (2) al Directivei 2003 /86, prin care 
legiuitorul Uniunii impune ca măsurile privind reîntregirea familiei să fie ad optate în conformitate cu 
obligația d e protecție a f amiliei și de respectare a v ieții de familie, astfel cum e ste consacrată în 
dispozițiile me nționate.
64. Ce semnificație are aceasta în practică pentru examinarea efectuată de instanța națională?
65. Pentru a r ăspunde la această întrebare, este util de amintit modul de analiză al Curții Europene a 
Drepturilor Omului pe c are se întemeiază în mare măsură jurisprudența no astră.
66. Curtea Europeană a D repturilor Omului consideră că dr eptul la respectarea vieții de familie nu 
garantează în m od general dreptul de a a lege locul cel mai ad ecvat pe ntru a d ezvolta o v iață de 
familie 
A se vedea Curtea Europeană a D repturilor Omului, Hotărârea Ahmut împotriva Țărilor de Jos din 28 noiembrie 1996 , Recueil des a rrêts et 
décisions 1996 -VI, p. 2030 , § 71..
67. Pe de altă parte, aceasta statuează că, întrucât CEDO n u garantează ca atare unui străin niciun 
drept de a i ntra sau de a a vea reședința pe t eritoriul unui anumit stat mem bru, statele au dr eptul să 
controleze intrarea străinilor pe t eritoriul lor, sub rezerva, evident, a a ngajamentelor internaționale pe 
care le-au încheiat. În plus, în materie de imigrație, Curtea Europeană a D repturilor Omului consideră 
că statele mem bre nu sunt obligate să respecte alegerea de către anumiți resortisanți străini căsătoriți a 
reședinței comune a a cestora și să permită reîntregirea familiei pe t eritoriul lor 
A se vedea Curtea Europeană a D repturilor Omului, Hotărârea Gül împotriva Elveției din 19 februarie 1996 , Recueil des a rrêts et décisions 
1996 -I, p. 174, § 38, Hotărârea Ahmut împotriva Țărilor de Jos, citată anterior (§ 67), precum și Hotărârea Șen împotriva Țărilor de Jos din 
21 decembrie 2001 , Recueil des a rrêts et décisions 2001 -I, § 36. A s e ve dea în jurisprudența recentă și Curtea Europeană a D repturilor 
Omului, Hotărârea Bajsultanov împotriva Au striei din 12 iunie 2012 , § 78 și jurisprudența citată..
68. Totuși, Curtea Europeană a D repturilor Omului recunoaște că decizia u nui stat ad optată în 
domeniile imigrației și reîntregirii f amiliei poate ad uce atingere dr eptului la respectarea vieții de 
familie, în special atunci când aceasta implică îndepărtarea unei persoane dintr-un stat în care locuiesc 
mem bri ai f amiliei sale 
A se vedea între altele Curtea Europeană a D repturilor Omului, Hotărârea Boultif împotriva Elveției din 2 august 2001 , § 39 și jurisprudența 
citată, precum și Hotărârea Bajsultanov împotriva Au striei, citată anterior (§ 78 și jurisprudența citată)..
23
24
25
26
27
23—
24—
25—
26—
27—
ECLI:EU:C:2012 :595 11CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZELECONEXATEC-356/11ȘIC-357/11
O.ȘIALȚII
69. În consecință, Curtea Europeană a D repturilor Omului impune ca decizia în cauză să fie ad optată 
conform cerințelor stabilite la articolul 8 paragraful 2 di n CEDO. În cadrul unei analize de la caz la 
caz, aceasta examinează astfel dacă decizia respectivă era în mod efectiv „prevăzută de lege”, urmărea 
un scop legitim, precum me nținerea ordinii publice, și era „necesară într-o societate democratică” și 
efectuează un test de proporționalitate.
70. Punctul decisiv al analizei sale constă în a s tabili dacă în fiecare caz în parte a e xistat un just 
echilibru între interesul general, interesele cuplului și, dacă este cazul, cele ale copilului.
71. În cadrul analizei sale, Curtea Europeană a D repturilor Omului examinează numeroși factori legați 
de situația individuală și familială a f iecăreia di ntre persoanele în cauză.
