ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 243/21

Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad - Varna (Bulgaria) la 20 aprilie 2016 - „MIP-TS” OOD/Nachalnik na Mitnitsa Varna

(Cauza C-222/16)

(2016/C 243/22)

Limba de procedură: bulgara

Instanța de trimitere

Administrativen sad - Varna

Părțile din procedura principală

Recurentă:„MIP-TS” OOD

Intimat: Nachalnik na Mitnitsa Varna

Întrebarea preliminară

Domeniul de aplicare al articolului 1 alineatul (1) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 791/2011 al Consiliului din 3 august 2011 include importul de anumite țesături cu ochiuri deschise din fibră de sticlă cu o dimensiune a ochiurilor mai mare de 1,8 mm atât în lungime, cât și în lățime și cu o greutate mai mare de 35 g/m2, cu excepția discurilor din fibră de sticlă care se încadrează în prezent la Codurile NC ex 7019 51 00 și ex 7019 59 00 (Coduri TARIC 7019510010 și 7019590010), care au fost declarate la 10 aprilie 2012 sub regimul vamal „punere în liberă circulație și consum final”, cu indicarea originii lor ca fiind Thailanda și a faptului că au fost expediate din această țară, dar care în realitate sunt originare din Republica Populară Chineză, iar această origine a fost constatată în cadrul anchetei efectuate și al raportului întocmit de OLAF în punerea în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1073/1999 al Parlamentului European și al Consiliului?
Articolul 4 din Directiva 79/409 privind conservarea păsărilor sălbatice, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/49, prevede un regim consolidat și care vizează în mod specific atât speciile menționate în anexa I, cât și speciile migratoare, regim care se justifică prin faptul că privește speciile cele mai amenințate și, respectiv, speciile care constituie un patrimoniu comun al Comunității. De altfel, din al nouălea considerent al acestei directive reiese că, pentru conservarea tuturor speciilor de păsări, sunt esențiale conservarea, menținerea sau restaurarea unei diversități suficiente și a unei suprafețe suficiente pentru habitate. Statele membre au, prin urmare, obligația de a adopta măsurile necesare pentru conservarea speciilor respective.

În acest scop, actualizarea datelor științifice este necesară pentru a determina situația celor mai amenințate specii, precum și a speciilor care constituie un patrimoniu comun al Comunității, în vederea clasificării ca arii de protecție specială a celor mai adecvate teritorii. Pentru a constata o neîndeplinire a obligațiilor stabilite prin directivă, se impune astfel utilizarea celor mai actualizate date științifice disponibile la expirarea termenului stabilit în avizul motivat. În această privință, în lipsa prezentării unor studii științifice care să poată contrazice rezultatele din „Inventory of Important Bird Areas in the European Community” (Inventarul ariilor importante pentru avifaună în cadrul Comunității Europene) (IBA 2000), acest inventar constituie cea mai recentă și cea mai precisă bază de referință pentru identificarea celor mai adecvate situri ca număr și ca suprafață pentru conservarea speciilor migratoare necuprinse în această anexă, care apar în mod regulat.

(a se vedea punctele 46, 47, 66 și 67)
79

Salzgitter apreciază că articolul 4 litera (c) CO nu se aplică măsurilor generale adoptate de statele membre cu privire la întreaga economie, precum ZRFG, fapt confirmat de către Comisie în primul considerent al primului și al celui de al doilea cod privind ajutoarele acordate siderurgiei. În opinia acesteia, Comisia a aplicat retroactiv articolul 4 litera (c) CO, contrar dreptului comunitar și de natură să împiedice deciziile privind investiții pe termen lung (a se vedea în acest sens Hotărârea Falck și Acciaierie di Bolzano/Comisia, citată anterior, punctul 119), iar practica decizională a Comisiei în sectorul huilei, constând în aplicarea articolului 67 CO unor ajutoare nespecifice acestui sector, susține această analiză.
1

