ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Regatul Unit) – Renesola UK Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Cauza C-209/20) (1)

(Trimitere preliminară - Uniunea vamală - Aprecierea validității - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1357/2013 - Determinarea țării de origine a modulelor solare asamblate într-o țară terță din celule solare fabricate în altă țară terță - Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Codul vamal comunitar - Articolul 24 - Originea mărfurilor în producerea cărora intervin mai multe țări - Noțiunea de „ultimă transformare sau prelucrare substanțială”)

(2021/C 278/31)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Părțile din procedura principală

Apelantă: Renesola UK Ltd

Intimați: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Dispozitivul

Examinarea primei întrebări preliminare nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1357/2013 al Comisiei din 17 decembrie 2013 de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 2454/93 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar.

(1) JO C 262, 10.08.2020.
C 278/21

Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana – Italia) – Analisi G. Caracciolo srl/Regione Siciliana – Assessorato regionale della salute – Dipartimento regionale per la pianificazione, Regione Sicilia – Assessorato della salute – Dipartimento per le attività sanitarie e osservatorio, Accredia – Ente Italiano di Accreditamento, Azienda sanitaria provinciale di Palermo

(Cauza C-142/20) (1)

(Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Regulamentul (CE) nr. 765/2008 - Cerințe de acreditare și de supraveghere a pieței în ceea ce privește comercializarea produselor - Organism național de acreditare unic - Eliberarea certificatului de acreditare organismelor de evaluare a conformității - Organism de acreditare cu sediul într-un stat terț - Articolul 56 TFUE - Articolul 102 TFUE - Articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Validitate)

(2021/C 278/29)

Limba de procedură: italiana

Instanța de trimitere

Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana

Părțile din procedura principală

Apelantă: Analisi G. Caracciolo srl

Intimate: Regione Siciliana – Assessorato regionale della salute – Dipartimento regionale per la pianificazione, Regione Sicilia – Assessorato della salute – Dipartimento per le attività sanitarie e osservatorio, Accredia – Ente Italiano di Accreditamento, Azienda sanitaria provinciale di Palermo

Cu participarea: Perry Johnson Laboratory Accreditation Inc.

Dispozitivul

1) Articolul 4 alineatele (1) și (5) și articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 iulie 2008 de stabilire a cerințelor de acreditare și de supraveghere a pieței în ceea ce privește comercializarea produselor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 339/93 al Consiliului trebuie interpretate în sensul că se opun interpretării unei legislații naționale potrivit căreia activitatea de acreditare poate fi desfășurată de alte organisme decât organismul național de acreditare unic, în sensul acestui regulament, care au sediul într-un stat terț, chiar și atunci când aceste organisme asigură respectarea standardelor internaționale și demonstrează, în special prin intermediul unor acorduri de recunoaștere reciprocă, că dispun de o calificare echivalentă cu cea a respectivului organism de acreditare unic.

2) Examinarea celei de a doua întrebări preliminare nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea dispozițiilor capitolului II din Regulamentul nr. 765/2008 în raport cu articolele 56 și 102 TFUE, precum și cu articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

(1) JO C 209, 22.6.2020.
C 462/22

Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 2 septembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Peek & Cloppenburg KG, reprezentată legal de Peek & Cloppenburg Düsseldorf Komplementär B.V./Peek & Cloppenburg KG, reprezentată legal de Van Graaf Management GmbH

(Cauza C-371/20) (1)

(Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 2005/29/CE - Practici comerciale considerate neloiale în orice situație - Practici comerciale înșelătoare - Punctul 11 prima teză din anexa I - Acțiuni publicitare - Utilizarea unui conținut redacțional în mass-media pentru promovarea unui produs - Promovare finanțată de comerciant însuși - Noțiunea de „plată” - Promovarea vânzării produselor celui care publică anunțul și ale societății care editează publicația - Reportaj publicitar)

(2021/C 462/22)

Limba de procedură: germana

Instanța de trimitere

Bundesgerichtshof

Părțile din procedura principală

Recurentă-pârâtă: Peek & Cloppenburg KG, reprezentată legal de Peek & Cloppenburg Düsseldorf Komplementär B.V.

