34

În aceste condiții, Gerechtshof te Amsterdam a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare: „1) Un serviciu care constă în difuzarea [unui pachet de bază accesibil prin cablu], pentru a cărui furnizare sunt percepute atât costuri de transmisie, cât și un cuantum aferent (repercutării) remunerației achitate către organismele de radioteleviziune și societățile de gestiune colectivă a drepturilor de autor pentru difuzarea conținuturilor emisiilor radio‑TV ale acestora, intră în domeniul de aplicare material al NCR? 2) a) Având în vedere liberalizarea sectorului telecomunicațiilor și obiectivele NCR, inclusiv procedura strictă de coordonare și de consultare prevăzută în acest cadru, care trebuie realizată înainte ca o [ANR] să dobândească competența (exclusivă) de a interveni în privința prețurilor pentru utilizatorii finali prin intermediul unei măsuri de control al prețurilor, comuna rămâne competentă (datoare) să protejeze interesele generale ale locuitorilor săi, intervenind prin intermediul unei clauze [tarifare]? b) În cazul unui răspuns negativ, NCR se opune utilizării clauzei [tarifare] stipulate de comună în contractul de vânzare a întreprinderii sale de teledistribuție prin cablu? În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 2) [literele a) și b)]: 3) O autoritate publică precum comuna, care se află într‑o situație ca aceea din speță, are (de asemenea) obligația de loialitate față de Uniune în cazul în care, la momentul încheierii și apoi al aplicării clauzei [tarifare], nu acționează în exercitarea unei misiuni publice, ci în cadrul unei competențe de drept privat [a se vedea de asemenea întrebarea 6) litera a)]? 4) În cazul în care este aplicabil NCR și comuna are obligația de loialitate față de Uniune: a) Obligația de loialitate față de Uniune coroborată cu NCR sau cu obiectivele acestuia, inclusiv cu procedura strictă de coordonare și de consultare prevăzută în acest cadru, care trebuie realizată înainte ca o [ANR] să dobândească competența de a interveni, prin intermediul unei măsuri de control al prețurilor, în privința tarifelor aplicate utilizatorului final, se opune utilizării de către comună a clauzei [tarifare]? b) În cazul unui răspuns negativ, răspunsul la întrebarea 4) litera a) este diferit în ceea ce privește perioada ulterioară exprimării de către Comisie, în scrisoarea sa [«letter of serious doubt»], a unor îndoieli serioase în legătură cu compatibilitatea controlului prețurilor propus de OPTA cu obiectivele NCR cuprinse în articolul 8 din Directiva‑cadru și în urma căreia OPTA a renunțat la adoptarea acestei măsuri? 5) a) Articolul 101 TFUE reprezintă o dispoziție de ordine publică pe care instanța națională trebuie să o aplice din oficiu în sensul articolelor 24 și 25 din Codul de procedură civilă olandez, depășind cadrul litigiului? b) În cazul unui răspuns afirmativ, care sunt faptele prezentate în procedură în cazul cărora instanța trebuie să verifice din oficiu aplicabilitatea articolului 101 TFUE? Instanța are această obligație și în cazul în care controlul efectuat de instanță, după ce părților li s‑a acordat permisiunea de a se exprima în această privință, conduce (eventual) la completarea faptelor în sensul articolului 149 din Codul de procedură civilă olandez? 6) În măsura în care articolul 101 TFUE trebuie aplicat depășind limitele litigiului trasate de părți și din perspectiva obiectivelor NCR, a aplicării acestuia de OPTA și de Comisie, precum și a apropierii noțiunilor «putere semnificativă pe piață» și «definirea piețelor relevante», utilizate în NCR, de alte noțiuni similare din dreptul concurenței al Uniunii, pe baza situației prezentate în prezenta procedură, se pun următoarele întrebări: a) La vânzarea întreprinderii sale de teledistribuție prin cablu și în cadrul convenției [tarifare] încheiate în acest context, comuna trebuie considerată întreprindere în sensul articolului 101 TFUE [a se vedea de asemenea întrebarea 3)]? b) Conform Comunicării Comisiei privind acordurile de importanță minoră care nu restrâng în mod semnificativ concurența în sensul articolului 81 alineatul (1) [CE] (de minimis) (JO 2001, C 368, p. 13, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 27, punctul 11), clauza [tarifară] trebuie considerată o restricție gravă (restricție flagrantă) în sensul articolului 101 alineatul (1) litera (a) TFUE? În cazul unui răspuns afirmativ, există deja, pentru acest motiv, o restricție gravă a concurenței în sensul articolului 101 alineatul (1) TFUE? În cazul unui răspuns negativ, împrejurările amintite [...] la întrebarea 6) litera d) prezintă relevanță pentru răspuns? c) În cazul în care clauza [tarifară] nu reprezintă o restricție gravă, aceasta are drept scop (deja) o restrângere a concurenței întrucât: — [NMa] a ajuns la concluzia că, prin impunerea unor tarife (mai mari) pentru prestarea de servicii identice cu difuzarea [unui pachet de bază accesibil prin cablu] pe aceeași piață, UPC nu a abuzat de poziția sa dominantă; — în «letter of serious doubt», Comisia a exprimat îndoieli serioase față de compatibilitatea unei intervenții (prealabile) asupra tarifelor aplicate utilizatorului final (prin intermediul controlului tarifelor) pentru servicii precum difuzarea [unui pachet de bază accesibil prin cablu] de către UPC cu obiectivele definite la articolul 8 din Directiva‑cadru? Împrejurarea că, în urma «letter of serious doubt», OPTA a renunțat la controlul prețurilor este relevantă pentru răspuns? d) Având în vedere (de asemenea) că: — în conformitate cu NCR, UPC trebuie considerată drept întreprindere cu o putere semnificativă pe piață (Comunicarea de minimis, punctul 7); — aproape toate comunele olandeze care și‑au cedat în anii '90 întreprinderile de teledistribuție prin cablu unor operatori de cablu – printre care și UPC – și‑au rezervat în aceste contracte competențe de stabilire a tarifelor pentru pachetul de bază [accesibil prin cablu] (Comunicarea de minimis, punctul 8), un contract care cuprinde o clauză [tarifară] reprezintă o restricție gravă a concurenței în sensul articolului 101 alineatul (1) TFUE? e) Având în vedere că: — în conformitate cu NCR, UPC trebuie considerată întreprindere cu o putere semnificativă pe piață; — OPTA a realizat procedura de consultare europeană care, potrivit NCR, trebuie efectuată în cazul în care o măsură planificată va avea efecte asupra comerțului dintre statele membre în privința unei măsuri de control al prețurilor în cadrul serviciilor precum difuzarea [unui] pachet de bază [accesibil] prin cablu de către operatorul de cablu cu o putere semnificativă pe piață, de exemplu UPC; — valoarea contractului era la acel moment de 51 de milioane de florini olandezi (NLG), aproximativ 23 de milioane de euro; — aproape toate comunele olandeze care și‑au cedat în anii '90 întreprinderile de teledistribuție prin cablu unor operatori de cablu – printre care și UPC – și‑au rezervat în aceste contracte competențe pentru stabilirea tarifelor pentru pachetul de bază [accesibil prin cablu], contractul care cuprinde o clauză [tarifară] trebuie considerat că este de natură să aducă atingere semnificativă comerțului dintre statele membre în sensul articolului 101 alineatul (1) TFUE și în conformitate cu Orientările privind conceptul de efect asupra comerțului din articolele 81 [CE] și 82 [CE] din tratat (JO 2004, C 101, p. 81, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 149)? 7) Având în vedere NCR și îndoielile serioase exprimate de Comisie în «letter of serious doubt» cu privire la compatibilitatea unei intervenții (ex ante) asupra tarifelor aplicabile utilizatorului final cu obiectivele legislației din materia concurenței, instanța națională mai este autorizată să constate în temeiul articolului 101 alineatul (3) TFUE inaplicabilitatea unei clauze [tarifare] interzise conform articolului 101 alineatul (1) TFUE? Împrejurarea că, în urma «letter of serious doubt», OPTA a renunțat la controlul planificat al prețurilor este relevantă pentru răspuns? 8) Având în vedere împrejurările din momentul încheierii contractului (etapa inițială de liberalizare a sectorului telecomunicațiilor) și evoluțiile ulterioare din cadrul sectorului telecomunicațiilor, inclusiv intrarea în vigoare a NCR, precum și îndoielile serioase exprimate de Comisie cu privire la adoptarea unei măsuri de control al prețurilor, sancțiunea nulității prevăzută la articolul 101 alineatul (2) TFUE permite o relativizare a aplicării sale în timp?”