CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL

PHILIPPE LÉGER

prezentate la 22 iunie 20061( )

Cauza C‑34/05

Maatschap J. en G. P. en A. C. Schouten

împotriva

Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

[cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de College van Beroep voor het bedrijfsleven (Țările de Jos)]

„Structuri agricole – Scheme de ajutoare comunitare – Sectorul cărnii de vită și mânzat – Suprafață furajeră disponibilă – Parcelă temporar inundată în cursul perioadei în cauză”

1. În cadrul reformei politicii agricole comune realizate în 1992, legiuitorul comunitar a instituit un nou sistem de sprijin pentru producătorii de carne de vită. Acest sistem constă în efectuarea unor plăți directe către producători, sub forma unor prime speciale a căror acordare este condiționată de respectarea unui coeficient de densitate. Acest coeficient este determinat în funcție de numărul de bovine deținute în exploatație și de suprafața furajeră „disponibilă” a acesteia.

2. În cadrul prezentului litigiu, se pune întrebarea dacă o parcelă care este temporar inundată poate fi calificată ca fiind suprafață furajeră „disponibilă”.

3. Această întrebare a fost formulată de College van Beroep voor het bedrijfsleven (Țările de Jos) în cadrul unui litigiu între societatea de exploatare agricolă Maatschap J. en G. P. en A. C. Schouten (denumită în continuare „societatea Schouten”) și Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (ministrul agriculturii, naturii și calității alimentelor, denumit în continuare „ministrul”), în legătură cu acordarea de prime speciale pentru deținerea și îngășarea de bovine masculi.

4. În prezenta cauză, i se cere Curții în special să clarifice noțiunea de suprafață furajeră „disponibilă”, ce figurează în articolul 12 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1254/1999( ) și în articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CEE) nr. 3887/92( ).

I – Cadrul juridic comunitar

A – Regulamentul nr. 1254/1999

5. Înaintea reformei din 1992, în sectorul producției de carne de vită și mânzat se înregistra o tendință către exploatarea intensivă. Politica aplicată la nivel comunitar de a susține veniturile agricole prin intermediul prețurilor ridicate îi încuraja pe producători să recurgă la producția intensivă. Suprafețele furajere nu mai erau suficiente pentru a hrăni animalele, deoarece numărul acestora din urmă sporea fără ca suprafața să crească.

6. Unul dintre obiectivele Regulamentului nr. 1254/1999 este de a stopa această tendință, în special prin condiționarea acordării de prime pentru creșterea animalelor de respectarea unui coeficient de densitate stabilit în funcție de capacitatea furajeră a fiecărei exploatații raportată la numărul de animale deținute( ). Aceste ajutoare comunitare legate de suprafață sunt numite de obicei „ajutoare pe suprafață”.

7. Articolul 4 din acest regulament prevede, în alineatul (1) și în alineatul (3) litera (a), că un crescător de animale poate primi, la cerere, pentru o perioadă care urmează să fie determinată, o primă specială pentru deținerea în scopul punerii la îngrășare de bovine masculi.

8. În temeiul articolului 12 alineatul (1) din respectivul regulament, numărul de bovine care pot beneficia de prima specială este limitat prin aplicarea unui coeficient de densitate de două unități de vite (LU) pe hectar și pe an calendaristic. Pentru a stabili acest coeficient de densitate, articolul 12 alineatul (2) literele (a) și (b) din Regulamentul nr. 1254/1999 prevede că trebuie să se țină seama de numărul de bovine avute în vedere și de „suprafața furajeră [...] disponibilă pe parcursul anului calendaristic pentru creșterea bovinelor”.

9. Articolul 12 alineatul (2) litera (b) din acest regulament exclude din suprafața furajeră anumite suprafețe, lista acestora fiind redactată în felul următor:

„[...] Suprafața furajeră nu va include:

– clădiri, păduri, iazuri, cărări,

– suprafețe folosite pentru alte recolte eligibile pentru ajutor comunitar sau pentru recolte permanente sau recolte de horticultură, cu excepția pășunilor permanente pentru care se acordă plăți zonale în conformitate cu articolul 17 din prezentul regulament și articolul 19 din Regulamentul (CE) nr. 1255/1999[( )],

– suprafețe care se califică pentru sistemul de sprijin stabilit pentru procedurile anumitor recolte arabile [a se citi «pentru crescătorii de animale care cultivă anumite recolte arabile»], folosite pentru programul de sprijin pentru nutreț uscat sau care fac parte dintr‑un program de izolare național sau comunitar.”

