ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4

Potrivit articolului 4 alineatul (2) din Directiva 2001/18: „Înainte de a înainta o notificare conform părții B [Diseminarea deliberată a OMG‑urilor în alte scopuri decât introducerea pe piață] sau C [Introducerea pe piață a OMG‑urilor ca produse în sine sau componente ale altor produse], orice persoană efectuează o evaluare a riscului ecologic. Informațiile care pot fi necesare pentru efectuarea evaluării riscului ecologic sunt prevăzute în anexa III. Statele membre și Comisia se asigură că se acordă o atenție specială în cazul OMG‑urilor care conțin gene care prezintă rezistență la antibioticele utilizate în tratamentele medicale sau veterinare la evaluarea riscului ecologic în vederea identificării și a eliminării progresive din OMG‑uri a markerilor de rezistență la antibiotice, care pot avea efecte adverse asupra sănătății umane și a mediului. Această eliminare progresivă are loc până în 31 decembrie 2004, în cazul OMG‑urilor introduse pe piață în conformitate cu partea C, și până în 31 decembrie 2008, în cazul OMG‑urilor autorizate în conformitate cu partea B.”
8

La 22 decembrie 2005, ministrul responsabil cu activitățile miniere și reclamanta au semnat un acord de prelungire în temeiul articolului 26/A alineatul (5) din Legea minelor cu privire la cele 12 terenuri cu hidrocarburi menționate la punctul 7 de mai sus (denumit în continuare „acordul din 2005”), care prevede la punctul 1 prelungirea cu cinci ani a datei limită pentru demararea exploatării acestor 12 terenuri și stabilește taxa de prelungire pe care reclamanta trebuie să o plătească statului pentru fiecare dintre cei cinci ani (12 % x 1,050 pentru primul an, și anume 12,600 %; 12 % x 1,038 pentru al doilea an, și anume 12,456 %; 12 % x 1,025 pentru al treilea an, și anume 12,300 %; 12 % x 1,020 pentru al patrulea și al cincilea an, și anume 12,240 %).
188

În primul rând, în ceea ce privește amenda pe care Comisia putea să o impună reclamantelor având în vedere singura participare a acestora la încălcarea privind produsele ceramice în Italia, este necesar, primo, să se ia în considerare, în conformitate cu punctul 13 din Orientările din 2006 și astfel cum Comisia a menționat în mod întemeiat în considerentul (1200) al deciziei atacate, cifra de afaceri realizată de întreprinderea respectivă în ultimul an anterior participării sale la încălcare. În măsura în care ultimul an anterior participării reclamantelor la încălcare pe piața produselor ceramice în Italia este anul 2000, trebuie luată în considerare cifra de afaceri a reclamantelor pe această piață aferentă acestor produse în cursul acelui an. Această cifră de afaceri, furnizată de reclamante Tribunalului în răspunsul la măsurile de organizare a procedurii și cu privire la care Comisia arată de asemenea, în răspunsul la măsurile de organizare a procedurii, că nu contesta caracterul său real, este de 210461486 de euro. Prin urmare, această cifră de afaceri trebuie luată în considerare în vederea calculării amenzii, în locul cifrei de afaceri menționate în tabelul C din decizia atacată, de 191641141 de euro, realizată de reclamante în anul 2003.
1

Reclamanții, Animal Trading Company (ATC) BV, Avicentra NV, Borgstein birds and Zoofood Trading vof, Bird Trading Company Van der Stappen BV, New Little Bird’s Srl, Vogelhuis Kloeg și Giovanni Pistone, desfășoară activități de import în Uniunea Europeană de păsări sălbatice capturate în mediul lor natural și destinate unei utilizări ornamentale în voliere, incluzând printre altele păsări din familia Psittacidae, cum sunt papagalii, perușii și cacadu, precum și păsări din familia paseriformelor. Reclamanții au sediul sau locuiesc în Țările de Jos, în Belgia și în Italia. Aceștia sunt membri ai European Association of Im- and Exporters of Birds and Live Animals (Asociația Europeană a Importatorilor și a Exportatorilor de Animale Vii, denumită în continuare „Asociația Europeană a Crescătorilor și a Comercianților de Păsări”).
33