Intimată-reclamantă: Peek & Cloppenburg KG, reprezentată legal de Van Graaf Management GmbH

Dispozitivul

Prima teză a punctului 11 din anexa I la Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului trebuie interpretată în sensul că promovarea unui produs prin publicarea unui conținut editorial este „plătită” de un comerciant, în sensul acestei dispoziții, atunci când acest comerciant furnizează în schimbul acestei publicări o contraprestație care are valoare patrimonială, indiferent dacă sub forma vărsării unei sume de bani sau sub orice altă formă, atunci când există o legătură certă între plata astfel oferită de comerciantul menționat și publicarea menționată. Aceasta este printre altele situația în ceea ce privește punerea gratuită la dispoziție de către același comerciant a unor imagini protejate de drepturi de utilizare, în care sunt vizibile spațiile comerciale și produsele comercializate de acesta.

(1) JO C 348, 19.10.2020.
C 11/7

Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (business and property courts, insolvency and companies list) – Regatul Unit) – BJ, acționând în calitate de lichidator în procedura de faliment a domnului M, OV, acționând în calitate de lichidator în procedura de faliment a domnului M/Doamna M, MH, ILA, Domnul M

(Cauza C-168/20) (1)

(Trimitere preliminară - Libera circulație a persoanelor - Cetățenia Uniunii - Articolul 21 TFUE - Libertatea de stabilire - Articolul 49 TFUE - Egalitate de tratament - Directiva 2004/38/CE - Articolul 24 alineatul (1) - Reglementare a Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord care condiționează excluderea, în principiu integrală și automată, din masa credală a unor drepturi la pensie rezultate dintr-o schemă de pensii de o cerință de autorizare, în scopuri fiscale, a schemei de pensii în cauză - Impunerea acestei cerințe într-o procedură de insolvență a unui cetățean al Uniunii care și-a exercitat dreptul la liberă circulație pentru a exercita, cu titlu permanent, o activitate independentă în Regatul Unit - Drepturi la pensie obținute de acest cetățean al Uniunii dintr-o schemă de pensii constituită și autorizată în scopuri fiscale în statul său membru de origine - Înlăturarea acestor drepturi la pensie de la beneficiul respectivei excluderi din masa credală - Aplicarea în privința acestor drepturi la pensie a unui regim de excludere din masa credală în mod clar mai puțin avantajos pentru persoana aflată în stare de insolvență)

(2022/C 11/09)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (business and property courts, insolvency and companies list)

Părțile din procedura principală

Reclamanți: BJ, acționând în calitate de lichidator în procedura de faliment a domnului M, OV, acționând în calitate de lichidator în procedura de faliment a domnului M

Pârâți: Doamna M, MH, ILA, Domnul M

Dispozitivul

Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții a dreptului unui stat membru care condiționează excluderea, în principiu integrală și automată, din masa credală a drepturilor la pensie obținute dintr-o schemă de pensii de cerința ca, la momentul falimentului, schema în cauză să fi fost autorizată în scopuri fiscale în acest stat, atunci când această cerință este impusă într-o situație în care un cetățean al Uniunii care, înainte de falimentul său, și a exercitat dreptul la liberă circulație stabilindu-se, în mod permanent, în același stat, în scopul de a exercita în acesta o activitate economică independentă, obține drepturi la pensie dintr-o schemă de pensii constituită și autorizată în scopuri fiscale în statul său membru de origine, cu excepția cazului în care restricția privind libertatea de stabilire pe care o presupune dispoziția națională menționată este justificată în cazul în care răspunde unui motiv imperativ de interes general, este de natură să asigure realizarea obiectivului urmărit și nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv.

