ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
10.

Ajutoare acordate de state – Interzicere – Derogări – Ajutoare care pot beneficia de derogarea prevăzută la articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE – Condiții – Efectul de stimulare și necesitatea ajutorului – Contracte de servicii aeroportuare și de comercializare care determină un avantaj în favoarea unei companii aeriene – Contracte care aduc o ameliorare a situației financiare a întreprinderii beneficiare, fără a fi necesar pentru atingerea obiectivelor prevăzute la articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE – Excludere [art. 107 alin. (3) lit. (c) TFUE] (a se vedea punctele 186-196)
18

Potrivit unei jurisprudențe constante, înregistrarea unei mărci constituite din semne sau din indicații care sunt, pe de altă parte, utilizate drept sloganuri publicitare, indicații de calitate sau expresii ce incită la cumpărarea produselor sau a serviciilor vizate de această marcă nu este exclusă, ca atare, din cauza unei astfel de utilizări. Cu toate acestea, o marcă ce, asemenea unui slogan publicitar, îndeplinește alte funcții decât pe aceea a unei mărci în înțelesul clasic al termenului nu este distinctivă, în sensul articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001, decât în cazul în care aceasta poate fi percepută de la bun început ca o indicație a originii comerciale a produselor sau a serviciilor vizate pentru a permite publicului interesat să distingă fără vreo confuzie posibilă produsele sau serviciile titularului mărcii de cele care au o altă proveniență comercială [Hotărârea din 3 iulie 2003, Best Buy Concepts/OAPI (BEST BUY), T‑122/01, EU:T:2003:183, punctul 21, și Hotărârea din 15 septembrie 2009, TAME IT, EU:T:2009:328, punctul 15].
99

Or, refuzul Parlamentului de a transmite Tribunalului acest aviz, adoptat eventual sub forma unui raport sau a unor concluzii, precum și, de altfel, procesele‑verbale de audiere a martorilor, cu toate că s‑a admis că transmiterea acestora din urmă în faza judiciară ține de dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă (a se vedea în acest sens Hotărârea din 23 septembrie 2015, Cerafogli/BCE, T‑114/13 P, EU:T:2015:678, punctele 42-49), are ca efect să pună Tribunalul în imposibilitatea de a exercita controlul jurisdicțional care îi este conferit de articolul 270 TFUE și de statut (a se vedea în acest sens Hotărârea din 10 iunie 1980, M./Comisia, 155/78, EU:C:1980:150, punctul 20).
Hotărârea Tribunalului (Camera a șasea) din 19 ianuarie 2022–

Koinopraxia Touristiki Loutrakiou/Comisia

(cauza T-757/18)

„Ajutoare de stat – Cazinouri grecești – Regim care prevede o sarcină de 80 % asupra unor taxe de intrare în cuantumuri diferite – Diferențiere între cazinourile publice și private – Contestație – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă și ilegal și prin care se dispune recuperarea acestuia – Anularea deciziei printr-o hotărâre a Tribunalului – Decizie de constatare a inexistenței unui ajutor de stat – Acțiune în anulare – Act atacabil – Admisibilitate – Dreptul la apărare”

1. Procedură jurisdicțională – Intervenție – Excepție de inadmisibilitate neinvocată de pârât – Inadmisibilitate – Cauze de inadmisibilitate pentru motive de ordine publică – Examinare din oficiu de către instanță [Statutul Curții de Justiție, art. 40 al patrulea paragraf; Regulamentul de procedură al Tribunalului, art. 129 și 142 alin. (3)] (a se vedea punctul 32)

2. Acțiune în anulare – Acte supuse căilor de atac – Acte destinate să producă efecte juridice – Noțiune – Decizie a Comisiei de constatare a inexistenței unui ajutor de stat adoptată ca urmare a anulării unei prime decizii de constatare a incompatibilității unui ajutor cu piața internă – Decizie anulată care nu a închis procedura oficială de investigare asupra tuturor elementelor invocate în plângerea formulată inițial – Includere [art. 108 alin. (3) și art. 263 TFUE] (a se vedea punctele 44-55)

