9

Apoi, prima instanță a examinat, la punctele 81-91 din hotărârea atacată, argumentele prezentate de Lenzing în scopul de a demonstra atingerea adusă poziției sale pe piață. Aceste puncte sunt redactate după cum urmează: „81 Trebuie constatat în speță că, în cererea sa introductivă, [Lenzing] a pus accentul pe faptul că pretinsele ajutoare aduseseră atingere poziției sale concurențiale pe piața fibrelor de viscoză prin faptul că au permis societății Sniace să rămână în mod artificial în activitate, în timp ce piața se caracteriza printr-un număr foarte limitat de producători, printr-o concurență intensă și prin supracapacități importante. 82 Pentru a demonstra existența unor astfel de supracapacități, [Lenzing] a făcut în mod expres trimitere la anumite pagini din observațiile pe care le-a prezentat la 27 martie 1998 în urma deschiderii procedurii [oficiale de investigare] și care sunt anexate la cererea sa. Aceste pagini conțin date referitoare la consumul, la producția și la capacitățile de producție de fibre de viscoză în Comunitate pentru anii 1992-1997, date care emană de la Comitetul Internațional pentru Mătase Artificială și Fibre Sintetice (CIRFS). 83 În plus, în cadrul ședinței, [Lenzing] a făcut trimitere la anumite informații conținute în plângerea sa din 4 iulie 1996, de asemenea anexată la cererea sa introductivă. În această plângere, [Lenzing] a dat indicații cu privire la piața fibrelor de viscoză, a identificat producătorii de viscoză prezenți în acel moment pe piață, făcând o estimare a capacităților de producție respective ale acestora, și a adus precizări privind cantitățile de fibre de viscoză vândute de Sniace în perioada 1991-1995, făcând distincție în special între cantitățile vândute în Spania și cele exportate în Italia. 84 Comisia nu a prezentat niciun element de natură să conteste exactitatea informațiilor furnizate de [Lenzing]. Dimpotrivă, aceasta recunoaște, atât în excepția sa de inadmisibilitate, cât și în Decizia din 28 octombrie 1998, că piața fibrelor de viscoză era afectată de supracapacități. Astfel, în considerentul (74) al acestei decizii, Comisia arată în mod expres că «Sniace își desfășoară activitatea într-un sector în declin, ceea ce a adus pe unii dintre concurenții săi în situația de a-și reduce capacitățile», că «[p]roducția acestor fibre în [Spațiul Economic European] a fost redusă de la 760000 de tone în 1992 la 684000 de tone în 1997 (și anume o reducere de 10 %), iar consumul în cursul aceleiași perioade s-a diminuat cu 11 %» și că «rata medie de utilizare a capacităților în cursul acestei perioade era de aproximativ 84 %, ceea ce este puțin pentru un sector cu intensitate de capital atât de mare». 85 În plus, trebuie subliniat că, atât în Decizia din 28 octombrie 1998 [considerentul (80)], cât și în [decizia în litigiu] [considerentul (29)], Comisia a recunoscut că dificultățile financiare importante pe care le-a întâmpinat Sniace au compromis în mod serios șansele acesteia de supraviețuire și că, în măsura în care TGSS ar fi procedat la o recuperare silită a creanțelor sale, aceasta ar fi putut conduce la închiderea societății respective. Or, având în vedere numărul foarte redus de producători pe piață și supracapacitățile de producție existente, dispariția societății Sniace ar fi putut avea efecte sensibile asupra poziției concurențiale a producătorilor care rămâneau pe piață, conducând la o diminuare a capacităților excedentare ale acestora și la o ameliorare a situației lor comerciale. Deși, desigur, Sniace nu figura printre cei mai importanți producători de fibre de viscoză din cadrul Comunității, poziția pe care o ocupa pe piață era departe de a fi neglijabilă. Astfel, trebuie observat în special faptul că, în considerentul (9) al Deciziei din 28 octombrie 1998, Comisia a arătat că Sniace avea o capacitate de producție care «[se apropia de] 32000 de tone (aproximativ 9 % din capacitatea totală la nivelul Comunității)». 