(1) JO C 262, 10.8.2020.
Hotărârea Curții (Camera întâi) din 13 ianuarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of the United Kingdom – Regatul Unit) – Zipvit Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Cauza C-156/20) (1)

(Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 168 - Drept de deducere - Prestare de servicii poștale scutită în mod eronat - TVA considerat inclus în prețul comercial al prestației în scopul exercitării dreptului de deducere - Excludere - Noțiunea de TVA „datorat sau achitat”)

(2022/C 109/08)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Supreme Court of the United Kingdom

Părțile din procedura principală

Recurentă: Zipvit Ltd

Intimată: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Dispozitivul

Articolul 168 litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că taxa pe valoarea adăugată (TVA) nu poate fi considerată datorată sau achitată în sensul acestei dispoziții și, prin urmare, nu este deductibilă de către persoana impozabilă atunci când, pe de o parte, aceasta din urmă și prestatorul său au considerat în mod eronat, în temeiul unei interpretări eronate a dreptului Uniunii de către autoritățile naționale, că prestațiile în cauză erau scutite de TVA și, în consecință, facturile emise nu o menționează, într-un context în care contractul încheiat între aceste două persoane prevede că, dacă această taxă ar fi datorată, beneficiarul prestației ar trebui să suporte costul acesteia, și, pe de altă parte, nu a fost întreprins în timp util niciun demers prin care să se urmărească recuperarea TVA-ului, astfel încât este prescrisă orice acțiune a prestatorului și a administrației fiscale și vamale prin care să se urmărească recuperarea TVA-ului omis.

(1) JO C 215, 29.6.2020.
C 148/6

Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court – Irlanda) – PF, MF/Minister for Agriculture Food and the Marine, Sea Fisheries Protection Authority

(Cauza C-564/20) (1)

(Trimitere preliminară - Politica comună în domeniul pescuitului - Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 - Sistem de control - Articolul 33 alineatul (2) litera (a) și articolul 34 - Înregistrarea capturilor și a efortului de pescuit - Transmiterea la Comisia Europeană a informațiilor privind cantitățile de langustine capturate - Posibilitatea de a utiliza alte date decât cele care figurează în jurnalul de pescuit - Metodă rezonabilă și valabilă din punct de vedere științific pentru tratarea și verificarea datelor - Încheierea activităților de pescuit)

(2022/C 148/08)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Supreme Court

Părțile din procedura principală

Apelanți: PF, MF

Intimați: Minister for Agriculture Food and the Marine, Sea Fisheries Protection Authority

Dispozitivul

Articolul 33 alineatul (2) litera (a) și articolul 34 din Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 al Consiliului din 20 noiembrie 2009 de stabilire a unui sistem comunitar de control pentru asigurarea respectării normelor politicii comune în domeniul pescuitului, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 847/96, (CE) nr. 2371/2002, (CE) nr. 811/2004, (CE) nr. 768/2005, (CE) nr. 2115/2005, (CE) nr. 2166/2005, (CE) nr. 388/2006, (CE) nr. 509/2007, (CE) nr. 676/2007, (CE) nr. 1098/2007, (CE) nr. 1300/2008, (CE) nr. 1342/2008 și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 2847/93, (CE) nr. 1627/94 și (CE) nr. 1966/2006, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) 2015/812 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 mai 2015, trebuie interpretate în sensul că autoritatea unică de control a unui stat membru nu este obligată să notifice Comisiei Europene numai datele înregistrate de comandanții navelor de pescuit în jurnalul de pescuit, în temeiul articolelor 14 și 15 din acest regulament, ci poate utiliza o metodă rezonabilă și valabilă din punct de vedere științific de tratare a datelor respective, precum cea așa-numită a „timpului petrecut”, pentru a se asigura de exactitatea cifrelor privind capturile pe care le notifică Comisiei.