3. Ajutoare acordate de state – Procedură administrativă – Obligațiile Comisiei – Decizie a Comisiei prin care se constată incompatibilitatea unui ajutor cu piața internă și prin care se dispune restituirea acestuia – Anulare pentru eroare de drept și erori vădite de apreciere – Nouă analiză impusă de hotărârea de anulare care poate fi efectuată de Comisie fără a relua investigarea cazului – Dreptul de a fi ascultat care a fost respectat la momentul adoptării deciziei anulate – Adoptarea unei noi decizii fără redeschiderea procedurii oficiale de investigare – Admisibilitate [art. 108 alin. (2) și art. 266 TFUE] (a se vedea punctele 66-72, 79-89 și 91-101)

4. Dreptul Uniunii Europene – Principii – Dreptul la apărare – Aplicare în privința procedurilor administrative inițiate de Comisie – Investigare a unei măsuri de ajutor ilegal – Drepturi de care beneficiază doar statele membre, cu excluderea persoanelor interesate [art. 108 alin. (2) TFUE] (a se vedea punctele 90 și 91)

Obiectul

Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Deciziei (UE) 2018/1575 a Comisiei din 9 august 2018 privind măsurile SA.28973 – C 16/2010 (ex NN 22/2010, ex CP 318/2009) puse în aplicare de Grecia în favoarea anumitor cazinouri grecești (JO 2018, L 262, p. 61).

Dispozitivul

1) Respinge acțiunea.
34

În această privință, trebuie amintit că, conform unei jurisprudențe consacrate, EUIPO are obligația de a‑și exercita competențele în conformitate cu principiile generale de drept al Uniunii. Deși este adevărat că, având în vedere principiile egalității de tratament și bunei administrări, EUIPO trebuie să ia în considerare deciziile deja adoptate cu privire la cereri similare și să analizeze cu o deosebită atenție aspectul dacă este sau nu necesar să decidă în același sens, aplicarea acestor două principii trebuie să fie însă conciliată cu respectarea principiului legalității. În plus, pentru motive de securitate juridică și, concret, de bună administrare, examinarea oricărei cereri de înregistrare trebuie să fie strictă și completă pentru a evita înregistrarea sau anularea necorespunzătoare a mărcilor. Așadar, o asemenea examinare trebuie să aibă loc în fiecare caz concret. Astfel, înregistrarea unui semn ca marcă depinde de criterii specifice, aplicabile în cadrul împrejurărilor de fapt ale cauzei, care au ca obiectiv să verifice dacă semnul în cauză nu intră sub incidența unui motiv de refuz (a se vedea în acest sens Hotărârea din 10 martie 2011, Agencja Wydawnicza Technopol/OAPI, C‑51/10 P, EU:C:2011:139, punctele 73-77, și Ordonanța din 26 mai 2016, Hewlett Packard Development Company/EUIPO, C‑77/16 P, nepublicată, EU:C:2016:373, punctul 4).
19