În al cincilea rând, în ceea ce privește calculul cuantumului amenzilor aplicate în speță, Comisia a arătat că, în temeiul articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003, aceasta putea aplica amenzi întreprinderilor care încălcaseră normele de concurență. Întrucât plafonul amenzilor prevăzut la articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 este diferit de cel stabilit la articolul 65 alineatul (5) CO, Comisia a arătat că ar aplica plafonul cel mai scăzut, în conformitate cu principiul lex mitior. Aceasta a precizat de asemenea că, astfel cum informase întreprinderile în cauză prin scrisoarea din 30 iunie 2008, decisese să aplice în speță Liniile directoare privind metoda de stabilire a amenzilor aplicate în temeiul articolului 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17 și al articolului 65 alineatul (5) [CO] (JO 1998, C 9, p. 3, Ediție specială, 08/vol. 3, p. 69, denumite în continuare „Liniile directoare din 1998”). Comisia a adăugat că, în speță, ar ține seama de faptul că decisese deja cuantumul amenzilor pe care intenționa să le aplice întreprinderilor în cauză la momentul adoptării Deciziei din 2002.
30

În această privință, trebuie să se amintească faptul că, atunci când o decizie sau un regulament care privește direct și individual un particular este înlocuit în cursul procedurii printr-un act având același obiect, acesta trebuie considerat un element nou, care permite reclamantului să își modifice concluziile și motivele. Astfel, obligarea reclamantului să introducă o nouă acțiune ar fi contrară bunei administrări a justiției, precum și necesității limitării duratei procedurii. În plus, ar fi nedrept ca, pentru a contracara criticile cuprinse în acțiunea prezentată instanței Uniunii împotriva unui act, instituția în cauză să poată adapta actul atacat sau să îl înlocuiască cu altul și să se prevaleze, în cursul procedurii, de această modificare sau de această înlocuire pentru a priva cealaltă parte de posibilitatea de a-și extinde concluziile și motivele inițiale la actul ulterior sau de a prezenta concluzii și motive suplimentare împotriva acestuia (a se vedea prin analogie Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2008, People’s Mojahedin Organization of Iran/Consiliul, T-256/07, Rep., p. II-3019, punctul 46 și jurisprudența citată).
8

Comisia a finalizat procedura, în ceea ce privește titlurile de participare achiziționate în cadrul Uniunii Europene, prin Decizia 2011/5/CE din 28 octombrie 2009 privind amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) pusă în aplicare de Spania (JO 2011, L 7, p. 48, denumită în continuare „decizia atacată”).
11

Procedura oficială de investigare s‑a finalizat prin adoptarea, la 19 noiembrie 2009, a Deciziei 2010/460/CE a Comisiei privind ajutoarele de stat C 38/A/04 (ex NN 58/04) și C 36/B/06 (ex NN 38/06) puse în aplicare de Italia în favoarea Alcoa Trasformazioni (JO 2010, L 227, p. 62, denumită în continuare „decizia atacată”), al cărei articol 1 declară incompatibil cu piața comună ajutorul de stat pe care Republica Italiană l‑a acordat ilegal reclamantei începând cu 1 ianuarie 2006.
8

Prin Hotărârea din 27 ianuarie 2010, Her Majesty’s Treasury (Respondent) v Mohammed Jabar Ahmed and Others (Appellants), Her Majesty’s Treasury (Respondent) v Mohammed al‑Ghabra (Appellant) and R (on the application of Hani el Sayed Sabaei Youssef) (Respondent) v Her Majesty’s Treasury (Appellant) [2010] UKSC 2 & [2010] UKSC 5, United Kingdom Supreme Court (Curtea Supremă a Regatului Unit) a anulat măsura națională de înghețare a fondurilor reclamantului, pentru motivul că aceasta fusese adoptată ultra vires.
91

Potrivit articolului 1 din decizia atacată: „Întreprinderile următoare au încălcat articolul 101 TFUE și, începând de la 1 ianuarie 1994, articolul 53 din Acordul privind SEE prin participarea, în perioadele indicate, la un ansamblu de acorduri și de practici concertate în sectorul oțelului pentru precomprimare pe piața internă și, începând de la 1 ianuarie 1994, în cadrul SEE: […] 9. Întreprinderile din grupul Nedri: a) Nedri Spanstaal BV, de la 1 ianuarie 1984 până la 19 septembrie 2002, și b) Hit Groep BV, de la 1 ianuarie 1998 până la 17 ianuarie 2002.”
15