B – Regulamentul nr. 3887/92

10. Regulamentul nr. 3887/92 stabilește normele de aplicare a sistemului integrat de gestionare și control pentru anumite scheme de ajutoare comunitare, instituit prin Regulamentul (CEE) nr. 3508/92( ). Acest sistem se aplică, printre altele, și primei speciale prevăzute la articolul 4 din Regulamentul nr. 1254/1999( ).

11. Articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 3887/92 este formulat după cum urmează:

„[F]iecare suprafață furajeră trebuie să fie disponibilă pentru creșterea animalelor pentru o perioadă minimă de șapte luni începând de la o dată ce urmează să fie stabilită de statul membru și care trebuie să fie cuprinsă între 1 ianuarie și 31 martie.” [traducere neoficială]

12. Articolul 9 alineatul (2) din acest regulament se referă la diferențele dintre suprafața terenurilor care a fost declarată în cererea de acordare a unor ajutoare legate de suprafață, pe de o parte, și suprafața pentru care au fost îndeplinite toate condițiile regulamentare („suprafața determinată”), pe de altă parte. Acest articol prevede că, în cazul în care se constată o diferență mai mare de 20 % din suprafața determinată, nu va fi acordat niciun ajutor pe suprafață.

II – Situația de fapt și procedura din acțiunea principală

13. La 9 mai 2001, societatea Schouten a solicitat autorităților competente înregistrarea ca suprafață furajeră a unor parcele agricole.

14. Unele dintre aceste parcele sunt terenuri în afara digului. Aceste terenuri sunt situate între digul care protejează interiorul țării și albia râului. În cursul anului, aceste terenuri pot fi parțial inundate, în funcție de înălțimea la care se află terenul în afara digului, dar și de debitul râului, care depinde de apele pluviale și de apele rezultate din topirea gheții provenind din zonele situate în amonte.

15. La 1 august 2001, societatea Schouten a depus, în temeiul Regulamentului nr. 1254/1999, o cerere de acordare a primei speciale pentru cele 26 de bovine masculi pe care le deținea pe terenul respectiv.

16. La 17 decembrie 2001, ministrul a informat societatea Schouten că suprafața furajeră, determinată prin teledetecție la 10 și la 11 mai 2001, era inferioară suprafeței declarate. Întrucât aceasta din urmă depășea cu mai mult de 20 % suprafața determinată, a fost redusă la zero în temeiul articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul nr. 3887/92.

17. Prin decizia din 27 mai 2002, ministrul a respins cererea de acordare a primei speciale formulată de societatea Schouten, întrucât, suprafața furajeră fiind redusă la zero, spațiul de care dispunea societatea pentru deținerea celor 26 de bovine masculi nu respecta coeficientul de densitate.

18. La 3 iulie 2002, societatea Schouten a înaintat ministrului o contestație.

19. Prin decizia din 8 august 2003, acesta din urmă a respins contestația societății Schouten pentru motivul că, în momentul în care au fost realizate imaginile din satelit, o parte din terenurile în afara digului era inundată. În consecință, ministrul a considerat că aceste terenuri nu puteau fi luate în calcul ca suprafață furajeră, deoarece nu au fost disponibile în mod neîntrerupt de‑a lungul perioadei de șapte luni prevăzute la articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 3887/92. Pe de altă parte, ministrul a considerat că, întrucât societatea Schouten a evaluat avantajele și inconvenientele folosirii unor terenuri în afara digului, aceasta a acceptat riscul că ar putea avea loc inundații în momentul teledetecției.

