ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
9

Societatea producătoare de medicamente generice Niche Generics Ltd (denumită în continuare „Niche”) a preluat ansamblul obligațiilor și răspunderilor ce reveneau Bioglan Generics Ltd în temeiul acordului de dezvoltare și de licență pe care aceasta l‑a încheiat la 26 martie 2001 cu Medicorp Technologies India Ltd (denumită în continuare „Medicorp”, căreia i‑a succedat Matrix Laboratories Ltd (denumită în continuare „Matrix”), în vederea comercializării unei forme generice a perindoprilului (denumit în continuare „acordul Niche‑Matrix”). Acordul Niche‑Matrix prevedea că cele două societăți vor comercializa perindoprilul generic în Uniune, cu precizarea că Matrix avea sarcina principală de a dezvolta și a furniza IFA al perindoprilului, în timp ce Niche era responsabilă în principal pentru demersurile necesare în vederea obținerii autorizațiilor de introducere pe piață (AIP), precum și pentru strategia comercială.
136

Trebuie să se arate că, în anexa B la notificare, intitulată „UK Checklist against the Commission Staff Working Document on Generation Adequacy in the internal electricity market – guidance on public interventions”, Regatul Unit a răspuns la o întrebare privind problema dacă „potențialul gestionării cererii, precum și o dată realistă cu privire la materializarea sa fuseseră integrate în analiza [nevoilor de capacitate]”: „Gestionarea cererii ar trebui să beneficieze de o participare directă la piața de capacități, precum și de participarea sa la sistemul tranzitoriu. […] În fiecare an, National Grid va evalua cantitatea de gestionare a cererii disponibilă la acel moment și va aprecia gestionarea cererii potențiale care s‑ar putea manifesta în perioada respectivă – în cadrul analizei care va orienta luarea deciziei în ceea ce privește capacitatea de a o obține în cadrul licitațiilor. În Statele Unite, piața de capacități PJM a permis gestionării cererii să furnizeze aproximativ 15 GW pe 10 ani [această cifră fiind atinsă, în raport cu tabelul, pentru perioada de livrare 2015/2016]. Cu toate acestea, piața de capacități PJM cuprinde aproximativ triplul cererii de pe piața din Regatul Unit. National Grid apreciază că gestionarea cererii ar putea furniza aproximativ 3 GW de capacitate în 2018/19. Estimările referitoare la dezvoltarea gestionării cererii sunt foarte incerte și dificil de obținut. Cu toate acestea, regimul tranzitoriu va sprijini dezvoltarea acestui sector și va încuraja o participare mai mare a gestionării cererii la principala piață de capacități.”
9

În cadrul fazei scrise a procedurii, prin înscrisul din 15 septembrie 2014, Consiliul a depus un memoriu în apărare, la care a anexat printre altele ordinul ministrului de interne al Regatului Unit, ordinul din 14 iulie 2006, desemnarea ca FTO, desemnarea ca SDGT, o serie de rapoarte anuale ale Office of the US Coordinator for counterterrorism of the US Department of State (biroul coordonatorului pentru combaterea terorismului din cadrul Ministerului Afacerilor Externe din Statele Unite, Statele Unite ale Americii), precum și o serie de articole de presă. Prin înscrisul din 31 martie 2015, Consiliul a depus apoi o duplică, la care a anexat printre altele extrase dintr‑o hotărâre din 23 aprilie 2013 a cour d’appel de Paris (Curtea de Apel din Paris, Franța) și dintr‑o hotărâre din 21 mai 2014 a Cour de cassation (Curtea de Casație, Franța).
61