72. În ceea ce privește solicitantul, aceasta ia î n considerare cetățenia sa, precum și legăturile sociale, 
culturale și de familie ale acestuia cu statul-gazdă și cu statul său de origine. Aceasta ține cont, da că 
este cazul, și de durata căsătoriei sale și de nașterea unor copii legitimi, precum și de orice alt element 
care demonstrează caracterul efectiv al vieții de familie a c uplului. În ceea ce privește soția, Curtea 
Europeană a D repturilor Omului acordă atenție naturii și gravității dificultăților pe c are aceasta le-ar 
putea avea în statul de origine al solicitantului 
A se ve dea Curtea Europeană a D repturilor Omului, Hotărârea Boultif împotriva Elveției, citată anterior (§ 48), și Hotărârea Nunez 
împotriva Norvegiei din 28 septembrie 2011 , § 70..
73. În ev aluarea diferitelor interese aflate în joc, interesul superior al copilului constituie, în opinia sa, 
elementul determinant și, în funcție de natura și de gravitatea sa, acesta poate prevala asupra celui al 
părinților 
Cu privire la interesul superior al copilului în jurisprudența Curții Europene a D repturilor Omului, a se vedea între altele Curtea Europeană 
a Drepturilor Omului, Hotărârea Neulinger și Shuruk împotriva Elveției din 6 iulie 2010 , § 49-64.. Interesul copilului impune me nținerea legăturilor dintre acesta și familia sa. În consecință, 
Curtea Europeană a D repturilor Omului apreciază că doar anumite împrejurări excepționale pot, în 
principiu, determina destrămarea legăturii d e familie și că trebuie depuse toate eforturile pe ntru 
menținerea raporturilor personale și a u nității familiale sau pe ntru „reconstituirea” familiei 
Ibidem (punctul 136 ș i jurisprudența citată)..
74. În această privință, Curtea Europeană a D repturilor O mului ia î n considerare m ai m ulte 
împrejurări individuale privind copilul, pentru a s tabili cel mai bine interesul său și pentru a a sigura 
bunăstarea sa. Aceasta ține cont, între altele, de vârsta copilului și de maturitatea sa, precum și de 
gradul său de dependență în raport cu părinții săi și ia î n considerare, în această privință, prezența sau 
absența părinților. Curtea Europeană a D repturilor Omului se interesează de asemenea de me diul în 
care trăiește copilul și de situația în statul mem bru de origine a p ărintelui în cauză, pentru a a precia 
dificultățile pe c are acesta ar ri sca să le aibă în statul me nționat 
A se ve dea Curtea Europeană a D repturilor Omului, Hotărârea Șen împotriva Țărilor de Jos, citată anterior (§ 37), precum și Hotărârea 
Rodrigues da S ilva și Hoogkamer împotriva Țărilor de Jos din 31 ianuarie 2006 , Recueil des a rrêts et décisions 2006 -I, § 39, și principiile 
directoare ale Înaltului Comisariat al Organizației Națiunilor Unite pe ntru Refugiați (HCR) referitoare la stabilirea interesului superior al 
copilului, document editat de HCR în luna mai 2008 , disponibil pe p agina de internet htt p://www .unhcr.fr/4b17de746.html..
75. Prin luarea în considerare a t uturor acestor elemente și prin ev aluarea lor în ra port cu interesul 
general al statului, Curtea Europeană a D repturilor Omului apreciază da că acesta, în decizia sa, a 
menținut un just echilibru și a respectat dispozițiile articolului 8 di n CEDO.
76. În cadrul aplicării D irectivei 2003 /86, statele mem bre trebuie de asemenea să ev alueze diferitele 
interese existente, ținând în special cont de cele ale copilului. Curtea a r ecunoscut expres acest aspect 
în cauza în care s-a pronunțat Hotărârea Parlamentul European/Consiliul, citată anterior, referindu-se 
în m are parte la jurisprudența Curții Europene a D repturilor O mului referitoare la respectarea 
articolului 8 di n CEDO 
Punctele 62 -66 și jurisprudența citată..
28
29
30
31
28—
29—
30—
31—
12 ECLI:EU:C:2012 :595CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZELECONEXATEC-356/11ȘIC-357/11
O.ȘIALȚII
77. Amintim că dreptul la respectarea vieții private și de familie este garantat la articolul 7 din cartă în 
aceiași termeni precum cei de la articolul 8 paragraful 1 di n CEDO, ceea ce înseamnă, în temeiul 
articolului 52 a lineatul (3) din cartă, că înțelesul și întinderea acestui drept trebuie să fie stabilite 
ținând cont de jurisprudența formulată în această privință de C urtea Europeană a D repturilor 
Omului 
Hotărârea din 22 decembrie 2010 , DEB (C-279/09, Rep., p. I-13849 , punctul 35)..
