33

După ce a remarcat, la punctul 69 din hotărârea atacată, că „cererea de despăgubiri a reclamantei se bazează, pe de o parte, pe regimuri ale răspunderii extracontractuale care nu presupun o conduită ilicită din partea instituțiilor Comunității sau a agenților acesteia în exercitarea funcțiilor lor (îmbogățirea fără justă cauză și gestiunea de afaceri) și, pe de altă parte, pe regimul răspunderii extracontractuale a Comunității ca urmare a conduitei ilicite a instituțiilor acesteia și a agenților săi în exercitarea funcțiilor lor (încălcarea principiului protecției încrederii legitime și culpa sau neglijența Comisiei)”, Tribunalul a respins, mai întâi, argumentele întemeiate pe îmbogățirea fără justă cauză și pe gestiunea de afaceri, pentru următoarele motive: „91 […] regimul răspunderii extracontractuale, astfel cum este prevăzut de majoritatea sistemelor juridice naționale, nu cuprinde în mod necesar condiția privind existența unei nelegalități sau a unei culpe în ceea ce privește conduita pârâtei. Acțiunile întemeiate pe îmbogățirea fără justă cauză sau pe gestiunea de afaceri sunt concepute pentru a constitui, în anumite împrejurări în dreptul civil, un izvor al unei obligații extracontractuale a celui care se află în poziția de îmbogățit sau de gerat, constând, ca regulă generală, fie în a restitui ceea ce a perceput fără să fie datorat, fie în a-l despăgubi pe gerant. 92 Nu rezultă, așadar, că aceste motive întemeiate pe îmbogățirea fără justă cauză și pe gestiunea de afaceri, invocate de reclamantă, vor trebui respinse pentru simplul motiv că nu este îndeplinită condiția privind nelegalitatea conduitei instituției, astfel cum susține, în principal, Comisia. 93 […] articolul 288 al doilea paragraf CE întemeiază obligația Comunității de a repara prejudiciile cauzate de instituțiile sale fără a restrânge regimul răspunderii extracontractuale a Comunității doar la răspunderea sa pentru culpă. […] […] 95 Prin urmare, pentru a stabili dacă se aplică aceste principii, trebuie examinat dacă sunt îndeplinite în cauză condițiile privind acțiunea de in rem verso sau cele privind acțiunea întemeiată pe negotiorum gestio. 96 În această privință, trebuie să se constate […] că, în contextul situației de fapt și de drept din prezentul litigiu, acțiunile întemeiate pe îmbogățirea fără justă cauză sau pe gestiunea de afaceri nu pot fi admise. 97 Într-adevăr, potrivit principiilor generale comune sistemelor de drept ale statelor membre, aceste acțiuni nu pot fi exercitate cât timp justificarea beneficiului celui îmbogățit sau al geratului derivă dintr-un contract sau dintr-o obligație legală. În plus, potrivit acelorași principii, astfel de acțiuni nu pot fi utilizate, în general, decât cu titlu subsidiar, și anume în cazul în care persoana lezată nu poate dispune de nicio altă acțiune pentru a obține ceea ce i se datorează. 98 Or, este cert în prezentul caz că există relații contractuale între Comisie și Helmico, pe de o parte, și între aceasta din urmă și reclamantă, pe de altă parte. Pretinsul prejudiciu direct corespunde remunerației datorate reclamantei de către Helmico în temeiul contractelor de subantrepriză încheiate între cele două părți, care cuprind în această privință o clauză compromisorie care desemnează instanțele engleze și galeze ca fiind competente pentru eventualele litigii contractuale. Așadar, în mod incontestabil, societății Helmico îi revine obligația de a remunera lucrările efectuate de reclamantă și de a-și asuma eventuala răspundere ce rezultă din lipsa plății, astfel cum o demonstrează în plus procedura judiciară pe care reclamanta a inițiat-o în acest scop împotriva Helmico și care este în prezent în curs de judecată, chiar dacă suspendată, la High Court of Justice. O eventuală insolvabilitate a Helmico nu poate justifica preluarea de către Comisie a acestei răspunderi, reclamanta neputând avea două surse pentru același drept la remunerație. Într-adevăr, reiese din înscrisurile de la dosar și nu se contestă de către părți că această procedură judiciară aflată pe rolul High Court of Justice privește plata serviciilor avute în vedere în prezenta acțiune. 99 Rezultă că o eventuală îmbogățire a Comisiei sau sărăcirea reclamantei, din moment ce își are originea în cadrul contractual în vigoare, nu poate fi calificată ca fiind fără justă cauză. 100 […] În mod evident, condițiile de exercitare a acțiunii civile întemeiate pe gestiunea de afaceri nu sunt îndeplinite pentru următoarele motive. 101 Trebuie să se observe că executarea, de către reclamantă, a obligațiilor sale contractuale în privința Helmico nu poate fi calificată în mod valabil drept intervenție voluntară în afacerile altuia care trebuie să fie gestionate în mod imperativ, astfel cum impune acțiunea în cauză. […] În sfârșit, argumentația reclamantei este deopotrivă contradictorie cu principiile gestiunii de afaceri în ceea ce privește cunoașterea de către gerat a acțiunii gerantului. Într-adevăr, acțiunea gerantului se efectuează, ca regulă generală, fără cunoștința geratului sau, cel puțin, fără ca acesta din urmă să fie conștient de necesitatea de a acționa imediat. Or, chiar reclamanta susține că alegerea sa de a continua lucrările în octombrie 1998 a rezultat în urma incitării din partea Comisiei. 102 Nu este lipsit de interes să se observe în plus că, potrivit jurisprudenței, chiar operatorii economici sunt cei care trebuie să suporte riscurile economice inerente activităților proprii, ținând seama de împrejurările fiecărei cauze […]. 103 Or, nu s-a stabilit că reclamanta suferise un prejudiciu anormal sau special, care excedează limitelor riscurilor economice și comerciale inerente activității sale. În orice relație contractuală există un anumit risc ca o parte să nu execute contractul în mod satisfăcător sau chiar să devină insolvabilă. Revine contractanților sarcina de a atenua acest risc în mod adecvat chiar în cadrul contractului. Reclamanta nu ignora faptul că Helmico nu își îndeplinea obligațiile contractuale, însă a ales, în deplină cunoștință de cauză, să continue îndeplinirea propriilor obligații, în locul exercitării unei acțiuni formale. Procedând astfel, reclamanta și-a asumat un risc comercial pe care îl putem califica drept normal. […]”