În vederea stabilirii cuantumului amenzii pentru încălcări ale normelor de concurență, noțiunea de valoare a vânzărilor prevăzută la punctul 13 din Orientările privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 1/2003 înglobează vânzările realizate în Spațiul Economic European (SEE) pe piața vizată de încălcare, fără a fi relevant să se determine dacă aceste vânzări au fost afectate în mod real de această încălcare, partea din cifra de afaceri care provine din vânzarea produselor care fac obiectul încălcării fiind cea mai în măsură să reflecte importanța economică a acestei încălcări. Deși noțiunea menționată nu se poate extinde până la includerea vânzărilor realizate de întreprinderea în cauză care nu intră în niciun mod în domeniul de aplicare al înțelegerii imputate, ar fi contrar obiectivului urmărit de articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 ca participanții la o înțelegere care sunt integrați vertical să poată obține excluderea din calculul amenzii, ca urmare a simplului fapt că au încorporat produsele care fac obiectul încălcării în produse finite în afara SEE, a fracțiunii din valoarea vânzărilor acestor produse finite realizate în SEE care poate corespunde valorii produselor ce fac obiectul încălcării.

Astfel, întreprinderile integrate vertical pot obține un beneficiu dintr-un acord de stabilire orizontală a prețurilor încheiat cu încălcarea articolului 101 TFUE nu numai la vânzările către terți independenți pe piața produsului care face obiectul acestei încălcări, ci și pe piața în aval a produselor transformate în compunerea cărora intră aceste produse, iar aceasta în două moduri diferite. Fie aceste întreprinderi repercutează majorările prețului factorilor de producție care rezultă din obiectul încălcării asupra celui al produselor transformate, fie nu le repercutează, ceea ce înseamnă că li se conferă astfel un avantaj la nivel de cost în raport cu concurenții lor care își procură aceiași factori de producție de pe piața produselor care fac obiectul încălcării. Excluderea acestor vânzări ar avea drept efect minimalizarea artificială a importanței economice a încălcării săvârșite de o anumită întreprindere, având în vedere că simplul fapt de a exclude luarea în considerare a unor asemenea vânzări afectate în mod real de înțelegerea din SEE ar conduce la aplicarea în cele din urmă a unei amenzi fără o legătură reală cu domeniul de aplicare al acestei înțelegeri pe acest teritoriu.

Luarea în considerare a acestor vânzări interne realizate în afara SEE de o întreprindere integrată vertical, în vederea calculării amenzii, nu depășește competența teritorială a Comisiei. Aceasta este astfel competentă să aplice articolul 101 TFUE unei înțelegeri de dimensiune mondială în cazul în care participanții la această înțelegere au pus‑o în aplicare în SEE, realizând pe acest teritoriu vânzări directe din produsul vizat de încălcare către întreprinderi terțe. Într‑o asemenea situație, trebuie, în schimb, ca valoarea vânzărilor luate în considerare în vederea calculării amenzii să reflecte importanța economică a încălcării și ponderea relativă a întreprinderii în cauză în cadrul acesteia.

(a se vedea punctele 51, 55, 56, 62 și 70-74)