În al doilea rând, reclamanta susține că, chiar luând ca bază consumatorul suedez și pornind de la principiul că termenul „vita” este asociat cu o indicație de culoare, faptul că indicarea culorii „alb” are o semnificație pur descriptivă pentru produsele menționate este inexact, întrucât nu există, din punctul de vedere al publicului relevant, niciun raport suficient de direct și de concret între termenul „vita” și produsele menționate. Acest lucru ar fi valabil în special pentru oalele de gătit sub presiune și pentru oale, care ar fi aproape în exclusivitate fabricate din oțel inoxidabil argintat și pentru care culoarea „albă” nu ar fi utilizată în mod obișnuit. De asemenea, produsele vizate nu pot fi considerate nici „produse albe”, expresie prin care se înțelege aparatele menajere precum frigiderele, congelatoarele, mașinile de spălat vase sau mașinile de uscat rufe, dar care nu ar fi utilizată pentru oalele de gătit sub presiune, pentru oale, pentru tigăi sau pentru boluri de bucătărie etc. Publicul relevant le‑ar asocia, așadar, pe acestea cu niște produse din oțel inoxidabil argintat, fără ca numele de culoare să joace vreun rol. Dat fiind că, în domeniul produselor vizate, numele de culoare nu joacă niciun rol și că publicul relevant nu asociază culori speciale aparatelor pentru gătit, un nume de culoare, oricare ar fi acesta, nu ar fi perceput drept o caracteristică a acestor produse. Așadar, ar fi lipsit de relevanță faptul că produsele menționate pot exista de asemenea în culoarea albă, întrucât criteriul determinant ar fi mai degrabă acela dacă semnul poate fi utilizat în acest scop și dacă, în percepția publicului relevant, acesta poate fi înțeles drept o indicație descriptivă a unei caracteristici a acestor produse.
59

În speță, trebuie arătat că anexa C la cererea de declarare a nulității conține o copie a coperții unui catalog AHB care datează din 2011 pe care figurează desenul sau modelul industrial anterior și titlul „Katalog 2011” (catalog 2011). De aceea, camera de recurs, la punctul 4 din decizia atacată, a descris documentul prezentat în anexa respectivă drept „[c]opie a unui catalog al unei întreprinderi terțe din 2011 (extras)”, fapt cunoscut de reclamantă și necontestat de aceasta. Tot din acest motiv, la punctul 19 din decizia atacată, camera de recurs a putut constata că „nu se îndoi[a] nici că [documentul prezentat în] anexa C, o copie parțială a unui catalog, data din 2011”. Această constatare reiese în mod evident din consultarea acestui document, care poartă mențiunea „catalog 2011” și care i‑a fost comunicat reclamantei. În acest context, nu era necesară nicio motivare suplimentară. În plus, potrivit jurisprudenței citate la punctul 58 de mai sus, pot fi luate în considerare motive neexplicitate atunci când acestea prezintă un caracter evident atât pentru persoanele în cauză, cât și pentru instanța competentă. În mod vădit, acesta este cazul în speță, în ceea ce privește indicarea anului 2011 pe documentul prezentat în anexa C.
76

În al doilea rând, implicarea reclamantului prin funcția sa și prin rolul său în cadrul Eurostat reiese în mod clar din faptele penale denunțate în nota din 19 martie 2003 și a fost confirmată de ordonanța de clasare. Astfel, la punctul 2.3 din nota din 19 martie 2003 referitor la „constatările realizate în cursul investigației” se arată, la al patrulea alineat, că, „[î]n speță, o parte importantă din cifrele de afaceri «declarate» de cele trei unități Datashop – între 50 și 55 % – alimentau fonduri obscure, a căror utilizare era subordonată autorizării de către un funcționar al [Eurostat]”. Or, astfel cum reiese de la pagina 9 din ordonanța de clasare, „directorul comercial al MESSAGERIES DU LIVRE solicita Eurostat, reprezentat de domnii […] sau DE ESTEBAN, pentru a obține autorizația de plată a facturilor trimise”. Trebuie să se arate că, astfel cum reiese din dosarul cauzei, numai cinci persoane puteau da această autorizație, dintre care una este cea la care se face trimitere nominală în notă, iar cealaltă este reclamantul. Pe de altă parte, la pagina 15 din ordonanța de clasare, se precizează că „mișcările realizate asupra rezervei financiare erau efectuate sub controlul […], până în anul 1998, [al reclamantului], directorul domnului Byk”. În consecință, nu mai exista nicio îndoială posibilă cu privire la identitatea persoanelor implicate în faptele descrise în nota trimisă de OLAF. Aceleași considerații se aplică afirmațiilor potrivit cărora „anumiți funcționari comunitari au creat o rețea de operatori economici, care are printre obiective și pe acela de a ascunde față de Comisie o parte din venituri” și „aceiași funcționari comunitari au dispus de sumele în cauză” (pagina 7 din nota din 19 martie 2013, punctul 3.1, „Abuz de încredere”). Astfel, persoanele implicate descrise ar avea un rol, ca urmare a funcțiilor acestora în cadrul Eurostat, de operatori economici care au capacitatea, de asemenea ca urmare a funcțiilor acestora, de a dispune de sumele în cauză. În consecință, implicarea reclamantului, care era directorul Direcției „Informatică, publicații și relații externe” a Comisiei și superiorul ierarhic al domnului Byk, reiese cu ușurință din faptele descrise în nota din 19 martie 2013.
70