78. Amintim de asemenea că, în temeiul jurisprudenței Curții, dreptul la respectarea vieții private și de 
familie, garantat la ar ticolul 7 di n cartă, trebuie interpretat coroborat cu obligația d e a l ua în 
considerare interesul superior al copilului, consacrat la articolul 24 a lineatul (2) din aceasta 
Hotărârea Parlamentul European/Consiliul, citată anterior (punctul 58).. Cu alte 
cuvinte și conform c erințelor acestei din urmă dispoziții, atunci când em it, prin intermediul unei 
autorități publice sau private, un act legislativ privind copiii, statele mem bre trebuie să considere 
primordial interesul superior al copilului. Această cerință este reamintită expres la ar ticolul 5 
alineatul (5) din D irectiva 2003 /86. În plus, statele mem bre trebuie să se asigure că copilul poate 
întreține relații pe rsonale și contacte dir ecte cu cei doi părinți ai s ăi, în mod regulat 
Drepturile consacrate în cartă sunt inspirate în m od dir ect din dr epturile consacrate în cadrul Convenției cu privire la drepturile copilului, 
adoptată la 20 noiembrie 1989 ș i care a i ntrat în vigoare la 2 septembrie 1990 , Recueil des t raités des N ations unies, vol. 1577 , p. 3. A s e 
vedea în special articolul 3 alineatul 1, articolul 9 alineatele 1 ș i 3, precum și articolul 10 di n această convenție..
79. Având în vedere aceste elemente, considerăm, în consecință, că revine instanței naționale sarcina să 
aprecieze da că, în aplicarea criteriilor definite de Directiva 2003 /86 și în limita marjei de apreciere de 
care dispune statul mem bru în acest domeniu, autoritatea națională compe tentă a a preciat corect și 
echilibrat interesele fiecăruia, urmărind în special să respecte viața de familie a pe rsoanelor interesate și 
să stabilească soluția cea m ai b ună pe ntru copil. În acest cadru, instanța națională va trebui să 
examineze în detaliu întreaga situație familială și să țină cont de împrejurările speciale ale cazului în 
discuție, indiferent dacă sunt de ordin faptic, afectiv, psihologic și material.
80. Cu toate acestea, dorim să formulăm câteva observații privind situația pe rsoanelor interesate în 
fiecare caz în discuție.
81. În cadrul cauzei C-356/11, se ridi că problema „continuării” vieții de familie în Finlanda, întrucât 
solicitantul conviețuiește cu susținătoarea reîntregirii, cu copilul lor comun și cu copilul cetățean al 
Uniunii.
82. În m od cert, acesta nu a d emonstrat că exercita o a ctivitate profesională de natură să îi p rocure 
venituri suficiente pe ntru a î ndeplini condiția stabilită la articolul 39 a lineatul 1 di n Legea privind 
regimul străinilor. Cu toate acestea, ne întrebăm da că respingerea cererii sale și stabilirea familiei în 
Côte d’Ivoire nu ar d etermina consecințe prea grave cu privire la copii și la susținătoarea reîntregirii.
83. În primul rând, este în interesul copilului cetățean al Uniunii să aibă, cât de mult posibil, relații 
continue cu tatăl său care are reședința în Finlanda și care poate beneficiază de un dr ept de vizită – 
evident, cu excepția cazului în care acesta di n urmă s- a dovedit deosebit de nedemn 
A se vedea observația generală nr. 17 a C omitetului pentru dr epturile omului referitoare la articolul 24 di n Pactul internațional cu privire la 
drepturile civile și politice, adoptat la 16 decembrie 1966 d e Adunarea Generală a O rganizației Națiunilor Unite și intrat în vigoare la 
23 martie 1976 .. Refuzul 
acordării u nui permis de ședere solicitantului și deplasarea familiei în Côte d’Ivoire ar d etermina în 
fapt destrămarea acestor legături, întrucât părților interesate le-ar fi mai greu să me nțină contacte 
regulate. Pe de altă parte, acest copil a t răit întotdeauna în Finlanda, în me diul cultural, social și 
lingvistic al acestui stat mem bru și chiar a u rmat școala în acest stat. Ca urmare a a cestui fapt, el nu 
are sau ar e puține legături cu R epublica Côte d’Ivoire. Ch iar da că se află la o v ârstă la care 
posibilitatea de ada ptare este încă ridi cată, considerăm că instanța națională va trebui să țină cont de 
dificultățile pe c are acesta le-ar p utea avea da că este dezrădăcinat din me diul său obișnuit pentru a 
trăi în statul de origine al solicitantului.