Cu toate acestea, decizia atacată conține nu numai un titlu denumit „Aprecierea și concluziile în temeiul Regulamentului nr. 1049/2001”, ci și un titlu denumit „Trimiteri la [cartă]”. Or, sub acest titlu, decizia atacată are următorul cuprins: „În cererea dumneavoastră de confirmare, vă referiți, în plus, la [cartă] și în mod special la dreptul de acces al oricărei persoane la dosarul propriu prevăzut la articolul 41 alineatul (2) și solicitați ca cererea dumneavoastră să fie examinată și din perspectiva acestor dispoziții. Regulamentul nr. 1049/2001 este, desigur, conform cu [carta], dar a fost adoptat în [temeiul] articolului 15 alineatul (3) [TFUE] pe care îl transpune. În temeiul articolului 52 alineatul (2) din [cartă], drepturile recunoscute prin prezenta cartă care fac obiectul unor dispoziții prevăzute de tratate […] se exercită în condițiile și cu respectarea limitelor stabilite de acestea. Prin urmare, dreptul de acces prevăzut de [cartă] trebuie să se exercite în condițiile și cu respectarea limitelor stabilite de articolul 15 alineatul (3) TFUE și de Regulamentul nr. 1049/2001. Acesta este motivul pentru care Comisia nu își poate întemeia decizia privind cererea dumneavoastră de acces în mod direct pe dreptul de acces înscris în [cartă]. Dimpotrivă, aceasta trebuie să țină seama de condițiile și de limitele stabilite de [Tratatul FUE] și de Regulamentul nr. 1049/2001.”
93

În al doilea rând, în ceea ce privește pretinsa încălcare a dreptului de a fi ascultat, Tribunalul amintește că din jurisprudență reiese că procedura inițiată în urma unei plângeri nu constituie o procedură în contradictoriu între întreprinderile interesate, ci o procedură deschisă de Comisie în urma unei cereri, în cadrul îndeplinirii misiunii sale de a asigura respectarea normelor de concurență. Prin urmare, întreprinderile împotriva cărora a fost deschisă procedura și cele care au introdus o plângere nu se găsesc în aceeași situație procedurală, iar acestea din urmă nu pot invoca dreptul la apărare. În schimb, autorii plângerilor trebuie să fie în măsură să își protejeze interesele legitime în cadrul procedurii deschise de Comisie și, astfel, să fie strâns implicați în procedura menționată, chiar dacă drepturile lor procedurale sunt mai limitate decât dreptul de apărare al întreprinderilor care fac obiectul anchetei Comisiei [a se vedea în acest sens Hotărârea din 17 noiembrie 1987, British American Tobacco și Reynolds Industries/Comisia, 142/84 și 156/84, EU:C:1987:490, punctele 19 și 20, și Hotărârea din 30 noiembrie 2000, Industrie des poudres sphériques/Comisia, T‑5/97, EU:T:2000:278, punctul 229; a se vedea de asemenea considerentul (8) al Regulamentului nr. 773/2004 și punctul (59) din comunicarea privind soluționarea plângerilor]. Pe de altă parte, din jurisprudență rezultă că terții nu pot solicita să dispună de un drept de acces la dosarul deținut de Comisie în condiții identice cu cele care pot fi solicitate de întreprinderile anchetate [Hotărârea din 15 iulie 1994, Matra Hachette/Comisia, T‑17/93, EU:T:1994:89, punctul 34; Hotărârea din 30 martie 2000, Kish Glass/Comisia, T‑65/96, EU:T:2000:93, punctul 34, și Hotărârea din 30 noiembrie 2000, Industrie des poudres sphériques/Comisia, T‑5/97, EU:T:2000:278, punctul 229; a se vedea de asemenea punctul (59) din comunicarea privind soluționarea plângerilor]. De altfel, din cuprinsul punctelor (7), (8), (30) și (31) din Comunicarea Comisiei privind regulile de acces la dosarul Comisiei în cauzele în temeiul articolelor [101] și [102 TFUE], al articolelor 53, 54 și 57 din Acordul privind SEE și al Regulamentului (CE) nr. 139/2004 al Consiliului (JO 2005, C 325, p. 7, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 220) reiese că dreptul de acces al autorilor plângerilor se limitează la documentele pe baza cărora Comisia și‑a formulat aprecierea provizorie și nu are aceeași întindere ca dreptul de acces la dosarul Comisiei recunoscut persoanelor, întreprinderilor și asociațiilor de întreprinderi cărora Comisia le‑a transmis o comunicare privind obiecțiunile, care vizează totalitatea documentelor care au fost obținute, produse sau compilate de Comisie în timpul anchetei.
76