În plus, rezultă din jurisprudență că, chiar dacă nu poate fi identificată o legătură de complementaritate între ceasurile și produsele de îmbrăcăminte pentru a se stabili dacă aceste produse sunt similare, nu este mai puțin adevărat că aceste produse au în comun faptul că joacă un rol în aspectul fizic al unei persoane, astfel încât achiziționarea lor poate fi motivată, cel puțin în parte, de imaginea pe care o vor da în legătura cu acesta sau chiar de o anumită „complementaritate estetică” [a se vedea în acest sens și prin analogie Hotărârea din 9 iulie 2015, CMT/OAPI – Camomilla (Camomilla), T‑98/13 și T‑99/13, nepublicată, EU:T:2015:480, punctul 75, și Hotărârea din 28 septembrie 2016, The Art Company B & S/EUIPO – G‑Star Raw (THE ART OF RAW), T‑593/15, nepublicată, EU:T:2016:572, punctul 42].
98

În al doilea rând, camera de recurs nu a ținut seama de caracteristicile specifice ale produselor în cauză. Or, potrivit jurisprudenței, percepția asupra mărcilor pe care o are consumatorul mediu al produselor sau serviciilor în cauză are un rol determinant în aprecierea globală a riscului de confuzie [Hotărârea din 18 septembrie 2012, Scandic Distilleries/OAPI – Bürgerbräu, Röhm & Söhne (BÜRGER), T‑460/11, nepublicată, EU:T:2012:432, punctul 27].
16

Prima decizie națională era Ordonanța nr. 1261 a Secretary of State for the Home Department (ministrul de interne din Regatul Unit, denumit în continuare „Home Secretary”) din 29 martie 2001 de modificare a UK Terrorism Act 2000 (Legea Regatului Unit din 2000 privind terorismul) și de interzicere a Hamas‑Izz al‑Din al‑Qassem, considerat o organizație implicată în acte de terorism (denumită în continuare „decizia Home Secretary”).
50

Quarto, trebuie arătat că atât semnul a cărui înregistrare a fost solicitată, cât și marca anterioară invocată se prezintă în mod global sub o formă circulară. Astfel, pe de o parte, nu se contestă că primul conține un mare cerc albastru, care este înconjurat de o linie circulară fină argintie, chiar dacă camera de recurs a omis să țină seama de acest din urmă element. Pe de altă parte, camera menționată a omis să ia în considerare faptul că marca respectivă cuprindea o formă circulară interioară încadrată de contururile argintii ale simbolului genului masculin sau cel puțin două semicercuri interpuse deasupra și dedesubtul dreptunghiului albastru în care se înscrie elementul verbal „volvo”. În plus, simbolul sexului masculin (), prezent în această marcă, este compus dintr‑un element circular și dintr‑o săgeată. Presupunând, la fel ca EUIPO, că publicul relevant recunoaște imediat simbolul menționat, aceasta nu înseamnă totuși, contrar celor arătate de camera respectivă la punctul 37 din decizia atacată, că acest public nu va observa că simbolul genului masculin este format printre altele dintr‑un element circular vizibil în mod clar, cu atât mai mult cu cât săgeata care este legată de acesta are o dimensiune mult mai mică decât elementul circular ca atare. Prin urmare, camera de recurs a considerat în mod greșit, la punctul menționat, că marca în cauză „nu [conținea] niciun cerc”.
90