(1) JO C 19, 18.1.2021.
C 171/7

Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 martie 2022 [cerere de decizie preliminară formulată de Appeal Tribunal (Northern Ireland) – Regatul Unit] – VI/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Cauza C-247/20) (1)

(Trimitere preliminară - Dreptul de liberă circulație și de liberă ședere pe teritoriul statelor membre - Articolul 21 TFUE - Directiva 2004/38/CE - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 16 - Copil care este resortisant al unui stat membru și locuiește în alt stat membru - Drept de ședere derivat al părintelui care asigură îngrijirea acestui copil - Cerința deținerii unor asigurări medicale complete - Copil care dispune de un drept de ședere permanentă pentru o parte dintre perioadele vizate)

(2022/C 171/09)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Appeal Tribunal (Northern Ireland)

Părțile din procedura principală

Apelantă: VI

Intimată: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Dispozitivul

1) Articolul 21 TFUE și articolul 16 alineatul (1) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE trebuie interpretate în sensul că nici copilul, cetățean al Uniunii, care a dobândit un drept de ședere permanentă, nici părintele care asigură în fapt îngrijirea acestuia nu sunt obligați să dețină asigurări medicale complete, în sensul articolului 7 alineatul (1) litera (b) din această directivă, pentru a-și păstra dreptul de ședere în statul gazdă.

2) Articolul 21 TFUE și articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2004/38 trebuie interpretate în sensul că, în ceea ce privește perioadele situate înainte ca un copil, cetățean al Uniunii, să fi dobândit un drept de ședere permanentă în statul gazdă, atât acest copil, atunci când se solicită pentru el un drept de ședere în temeiul articolului 7 alineatul (1) litera (b) menționat, cât și părintele care asigură în fapt îngrijirea sa trebuie să dețină asigurări medicale complete, în sensul acestei directive.

(1) JO C 313, 21.9.2020.
C 213/9

Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 aprilie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Helsingin hallinto-oikeus – Finlanda) – A SCPI

(Cauza C-342/20) (1)

(Trimitere preliminară - Fiscalitate - Articolele 63 și 65 TFUE - Libera circulație a capitalurilor - Restricții - Impozit pe venitul persoanelor juridice - Scutirea fondurilor de investiții - Condiții privind scutirea - Condiție referitoare la forma contractuală a fondului)

(2022/C 213/09)

Limba de procedură: finlandeza

Instanța de trimitere

Helsingin hallinto-oikeus

Părțile din procedura principală

Reclamantă: A SCPI

cu participarea: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

Dispozitivul

Articolele 63 și 65 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care, prin acordarea scutirii veniturilor locative și a profiturilor obținute din vânzarea de imobile sau de acțiuni ale unor societăți proprietare de imobile doar fondurilor de investiții constituite sub formă contractuală, exclude de la beneficiul acestei scutiri un fond de investiții alternativ nerezident constituit sub formă statutară, în condițiile în care acesta, întrucât beneficiază în statul membru în care are sediul de un regim de transparență fiscală, nu este supus impozitului pe venit în acest stat membru.

(1) JO C 339, 12.10.2020.
1)

Articolul 3 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolele 6 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretat în sensul că un pasager al unui zbor cu legătură directă, care cuprinde două segmente de zbor și care a făcut obiectul unei rezervări unice la un operator de transport comunitar, cu plecare de pe un aeroport situat pe teritoriul unui stat membru și care are ca destinație un aeroport situat într-o țară terță, via un alt aeroport din această țară terță, are dreptul la o compensație din partea operatorului de transport aerian dintr-o țară terță care a efectuat întregul zbor, acționând în numele acestui operator de transport comunitar, în cazul în care pasagerul respectiv a ajuns la destinația finală cu o întârziere de mai mult de trei ore care își are originea în al doilea segment al zborului menționat.
C 198/9

Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 24 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší správní soud – Republica Cehă) – Generální ředitelství cel/TanQuid Polska Sp. z o. o.

(Cauza C-711/20) (1)

(Trimitere preliminară - Accize - Directiva 92/12/CE - Articolul 4 - Circulația produselor în regim de suspendare a accizelor - Condiții - Articolele 6 și 20 - Punere în consum a produselor - Falsificare a documentului administrativ de însoțire - Infracțiune sau neregulă comisă pe parcursul circulației unor produse supuse accizelor în regim de suspendare a accizelor - Derogare neregulamentară a unor produse de la un regim de suspendare - Destinatar care nu are cunoștință de circulație - Fraudă săvârșită de un terț - Articolul 13 litera (a) și articolul 15 alineatul (3) - Garanție obligatorie pentru a asigura circulația - Întindere)

(2022/C 198/12)

Limba de procedură: ceha

Instanța de trimitere

Nejvyšší správní soud

Părțile din procedura principală

Reclamantă: Generální ředitelství cel

Pârâtă: TanQuid Polska Sp. z o. o.

