RO
Repertor iuljur isprudenței
ECLI:EU:F:2010 :12 1HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI FUNCȚIEI PU BLICE
(Camera a t reia)
24 februarie 2010
Cauza F-2/09
Ric cardo Ac hille M enghi
împotriva
Agenției Europene pentru Se curitatea Rețelelor Informatice și a D atelor (ENISA)
„Funcție publică — Agenți temp orari — Concediere după terminarea perioadei de probă — 
Hărțuire morală”
Obiectul:Acțiune formulată în temeiul articolelor 236 CE și 152 EA, prin care domnul Menghi 
solicită, în principal, anularea deciziei ENISA di n 14 martie 2008 p rivind concedierea 
acestuia
Decizia: Respinge acțiunea. Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.
Sumarul hotărârii
1. Funcționari — Agenți temporari — Recrutare — Perioadă de p robă
(Statutul funcționarilor, art. 12a)
2. Procedură — Argumente suplimentare prezentate în ședință în susținerea unui mo tiv deja invocat în 
cererea introductivă — Admisibilitate
[Statutul Curții de J ustiție, art. 21; Regulamentul de p rocedură al Tribunalului Funcției Publice, art. 35 
alin. (1)]
3. Funcționari — Agenți temporari — Obligația de a sistență care incumbă a dministrației — 
Domeniu de a plicare
(Statutul funcționarilor, art. 24)
4. Funcționari — Agenți temporari — Acțiune — Motive — Motiv întemeiat pe abuzul de p utere în 
susținerea unei acțiuni îndreptate împotriva unei decizii de c oncediere emise în urma unei comunicări 
de informații către Oficiul European de L uptă Antifraudă
(Statutul funcționarilor, art. 22a)
1. Hărțuirea morală, în raport cu definiția acesteia de la articolul 12a din statut, reprezintă o c onduită 
de lungă durată, repetată și sistematică, pe c ând o d ecizie a ad ministrației intervine în mod punctual, 
chiar da că poate avea efecte durabile, chiar d efinitive, precum în cazul unei decizii de concediere.
2 ECLI:EU:F:2010 :12SUMAR—CAUZAF-2/09
MENGHI/ENISA
Astfel, chiar da că ar f i demonstrată existența unei hărțuiri m orale suferite de un agent temp orar, nu 
toate deciziile care îl lezează pe a gentul respectiv și care intervin în acest context al hărțuirii ar f i, în 
consecință, nelegale. Ar fi necesar în plus să reiasă o l egătură între hărțuirea în cauză și motivele 
deciziei de concediere a a gentului amintit.
În cazul unei concedieri intervenite la încheierea pe rioadei de probă, agentul poate susține în mod util 
că nu a r eușit să demonstreze capacitatea de a-și exercita atribuțiile ca urmare a e xistenței unei hărțuiri 
morale și că, în consecință, motivul incapacității pe c are se întemeiază decizia pe c are o c ontestă este 
eronat, întrucât o a stfel de decizie este afectată de o e roare vădită de apreciere.
De asemenea, existența unui context de hărțuire morală poate fi luată în considerare și atunci când 
autorul acestei hărțuiri e ste totodată semnatarul deciziei de concediere – sau unul dintre semnatarii 
raportului de final al perioadei de probă în temeiul căruia a f ost decisă concedierea – pe ntru a s tabili 
că această decizie de concediere a f ost adoptată în scopul de a p roduce prejudicii agentului și că, în 
consecință, este viciată de abuz de putere.
Astfel, în ce privește o a firmație privind hărțuirea morală invocată în susținerea concluziilor îndreptate 
împotriva unei decizii de concediere intervenite la finalul unei perioade de probă, decizia me nționată va 
putea fi afectată de eroare vădită de apreciere în special deoarece agentul care suferă o h ărțuire nu ar f i 
în măsură să își demonstreze capacitatea de a î ndeplini sarcinile asociate funcției. Un abuz de putere va 
putea fi reținut de asemenea da că decizia de concediere a f ost adoptată în scopul de a ad uce atingere 
personalității, demnității sau integrității fizice sau psihice a a gentului.
Pe de altă parte, este posibil ca faptele invocate pe ntru a d emonstra existența unei hărțuiri m orale, 
chiar da că nu pot fi calificate ca atare în sensul dispozițiilor articolului 12a din statut, pe rmit totuși să 
se concluzioneze că decizia de concediere este afectată de o e roare vădită de apreciere sau de un abuz 
de putere și că, în consecință, aceasta trebuie anulată.
