2

Tribunalul a prezentat, la punctele 1-17 din hotărârea atacată, istoricul litigiului după cum urmează: „1. Prezenta acțiune are ca obiect o cerere de anulare în parte a [deciziei în litigiu], în măsura în care prin aceasta se constată că [măsurile adoptate de Regatul Danemarcei în favoarea TV2], deși constituie ajutoare de stat, sunt totuși compatibile cu piața internă în sensul articolului 106 alineatul (2) TFUE. Acțiunea a fost introdusă de [Viasat], care este o societate de radiodifuziune comercială activă pe piața daneză și o concurentă directă a societății de radiodifuziune daneze TV2/Danmark A/S (denumită în continuare «TV2 A/S»). 2. TV2 A/S a fost creată cu scopul de a înlocui [cu efect contabil și fiscal], de la 1 ianuarie 2003, întreprinderea autonomă de stat [TV2], creată în 1986, prin Lov no 335 om ændring af lov om radio‑og fjernsynsvirksomhed [(Legea nr. 335 de modificare a Legii privind serviciul de radiodifuziune) din 4 iunie 1986]. TV2 A/S este, precum predecesorul său, TV2, al doilea post de televiziune publică din Danemarca, primul fiind Danmarks Radio (denumit în continuare «DR»). 3. TV2 A/S, precum TV2 anterior, are o misiune de serviciu public constând în producerea și difuzarea de programe de televiziune naționale și regionale. Această difuzare se poate face, printre altele, prin echipamente radio, prin satelit sau prin cablu. Normele în materie de obligații de serviciu public ale TV2 A/S și ale TV2 se stabilesc de către ministrul danez al culturii. 4. Pe lângă organismele publice de radiodifuziune, [operatori] comerciali de radiodifuziune sunt prezenți pe întreaga piață daneză de televiziune. Este vorba în special, pe de o parte, despre [Viasat] și, pe de altă parte, despre ansamblul format din societățile SBS TV A/S și SBS Danish Television Ltd (denumit în continuare «SBS»). 5. TV2 a fost constituită cu ajutorul unui împrumut cu dobândă din partea statului, iar activitatea sa, precum cea a DR, urma să fie finanțată din veniturile din taxa de radiodifuziune plătită de toți telespectatorii danezi. Legiuitorul danez a decis însă că, spre deosebire de DR, TV2 ar avea de asemenea posibilitatea de a beneficia, printre altele, de veniturile obținute din activitatea de publicitate. 6. În urma unei plângeri depuse la 5 aprilie 2000 de societatea SBS Broadcasting AS/TvDanmark, un alt operator comercial de radiodifuziune, sistemul de finanțare a TV2 a făcut obiectul unei examinări de către Comisia Comunităților Europene prin Decizia 2004/217/CE din 19 mai 2004 privind măsurile puse în aplicare de Danemarca în favoarea [TV2] (JO 2006, L 85, p. 1, rectificare în JO 2006, L 368, p. 1, denumită în continuare «Decizia TV2 I»). Această decizie acoperea perioada 1995-2002 și privea următoarele măsuri: venitul din taxa de radiodifuziune, transferurile fondurilor pentru finanțarea TV2 (Fondul TV2 și Radiofonden), sume acordate ad‑hoc, scutirea de impozit pe profit, scutirea de la plata dobânzii și de la rambursarea capitalului împrumutat TV2 cu ocazia constituirii sale, garanția de stat pentru împrumuturile de funcționare, precum și condițiile favorabile de plată a taxei de radiodifuziune pentru frecvența de transmisie națională (denumite împreună în continuare «măsurile vizate»). În cele din urmă, investigația Comisiei a vizat de asemenea autorizația acordată TV2 pentru a emite pe frecvențe locale în rețea și obligația tuturor proprietarilor de antene comunale de a difuza programele de serviciu public ale TV2 pe instalațiile lor. 7. La finele examinării măsurilor vizate, Comisia a concluzionat că acestea constituie ajutoare de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE [devenit articolul 107 alineatul (1) TFUE]. Această concluzie era întemeiată pe aprecierea potrivit căreia sistemul de finanțare a TV2, care urmărea să compenseze costul prestațiilor sale de serviciu public, nu îndeplinea a doua și a patra dintre cele patru condiții stabilite de Curte în Hotărârea din 24 iulie 2003, Altmark Trans și Regierungspräsidium Magdeburg [(C‑280/00, EU:C:2003:415) (denumite în continuare «condițiile Altmark»)]. 