Dispozitivul

Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse, astfel cum a fost modificată prin Directiva 94/74/CE a Consiliului din 22 decembrie 1994, trebuie să fie interpretată în sensul că o expediere, de către un antrepozitar autorizat, a unor produse supuse accizelor, sub acoperirea unui document de însoțire și a unei garanții obligatorii, constituie o circulație a produselor în regim de suspendare a accizelor, în sensul articolului 4 litera (c) din aceasta, în pofida faptului că, din cauza unui comportament fraudulos al unor terți, destinatarul indicat în documentul de însoțire respectiv și în garanția menționată nu are cunoștință de faptul că aceste produse îi sunt expediate, atât timp cât autoritățile competente ale statului membru în cauză nu au constatat acest fapt sau o altă neregulă sau infracțiune.

Împrejurarea că garanția obligatorie constituită de antrepozitarul autorizat în scopul acestei expedieri precizează denumirea destinatarului autorizat, însă nu și calitatea acestuia de comerciant înregistrat nu are incidență asupra caracterului legal al unei astfel de circulații.

(1) JO C 88, 15.3.2021.
2)

Articolul 4 alineatul (1) literele (a) și (c), precum și articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1307/2013 trebuie interpretate în sensul că intră sub incidența noțiunii de „fermier activ”, în sensul celei de a doua dispoziții, o persoană juridică ce a încheiat un contract de concesiune privind o suprafață de pășune aparținând unei comune și care asigură pășunatul pe aceasta cu animale care i-au fost împrumutate cu titlu gratuit de persoane fizice care sunt proprietarele lor, cu condiția ca persoana respectivă să desfășoare pe suprafața de pășune menționată o „activitate minimă”, în sensul articolului 4 alineatul (1) litera (c) punctul (iii) din acest regulament.
2)

Obligă Zhejiang Jiuli Hi Tech Metals Co. Ltd să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Comisia Europeană.
C 24/3

Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 noiembrie 2022 (cereri de decizie preliminară formulate de Tribunal d'arrondissement de Luxembourg – Luxemburg) – WM (C-37/20), Sovim SA (C-601/20)/Luxembourg Business Registers

(Cauzele conexate C-37/20 și C-601/20) (1)

(Trimitere preliminară - Prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului - Directiva (UE) 2018/843 de modificare a Directivei (UE) 2015/849 - Modificare adusă articolului 30 alineatul (5) primul paragraf litera (c) din această ultimă directivă - Accesul oricărui membru al publicului larg la informațiile privind beneficiarii reali - Validitate - Articolele 7 și 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Respectarea vieții private și de familie - Protecția datelor cu caracter personal)

(2023/C 24/03)

Limba de procedură: franceza

Instanța de trimitere

Tribunal d'arrondissement de Luxembourg

Părțile din procedura principală

Reclamanți: WM (C-37/20), Sovim SA (C-601/20)

Pârât: Luxembourg Business Registers

Dispozitivul

Articolul 1 punctul 15 litera (c) din Directiva (UE) 2018/843 a Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 2018 de modificare a Directivei (UE) 2015/849 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, precum și de modificare a Directivelor 2009/138/CE și 2013/36/UE este nevalid în măsura în care a modificat articolul 30 alineatul (5) primul paragraf litera (c) din Directiva (UE) 2015/849 a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 2015 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului și de abrogare a Directivei 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului și a Directivei 2006/70/CE a Comisiei, în sensul că acest articol 30 alineatul (5) primul paragraf litera (c) prevede, în versiunea astfel modificată, că statele membre trebuie să se asigure că informațiile privind beneficiarul real al entităților corporative și al altor entități juridice înregistrate pe teritoriul lor sunt accesibile în toate cazurile oricărui membru al publicului larg.

(1) JO C 103, 30.3.2020.

JO C 35, 1.2.2021.