În anul 2001, valoarea vânzărilor de OPC în cadrul SEE s‑a ridicat la aproximativ 365 de milioane de euro pentru un volum total de aproximativ 600000 de tone în cursul aceluiași an. Aceste vânzări au fost constituite, între 20 % și 25 %, din fir de OPC și între 75 % și 80 %, din toron de OPC, aceste valori medii prezentând câteva diferențe în funcție de fiecare țară. Italia a fost țara în care consumul de OPC a fost cel mai mare (aproximativ 28 % din vânzările de OPC în cadrul SEE). Alte mari țări consumatoare au fost Spania (16 %), precum și Țările de Jos, Franța, Germania și Portugalia (8 %-10 % fiecare) [decizia atacată, considerentul (100)].
200

Conținutul acestei reuniuni este raportat în modul următor de Tréfileurope într‑un document redactat la 2 iulie 1997 pentru a descrie o vizită efectuată la CB (a se vedea anexa B.6 la apărare): „Raport privind o vizită a domnului [Th. (din cadrul Tréfileurope)] la CB: «[…] domnul [C. (din cadrul CB)] nu a apreciat demersul de la începutul anului, care a determinat o reducere a volumului în cazul întreprinderii sale [ITC], căreia i‑a declarat război. El i‑a solicitat agentului său să viziteze toți clienții și, ca urmare a acestui fapt, au existat reduceri de prețuri foarte joase, determinând prăbușirea speranței noastre la 1100 de lire. El crede încă posibilă găsirea unui echilibru pe piața italiană și lucrează în acest sens cu ITAS, cu SLM și cu AUSTRIA (via domnul [G.]) și dorește să lase [ITC] în exterior. Ni se solicită să ne asociem. Am răspuns că eram favorabili acestei abordări, însă că decizia aparținea direcției noastre generale. Domnul [G.] (agent de vânzări al [C.] + Austria) ni s‑a alăturat la finalul reuniunii. Prețurile [CB] se situează între 1000 și 1050 de lire. Domnul [C.] dorește să le majoreze cu 50 de lire pentru a acoperi majorarea FM. În prezent, 1050 de lire i se pare un preț corect. Piața franceză constituie obiectivul său. De șase luni sunt omologate toroanele groase, însă nu a vândut încă. Tocmai a lansat omologarea pentru firul crestat și pentru toroanele mici de T 5,2‐2060 – Estimează că o cotă de piață trebuie să fie de 2000 T. […]» [Domnul Th. (din cadrul Tréfileurope)]”.
417

În plus, articolul 3 alineatul (2) are în vedere să impună întreprinderilor destinatare să nu săvârșească o nouă încălcare. Or, din cele de mai sus rezultă că Fapricela a săvârșit o încălcare și că trebuie sancționată pe acest temei, ceea ce justifică impunerea obligației de a nu săvârși o nouă încălcare.
18

În primul rând, Comisia a definit valoarea vânzărilor relevante ca fiind cea aferentă vânzărilor de FHA efectuate de o întreprindere pe teritoriul statelor membre ale Uniunii Europene și al părților contractante la Acordul privind SEE vizate de încălcare. În loc să utilizeze valoarea vânzărilor efectuate de o întreprindere în cursul ultimului an integral al participării sale la încălcare, astfel cum acest fapt este prevăzut ca regulă la punctul 13 din Orientările din 2006, Comisia a considerat ca fiind mai adecvat în speță să utilizeze vânzările reale efectuate de întreprinderi pe durata participării lor la încălcare, ținând cont în special de durata excepțional de lungă a înțelegerii, de întinderea sa geografică, de faptul că unele dintre teritoriile vizate de practicile în cauză nu au intrat în sfera de competență a instanțelor Uniunii și a dispozițiilor articolului 101 TFUE și ale articolului 53 din Acordul privind SEE decât începând de la data aderării la Uniune sau la SEE a țărilor vizate, precum și de faptul că valoarea vânzărilor efectuate de părți a variat de‑a lungul anilor pe durata participării lor [considerentul (321) al deciziei atacate].
1