20. Societatea Schouten a introdus atunci o acțiune în fața College van Beroep voor het bedrijfsleven, susținând că, la data teledetecției, circumstanțele au fost extraordinare și că, prin urmare, societatea nu trebuia să suporte consecințele acestora. Pe de altă parte, ministrul a susținut că, potrivit articolului 12 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 1254/1999 coroborat cu articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 3887/92, suprafața furajeră declarată trebuie să servească la hrana bovinelor de‑a lungul unei perioade neîntrerupte de șapte luni, or inundațiile au întrerupt această perioadă.

III – Întrebările preliminare

21. Instanța de trimitere consideră că interpretarea restrictivă, adoptată de ministru, a termenului „disponibilă” nu este atât de clară încât să nu lase să subziste nicio îndoială. Întrucât acțiunea principală depinde de interpretarea acestor termeni, College van Beroep voor het bedrijfsleven a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:

„1) Articolul 12 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 1254/1999 și articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 3887/92 trebuie interpretate în sensul că o parcelă declarată drept suprafață furajeră nu poate fi calificată ca fiind «disponibilă» dacă, la un moment dat în cursul perioadei relevante, respectiva parcelă a fost inundată?

2) În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, sunt aceste prevederi obligatorii, ținând cont în special de consecințele lor?

3) În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, pe baza căror criterii o parcelă declarată drept suprafață furajeră, care a fost temporar inundată, poate fi calificată ca fiind «disponibilă», în sensul articolului 12 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 1254/1999 și al articolului 2 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 3887/92?”

IV – Analiză

A – Cu privire la prima întrebare preliminară

22. Prin intermediul primei întrebări preliminare, instanța de trimitere solicită Curții, în esență, să stabilească dacă articolul 12 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 1254/1999 și articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 3887/92 trebuie să fie interpretate în sensul că o parcelă declarată drept suprafață furajeră poate fi calificată ca fiind „disponibilă” chiar dacă a fost temporar inundată, la un moment dat, în cursul perioadei relevante.

23. Contrar guvernului olandez, considerăm că o suprafață furajeră care a fost temporar inundată în cursul perioadei relevante poate fi calificată ca fiind „disponibilă”, în sensul articolului 12 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 1254/1999 și al articolului 2 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 3887/92.

24. În prealabil, amintim jurisprudența constantă a Curții potrivit căreia, pentru a interpreta o dispoziție de drept comunitar, trebuie să se țină cont nu doar de modul în care este redactată, ci și de contextul în care apare, precum și de obiectivele urmărite de reglementarea din care face parte( ).

25. Nu găsim nicio indicație în textul articolului 12 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 1254/1999 și în cel al articolului 2 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 3887/92 pe baza căreia o parcelă temporar inundată nu ar putea fi calificată ca fiind „disponibilă”.

26. În primul rând, trebuie amintit faptul că noțiunea „disponibil” înseamnă „de care se poate dispune”( ). Această noțiune a fost tradusă în termeni identici în majoritatea versiunilor lingvistice ale Regulamentului nr. 1254/1999( ).

27. Constatăm, în al doilea rând, că reiese în mod clar din textul articolului 12 alineatul (2) litera (b) prima, a doua și a treia liniuță din Regulamentul nr. 1254/1999 că anumite suprafețe sunt excluse din suprafața furajeră. Într‑adevăr, potrivit acestei dispoziții, „suprafața furajeră nu va include” suprafețele care nu contribuie la capacitatea furajeră, precum iazurile sau chiar pădurile, și nici suprafețele folosite pentru alte recolte care sunt eligibile pentru ajutor comunitar.

28. Precum guvernul francez și Comisia Comunităților Europene( ), considerăm că legiuitorul comunitar a intenționat în mod clar să prevadă o listă exhaustivă a suprafețelor care nu sunt destinate în mod exclusiv hranei animalelor ce trebuie excluse din sfera definiției suprafeței furajere care poate fi calificată ca fiind „disponibilă”.

29. Or, trebuie să constatăm că suprafețele temporar inundate nu figurează în această listă exhaustivă.

30. În al treilea rând, constatăm că textul articolului 2 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 3887/92, care precizează de asemenea că suprafața furajeră trebuie să fie „disponibilă”, nu menționează că această condiție nu ar fi îndeplinită în cazul inundării temporare a parcelei în cauză.