Or, reclamanta nu contestă că este deținută în proporție de peste 50 % de Banca Centrală a Federației Ruse. În plus, reiese din Legea federală nr. 86-FZ din 10 iulie 2002 privind Banca Centrală a Federației Ruse că aceasta este un organism federal aflat sub autoritatea statului (articolul 1 al doilea paragraf), al cărui președinte și consiliu de administrație sunt numiți de către Gosudarstvennaya Duma Federal’nogo Sobrania Rossiskoï Federatsii (Duma de Stat a Adunării Federale a Federației Ruse) la propunerea sau cu acordul președintelui Federației Ruse (articolul 5), că participă la elaborarea politicii economice a guvernului Federației Ruse (articolul 21), că reprezintă interesele Federației Ruse printre altele în cadrul unor organizații monetare și financiare internaționale (articolul 51) și că transferă la bugetul federal al statului 50 % (75 % începând de la 1 ianuarie 2016) din profiturile sale pe durata unui an întreg.
19

Articolul 5 alineatele (1) și (3) din Regulamentul nr. 833/2014, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 960/2014, are următorul cuprins: „(1) Se interzic cumpărarea, vânzarea, furnizarea de servicii de investiții sau de asistență la emiterea sau efectuarea de oricare alte operațiuni cu valori mobiliare și instrumente ale pieței monetare a căror scadență este mai mare de 90 de zile, emise după perioada 1 august 2014-12 septembrie 2014, sau cu o scadență de peste 30 de zile, emise după 12 septembrie 2014, realizate în mod direct sau indirect de către: (a) o instituție de credit importantă sau o altă instituție importată care are un mandat explicit de promovare a competitivității economiei Rusiei, a diversificării acesteia și a încurajării investițiilor, care este stabilită în Rusia cu proprietate sau control public în proporție de peste 50 % începând de la 1 august 2014, astfel cum figurează în anexa III; sau (b) o persoană juridică, entitate sau organism stabilit în afara Uniunii ale căror drepturi de proprietate sunt deținute, în mod direct sau indirect, în proporție de peste 50 % de o entitate care figurează în anexa III; sau (c) o persoană juridică, entitate sau organism care acționează în numele sau sub conducerea unei entități menționate la litera (b) din prezentul alineat sau care figurează în anexa III. […] (3) Se interzice oricărei persoane juridice, entități sau organism menționat la alineatul (1) sau (2) încheierea sau participarea, în mod direct sau indirect, la orice acord de obținere a unor noi împrumuturi sau credite cu o scadență de peste 30 de zile, după 12 septembrie 2014, cu excepția împrumuturilor sau a creditelor care au un obiectiv specific și documentat de furnizare de finanțare pentru importuri sau exporturi neinterzise de bunuri și servicii nefinanciare între Uniune și Rusia, și a împrumuturilor care au un obiectiv specific și documentat de furnizare de fonduri de urgență pentru a îndeplini criteriile de solvabilitate și lichiditate pentru persoane juridice stabilite în Uniune ale căror drepturi de proprietate sunt deținute în proporție de peste 50 % de către o entitate menționată în anexa III.”
36

Motivele prezentate în considerentul (73) al deciziei atacate cuprind în esență două componente, și anume, pe de o parte, constatarea Comisiei potrivit căreia, în anul 2008, Larko era o „întreprindere aflată în dificultate” în sensul punctului 3.2 litera (a) din Comunicarea Comisiei privind aplicarea articolelor [107 și 108 TFUE] privind ajutoarele de stat sub formă de garanții (JO 2008, C 155, p. 10, denumită în continuare „Comunicarea privind garanțiile”) coroborat cu definiția prevăzută la punctele 9-11 din Liniile directoare privind ajutoarele de stat pentru salvare și restructurare (denumită în continuare „prima componentă a motivelor”) și, pe de altă parte, considerația potrivit căreia „o primă anuală de garanție de 1 % nu poate fi considerată ca reflectând riscul de incapacitate de plată a împrumuturilor garantate, date fiind dificultățile financiare considerabile ale Lar[k]o și în special raportul dintre datorii/capitaluri proprii”, în sensul punctului 3.2 litera (d) din Comunicarea privind garanțiile (denumită în continuare „a doua componentă a motivelor”). În plus, reiese din structura considerentului (73) menționat că, din punctul de vedere al Comisiei, aceste două aspecte ale motivelor constituiau, în principiu, justificări alternative, întemeiate pe punctul 3.2 litera (a) și, respectiv, pe punctul 3.2 litera (d) din comunicarea menționată, pentru a concluziona că autoritățile elene nu au demonstrat că măsura nr. 2 era conformă cu condițiile pieței și că, prin urmare, aceasta implica un avantaj în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.
119