În continuare, în ceea ce privește afirmația reclamantei potrivit căreia nu ar exista un risc de atingere adusă concurenței întrucât ar exista numeroase combinații de culori disponibile pe piață în afara celei utilizate de ea, după cum ar demonstra marca depusă de intervenientă care a făcut obiectul Deciziei diviziei de opoziție B 3035 519 din 22 februarie 2019, trebuie amintit că răspunsul la întrebarea dacă semnul presupune un element ornamental sau fantezist care are un rol important permite să se stabilească dacă întreprinderile concurente vor avea cu ușurință acces la forme alternative cu funcționalitate echivalentă, astfel încât nu există un risc de atingere adusă disponibilității soluției tehnice. Or, întrucât s‑a constatat la punctul 72 de mai sus că combinația de culori negru și albastru constituie un element arbitrar minor, iar nu un element decorativ major care ar permite să se excludă aplicarea articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul 2017/1001, este necesar să se respingă argumentul reclamantei potrivit căruia nu ar exista un risc de atingere adusă concurenței ca urmare a existenței a numeroase combinații de culori, din moment ce combinația de culori în cauză are doar un rol minor care nu permite întreprinderilor concurente să aibă acces cu ușurință la forme alternative cu funcționalitate echivalentă.
31

Or, printre actele întocmite în cadrul procesului care a condus la adoptarea Regulamentului nr. 6/2002, prima propunere de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind desenele sau modelele industriale comunitare (JO 1994, C 29, p. 20), prezentată de Comisia Europeană, cuprindea, în toate versiunile sale lingvistice, precizarea „în mod semnificativ” la articolul 6 alineatul (1). În urma avizului Comitetului Economic și Social privind „Propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind desenele sau modelele industriale comunitare” (JO 1994, C 388, p. 9), care preciza că expresia „în mod semnificativ” ar fi avut ca efect excluderea de la protecția avută în vedere a numeroase desene și modele industriale, în special a desenelor textile, și care sugera, așadar, omiterea acesteia, precizarea respectivă a fost eliminată din cuprinsul articolului 6 alineatul (1) din Propunerea modificată de regulament (CE) al Consiliului privind desenele sau modelele industriale comunitare (JO 2000, C 248 E, p. 3), prezentată de Comisie, în toate versiunile lingvistice, cu excepția versiunii italiene. Această divergență în formularea articolului 6 alineatul (1) persista, în versiunea italiană, în Propunerea modificată de regulament al Consiliului privind desenele sau modelele industriale comunitare (JO 2001, C 62 E, p. 173), astfel cum a fost în cele din urmă prezentată de Comisie.
63

În plus, în ceea ce privește cesiunile care ar fi fost efectuate către pepinierele Olea Nurseries și How Green Nursery în anul 1985, intervenienta a prezentat, în cursul procedurii administrative, două scrisori trimise de ameliorator, la 31 mai 1985, către aceste două pepiniere. Prin intermediul scrisorilor respective, amelioratorul a informat pepinierele amintite că în iarnă ar fi disponibili câțiva pomi altoiți din soiurile Sundowner și Pink Lady și că acestea ar putea fi interesate să îi primească „în scopul de a avea o sursă de altoire și [de] a fi în măsură să producă pomi pentru a‑i vinde producătorilor de fructe în cazul în care Departamentul nu ar recomanda plantarea acestora de livezile comerciale”. În plus, amelioratorul a explicat în declarația sa solemnă din 6 august 2015 că, în luna august 1985, distribuise „în vederea testării și a evaluării 12 pomi Cripps Pink și 12 pomi Cripps Red” către pepinierele Olea Nurseries și How Green Nursery și către 8 pomicultori și că intenția era de a evalua performanța soiurilor într‑un „alt mediu decât o stațiune de cercetare”.
27

