Criteriul menționat nu vizează, așadar, orice formă de sprijin acordat guvernului iranian, ci formele de sprijin care, prin importanța lor cantitativă sau calitativă, contribuie la continuarea activităților nucleare iraniene. El definește astfel în mod obiectiv o categorie circumscrisă de persoane și de entități susceptibile să facă obiectul măsurilor de înghețare a fondurilor. În consecință, el este susceptibil să se aplice oricărei entități care acordă sprijin, printre altele sub forma unui sprijin financiar, guvernului iranian. În schimb, el nu vizează toate entitățile deținute de guvernul iranian sau care întrețin legături cu acesta din urmă, nici ansamblul contribuabililor iranieni.

Adoptarea prealabilă a unei decizii în conformitate cu capitolul 2 din titlul V din Tratatul UE constituie o condiție necesară pentru ca Consiliul să poată adopta măsuri restrictive în temeiul puterilor care îi sunt conferite prin articolul 215 alineatul (2) TFUE. Această constatare nu presupune însă că adoptarea unei decizii în conformitate cu capitolul 2 din titlul V din Tratatul UE ar fi supusă cerințelor procedurale prevăzute la articolul 215 alineatul (2) TFUE, mai degrabă decât celor prevăzute la articolul 29 TUE însuși. Or, acesta din urmă autorizează Consiliul să acționeze singur pentru adoptarea deciziilor care sunt prevăzute în acesta.

Regulamentele precum Regulamentul nr. 267/2012, de modificare a Deciziei 2010/413 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului, care prevăd măsuri restrictive în temeiul articolului 215 TFUE, vizează punerea în aplicare, în domeniul Tratatului FUE, a deciziilor adoptate în temeiul articolului 29 TUE în cadrul politicii externe și de securitate comună (PESC). În special, având în vedere finalitatea, natura și obiectul lor, măsurile restrictive adoptate în temeiul articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 267/2012, care au scopul de a face presiuni asupra Republicii Islamice Iran pentru ca aceasta din urmă să pună capăt proliferării nucleare, au o legătură mai strânsă cu punerea în aplicare a PESC decât cu exercitarea competențelor conferite Uniunii prin Tratatul FUE.

Or, în cadrul Tratatului UE, din coroborarea articolului 24 alineatul (1) al doilea paragraf TUE, a articolului 29 TUE și a articolului 31 alineatul (1) TUE reiese că Consiliul are, ca regulă generală, vocația de a exercita puterea decizională în domeniul PESC, hotărând în unanimitate. În special, Consiliul, acționând singur, este cel care decide includerea numelui unei persoane sau al unei entități în anexa II la Decizia 2010/413. Or, tocmai această includere este cea pusă în aplicare, în domeniul de aplicare al Tratatului FUE, prin adoptarea unei măsuri de înghețare a fondurilor în temeiul articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 267/2012.

În aceste împrejurări, ținând seama de particularitatea măsurilor adoptate în temeiul articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 267/2012, de necesitatea asigurării coerenței între lista care figurează în anexa II la Decizia 2010/413 și cea care figurează în anexa IX la Regulamentul nr. 267/2012, precum și de faptul că Comisia nu are acces la datele serviciilor de informații ale statelor membre care se pot dovedi necesare pentru punerea în aplicare a măsurilor respective, Consiliul a putut considera în mod întemeiat că punerea în aplicare a articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 267/2012, referitor la înghețarea fondurilor, constituie un caz specific, în sensul articolului 291 alineatul (2) TFUE, și că are, prin urmare, dreptul să își rezerve competența de executare la articolul 46 alineatul (2) din regulamentul menționat.

În ceea ce privește chestiunea dacă existența unui caz specific a fost justificată în mod corespunzător, justificarea rezervării executării efectuate în favoarea Consiliului la articolul 46 alineatul (2) din Regulamentul nr. 267/2012 reiese dintr‑o lectură combinată a considerentelor și a dispozițiilor regulamentului menționat, în contextul articulării dispozițiilor pertinente din Tratatul UE și din Tratatul FUE în materie de înghețare a fondurilor.

Prin urmare, cerințele impuse la articolul 291 alineatul (2) TFUE pentru ca competențele de executare să poată fi acordate Consiliului sunt îndeplinite în ceea ce privește articolul 46 alineatul (2) din Regulamentul nr. 267/2012.

(a se vedea punctele 109-114 și 119)