Prin cererea introductivă, Comisia Comunităților Europene solicită Curții să constate că, prin adoptarea actelor prevăzute la: — articolul 2 alineatele 1 și 5, articolul 17 alineatul 12, articolul 27 alineatul 2, articolul 30 alineatul 6 bis, articolul 37 ter și articolul 37 quater alineatul (1) din Legea nr. 109, lege-cadru privind lucrările publice (legge quadro in materia di lavori pubblici) din 11 februarie 1994 (supliment ordinar la GURI nr. 41 din 19 februarie 1994, denumită în continuare „Legea nr. 109/1994”), astfel cum a fost modificată prin Legea nr. 166 din 1 august 2002 (supliment ordinar la GURI nr. 181 din 3 august 2002); — articolul 28 alineatul 4 din Legea nr. 109/94 coroborat cu articolul 188 din Decretul Președintelui Republicii nr. 554 privind regulamentul de aplicare a Legii-cadru nr. 109 privind lucrările publice din 11 februarie 1994 și a modificărilor sale succesive (regolamento di attuazione della legge quadro in materia di lavori pubblici 11 febbraio 1994, n. 109, e successive modificazioni) din 21 decembrie 1999 (supliment ordinar la GURI nr. 98 din 28 aprilie 2000, denumit în continuare „DPR nr. 554/1999”) și cu articolul 3 alineatul 3 din Decretul legislativ nr. 157 privind aplicarea Directivei 92/50/CEE în domeniul achizițiilor publice de servicii (attuazione della direttiva 92/50/CEE in materia di appalti pubblici di servizi) din 17 martie 1995 (supliment ordinar la GURI nr. 104 din 6 mai 1995, denumit în continuare „Decretul legislativ nr. 157/1995”), Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 50), al Directivei 93/36/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de bunuri (JO L 199, p. 1), al Directivei 93/37/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări (JO L 199, p. 54), astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/52/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 1997 (JO L 328, p. 1, denumită în continuare „Directiva 93/37”), al Directivei 93/38/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor (JO L 199, p. 84), precum și în temeiul articolelor 43 CE și 49 CE și al principiilor transparenței și egalității de tratament, care reprezintă corolarul acestora.
189

Cu privire la acest aspect, este necesar să se amintească faptul că sunt indicate cu titlu exemplificativ de către Comisie habitatele cucului (Cuculus canorus), ciocârliei de câmp (Alauda arvensis), rândunicii (Hirundo rustica), lăstunului de mal (Riparia riparia), specii de păsări răspândite care figurează pe „lista portocalie” din inventarul Birds of Conservation Concern in Ireland publicat în 1999 de către BirdWatch Ireland și Royal Society for the Protection of Birds. Acest inventar precizează că speciile menționate sunt puternic afectate de evoluția practicilor agricole. Mai mult, Comisia face trimitere la raportul Ireland’s Environment 2004, întocmit de Environmental Protection Agency, care explică deteriorarea generală a habitatelor în Irlanda printr-un ansamblu de evoluții în domeniu.
47

În ceea ce privește celelalte situri menționate de Comisie, și anume siturile nr. 59 (Pinios Delta), nr. 61 (Reservoirs of former Lake Karla), nr. 89 (Lake Amvrakia), nr. 98 (Kalogria lagoon, Strofilia forest, and Lamia marshes) în cadrul căruia părți semnificative nu sunt acoperite de APS, nr. 132 (Lakes Khortaro and Alyki, Moudros gulf, Diapori fen, and Fakos peninsula) în cadrul căruia golful Moudros nu este acoperit de APS, și nr. 138 (Gera Gulf-Dipi and Haramida marshes, Lesvos), care este parțial acoperit, trebuie să se constate că Republica Elenă a anunțat că urma să procedeze la o reevaluare a acestor situri.
Keywords

Summary



Keywords

Agricultură – Politica agricolă comună – Sistem integrat de gestionare și control pentru anumite scheme de ajutoare

[Regulamentul nr. 1254/1999 al Consiliului, art. 12 alin. (2) lit. (b); Regulamentul nr. 3887/92 al Comisiei, art. 2 alin. (1) lit. (c)]

Summary

Pentru a atinge obiectivul stopării tendinței de intensificare a producției de carne de vită și mânzat, acordarea unei prime speciale este condiționată de respectarea unui coeficient de densitate, prevăzut la articolul 12 din Regulamentul nr. 1254/1999 privind organizarea comună a pieței în sectorul cărnii de vită și mânzat, care exprimă raportul dintre numărul de animale crescute pe exploatație și suprafața furajeră a acestei exploatații afectată hranei acestora, asigurând astfel ca respectiva suprafață să fie suficientă pentru a satisface nevoile alimentare ale acestor animale.