În susținerea celui de al treilea motiv, întemeiat pe o insuficiență și pe o contradicție de motive, precum și pe o încălcare a obligației de examinare a elementelor de fapt și de drept pertinente, reclamanta susține în esență că, la punctul 48 din a doua decizie atacată, Comisia a interpretat în mod eronat conținutul celei de a doua plângeri, care nu privea aspectul dacă alegerea sa de a se supune arbitrajului constituia un ajutor de stat, ci aspectul dacă tariful în discuție impus prin sentința arbitrală constituia un asemenea ajutor. Or, în lipsa unei expuneri suficiente a evaluării elementelor de drept și de fapt pertinente și a motivelor schimbării de abordare a Comisiei în raport cu cea urmată în Decizia 2010/460/CE din 19 noiembrie 2009 privind ajutoarele de stat C 38/A/04 (ex NN 58/04) și C 36/B/06 (ex NN 38/06) puse în aplicare de Italia în favoarea Alcoa Trasformazioni [notificată cu numărul C(2009) 8112] (JO 2010, L 227, p. 62, denumită în continuare „Decizia Alcoa”), a doua decizie atacată ar fi afectată de o insuficiență și de o contradicție de motive. Potrivit reclamantei, întrucât nu a verificat temeinicia modului de calcul și a cuantumului tarifului în discuție și s‑a limitat să concluzioneze că acționase ca un investitor privat avizat, ținând seama de parametrii care au determinat‑o să se supună arbitrajului, Comisia s‑a îndepărtat în mod substanțial de abordarea sa adoptată în considerentul (154) al Deciziei Alcoa, fără a motiva însă în mod specific această schimbare.
59

În această privință, trebuie să se observe că condiția menționată la punctul 58 de mai sus se referă la costurile de producție și la situația financiară a întreprinderii din perspectiva anumitor parametri care au o legătură directă cu metodele de calcul al valorii normale prevăzute la articolul 2 alineatele (1)-(6) din regulamentul de bază. Acești parametri sunt mai ales amortizarea activelor, alte reduceri de valoare, barter și plăți sub formă de compensare de datorii. Desigur, această enunțare este cu titlu indicativ, astfel cum demonstrează utilizarea adverbului „mai ales”. Totuși, utilizarea acestui termen nu are nici ca obiect, nici ca efect să permită Comisiei să respingă o cerere de acordare a beneficiului statutului de SEP pe baza unor împrejurări care, chiar dacă sunt în legătură cu situația financiară a întreprinderii în sens larg, nu implică în mod automat o denaturare – care trebuie, în plus, să fie „importantă” – a unuia sau a mai mulți factori prin care se stabilesc elementele referitoare la fabricarea și la vânzarea produsului similar respectiv [a se vedea prin analogie, în ceea ce privește articolul 2 alineatul (7) litera (c) prima liniuță din regulamentul de bază, Hotărârea din 19 iulie 2012, Consiliul/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group, C‑337/09 P, EU:C:2012:471, punctele 78-82].
–

1991, Brooker și alții, „The Effect of Glyphosate on Pregnancy of the Rabbit (Incorporates Preliminary Investigations)”, Huntingdon Research Centre, date: 1991-10-14, Reference TOX95552393;
142