Deutsche Lufthansa AG (denumită în continuare „Lufthansa”) este cel mai mare transportator aerian german. Aceasta furnizează servicii regulate de transport aerian de pasageri și de mărfuri, precum și servicii conexe. În anul 2008, Lufthansa dispunea de 272 de aparate cu care a transportat 45000000 de pasageri către mai mult de 200 de destinații în 85 de țări. Compania are centre de operare pe aeroporturile internaționale din Frankfurt am Main (Germania) și din München (Germania) și de asemenea o bază la aeroportul din Düsseldorf (Germania). Lufthansa controlează, de asemenea, companiile Swiss International Air Lines Ltd (denumită în continuare „Swiss”), bazată în aeroportul din Zürich (Elveția), Air Dolomiti, Eurowings și filiala sa low‑cost, Germanwings. În plus, aceasta a achiziționat British Midlands (denumită în continuare „BMI”) și Brussels Airlines (denumită în continuare „SN Brussels”). Lufthansa deține, pe de altă parte, 19 % din acțiunile Jet Blue, o companie low‑cost activă în Statele Unite. Lufthansa și Swiss sunt membre ale Star Alliance.
97

Aceste decizii evocate de Consiliu sunt, pe de o parte, o decizie a Secretary of State for the Home Departement (ministrul de interne, Regatul Unit) din 29 martie 2001 și, pe de altă parte, decizii ale guvernului Statelor Unite adoptate în temeiul articolului 219 din Legea Statelor Unite privind imigrația și cetățenia (US Immigration and Nationality Act, denumită în continuare „INA”) și al Decretului executiv 13224.
56

În speță, trebuie să se arate că obiectivul urmărit prin schimbarea repartizării reclamantei, și anume necesitatea de a dispune de consiliere din partea unui procuror în Biroul regional al MPUE la Banja Luka, corespundea, pe plan formal, misiunii MPUE, astfel cum rezultă aceasta din articolul 2 din Decizia 2009/906, și anume sprijinul acordat agențiilor competente din Bosnia și Herțegovina de aplicare a legii în lupta împotriva criminalității organizate și a corupției. Trebuie să se precizeze de asemenea că postul din Banja Luka, de pe care i s‑a schimbat reclamantei repartizarea (Criminal Justice Adviser – Prosecutor), identificat drept postul ROBL-04, era vacant la momentul adoptării deciziei din 7 aprilie 2010 sub denumirea de Criminal Justice Expert și, potrivit procedurii de apel pentru depunerea de candidaturi, trebuia să fie ocupat „cât mai curând posibil”. În plus, nu se contestă că calificările și experiența profesională ale reclamantei corespundeau profilului căutat. Pe de altă parte, din candidatura reclamantei pentru postul de Chief of Legal Office reiese explicit că, astfel cum susține Consiliul, s‑a declarat dispusă să servească în cadrul MPUE pe un alt post decât cel vizat de candidatura sa.
234

În această privință, trebuie constatat că deciziile americane menționează explicit Hamas, această desemnare fiind completată, în decizia care o califică drept organizație teroristă străină, cu o duzină de alte denumiri – printre care „Izz‑Al‑Din Al‑Qassam brigades” – sub care Hamas era de asemenea cunoscut (also known as).
48

Comisia a considerat că măsura c) constituia ajutor de stat în sensul articolului 107 TFUE, pentru motivele că aceasta conferea în mod vădit un avantaj societăților din domeniul locuințelor, care erau dispensate de achiziționarea terenurilor lor la prețul pieței, că era vorba în mod vădit despre o măsură de stat, terenurile fiind vândute de municipalități, care era selectivă, întrucât viza numai societățile din domeniul locuințelor, și că era vorba despre un transfer de fonduri publice sub forma unui beneficiu nerealizat. În plus, această măsură conducea la o denaturare a concurenței și afecta schimburile comerciale dintre statele membre.
109