În această privință, articolul 12 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 1254/1999 menționat și articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 3887/92 de stabilire a normelor de aplicare a sistemului integrat de gestionare și control pentru anumite scheme de ajutoare comunitare trebuie interpretate în sensul că o parcelă declarată drept suprafață furajeră poate fi calificată ca fiind „disponibilă” atunci când, pe de o parte, este destinată în mod exclusiv hranei animalelor care sunt ținute pe suprafața respectivă în cursul întregului an calendaristic și, pe de altă parte, a putut fi efectiv folosită pentru hrana acestora de‑a lungul unei perioade minime de șapte luni în cursul aceluiași an, începând de la data stabilită de legislația națională și cuprinsă între 1 ianuarie și 31 martie, chiar dacă respectiva parcelă nu ar fi ocupată în mod neîntrerupt de aceste animale, de exemplu din cauza unei inundații temporare.

(a se vedea punctele 28, 29, 38 și dispozitivul)
Un produs este „prezentat ca având proprietăți pentru tratare sau prevenire” în sensul Directivei 2001/83 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman atunci când este „descris” sau „recomandat” expres ca atare, eventual prin intermediul etichetelor, al prospectelor sau al unei prezentări orale, ori de fiecare dată când, în percepția unui consumator mediu avizat, pare, chiar în mod implicit, dar cert, că, având în vedere prezentarea sa, produsul menționat ar trebui să aibă proprietățile respective.

Nu îndeplinește criteriile prevăzute la articolul 1 punctul 2 primul paragraf din Directiva 2001/83 și nu poate fi calificat ca medicament după criteriul prezentării în sensul directivei menționate un preparat din usturoi sub formă de capsule care nu este nici descris, nici recomandat ca fiind un produs dotat cu proprietăți pentru tratarea sau pentru prevenirea bolilor, nici pe etichetă, nici în informațiile care figurează pe ambalaj și în niciun alt mod și al cărui ambalaj nu cuprinde niciun aspect care să poată inspira unui consumator mediu avizat o încredere ca și aceea pe care o inspiră în mod normal medicamentele, astfel încât prezentarea sub formă de capsule este singurul aspect susceptibil să pledeze în favoarea clasificării produsului ca medicament după criteriul prezentării.

Într-adevăr, forma exterioară dată unui produs, chiar dacă reprezintă un indiciu serios al intenției vânzătorului sau a fabricantului de a-l comercializa ca medicament, nu poate constitui un indiciu exclusiv și determinant, întrucât, în acest mod, s-ar include anumite produse alimentare prezentate în mod tradițional sub forme similare celor ale medicamentelor. Or, forma de capsulă nu este specifică medicamentelor, un mare număr de produse alimentare fiind propuse sub această formă pentru a face absorbția acestora mai confortabilă pentru consumatori. În consecință, numai acest indiciu nu este suficient pentru a conferi produsului în cauză calitatea de medicament după criteriul prezentării.

(a se vedea punctele 44-46, 50-54 și 78)
Întrebările referitoare la interpretarea dreptului comunitar adresate de instanța națională în cadrul de reglementare și factual, pe care îl definește sub răspunderea sa și a cărui exactitate Curtea nu are competența să o verifice, beneficiază de o prezumție de pertinență. Curtea nu poate respinge o cerere formulată de o instanță națională decât dacă reiese în mod vădit că interpretarea dreptului comunitar solicitată nu are niciun raport cu realitatea sau cu obiectul acțiunii principale, atunci când problema este de natură ipotetică sau atunci când Curtea nu dispune de elementele de fapt sau de drept necesare pentru a răspunde în mod util la întrebările care îi sunt adresate. Acea prezumție de pertinență nu poate fi infirmată de simpla circumstanță că una dintre părțile din acțiunea principală contestă anumite fapte a căror exactitate Curtea nu are competența să o verifice și de care depinde definirea obiectului acelui litigiu.

(a se vedea punctele 64 și 65)
Exclusivitatea geografică acordată de un stat membru unor centre de inseminare acreditate pentru a furniza serviciul de inseminare artificială a bovinelor pe un anumit teritoriu care limitează numărul global de operatori cărora le este permisă deschiderea și administrarea unor astfel de centre pe teritoriul acestui stat și durata nedeterminată a acestei exclusivități reprezintă un obstacol în calea accesului altor operatori, inclusiv a celor din alte state membre, la piața inseminării. Împrejurarea că zonele geografice în care se aplică această exclusivitate pot face obiectul unei adaptări sau al unei divizări nu are incidență asupra acestei aprecieri.

În cazul în care nu este posibilă dobândirea drepturilor asupra unei anumite zone geografice, un operator care are drept obiectiv exercitarea activităților în sectorul inseminării artificiale are obligația de a încheia o convenție cu centrul de inseminare competent din punct de vedere teritorial pentru a obține o licență de inseminator. Or, din moment ce încheierea unei astfel de convenții depinde de președinții centrelor acreditate, o astfel de obligație este susceptibilă să împiedice realizarea unui asemenea obiectiv.