Pe de o parte, acest argument se întemeiază pe o interpretare greșită a deciziei atacate în măsura în care, în urma analizei perioadă cu perioadă (an de an), Comisia concluzionase deja că un concurent la fel de eficient ca Slovak Telekom nu ar fi putut reproduce în mod rentabil, între 12 august 2005 și 31 decembrie 2010, portofoliul de vânzare cu amănuntul al Slovak Telekom care cuprindea serviciile în bandă largă [considerentul (1012) al deciziei atacate]. Reiese în special din considerentul (998) al deciziei atacate că, potrivit Comisiei, existența unei marje pozitive între august și decembrie 2005 nu excludea ca această perioadă să fie inclusă în perioada de încălcare sub forma unei comprimări a marjelor, din moment ce operatorii iau în considerare capacitatea acestora de a obține rentabilitate pe o perioadă mai lungă. Cu alte cuvinte, Comisia a stabilit durata practicii care conduce la comprimarea marjelor pe baza abordării perioadă cu perioadă (an de an), iar abordarea pe mai multe perioade (multianuală) a fost utilizată numai cu titlu suplimentar.
199

Trebuie subliniat că, la punctul 1012 din comunicarea privind obiecțiunile, Comisia a indicat inițial intenția sa de a reține abordarea denumită „perioadă cu perioadă” (an de an) în ceea ce privește analiza marjelor reclamantei. Calculele comprimării marjelor, care figurează la punctele 1175-1222 din comunicarea privind obiecțiunile au fost realizate astfel an de an în perioada în cauză. În decizia atacată, pentru a aprecia eventuala comprimare a marjelor, Comisia a adoptat abordarea denumită „perioadă cu perioadă” (an de an), care constă în determinarea beneficiilor sau a pierderilor realizate pe parcursul unor perioade echivalente unui an [considerentul (851) al deciziei atacate]. Trebuie constatat că rezumatul rezultatelor analizei figurează în considerentele (1007)-(1012) ale deciziei atacate, din care rezultă că Comisia își întemeiază concluziile pe abordarea denumită „perioadă cu perioadă” (an de an).
Hotărârea Tribunalului (judecător unic) din 19 februarie 2016 –

Infinite Cycle Works/OAPI – Chance Good Ent. (INFINITY)

(Cauza T‑30/15)

„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale INFINITY — Marca comunitară verbală anterioară INFINI — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr.°207/2009”

1. Marcă comunitară — Procedura căii de atac — Acțiune în fața instanței Uniunii — Competența Tribunalului — Reexaminarea faptelor în lumina probelor prezentate pentru prima dată în fața sa — Excludere (Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 65) (a se vedea punctul 16)

2. Marcă comunitară — Procedura căii de atac — Acțiune în fața instanței Uniunii — Competența Tribunalului — Controlul legalității deciziilor camerelor de recurs (Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 65) (a se vedea punctele 23 și 60)

3. Marcă comunitară — Definiția și dobândirea mărcii comunitare — Motive relative de refuz — Opoziție a titularului unei mărci anterioare identice sau similare înregistrate pentru produse sau servicii identice sau similare — Risc de confuzie cu marca anterioară — Criterii de apreciere [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 8 alin. (1) lit. (b)] (a se vedea punctele 27-31 și 54)

4. Marcă comunitară — Definiția și dobândirea mărcii comunitare — Motive relative de refuz — Opoziție a titularului unei mărci anterioare identice sau similare înregistrate pentru produse sau servicii identice sau similare — Risc de confuzie cu marca anterioară — Mărcile verbale INFINITY și INFINI [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 8 alin. (1) lit. (b)] (a se vedea punctele 33, 34, 55 și 56)

5. Marcă comunitară — Definiția și dobândirea mărcii comunitare — Motive relative de refuz — Opoziție a titularului unei mărci anterioare identice sau similare înregistrate pentru produse sau servicii identice sau similare — Similitudine între produsele sau serviciile vizate — Criterii de apreciere [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 8 alin. (1) lit. (b)] (a se vedea punctul 38)

6. Marcă comunitară — Definiția și dobândirea mărcii comunitare — Motive relative de refuz — Opoziție a titularului unei mărci anterioare identice sau similare înregistrate pentru produse sau servicii identice sau similare — Similitudine între mărcile vizate — Criterii de apreciere [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 8 alin. (1) lit. (b)] (a se vedea punctele 46 și 47)

