26

În aceste condiții, Bundesverwaltungsgericht (Curtea Administrativă Federală) a decis să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare: „1) În cazul în care, după depunerea unei a doua cereri de azil, într‑un alt stat membru (în speță, Germania), ca urmare a respingerii în instanță a cererii sale de suspendare a deciziei de transfer în temeiul Regulamentului [Dublin III], resortisantul unei țări terțe a fost transferat în statul membru responsabil în care a depus prima cerere de azil (în speță, Italia) și s‑a întors apoi ilegal în cel de al doilea stat membru (în speță, Germania): a) potrivit principiilor Regulamentului [Dublin III], în cazul examinării judiciare a deciziei de transfer, este determinantă situația de la data transferului, întrucât prin transferul în termen se stabilește în mod definitiv statul membru responsabil și, prin urmare, nu mai este necesar să se aplice restul dispozițiilor Regulamentului [Dublin III] care prezintă relevanță pentru stabilirea responsabilității, sau trebuie să se ia în considerare evoluțiile ulterioare ale împrejurărilor pertinente pentru responsabilitate în general, de exemplu expirarea termenelor pentru reprimire sau pentru (un nou) transfer? b) după finalizarea procedurii de determinare a responsabilității, pe baza deciziei de transfer mai pot fi dispuse și alte transferuri în statul membru responsabil inițial, iar acesta din urmă continuă să aibă obligația să îl primească pe resortisantul țării terțe? 2) În cazul în care odată cu transferul nu s‑a soluționat definitiv problema statului membru responsabil, care dintre dispozițiile de mai jos trebuie aplicate unei persoane în sensul articolului 18 alineatul (1) literele (b), (c) sau (d) din Regulamentul [Dublin III], în cadrul procedurii aflate în derulare privind căile de atac împotriva deciziei de transfer puse deja în executare: a) articolul 23 din Regulamentul [Dublin III] (prin analogie), cu consecința că, în cazul nerespectării termenului pentru prezentarea unei noi cereri de reprimire, se poate realiza transferul de responsabilitate prevăzut la articolul 23 alineatele (2) și (3), sau b) articolul 24 din Regulamentul [Dublin III] (prin analogie) sau c) niciuna dintre reglementările menționate la literele a) și b)? 3) În cazul în care unei asemenea persoane nu i se aplică nici articolul 23, nici articolul 24 din Regulamentul [Dublin III] [a doua întrebare litera c)], pe baza contestării deciziei de transfer, este posibil ca până la soluționarea căii de atac împotriva acesteia să aibă loc alte transferuri în statul membru responsabil inițial (în speță, Italia), iar acest stat are în continuare obligația de a‑l reprimi pe resortisantul țării terțe, indiferent dacă se prezintă alte cereri de reprimire, fără să se respecte termenele prevăzute la articolul 23 alineatul (3) sau la articolul 24 alineatul (2) din Regulamentul [Dublin III] și fără a ține seama de termenele de transfer prevăzute la articolul 29 alineatele (1) și (2) din Regulamentul [Dublin III]? 4) În cazul în care unei asemenea persoane i se aplică (prin analogie) articolul 23 Regulamentul [Dublin III] [a doua întrebare litera a)]: noua cerere de reprimire trebuie prezentată într‑un nou termen calculat pe baza articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul Dublin III? În cazul unui răspuns afirmativ: noul termen începe să curgă din nou de la data la care autoritatea competentă află că persoana a intrat din nou pe teritoriul național sau de la data altui eveniment determinant? 5) În cazul în care unei asemenea persoane i se aplică (prin analogie) articolul 24 din Regulamentul [Dublin III] [a doua întrebare litera b)]: a) Noua cerere de reprimire trebuie prezentată într‑un nou termen calculat (prin analogie) pe baza articolului 24 alineatul (2) din Regulamentul [Dublin III]? În cazul unui răspuns afirmativ, noul termen începe să curgă din nou de la data la care autoritatea competentă află că persoana a intrat din nou pe teritoriul național sau de la data altui eveniment determinant? b) În cazul în care celălalt stat membru (în speță, Germania) omite să respecte un termen prevăzut la articolul 24 alineatul (2) din Regulamentul [Dublin III] (prin analogie), formularea unei noi cereri de azil în conformitate articolul 24 alineatul (3) din Regulamentul [Dublin III] instituie în mod direct responsabilitatea celuilalt stat membru (în speță, Germania) sau, în pofida prezentării unei noi cereri de azil, acest ultim stat poate să adreseze statului membru responsabil inițial (în speță, Italia) o cerere de reprimire, fără să fie obligat să respecte un termen anume, sau să transfere străinul în acest stat membru, fără să fi prezentat în prealabil o cerere de reprimire? c) În cazul în care celălalt stat membru (în speță, Germania) omite să respecte (prin analogie) un termen prevăzut la articolul 24 alineatul (2) din Regulamentul [Dublin III], existența unei cereri de azil prezentate în celălalt stat membru (în speță, Germania) înainte de transfer are același statut precum depunerea unei noi cereri de azil în temeiul articolului 24 alineatul (3) din Regulamentul [Dublin III]? d) În cazul în care celălalt stat membru (în speță, Germania) omite să respecte un termen prevăzut la articolul 24 alineatul (2) din Regulamentul [Dublin III] (prin analogie), străinul nu depune o nouă cerere de azil, iar litispendența unei cereri de azil prezentate în celălalt stat membru (în speță, Germania) înainte de transfer are același statut precum prezentarea unei noi cereri de azil în temeiul articolului 24 alineatul (3) din Regulamentul [Dublin III], celălalt stat membru (în speță, Germania) poate să solicite statului responsabil inițial (în speță, Italia) reprimirea străinului, fără obligația de a respecta un anumit termen, sau să îl transfere pe acesta în statul membru respectiv fără să fi prezentat în prealabil o cerere de reprimire în acest stat membru?”