31. Prin urmare, având în vedere aceste elemente, considerăm că nici textul articolului 12 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 1254/1999, nici cel al articolului 2 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 3887/92 nu se opun unei interpretări potrivit căreia suprafețele temporar inundate pot fi calificate drept suprafețe furajere „disponibile”.

32. Această concluzie este confirmată, după cum se va vedea în continuare, de economia ansamblului din care fac parte dispozițiile ce trebuie interpretate, precum și de obiectivul urmărit de Regulamentul nr. 1254/1999.

33. Astfel, din sistemul integrat de gestionare și control instituit de Regulamentul nr. 3508/92 reiese că acesta urmărește să asigure că o suprafață este efectiv destinată fie cultivării, fie creșterii animalelor.

34. Un producător care primește o primă specială pentru creșterea bovinelor nu trebuie să utilizeze parcela respectivă în alte scopuri, cum ar fi, de exemplu, cultivarea acesteia.

35. În susținerea acestei considerații, precizăm că Regulamentul nr. 3508/92 definește noțiunea „parcelă agricolă” drept „o porțiune continuă de teren pe care este realizată o singură cultură de către un singur producător”( ).

36. În plus, Regulamentul nr. 3887/92, care stabilește, astfel cum am arătat anterior, normele de punere în aplicare a Regulamentului nr. 3508/92, prevede un control administrativ încrucișat referitor la parcelele și la animalele declarate, având drept scop să verifice dacă ajutoarele nu sunt acordate de două pentru același an calendaristic( ).

37. Pe de altă parte, în cazul în care un producător face o cerere de ajutor pe suprafață, aceasta trebuie în mod obligatoriu să conțină informații referitoare la parcelă, în special cu privire la utilizarea acesteia, altfel spus la „tipul de cultură sau de acoperire vegetală sau la absența culturii”( ).

38. Aceste considerații confirmă faptul că o suprafață trebuie să fie considerată ca fiind „disponibilă” în cazul în care este consacrată în mod exclusiv hranei animalelor.

39. Prin urmare, considerăm că producerea unor evenimente climatice imprevizibile, precum inundațiile, înghețul sau ninsoarea, care fac ca terenurile să devină temporar inaccesibile, nu poate, prin ea însăși, să împiedice calificarea unei parcele drept „disponibilă”, atât timp cât aceasta a fost efectiv consacrată hranei bovinelor care sunt ținute pe suprafața respectivă.

40. În acord cu guvernul francez, considerăm că tocmai riscul producerii unor evenimente climatice imprevizibile este cel care a determinat legiuitorul comunitar să nu impună o perioadă de ocupare neîntreruptă a terenurilor( ).

41. În final, această analiză este confirmată de obiectivele urmărite de Regulamentul nr. 1254/1999.

42. Astfel, după cum am arătat anterior, acest regulament urmărește în special să combată recurgerea la producția intensivă de bovine și mânzat, condiționând acordarea primelor speciale de respectarea unui coeficient de densitate, care este stabilit în funcție de suprafața furajeră „disponibilă” și de numărul de bovine care sunt deținute pe aceasta.

43. Amintim de asemenea că pășunile servesc la îngrășarea bovinelor și că prima specială este acordată pentru aceste animale( ).

44. Rezultă, așadar, din toate aceste elemente că trebuie să interpretăm condiția prevăzută la articolul 12 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 1254/1999 și la articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 3887/92, potrivit căreia suprafața furajeră trebuie să fie disponibilă pentru creșterea animalelor, în sensul că acordarea primei speciale este posibilă numai în cazul suprafețelor furajere care sunt destinate în mod exclusiv hranei bovinelor de‑a lungul perioadei relevante.

45. Astfel, nu credem că o suprafață furajeră care a fost inundată la un moment dat în cursul perioadei relevante nu ar putea fi în niciun caz calificată ca fiind „disponibilă”. În opinia noastră, faptul că terenul poate fi inundat nu împiedică, în principiu, ca suprafața respectivă să fie destinată în mod exclusiv hranei bovinelor.

46. Ținând cont de aceste elemente, considerăm că articolul 12 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 1254/1999 și articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 3887/92 trebuie interpretate în sensul că o parcelă declarată drept suprafață furajeră poate fi calificată ca fiind „disponibilă” chiar dacă respectiva parcelă a fost temporar inundată în cursul perioadei relevante.