7. Marcă comunitară — Definiția și dobândirea mărcii comunitare — Motive relative de refuz — Opoziție a titularului unei mărci anterioare identice sau similare înregistrate pentru produse sau servicii identice sau similare — Risc de confuzie cu marca anterioară — Caracter distinctiv redus al mărcii anterioare — Incidență [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 8 alin. (1) lit. (b)] (a se vedea punctul 58)

Obiectul

Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 30 octombrie 2014 (cauza R 2308/2013‑2), privind o procedură de opoziție între Chance Good Ent. Co., Ltd și Infinite Cycle Works Ltd

Dispozitivul

1) Respinge acțiunea.
Hotărârea Tribunalului (Camera a șasea) din 6 decembrie 2016 –

Groupe Go Sport/EUIPO – Design Go (GO SPORT)

(Cauza T‑703/15)

„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale GO SPORT – Mărci naționale verbale anterioare GO – Refuz parțial de înregistrare de către divizia de opoziție – Tardivitatea depunerii memoriului prin care se expun motivele acțiunii – Inadmisibilitatea acțiunii formulate în fața camerei de recurs – Articolul 60 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Norma 49 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”

1. Marcă a Uniunii Europene–Proceduri aflate pe rolul organelor Oficiului–Transmiterea comunicărilor către Oficiu–Transmitere prin fax–Comunicare incompletă sau ilizibilă [Regulamentul nr. 2868/95 al Comisiei, art. 1 norma 80 alin. (2)] (a se vedea punctele 61-63)

2. Marcă a Uniunii Europene–Dispoziții de procedură–Termene–Decădere–Derogări–Obligație de vigilență și de diligență [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 60; Regulamentul nr. 2868/95 al Comisiei, art. 1, norma 49 alin. (3)] (a se vedea punctul 68)

Obiectul

Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 septembrie 2015 (cauza R 569/2015‑2) privind o procedură de opoziție între Design Go și Groupe Go Sport

Dispozitivul

1) Respinge acțiunea.
2)

EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Fruit of the Loom, Inc.
Hotărârea Tribunalului (Camera a patra) din 28 septembrie 2016 –

The Art Company B & S/EUIPO – G‑Star Raw (THE ART OF RAW)

(Cauza T‑593/15)

„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene THE ART OF RAW — Mărcile națională și a Uniunii Europene figurative anterioare art și marca Uniunii Europene figurativă anterioară The Art Company — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”

1. Marcă a Uniunii Europene — Definiția și dobândirea mărcii Uniunii Europene — Motive relative de refuz — Opoziție a titularului unei mărci anterioare identice sau similare înregistrate pentru produse sau servicii identice sau similare — Risc de confuzie cu marca anterioară — Criterii de apreciere [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 8 alin. (1) lit. (b)] (a se vedea punctele 18 și 19)

2. Marcă a Uniunii Europene — Definiția și dobândirea mărcii Uniunii Europene — Motive relative de refuz — Opoziție a titularului unei mărci anterioare identice sau similare înregistrate pentru produse sau servicii identice sau similare — Similitudine între mărcile vizate — Criterii de apreciere [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 8 alin. (1) lit. (b)] (a se vedea punctele 20 și 21)

3. Marcă a Uniunii Europene — Definiția și dobândirea mărcii Uniunii Europene — Motive relative de refuz — Opoziție a titularului unei mărci anterioare identice sau similare înregistrate pentru produse sau servicii identice sau similare — Risc de confuzie cu marca anterioară — Marca verbală THE ART OF RAW — Mărcile figurative art și The Art Company [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 8 alin. (1) lit. (b)] (a se vedea punctele 23, 24, 49-53, 57 și 58)

4. Marcă a Uniunii Europene — Definiția și dobândirea mărcii Uniunii Europene — Motive relative de refuz — Opoziție a titularului unei mărci anterioare identice sau similare înregistrate pentru produse sau servicii identice sau similare — Risc de confuzie cu marca anterioară — Caracter distinctiv redus al mărcii anterioare — Incidență [Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, art. 8 alin. (1) lit. (b)] (a se vedea punctele 37 și 39)

Obiectul

Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 9 iulie 2015 (cauza R 1980//2014‑1) privind o procedură de opoziție între The Art Company B & S și G‑Star Raw

Dispozitivul

1) Respinge acțiunea.