5

Istoricul cauzei și decizia în litigiu sunt expuse la punctele 1-6, 8, 10, 12, 14, 16-18 și 20 din hotărârea atacată, după cum urmează: „1 Prima reclamantă, YKK Corp., este o întreprindere japoneză. Aceasta este unul dintre liderii mondiali ai pieței fermoarelor, însă operează și în sectorul «altor închizători». 2 A doua reclamantă, [YKK Holding], este o întreprindere cu sediul în Țările de Jos. Aceasta are 24 de filiale, printre care [YKK Stocko]. YKK Holding este o filială deținută integral de YKK Corp. Filialele sale produc nasturi și închizători. Ea nu produce, nu vinde și nu distribuie niciunul dintre aceste produse. YKK Holding este un holding cu caracter pur financiar. 3 A treia reclamantă, [YKK Stocko], fostă Stocko Fasteners GmbH și Stocko Verschlußtechnik GmbH & Co. KG, este o societate germană cu sediul la Wuppertal. Aceasta a fost constituită în 1901 și înregistrată sub numele de YKK Stocko Fasteners în septembrie 1995, atunci când YKK Holding a achiziționat 76 % din părțile sale sociale, înainte de a o achiziționa în totalitate în martie 1997. 4 Sectorul fabricării articolelor de închidere poate fi divizat în două mari categorii, respectiv fermoarele și «alte închizători», care cuprind diferite tipuri de capse, închizători prin apăsare și închizători cu scai, dar și închizători cu clemă, agrafe, copci, nasturi pentru jeanși, nituri și accesorii din metal și din plastic destinate sectoarelor de marochinărie și de îmbrăcăminte. 5 La 7 și 8 noiembrie 2001, Comisia Comunităților Europene a efectuat verificări […] în incintele mai multor producători de articole de mercerie din metal și din plastic, de alte articole de mercerie și de fire (printre care Entaco Ltd, Coats plc și William Prym GmbH & Co. KG), precum și la Fachverband Verbindungs- und Befestigungstechnik [Asociația Întreprinderilor Germane din sectorul Produselor din Metal] (denumită în continuare «VBT»). 6 La 26 noiembrie 2001, grupurile Prym și Coats, invocând [Comunicarea din 1996 privind cooperarea], au formulat cereri de aplicare a acesteia în sectorul fermoarelor. […] 8 La 8 august 2003, [YKK Stocko] (devenită YKK Stocko Fasteners), invocând [Comunicarea din 2002 privind cooperarea], a formulat o cerere referitoare la «alte închizători». […] 10 La 16 septembrie 2004, Comisia a adresat o comunicare privind obiecțiunile (denumită în continuare «comunicarea privind obiecțiunile») referitoare la «alte închizători», la mașinile de aplicare și la fermoare societăților Prym Fashion, William Prym, Éclair Prym, Fiocchi Prym, Fiocchi Snaps France, YKK Stocko Fasteners, YKK Holding, YKK Corp., Coats, A. Raymond, Berning & Söhne, Berning France, Scovill Fasteners Europe (fostă Unifast), Scovill Fasteners, precum și VBT. […] 12 La 12 noiembrie 2004, grupul Prym, invocând Comunicarea din 2002 privind cooperarea, a formulat, în numele tuturor filialelor sale, o cerere de imunitate sau, în subsidiar, de reducere a cuantumului amenzilor referitoare la «alte închizători». […] 14 La 18 februarie 2005, grupul YKK, invocând Comunicarea din 2002 privind cooperarea, a formulat o cerere de reducere a cuantumului amenzilor referitoare la «alte închizători». […] 16 Elementele de probă furnizate în susținerea cererilor de a beneficia de Comunicarea din 2002 privind cooperarea ale grupurilor Prym și YKK au permis Comisiei să adreseze societăților în cauză, la 7 martie 2006, o comunicare privind obiecțiunile suplimentară (denumită în continuare «comunicarea privind obiecțiunile suplimentară»). 17 Comunicarea privind obiecțiunile suplimentară menționată, referitoare la «alte închizători», la mașinile de aplicare și la fermoare, a fost adresată societăților A. Raymond, Berning & Söhne și Berning France, Coats și Coats Deutschland și Éclair Prym, Prym Fashion, Fiocchi Prym, Scovill Fasteners Europe, Scovill Fasteners, William Prym, YKK Corp., YKK Holding și [YKK Stocko], precum și VBT. […] 18 Comunicarea privind obiecțiunile suplimentară avea ca obiect aceleași produse prevăzute în comunicarea privind obiecțiunile și, acolo unde era necesar, rectifica, preciza, sintetiza și extindea obiecțiunile formulate în aceasta. […] […] 20 După consultarea comitetului consultativ privind înțelegerile și pozițiile dominante și având în vedere raportul final al consilierului‑auditor, Comisia a adoptat la 19 septembrie 2007 [decizia în litigiu].”