32
32—
ECLI:EU:C:2012 :595 13CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZELECONEXATEC-356/11ȘIC-357/11
O.ȘIALȚII
84. În același mod, este cert că interesul copilului comun impune în special, având în ve dere vârsta sa 
tânără, ca acesta să crească în me diul familial și ca legăturile dintre el și tatăl acestuia să fie me nținute.
85. În al doilea rând, rezultă din elementele din dosar că susținătoarea reîntregirii a s tudiat, a u rmat o 
formare și a e xercitat o a ctivitate profesională în Finlanda, astfel încât aceasta a c onstruit legături nu 
doar pe rsonale și sociale, ci și economice și profesionale în acest stat mem bru. În plus, ea a r eușit să 
obțină în Finlanda u n pe rmis de ședere pe rmanent. În consecință, problema este da că trebuie să ne 
așteptăm di n partea doamnei S. ca aceasta să opteze între a a bandona situația pe c are a d obândit-o în 
Finlanda, renunțând astfel la raporturile pe rsonale și economice care alcătuiesc viața sa privată, și a 
renunța la compania soțului său alături de care locuiește și care constituie un element fundamental al 
vieții sale de familie. În orice caz, refuzul acordării pe rmisului de ședere soțului său va determina 
numeroase consecințe, și anume, în primul rând, asupra responsabilităților care îi i ncumbă în calitate 
de mamă a c opilului cetățean al Uniunii, întrucât este în m od vădit în interesul acestuia să rămână 
stabilit în Finlanda, în al doilea rând, în calitate de soție a u nui resortisant ivorian și mamă a u nui al 
doilea copil, cetățean ghanez, întrucât toți au interesul de a l ocui împreună, și, în al treilea râ nd, 
asupra situației sale pe rsonale și profesionale, având în ve dere că este în m od cert în interesul său, 
ținând cont de situația pe c are a d obândit-o în Finlanda, să continue să aibă reședința în acest stat 
mem bru.
86. În cadrul cauzei C-357/11, se pune, în schimb, problema „reunificării” familiei, întrucât solicitantul 
nu locuiește cu susținătoarea reîntregirii. Această cauză trebuie diferențiată de prima, și aceasta ținând 
cont de două elemente legate de situația m aterială a s olicitantului.
87. În primul rând, rezultă din înscrisurile din dosar că solicitantul nu a c onviețuit cu partenera sa 
decât o pe rioadă destul de scurtă de șapte luni și că nu l-a cunoscut niciodată pe c opilul său, astăzi în 
vârstă de cinci ani și jumătate. Desigur, acesta a f ost îndepărtat de pe t eritoriul finlandez înainte de 
nașterea copilului respectiv. Totuși, astfel cum am p recizat, di n elementele din dosar n u rezultă că 
îndepărtarea sa era însoțită de un ordin de interdicție de intrare pe t eritoriul finlandez. În consecință, 
ne întrebăm în ce măsură solicitantul nu avea posibilitatea să își viziteze mem brii familiei și să se 
întâlnească cu copilul său. În același mod și conform acelorași elemente, doamna L., care, deși este 
resortisant algerian, dispunea nu numai de un pe rmis de ședere permanent în Finlanda, ci și de resurse 
financiare, nu s-a deplasat niciodată în statul său de origine pe ntru a-și revedea soțul și pentru a-i 
prezenta copilul lor comun. În opinia no astră, aceste elemente nu demonstrează o v oință reală de a t răi 
împreună și, din partea tatălui, nici o d orință reală de a s e întâlni cu copilul său, nici de a s e ocupa de 
acesta.