Fragmentul din acest răspuns consacrat schemei în litigiu are următorul cuprins: „În speță, Comisia nu s‑a pronunțat, până la această dată, asupra compatibilității, în raport cu ajutoarele de stat, a dispozițiilor fiscale spaniole privind deductibilitatea fiscală a fondului comercial financiar, care nu par a fi contrare dispozițiilor celei de A patra directive contabile […] Comisia ține, în orice caz, să semnaleze că nu este permisă antepronunțarea cu privire la deschiderea vreunei proceduri ulterioare de control a eventualelor măsuri de ajutor la care face referire distinsul deputat. În această privință, Comisia amintește că, în temeiul competenței sale în materie de control al ajutoarelor de stat, poate impune recuperarea oricărei măsuri de ajutor incompatibile cu piața internă și acordată în mod nelegal pentru a determina pierderea de către beneficiarul acesteia a avantajului de care a beneficiat pe piață în raport cu concurenții săi și, în acest mod, pentru a restabili situația concurențială existentă anterior plății ajutorului.” (In this case, the Commission has yet to give its opinion on the compatibility, from a state aid point of view, of the Spanish goodwill write‑off provisions; they do not, however, appear to be contrary to the Fourth Accounting Directive […] In any case, the Commission would point out that it is impossible to predict the outcome of any subsequent investigation of the possible aid measures referred to by the Honourable Member. In this regard, the Commission would reiterate that it may, by virtue of its state aid control powers, order the recovery of any incompatible or illegally granted aid so as to deprive the recipient of any advantage it may have enjoyed over its competitors, thereby restoring the pre‑aid competitive market situation.)
6

Comisia a finalizat procedura, în ceea ce privește titlurile de participare achiziționate în cadrul Uniunii Europene, prin Decizia 2011/5/CE din 28 octombrie 2009 privind amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) pusă în aplicare de Spania (JO 2011, L 7, p. 48, denumită în continuare „decizia atacată”).
60

Abia la 18 iunie 2007, Consiliul a adoptat Orientările privind structura de comandă și control pentru operațiile civile ale Uniunii Europene de gestionare a crizelor (denumite în continuare „Orientările privind structura de comandă și control”) care prevăd, printre altele, că un comandant al operației civile ar exercita comanda și controlul la nivel strategic pentru planificarea și pentru conducerea tuturor operațiilor civile de gestionare a crizelor, sub controlul politic și sub conducerea strategică a Comitetului politic și de securitate (COPS) și sub autoritatea generală a Înaltului Reprezentant (ÎR), și că directorul CPCC instituit în cadrul Secretariatului general al Consiliului ar fi comandantul operației civile în fiecare operație civilă de gestionare a crizelor.
548

Potrivit unei jurisprudențe constante, existența unor fapte noi și substanțiale poate justifica formularea unei cereri prin care se solicită reexaminarea unei decizii anterioare care a devenit definitivă. Dacă o cerere care are ca obiect reexaminarea unei decizii care a devenit definitivă este întemeiată pe fapte noi și substanțiale, instituția în cauză are obligația să efectueze această reexaminare. În urma reexaminării, instituția va trebui să adopte o nouă decizie a cărei legalitate ar putea eventual să fie contestată în fața instanței Uniunii. În schimb, dacă cererea de reexaminare nu este întemeiată pe fapte noi și substanțiale, instituția nu are obligația să o admită (a se vedea Hotărârea din 7 februarie 2001, Inpesca/Comisia, T‑186/98, EU:T:2001:42, punctele 47 și 48 și jurisprudența citată, și Hotărârea din 2 octombrie 2014, Euro‑Link Consultants și European Profiles/Comisia, T‑199/12, nepublicată, EU:T:2014:848, punctul 43).
266

Tribunalul s‑a pronunțat de asemenea în sensul că Comisia nu are competența arbitrară de a aplica plafonul de 10 % exercițiilor financiare anterioare exercițiului financiar care precede data adoptării deciziei. Comisia poate recurge la un asemeneaexercițiu financiar anterior numai în împrejurări excepționale, atunci când, de exemplu, întreprinderea în cauză nu a realizat nicio cifră de afaceri în cursul exercițiului care precede adoptarea deciziei Comisiei. În plus, Comisia nu dispune, nici într‑un asemenea caz, de o marjă largă de apreciere în alegerea exercițiului financiar care va fi utilizat pentru stabilirea limitei maxime a amenzii. Astfel, Comisia are obligația să se raporteze la ultimul exercițiu financiar complet care reflectă un an complet de activități economice normale (a se vedea în acest sens Hotărârea Britannia Alloys & Chemicals/Comisia, punctul 265 de mai sus, EU:T:2005:428, punctele 39-42 și 74).
122