86 Trebuie constatat că aceste elemente sunt de natură să stabilească faptul că poziția pe piață a societății [Lenzing] este afectată în mod substanțial de decizia [în litigiu]. 87 Pe de altă parte, [Lenzing] a pus accentul pe faptul că pretinsele ajutoare permiseseră societății Sniace să își vândă produsele în Comunitate la prețuri inferioare cu aproximativ 20 % față de prețul mediu al concurenților acesteia. În sprijinul acestei afirmații, [Lenzing] a făcut referire la declarațiile societăților Courtauld plc și Säteri, menționate în considerentele (15) și (17) ale Deciziei din 28 octombrie 1998. În replică, [Lenzing] a completat această afirmație printr-o trimitere expresă la scrisoarea din 18 iunie 1997, anexată la cererea sa introductivă, în care a furnizat Comisiei informații suplimentare privind piața europeană a fibrelor de viscoză. În această scrisoare figurează tabele care indică în special, pentru anii 1989-1996, cantitățile de fibre de viscoză și de modal livrate de Sniace și de [Lenzing] în Spania, precum și cele livrate de Sniace și de producătorii austrieci în Franța și în Italia. Scrisoarea respectivă conține și mențiuni privind prețurile la import practicate în Franța și în Italia, în perioada 1989-1996, de Sniace și de alți producători. În plus, [Lenzing] a anexat la replica sa tabele în care figurează aceleași mențiuni pentru perioada cuprinsă între 1997 și mijlocul anului 2001. Din aceste mențiuni diferite reiese faptul că, în majoritatea cazurilor și cu excepția producătorilor din țările din Europa de Est, prețurile societății Sniace erau inferioare celor ale altor producători europeni. 88 Comisia nu contestă faptul că Sniace și-a vândut produsele la prețuri inferioare celor ale concurenților săi europeni. Aceasta susține numai că scăderea generală a prețurilor cu peste 30 % observată pe piață între 1990 și 1996 nu este o consecință a acordării pretinselor ajutoare în favoarea societății Sniace, ci a unor factori externi, printre care se află importurile provenind din Asia. Trebuie arătat, în plus, că în articolul publicației specializate European Chemical News anexat de Comisie la excepția de inadmisibilitate se menționează că «[o]bservatorii pieței afirmă că Sniace continuă să exercite o influență negativă asupra prețurilor care depășește capacitatea scăzută a acesteia în termeni de poziție pe piață». 89 Astfel, nu poate fi exclus faptul că pretinsele ajutoare, dintre care unele sunt calificate chiar de către Comisie drept «mai apreciabile» [considerentul (80) al Deciziei din 28 octombrie 1998], au permis societății Sniace să își vândă produsele la prețuri inferioare celor ale concurenților acesteia, printre care se află [Lenzing]. 90 În sfârșit, argumentul prezentat de Comisie și conform căruia, în anii relevanți, [Lenzing] a avut rezultate bune și și-a mărit producția este lipsit de orice pertinență. Afectarea substanțială a poziției pe piață avute de persoana interesată nu trebuie, într-adevăr, să se traducă în mod necesar printr-o scădere a rentabilității acesteia, o diminuare a cotei sale de piață sau înregistrarea unor pierderi de exploatare. Întrebarea care se pune în acest context este dacă persoana interesată s-ar afla într-o situație mai favorabilă în lipsa deciziei a cărei anulare o urmărește. Astfel cum subliniază [Lenzing] în mod corect, această situație poate acoperi ipoteza beneficiului nerealizat de aceasta din urmă din cauza acordării de către autoritățile publice a unui avantaj unuia dintre concurenții săi. 91 Rezultă din considerațiile care precedă că [Lenzing] a indicat în mod pertinent motivele pentru care decizia [în litigiu] putea leza interesele sale legitime prin afectarea substanțială a poziției sale pe piață. Prin urmare, trebuie concluzionat că aceasta este vizată individual de decizia [în litigiu].”