În plus, un act prin care se interzice o activitate nu ar produce efecte directe numai asupra situației celor care desfășoară o asemenea activitate. Repercusiunile acestei interdicții asupra altor persoane nu ar putea fi considerate ca decurgând în mod direct din actul în cauză. Or, dispozițiile atacate nu ar impune Republicii Bolivariene Venezuela nicio interdicție. Potrivit articolului 20 din Regulamentul 2017/2063, acestea s‑ar limita la a interzice persoanelor fizice sau juridice aflate sub jurisdicția Uniunii Europene să vândă sau să exporte, în mod direct sau indirect, echipamente și tehnologie în Venezuela și să îi furnizeze anumite servicii conexe.
10

Potrivit reclamanților, în cadrul reuniunii din 29 ianuarie 2014, după ce a lăudat meritele muncii șefului unității, directorul ar fi evocat, după plecarea șefului unității, existența cererii de asistență, menționând în același timp că nu cunoaște conținutul acesteia și solicitând reclamanților să îi vorbească deschis. Acesta le‑ar fi spus următoarele: „Open your hearts and tell me what is on your liver” („Deschideți‑vă inima și spuneți‑mi ce aveți pe suflet”). Acesta le‑ar fi sugerat de asemenea reclamanților să se adreseze Comitetului consultativ privind hărțuirea și prevenirea acesteia la locul de muncă. Aceștia ar fi întrebat directorul dacă această discuție are caracter oficial, întrucât, în caz afirmativ, ar fi dorit să fie prezent consilierul lor, care se afla în afara sălii. Directorul ar fi răspuns că era vorba despre o reuniune internă, fiind exclusă posibilitatea consilierului de a participa. În cererea introductivă, reclamanții precizează că au perceput această întâlnire cu directorul ca pe o nouă tentativă de intimidare, ca pe un mod neloial de punere la încercare a coeziunii lor și ca pe o atingere adusă demnității lor umane.
26

Potrivit unei jurisprudențe constante, acțiunea în fața Tribunalului are în vedere controlul legalității deciziilor camerelor de recurs ale EUIPO în sensul articolului 65 din Regulamentul nr. 207/2009, astfel încât funcția Tribunalului nu este de a reexamina împrejurările de fapt în lumina documentelor prezentate pentru prima dată în fața sa [Hotărârea din 12 martie 2014, Tubes Radiatori/OAPI – Antrax It (Radiateur), T‑315/12, nepublicată, EU:T:2014:115, punctul 27; a se vedea de asemenea în acest sens Hotărârea din 24 noiembrie 2005, Sadas/OAPI – LTJ Diffusion (ARTHUR ET FELICIE), T‑346/04, EU:T:2005:420, punctul 19 și jurisprudența citată].
27

Totuși, în anumite ipoteze, atunci când un text organizează o procedură prealabilă care permite anumitor persoane să solicite Comisiei să prezinte o propunere de act, refuzul Comisiei de a prezenta o asemenea propunere constituie un act atacabil. Astfel, acest refuz, pe de o parte, pune capăt procedurii prealabile inițiate în temeiul textului respectiv și, pe de altă parte, exclude deschiderea procedurii de adoptare a actului propriu‑zise. Un asemenea refuz exprimă poziția definitivă a Comisiei, produce efecte juridice obligatorii și, prin urmare, poate să facă obiectul unei acțiuni în anulare (a se vedea în acest sens Hotărârea din 25 iunie 1998, Lilly Industries/Comisia, T‑120/96, EU:T:1998:141, punctele 53, 55, 56 și 58, și Hotărârea din 23 aprilie 2018, One of Us și alții/Comisia, T‑561/14, atacată cu recurs, EU:T:2018:210, punctele 66, 77 și 101).