88. În al doilea rând, bănuim că viața de familie a d oamnei L. și a d omnului M. s-a stabilit la un 
moment și s-a dezvoltat în cursul unei perioade în care cuplul era informat despre faptul că situația 
din pe rspectiva no rmelor privind imigrația era de asemenea natură încât me nținerea vieții de familie 
în Finlanda a vea de la început un caracter precar 
Curtea Europeană a D repturilor Omului a s tatuat că, atunci când se regăsește această situație, returnarea mem brului de familie care nu are 
cetățenia statului gazdă constituie o î ncălcare a ar ticolului 8 di n CEDO d oar în împrejurări cu totul excepționale [a se ve dea Curtea 
Europeană a D repturilor Omului, Hotărârea Rodrigues da S ilva și Hoogkamer împotriva Țărilor de Jos, citată anterior (§ 39 și jurisprudența 
citată)].. Astfel, solicitantul nu a o bținut niciodată un 
permis de ședere provizorie în Finlanda ș i nici nu îndeplinea condițiile referitoare la resursele 
financiare, stabilite de legislația n ațională. În consecință, ambii erau în m od sigur în m ăsură să 
prevadă, în m od rezonabil, că exista un risc de îndepărtare și că continuitatea vieții de familie în 
Finlanda era fragilă.
89. Acestea fiind spuse, nu di spunem d e toate elementele pe ntru a ev alua în m od echitabil toate 
interesele în cauză, care necesită în mod clar un contact dir ect cu pe rsoanele interesate, pe c are doar 
autoritățile naționale îl au.
14 ECLI:EU:C:2012 :595CONCLUZIILEAVOCATULUIGENERALBOT –CAUZELECONEXATEC-356/11ȘIC-357/11
O.ȘIALȚII
90. Având în ve dere toate aceste elemente, revine, în consecință, instanței naționale sarcina să 
aprecieze da că, în aplicarea criteriilor definite de Directiva 2003 /86 și în limita marjei de apreciere de 
care statul mem bru di spune în acest domeniu, autoritatea națională compe tentă a a preciat corect și 
echilibrat interesele concurente în di scuție, urmărind în special să respecte viața de familie a 
persoanelor interesate și să stabilească cea m ai bună soluție pe ntru copil. În acest cadru, instanța 
națională va trebui să examineze în detaliu situația familială și să țină cont de împrejurările speciale 
ale cazului în discuție, indiferent dacă sunt de ordin faptic, afectiv, psihologic și material.
V – Concluzie
91. Având în ve dere considerațiile de mai sus, propunem C urții să răspundă Korkein hallinto-oikeus 
după cum urmează:
„1)Articolul 20 T FUE trebuie să fie interpretat în sensul că nu se opune ca un stat mem bru să 
refuze unui resortisant al unui stat terț șederea pe t eritoriul său, pentru m otivul că acesta nu 
dispune de mijloace de trai, atunci când resortisantul respectiv intenționează să locuiască alături 
de soția sa, resortisant al unui stat terț, care locuiește în mod legal în statul mem bru respectiv, și 
de copilul cetățean al Uniunii născut din prima căsătorie a s oției sale.
Această di spoziție nu trebuie interpretată di ferit atunci când resortisantul unui stat terț 
conviețuiește cu soția sa și cu copilul acesteia di n urmă pe t eritoriul statului mem bru în cauză.
Dispoziția me nționată nu trebuie interpretată diferit nici atunci când resortisantul unui stat terț 
s-a întors în statul său de origine terț, însă are, împreună cu soția sa, un copil resortisant al unui 
stat terț, care are reședința în statul mem bru în cauză și se află în răspunderea comună a a mbilor 
părinți.
2) În schimb, revine instanței naționale sarcina de a a precia da că, în aplicarea criteriilor definite de 
Directiva 2003 /86/CE Consiliului din 22 septembrie 2003 p rivind dr eptul la reîntregirea familiei 
și în limita marjei de apreciere de care statul mem bru di spune în acest domeniu, autoritatea 
națională compe tentă a a preciat corect și echilibrat interesele concurente în discuție, urmărind 
în special să respecte viața de familie a pe rsoanelor interesate și să stabilească soluția cea mai 
bună pe ntru copil. În acest cadru, instanța națională va trebui să examineze în detaliu situația 
familială și să țină cont de împrejurările speciale ale cazului în discuție, indiferent dacă sunt de 
ordin faptic, afectiv, psihologic și material.”