În considerentul (122) al deciziei atacate, înțelegerea este descrisă ca fiind „un acord paneuropean constând într‑o fază cunoscută sub numele din Zürich și o fază cunoscută sub numele de europeană și/sau în acorduri naționale/regionale, după caz”. Considerentele (123)-(135) ale acestei decizii prezintă pe scurt aceste diferite acorduri și practici concertate care sunt în continuare expuse în detaliu și sunt examinate în lumina articolului 101 alineatul (1) TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE.
109

În sfârșit, trebuie să se arate că exercitarea de către instanța Uniunii a competenței sale de fond nu exclude, ci presupune că aceasta exercită, în măsura în care este solicitată de reclamant și sub rezerva motivelor de ordine publică pe care trebuie să le invoce din oficiu cu respectarea principiului contradictorialității, controlul asupra aprecierilor de drept și de fapt efectuate de Comisie (a se vedea Hotărârea din 10 iulie 2014, Telefónica și Telefónica de España/Comisia, C‑295/12, Rep., EU:C:2014:2062, punctele 51-57 și jurisprudența citată). Or, deși instanța de fond, astfel cum susține în mod întemeiat Comisia, trebuie, în principiu, să țină seama de situația de drept și de fapt care prevalează la data la care se pronunță atunci când consideră că se justifică exercitarea competenței sale de reformare (a se vedea în acest sens Hotărârea din 6 martie 1974, Istituto Chemioterapico Italiano și Commercial Solvents/Comisia, 6/73 și 7/73, Rec., EU:C:1974:18, punctele 51 și 52, Hotărârea din 14 iulie 1995, CB/Comisia, T‑275/94, Rec., EU:T:1995:141, punctul 61, și Hotărârea din 5 octombrie 2011, Romana Tabacchi/Comisia, T‑11/06, Rep., EU:T:2011:560, punctele 282-285), această obligație nu are ca efect să priveze întreprinderile sancționate de Comisie pentru încălcarea articolului 101 TFUE de orice interes ca acest control jurisdicțional să privească și temeinicia aprecierilor de fapt și de drept ale Comisiei, având în vedere situația de drept și de fapt care prevala la data acestor aprecieri. Prin urmare, singura eventualitate, în ceea ce privește aprecierea capacității de plată a reclamantelor, ca Tribunalul să decidă să își exercite competența de fond nu are ca efect, astfel cum susține Comisia, de a lipsi de obiect controlul aprecierilor cuprinse în scrisoarea din 14 februarie 2011.
10

La înființarea sa, parteneriatul Akcros era deținut, în părți egale, de Pure Chemicals Ltd, o societate deținută în proporție de 100 %, inițial, de Akzo, devenită Akzo Nobel, și de diferite societăți, printre care, în ultimul rând, Elementis UK Ltd și Elementis Services Ltd, care fac parte dintr‑un grup având ca societate‑mamă Elementis plc (denumite în continuare, împreună, „Elementis”).
RO
Repertor iuljur isprudenței
ECLI:EU:T:2012 :179 1INFORMAȚIIPRIVIND D ECIZIILENEPUBLICATE
Hotărârea T r ibunalului (Camera a ș asea) din 2 9 martie 2 0 1 2  — K altenbac h & Vo igt/OAPI 
(3D eXam)
(Cauza T-2 4 2 / 1 1 )
„Marcă comunitară — Înregistrare internațională — Cerere de extindere teritorială a p rotecției — 
Marca figurativă 3D eXam — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv și lipsa caracterului 
distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c), din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 ”
Marcă comunitară — Definiția și dobândirea m ărcii comunitare — Motive absolute de r efuz — 
Mărci compuse e xclusiv d in se mne sau indicații c are pot să se rvească p entru a dese mna 
caracteristicile unui p rodus [Regulamentul nr. 207/2009 a l Consiliului, art. 7 a lin. (1) lit. (c)] (a se 
vedea punctele 24-26 și 28-31)
Obiectul
Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a d oua de recurs a O API din 1 martie 2011 ( cauza 
R 2361 /2010 -2) privind e xtinderea teritorială la U niunea E uropeană a p rotecției înregistrării 
internaționale a m ărcii figurative 3D eXam
Dispozitivul
1) Respinge acțiunea..
2) Obligă Kaltenbach & V oigt GmbH la plata cheltuielilor de judecată.