8. În plus, Comisia a stabilit că ajutoarele acordate între anii 1995 și 2002 de Regatul Danemarcei în favoarea TV2 sub forma unor taxe de radiodifuziune și a altor măsuri descrise în Decizia TV2 I erau compatibile cu piața internă potrivit articolului 86 alineatul (2) CE [devenit articolul 106 alineatul (2) CE], cu excepția unei sume de 628,2 milioane de coroane daneze (DKK), care a fost calificată drept supracompensare [considerentul (163) al deciziei atacate și articolul 1 din Decizia TV2 I]. Astfel, Comisia a dispus recuperarea de către Regatul Danemarcei de la TV2 A/SV (articolul 2 din Decizia TV2 I), care a înlocuit între timp TV2 (a se vedea punctul 2 de mai sus), a sumei sus‑menționate majorate cu dobânzi. 9. Dat fiind că recuperarea ajutorului vizat la articolul 2 din Decizia TV2 I a determinat insolvabilitatea TV2 A/S, Regatul Danemarcei a notificat Comisiei, prin scrisoarea din 23 iulie 2004, un proiect de recapitalizare a acestei societăți. Acest proiect prevedea, în privința măsurilor finanțate de stat, pe de o parte, un aport în capital de 440 de milioane DKK și, pe de altă parte, conversia în capital a unui împrumut din partea statului de 394 de milioane DKK. Prin Decizia C(2004) 3632 final din 6 octombrie 2004, emisă în cazul privind ajutoare de stat N 313/2004 referitor la recapitalizarea [TV2 A/S] (JO 2005, C 172, p. 3, denumită în continuare «Decizia privind recapitalizarea»), Comisia a constatat că cele două măsuri vizate în favoarea TV2 A/S sunt «necesare pentru reconstituirea capitalului de care are nevoie TV2 [A/S], după transformarea sa în societate pe acțiuni, pentru a‑și putea îndeplini misiunea de serviciu public» [considerentul (53) al Deciziei privind recapitalizarea]. În consecință, Comisia a decis că toate elementele de ajutor de stat care ar putea fi asociate preconizatei recapitalizări a TV2 A/S sunt compatibile cu piața internă, în conformitate cu articolul 86 alineatul (2) CE [considerentul (55) al Deciziei privind recapitalizarea]. 10. Decizia TV2 I a făcut obiectul a patru acțiuni în anulare introduse, pe de o parte, de TV2 A/S (cauza T‑309/04) și de Regatul Danemarcei (cauza T‑317/04) și, pe de altă parte, de concurenții TV2 A/S, și anume de [Viasat] (cauza T‑329/04) și de SBS (cauza T‑336/04). 11. Prin Hotărârea din 22 octombrie 2008, TV2/Danmark și alții/Comisia [(T‑309/04, T‑317/04, T‑329/04 și T‑336/04, EU:T:2008:457)], Tribunalul a anulat Decizia TV2 I. [La punctul 124 din această hotărâre], Tribunalul a considerat că Comisia a concluzionat în mod întemeiat că misiunea de serviciu public încredințată TV2 corespundea definiției serviciilor de interes economic general ale radiodifuziunii […] În același timp, acesta a constatat însă de asemenea existența mai multor nelegalități care afectau Decizia TV2 I și care, în final, au determinat anularea acesteia. 