21

Articolele 6-8 din OEPS urmăreau finanțarea de către stat a plății costurilor incompatibile cu piața aferente proiectelor privind încălzirea urbană și instalația Demkolec pentru perioada de după 1 ianuarie 2001. Acestea aveau următorul cuprins: „Articolul 6 1. Ministrul fixează în fiecare an, timp de maximum 10 ani, un tarif suplimentar pe care îl datorează toți clienții, cu excepția operatorilor de rețea. 2. Tariful suplimentar este stabilit pentru prima dată în termen de patru săptămâni de la data intrării în vigoare a prezentului articol. Tariful suplimentar aplicabil pentru următorii nouă ani se fixează înainte de data de 1 octombrie a fiecărui an anterior celui avut în vedere pentru noul tarif. 3. Tariful suplimentar reprezintă un procent din suma totală datorată de un client pentru transportul energiei electrice până la locul său de racordare și pentru prestarea serviciilor furnizate de sistem. 4. Tariful suplimentar nu poate depăși 10 % din valoarea indicată la alineatul 3. 5. Ministrul stabilește acest tarif suplimentar în conformitate cu dispozițiile adoptate prin decretul ministerial care prevede, în fiecare caz, că nu se acordă niciun subsidiu pentru finanțarea costurilor pentru care s-a alocat o sumă sub forma unei subvenții sau a unei norme de natură fiscală. Dacă se dovedește a fi necesar pentru a se conforma interpretării sugerate de Comisie […], ministrul poate modifica temeiul menționat la al treilea alineat, pe baza căruia se datorează tariful suplimentar în cauză. Articolul 7 Venitul din prețul suplimentar este destinat subvenționării: a. costurilor generate de acordurile privind încălzirea urbană încheiate între întreprinderile de producție și furnizori înainte de abrogarea [EW] 1989, în măsura în care proiectele vizate de acordurile respective fuseseră deja întreprinse anterior acestei date; b. costurilor aferente cesiunii și transferului acțiunilor societății n.v. Demkolec sau al instalației experimentale de gazeificare a cărbunelui Demkolec și c. costurilor legate de încasarea acestui tarif suplimentar de către administratorii de rețea. Articolul 8 1. Conform dispozițiilor care trebuie adoptate de ministru, subvenția menționată la articolul 7 se acordă următoarelor persoane: a. persoanele juridice care suportă costurile menționate la articolul 7 litera a, costuri pentru care fiecare persoană juridică percepe anual această sumă care este conformă cu costurile suportate în cursul anului în cauză, costuri care sunt calculate prin aplicarea metodei riscurilor legate de prețul combustibilului, care ține cont de producția de căldură pe proiect; b. persoanele care suportă costurile menționate la articolul 7 litera b. 2. Ministrul acordă subvenția persoanelor juridice menționate la alineatul 1 litera a numai după efectuarea împreună cu acestea a unei estimări a costurilor menționate la articolul 7 litera a, care sunt în sarcina acestora pentru anul în cauză; în acest scop, persoanele juridice vizate declară întreaga cantitate de căldură produsă, exprimată ca total anual. 3. Ministrul acordă subvenția persoanelor juridice menționate la alineatul 1 litera b numai după cesiunea sau transferul de către persoanele juridice vizate a acțiunilor societății n.v. Demkolec sau al instalației experimentale de gazeificare a cărbunelui Demkolec și numai după efectuarea împreună cu acestea a unei estimări a costurilor pe care acestea trebuie să le suporte în legătură cu cesiunea sau cu transferul acțiunilor respective sau al instalației. 4. Decretul ministerial menționat la alineatul 1 din prezentul articol prevede, în fiecare caz, că nu se acordă nicio subvenție pentru finanțarea costurilor pentru care s-a alocat o sumă sub forma unui subsidiu sau a unei norme de natură fiscală. 5. Termenul menționat la începutul articolului 7 poate fi prelungit prin decret ministerial, dacă există acordul Comisiei […] în temeiul articolului 88 CE, cu o perioadă care să țină cont de durata rămasă pentru derularea acordurilor menționate la articolul 7 litera a.”