Cauza C-415/07

Lodato Gennaro & C. SpA

împotriva

Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS),

SCCI

(cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale ordinario di Nocera Inferiore)

„Ajutoare de stat pentru ocuparea forței de muncă — Linii directoare privind ajutoarele de stat pentru ocuparea forței de muncă — Linii directoare privind ajutoarele de stat regionale — Regulamentul (CE) nr. 2204/2002 — Noțiunea «creare de locuri de muncă» — Calcul al creșterii numărului de locuri de muncă”

Concluziile avocatului general D. Ruiz-Jarabo Colomer prezentate la 27 noiembrie 2008 I ‐ 2601

Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 aprilie 2009 I ‐ 2616

Sumarul hotărârii

Ajutoare acordate de state – Interzicere – Derogări – Ajutoare care pot fi considerate compatibile cu piața comună

[art. 87 alin. (3) CE; Comunicarea 95/C 334/04 a Comisiei; Comunicarea 98/C 074/09 a Comisiei]

Liniile directoare privind ajutoarele de stat pentru ocuparea forței de muncă, în temeiul cărora ajutoare destinate angajării de lucrători suplimentari în cadrul unei întreprinderi pot fi declarate compatibile cu piața comună, trebuie interpretate, în ceea ce privește verificarea faptului dacă s-a efectuat o creștere a numărului de locuri de muncă, în sensul că numărul mediu de unități de muncă pe an din anul anterior recrutării trebuie comparat cu numărul mediu de unități de muncă pe an din anul ulterior recrutării.

Astfel, aceste linii directoare trebuie interpretate în strânsă legătură cu Liniile directoare privind ajutoarele de stat regionale, dat fiind că noțiunea de creare de forță de muncă este comună atât unora, cât și celorlalte, definind, în esență, noțiunea menționată prin trimiterile de la punctul 17 și, respectiv, de la punctul 4.12, la o creștere netă a numărului de locuri de muncă în raport cu media pe o anumită perioadă.

Liniile directoare privind ajutoarele de stat regionale definesc în mod mai precis al doilea termen al comparației numărului de persoane angajate în întreprindere care trebuie reținut pentru a verifica dacă a existat într-adevăr o creștere netă a numărului de locuri de muncă în raport cu media dintr-o perioadă. Astfel, pe de o parte, acestea menționează, la punctul 4.12, că prin crearea de locuri de muncă se înțelege creșterea netă de locuri de muncă din unitatea respectivă în raport cu media unei perioade de referință și că, astfel, locurile de muncă eventual desființate în decursul perioadei avute în vedere trebuie scăzute din numărul aparent de locuri de muncă create în aceeași perioadă. Pe de altă parte, acestea precizează, la nota de subsol 33, că numărul de locuri de muncă corespunde numărului de unități de muncă pe an, și anume numărului de persoane angajate cu normă întreagă într-un an, norma redusă și munca sezonieră fiind fracțiuni de unități de muncă pe an.

Astfel, rezultă că, potrivit liniilor directoare menționate, crearea de locuri de muncă înseamnă creșterea netă a numărului de persoane angajate cu normă întreagă într-un an (norma redusă și munca sezonieră fiind fracțiuni de unități de muncă pe an) în unitatea respectivă în raport cu media unei perioade de referință. Prin urmare, potrivit liniilor directoare menționate, al doilea termen al comparației numărului persoanelor angajate în timp nu se constituie din numărul persoanelor angajate în întreprindere la data recrutării, ci din numărul de salariați calculat în unități de muncă pe an, așadar într-o perioadă de un an.

(a se vedea punctele 23, 25-27 și 32 și dispozitivul)