12. Astfel, în primul rând, examinând aspectul dacă măsurile vizate de Decizia TV2 I implicau resurse de stat, Tribunalul a constatat că Comisia nu și‑a motivat decizia privind luarea în considerare de facto în calitate de resurse de stat a veniturilor din publicitate din anii 1995 și 1996 [(Hotărârea din 22 octombrie 2008, TV2/Danmark și alții/Comisia, T‑309/04, T‑317/04, T‑329/04 și T‑336/04, EU:T:2008:457, punctele 160-167)]. În al doilea rând, Tribunalul a constatat că examinarea de către Comisie a aspectului dacă a doua și a patra condiție Altmark sunt îndeplinite nu se întemeia pe o analiză serioasă a condițiilor juridice și economice concrete în temeiul cărora s‑a determinat cuantumul taxei de radiodifuziune care revenea TV2. În consecință, Decizia TV2 I era afectată de nemotivare cu privire la acest aspect [(Hotărârea din 22 octombrie 2008, TV2/Danmark și alții/Comisia, T‑309/04, T‑317/04, T‑329/04 și T‑336/04, EU:T:2008:457, punctele 224-233)]. În al treilea rând, Tribunalul a constatat că concluziile Comisiei privind aprecierea compatibilității ajutorului din perspectiva articolului 86 alineatul (2) CE, în special privind existența unei supracompensări, erau la rândul lor afectate de nemotivare. Potrivit Tribunalului, această nemotivare și‑a găsit explicația în lipsa unei analize atente a condițiilor concrete, juridice și economice care au condus la stabilirea cuantumului taxei de radiodifuziune obținute de TV2 în cursul perioadei de investigare [(Hotărârea din 22 octombrie 2008, TV2/Danmark și alții/Comisia, T‑309/04, T‑317/04, T‑329/04 și T‑336/04, EU:T:2008:457, punctele 192 și 197-203)]. 13. Decizia privind recapitalizarea a făcut obiectul a două acțiuni în anulare introduse de SBS și de [Viasat]. Prin două ordonanțe pronunțate la 24 septembrie 2009, Tribunalul a constatat că, ținând seama de anularea Deciziei TV2 I și de legătura strânsă existentă între obligația de recuperare a ajutorului care decurge din această decizie și măsurile care făceau obiectul deciziei privind recapitalizarea, nu mai era necesară pronunțarea asupra fondului în cauzele citate anterior [(Ordonanța din 24 septembrie 2009, SBS TV și SBS Danish Television/Comisia, T‑12/05, nepublicată, EU:T:2009:357, și Ordonanța din 24 septembrie 2009, Viasat Broadcasting UK/Comisia, T‑16/05, nepublicată, EU:T:2009:358)]. 14. În urma anulării Deciziei TV2 I, Comisia a reexaminat măsurile vizate. Cu această ocazie, a consultat Regatul Danemarcei și TV2 A/S și, pe de altă parte, a primit observațiile de la terțe părți. 15. Comisia a prezentat rezultatul noii examinări a măsurilor vizate în [decizia în litigiu], care face obiectul prezentei acțiuni, precum și al unei alte acțiuni introduse de TV2 A/S [(cauza TV2/Danmark/Comisia, T‑674/11, EU:T:2015:684)], cu privire la care Tribunalul s‑a pronunțat astăzi printr‑o hotărâre. 16. [Decizia în litigiu] vizează măsurile acordate TV2 în perioada 1995-2002. Totuși, în analiza sa, Comisia a ținut seama și de măsurile de recapitalizare adoptate în 2004 în urma Deciziei TV2 I. 17. În [decizia în litigiu], Comisia și‑a menținut poziția privind calificarea măsurilor vizate drept ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE în favoarea TV2 [considerentul (153) al [deciziei în litigiu]]. Inițial, aceasta a considerat că veniturile din publicitate pentru anii 1995 și 1996 constituiau resurse de stat [considerentul (90) al [deciziei în litigiu]] și, ulterior, verificând existența unui avantaj selectiv, a concluzionat că măsurile vizate nu îndeplineau a doua și a patra condiție Altmark [considerentul (153) al [deciziei în litigiu]]. În schimb, deși în Decizia TV2 I concluzionase că suma de 628,2 milioane de DKK constituia o supracompensare incompatibilă cu articolul 86 alineatul (2) CE, în [decizia în litigiu], Comisia a considerat că această sumă era o rezervă de fonduri proprii adecvată pentru TV2 A/S [considerentul (233) al [deciziei în litigiu]]. Așadar, în dispozitivul [deciziei în litigiu] a declarat următoarele: «Articolul 1 Măsurile puse în aplicare de Danemarca în favoarea [TV2] între 1995 și 2002 sub formă de resurse din taxa de radiodifuziune și alte măsuri identificate în prezenta decizie sunt compatibile cu piața internă în sensul articolului 106 alineatul (2) [TFUE].»”