Astfel de măsuri fac dificilă, chiar imposibilă sau, în orice caz, mai puțin atractivă exercitarea libertății de stabilire în vederea desfășurării, pe teritoriul statului în cauză, a activităților de distribuție a materialului seminal de bovine și de inseminare. Împrejurarea că aceste măsuri se aplică fără a distinge între operatorii naționali și cei din alte state membre nu se opune acestei constatări, dat fiind faptul că astfel de măsuri naționale, chiar dacă sunt aplicabile fără discriminare pe motiv de cetățenie sau de naționalitate, sunt susceptibile să îngreuneze sau să facă mai puțin atractivă exercitarea de către resortisanții comunitari, inclusiv de către aceia din statul membru autor al măsurii, a unei libertăți fundamentale garantate de tratat precum libertatea de stabilire.

(a se vedea punctele 50 și 53-56)
Decizia 2004/833 de punere în aplicare a Acțiunii comune 2002/589/PESC în vederea contribuției Uniunii Europene la Comunitatea Economică a Statelor din Africa de Vest în cadrul Moratoriului privind armele ușoare și de calibru mic cuprinde, din perspectiva finalității și a conținutului său, două componente, fără ca vreuna dintre acestea să poată fi considerată a fi accesorie în raport cu cealaltă, componente care aparțin, într-un caz, politicii comunitare de cooperare pentru dezvoltare, iar în celălalt, politicii externe și de securitate comună (PESC).

Or, cu privire la o măsură care urmărește în paralel mai multe obiective sau care are mai multe componente, fără ca vreuna să fie accesorie în raport cu o alta, dacă sunt aplicabile mai multe temeiuri juridice din Tratatul CE, în mod excepțional, o astfel de măsură trebuie să fie adoptată pe baza diferitelor temeiuri juridice corespunzătoare. Cu toate acestea, în temeiul articolului 47 UE, o astfel de soluție este exclusă în privința unei măsuri care urmărește mai multe obiective sau care are mai multe componente ce intră sub incidența politicii de cooperare pentru dezvoltare, astfel cum a fost atribuită Comunității prin Tratatul CE, respectiv PESC, fără ca unul dintre acestea să fie accesoriu în raport cu celelalte. Astfel, întrucât articolul 47 UE interzice adoptarea de către Uniune, pe baza Tratatului UE, a unei măsuri care ar putea fi în mod valabil adoptată în temeiul Tratatului CE, Uniunea nu poate recurge la o bază juridică din domeniul PESC pentru a adopta dispoziții care se încadrează deopotrivă între competențele atribuite Comunității prin Tratatul CE.

În consecință, deoarece Decizia 2004/833 aparține în egală măsură domeniului politicii de cooperare pentru dezvoltare, prin adoptarea acesteia în temeiul titlului V din Tratatul UE, Consiliul nu a respectat articolul 47 UE.

(a se vedea punctele 75-77, 108 și 109)
9

Conform articolului 204 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58, denumit în continuare „Codul vamal”): „(1) O datorie vamală la import ia naștere prin: (a) neexecutarea uneia dintre obligațiile care rezultă, în privința mărfurilor supuse drepturilor de import, din depozitarea lor temporară sau din utilizarea regimului vamal sub care sunt plasate sau (b) nerespectarea unei condiții care reglementează plasarea mărfurilor sub regimul respectiv sau acordarea unei rate reduse sau zero a drepturilor de import ținând seama de destinația mărfurilor, în alte cazuri decât cele menționate la articolul 203 doar dacă nu se stabilește că acele omisiuni nu au un efect semnificativ asupra utilizării corecte a regimului de depozitare temporară sau a regimului vamal în cauză. (2) Datoria vamală ia naștere fie în momentul în care obligația a cărei neexecutare generează datorii vamale încetează a mai fi îndeplinită, fie în momentul în care mărfurile sunt plasate sub regimul vamal în cauză, atunci când se stabilește ulterior că o condiție care reglementează plasarea mărfurilor sub regimul respectiv sau acordarea unei rate reduse sau zero a drepturilor de import ținând seama de destinația mărfurilor nu a fost îndeplinită în fapt.”
92