(a se vedea punctele 68-73)
2. Deși nu revine Tribunalului Funcției Publice sarcina de a c ăuta și de a id entifica în anexele la 
cererea introductivă m otivele și argumentele pe c are le-ar p utea considera dr ept temei al acțiunii, 
întrucât anexele au o f uncție pur probatorie și instrumentală, îi r evine acestuia sarcina de a l ua în 
considerare toate ar gumentele prezentate de reclamant în ședință, în m ăsura în care acestea nu 
constituie un m otiv no u, ci elemente suplimentare în susținerea unui motiv deja invocat în cererea 
introductivă.
(a se vedea punctul 114)
Trimitere la:
Tribunalul de Primă Instanță: 14 decembrie 2005 , Honeywell/Comisia, T-209/01, Rec., p. II-5527 , punctul 57
3. Deși articolul 24 di n statut consacră obligația de asistență a instituțiilor cu privire la personalul lor și 
impune instituțiilor să îl asiste pe f uncționar în cazul oricăror atacuri sau amenințări la care este supus 
ca urmare a c alității pe c are o ar e și a a tribuțiilor sale, obligația de asistență nu vizează apărarea 
funcționarilor împotriva actelor instituției înseși.
Astfel, chiar da că dispozițiile articolului 24 di n statut prevăd o o bligație de asistență impusă instituțiilor 
comunitare, numai deciziile administrative al căror conținut este legat de o a stfel de obligație, respectiv 
deciziile prin care se respinge o c erere de asistență sau, în anumite împrejurări excepționale, omiterea 
de a a corda a sistență în mod spontan unui agent pot fi atacate pentru încălcarea acestei obligații.
ECLI:EU:F:2010 :12 3SUMAR—CAUZAF-2/09
MENGHI/ENISA
Or, obiectul unei decizii de concediere nu intră în domeniul de aplicare al articolului 24 di n statut și, 
în consecință, este n erelevant în ra port cu o bligația d e asistență prevăzută la acest ar ticol. 
Nerespectarea di spozițiilor articolului me nționat nu poate fi invocată în m od util împotriva unei 
decizii de concediere.
În consecință, în cazul în care un agent temp orar c ontestă legalitatea unei decizii de concediere 
adoptate în privința sa, acestuia, întrucât se consideră victimă a a tacurilor sau a a menințărilor 
provenite de la un superior ierarhic, îi r evine m ai p uțin sarcina de a d emonstra c ă decizia d e 
concediere în cauză nu respectă di spozițiile ar ticolului 24 di n statut și mai m ult sarcina de a 
demonstra existența unei erori vădite de apreciere sau a u nui abuz de putere. Astfel, agentul poate 
susține în m od util că, în special, ca urmare a a tacurilor sau a a menințărilor la care a f ost supus, a 
săvârșit o g reșeală sau nu m ai era capabil să îndeplinească atribuțiile pe c are le avea și că această 
greșeală sau această incapacitate de a-și exercita atribuțiile era m otivul concedierii sale.
(a se vedea punctele 128-131)
Trimitere la:
Tribunalul de Primă Instanță: 17 mai 2006 , Lavagnoli/Comisia, T-95/04, RecFP, p. I-A-2-121 ș i II-A-2-569, 
punctul 141
4. Articolul 22a alineatul (3) di n statut prevede că funcționarul care a c omunicat, în temeiul 
alineatului (1) al articolului me nționat, o i nformație referitoare la fapte care pot lăsa să se prezume o 
activitate nelegală eve ntuală sau o c onduită care poate ev idenția o n erespectare gravă a o bligațiilor 
funcționarilor Comunităților Europene „nu suferă niciun prejudiciu din partea instituției, în măsura în 
care a a cționat cu bună-credință”. Astfel, împrejurarea că o d ecizie defavorabilă unui agent temp orar a 
urmat, cronologic, comunicării u nor informații către Oficiul European de Luptă Antifraudă trebuie să 
determine Tribunalul Funcției Publice, atunci când este sesizat cu o a cțiune îndreptată împotriva unei 
decizii de concediere în susținerea căreia este invocat un m otiv întemeiat pe u n abuz de putere, să 
examineze m otivul me nționat cu o v igilență sporită. În consecință, aceste di spoziții n u o feră 
funcționarului care a c omunicat, în temeiul articolului 22a alineatul (1) din statut, informații privind 
fapte care pe rmit să se prezume o a ctivitate nelegală o p rotecție împotriva oricărei decizii care îl poate 
leza, ci numai împotriva deciziilor care ar f i adoptate în temeiul unei astfel de comunicări.
(a se vedea punctele 137-139)