47. Dat fiind că prima întrebare a primit un răspuns negativ, nu este necesar să se răspundă la a doua întrebare.

B – Cu privire la a treia întrebare preliminară

48. Prin intermediul celei de a treia întrebări preliminare, instanța de trimitere solicită Curții stabilirea criteriilor ce vor permite calificarea unei suprafețe furajere drept „disponibilă” în cazul în care aceasta a fost temporar inundată la un moment dat în cursul perioadei relevante.

49. Instanța de trimitere urmărește mai precis să afle dacă o inundație de trei zile, care a împiedicat animalele să pască timp de zece zile în total, este de natură să pună sub semnul întrebării concluzia potrivit căreia o suprafață furajeră temporar inundată în cursul perioadei relevante poate fi calificată drept „disponibilă”.

50. În opinia noastră, există două elemente care permit să se stabilească dacă o suprafață furajeră temporar inundată poate fi calificată drept „disponibilă”. Aceste elemente sunt următoarele. Pe de o parte, este necesar ca respectiva suprafață să fi fost destinată numai hranei animalelor în cursul întregului an calendaristic, în conformitate cu cerința impusă de articolul 12 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 1254/1999. Pe de altă parte, trebuie ca această suprafață să fi putut fi efectiv folosită pentru hrana bovinelor de‑a lungul unei perioade minime de șapte luni, în temeiul articolului 2 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 3887/92( ).

51. Apreciem, așadar, că o întrerupere temporară nu este de natură să pună sub semnul întrebării faptul că o parcelă este destinată creșterii bovinelor dacă această întrerupere a avut o durată suficient de limitată, astfel încât producătorul este în măsură să îndeplinească cerința perioadei minime de șapte luni, prevăzută la articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 3887/92, în cursul unui an calendaristic( ).

52. Rezultă că, în speță, o inundație de trei zile, care a împiedicat bovinele să pască timp de zece zile în total, nu ar trebui în mod necesar să împiedice respectarea condiției privind perioada stabilite de Regulamentul nr. 3887/92. Este de competența judecătorului național să verifice dacă, în ciuda acestei scurte perioade de indisponibilitate a parcelelor în cauză, acestea au putut fi utilizate pentru îngrășarea animalelor în cursul unei perioade minime de șapte luni, începând cu data de 31 martie( ).

53. În lumina considerațiilor prezentate anterior, propunem să se răspundă că, pentru a putea fi calificată drept „disponibilă” în sensul articolului 12 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 1254/1999 și al articolului 2 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 3887/92, este necesar, pe de o parte, ca parcela temporar inundată să fi fost destinată numai hranei animalelor în cursul întregului an calendaristic și, pe de altă parte, ca această suprafață să fi putut fi efectiv folosită pentru hrana bovinelor de‑a lungul unei perioade minime de șapte luni, începând de la data stabilită de legislația națională.

V – Concluzie

54. Ținând seama de aceste considerații, propunem Curții să răspundă în felul următor întrebărilor preliminare formulate de către College van Beroep voor het bedrijfsleven:

„1) Articolul 12 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1254/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieței în sectorul cărnii de vită și mânzat și articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CEE) nr. 3887/92 al Comisiei din 23 decembrie 1992 de stabilire a normelor de aplicare a sistemului integrat de gestionare și control pentru anumite scheme de ajutoare comunitare trebuie interpretate în sensul că o parcelă declarată drept suprafață furajeră poate fi calificată ca fiind «disponibilă» chiar dacă respectiva parcelă a fost temporar inundată în cursul perioadei relevante.

2) Pentru a putea fi calificată drept «disponibilă» în sensul articolului 12 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 1254/1999 și al articolului 2 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 3887/92, este necesar, pe de o parte, ca parcela temporar inundată să fi fost destinată numai hranei animalelor în cursul întregului an calendaristic și, pe de altă parte, ca această suprafață să fi putut fi efectiv folosită pentru hrana bovinelor de‑a lungul unei perioade minime de șapte luni, începând de la data stabilită de legislația națională.”