De asemenea, potrivit unei jurisprudențe constante a Curții, Directiva 77/799 poate fi invocată de un stat membru pentru a obține de la autoritățile competente ale unui alt stat membru toate informațiile necesare pentru a-i permite să stabilească în mod corect cuantumul taxelor care intră sub incidența acestei directive (a se vedea Hotărârea Cadbury Schweppes și Cadbury Schweppes Overseas, citată anterior, punctul 71, și Hotărârea Comisia/Danemarca, citată anterior, punctul 52). În plus, rezultă din răspunsul dat la a doua întrebare preliminară că taxa în litigiu intră sub incidența Directivei 77/799.
36

Or, noțiunea de „cont curent” în înțelesul articolului 2 alineatul (1) litera (e), care, ca excepție, este de strictă interpretare, presupune, astfel cum rezultă din termenii „credit [acordat] sub formă de avansuri în cont curent”, că obiectivul acestui cont nu se limitează să pună un credit la dispoziția clientului. Un astfel de cont constituie, dimpotrivă, o platformă mai mult sau mai puțin generală care permite clientului să efectueze operațiuni financiare, caracterizată prin faptul că sumele virate în acest cont de către clientul însuși sau de către un terț nu au ca scop, în mod necesar, să înnoiască un credit acordat pentru acel cont. Cu alte cuvinte, soldul în defavoarea clientului, autorizat sub forma unui avans, nu este decât una dintre situațiile aferente acestui cont, acesta putând cuprinde și un sold în favoarea clientului.
10

În acest context, Landgericht Wiesbaden a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare: „1) Articolul 5 alineatul (3) litera (b) al doilea paragraf in fine coroborat cu articolul 5 alineatul (3) litera (d) și cu punctul 4 din anexa III la Directiva 75/106/CEE […] trebuie interpretat în sensul că produsele al căror ambalaj are volumul de 0,071 litri și care sunt fabricate și/sau comercializate în mod legal în Irlanda sau în Regatul Unit pot fi comercializate și în toate celelalte state membre ale Comunităților Europene? 2) În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ, articolul 5 alineatul (3) litera (b) al doilea paragraf in fine coroborat cu articolul 5 alineatul (3) litera (d) și cu punctul 4 din anexa III la Directiva 75/106/CEE este în conformitate cu principiul liberei circulații a mărfurilor avut în vedere la articolele 28 CE și 30 CE?”
6

Articolul 33 din Regulamentul 3886/92 conține dispoziții de punere în aplicare referitoare la rezerva națională prevăzută la articolul 4f din Regulamentul nr. 805/68. Articolul 33 menționat are următorul cuprins: „(1) Un crescător de animale care deține drepturi le poate utiliza valorificându-le el însuși și/sau prin cedare temporară către un alt crescător de animale. (2) În cazul în care un crescător de animale nu utilizează cel puțin 70 % din drepturile sale în decursul fiecărui an, partea neutilizată se varsă la rezerva națională, cu excepția: — cazului unui crescător de animale care deține maximum șapte drepturi la primă. În cazul în care acest crescător de animale nu utilizează cel puțin 70 % din drepturile sale în decursul fiecăruia dintre cei doi ani calendaristici consecutivi, partea neutilizată în cursul ultimului an calendaristic va fi vărsată la rezerva națională; — cazului unui crescător de animale care participă la un program de extensificare recunoscut de Comisie; — cazului unui crescător de animale care participă la un sistem de pensionare anticipată recunoscut de Comisie, care nu impune transferul și/sau cedarea temporară de drepturi, sau — cazurilor excepționale, justificate în mod corespunzător. […] (4) Pentru anii 1997 și 1998, rata de 70 % prevăzută la alineatul (2) și la alineatul (3) primul paragraf este înlocuită de rata de 90 %. În acest caz, drepturile returnate la rezerva națională nu vor putea fi redistribuite pentru anii 1998 și 1999.” [traducere neoficială]
27

Cu titlu preliminar, trebuie reamintit că, potrivit unei jurisprudențe constante, în lipsa unor măsuri de unificare sau de armonizare comunitară, statele membre rămân competente în ceea ce privește stabilirea criteriilor de impozitare a veniturilor și a capitalului în vederea eliminării dublei impuneri, dacă este cazul pe cale convențională (a se vedea în special Hotărârea din 21 septembrie 1999, Saint-Gobain ZN, C-307/97, Rec., p. I-6161, punctul 57, Hotărârea din 3 octombrie 2006, FKP Scorpio Konzertproduktionen, C-290/04, Rec., p. I-9461, punctul 54, și Hotărârea din 12 decembrie 2006, Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, C-374/04, Rec., p. I-11673, punctul 52).