ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
54.

Spre deosebire de Comisie, considerăm că aspectul dacă domnul Rothwangl a avut o legătură suficient de strânsă cu Țările de Jos în perioada de referință nu este un criteriu relevant. O asemenea condiție nu rezultă din formularea articolului 94 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1408/71. De asemenea, în opinia noastră, nici articolul 13 alineatul (2) litera (c) nu este relevant. Această dispoziție are ca unic obiect stabilirea legislației naționale aplicabile persoanelor care desfășoară o activitate salariată la bordul unei nave sub pavilionul unui stat membru. Ca atare, articolul 13 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 1408/71 nu stabilește condițiile existenței dreptului sau a obligației de afiliere la un regim de securitate socială sau la o ramură sau alta a unui asemenea regim. Legislația fiecărui stat membru este cea care trebuie să stabilească aceste condiții ( 38 ). În prezenta cauză, nu se contestă faptul că domnul Rothwangl intra sub incidența normelor olandeze atunci când lucra pentru HAL și că nu a fost asigurat potrivit normelor menționate. Astfel, el nu a realizat o perioadă de asigurare în sensul articolului 94 alineatul (2).
59.

În ceea ce privește „tutunurile brute sau neprelucrate”, notele explicative aferente poziției 2401 din NC fac trimitere la punctul 1 din Notele explicative aferente poziției 2401. Acestea conțin, în versiunile lor autentice în limbile franceză și engleză, următoarele indicații privind clasificarea în ceea ce privește noțiunea „tutunuri brute sau neprelucrate”: „Le tabac à l’état naturel sous forme de plantes entières ou de feuilles et les feuilles séchées ou fermentées, ces feuilles pouvant être entières ou écôtées, rognées ou non, brisées ou découpées même sous une forme régulière, mais à la condition qu’il ne s’agisse pas d’un produit prêt à être fumé” ( 22 ). „Unmanufactured tobacco in the form of whole plants or leaves in the natural state or as cured or fermented leaves, whole or stemmed/stripped, trimmed or untrimmed, broken or cut (including pieces cut to shape, but not tobacco ready for smoking)” ( 23 ).
143.

În al treilea rând, nici argumentele prezentate de societățile Telefónica nu permit să se observe că Tribunalul a procedat la constatări care contravin în mod vădit conținutului articolului 2 alineatul 2 din Legea nr. 8/2009. În ceea ce privește expunerea de motive a legii menționate, acesta nu are nicidecum forță obligatorie, iar extrasul depus de societățile Telefónica nu permite în mod vădit excluderea unei contribuții suplimentare din partea statului spaniol. În plus, în opinia noastră, nu are importanță dacă este o ipoteză secundară. Tribunalul menționează existența unei astfel de ipoteze cu elemente suficiente pentru a ajunge la concluzia cuprinsă la punctul 101 din hotărârea atacată, potrivit căreia statul spaniol are obligația de a completa diferența dintre sursele financiare de care dispune RTVE și toate costurile necesare pentru îndeplinirea obligațiilor sale de serviciu public.
46.

Articolul 12 alineatul (2) litera (c) din Directiva condiții reflectă și extinde ușor formularea de la articolul 1 F litera (c) din Convenția de la Geneva. Se recunoaște faptul că expresia „acte contrare scopurilor și principiilor Organizației Națiunilor Unite” de la articolul 1 F litera (c) este vagă și neclară ( 33 ). Analizată în mod izolat, natura largă a scopurilor și principiilor Organizației Națiunilor Unite oferă puține orientări referitoare la tipul de acte care privează o persoană de statutul de refugiat. Această formulare nu stabilește cu precizie domeniul de aplicare al articolului 1 F litera (c). Ea nu definește nici tipul de act care ar putea intra în această categorie sau persoanele care ar putea comite asemenea acte.
44.

În definitiv, dacă am propune declararea inadmisibilității acțiunii din acest motiv, am proceda într‑o manieră extrem de formalistă și am da dovadă de o rigoare greșit înțeleasă.
6.

Articolul 3 prevedea în special: „(1) Statele membre garantează că: (a) dobânda prevăzută la litera (d) devine exigibilă din ziua următoare datei sau încheierii termenului de plată fixat în contract; (b) dacă data sau termenul de plată nu este fixat în contract, dobânda devine exigibilă în mod automat, fără a fi necesară o notificare: (i) după 30 de zile de la data primirii de către debitor a facturii sau a unei cereri echivalente de plată sau […] (c) creditorul are dreptul la dobândă pentru întârzierea efectuării plăților în măsura în care: (i) și‑a îndeplinit obligațiile contractuale și legale; (ii) nu a primit suma datorată la timp, cu excepția cazurilor în care debitorul nu este răspunzător pentru întârziere; (d) nivelul dobânzii pentru întârzierea efectuării plăților («dobânda legală»), pe care debitorul este obligat să o plătească, este suma dintre rata dobânzii aplicate de Banca Centrală Europeană celei mai recente operațiuni importante de refinanțare realizate înainte de prima zi calendaristică a semestrului anual în cauză («rata de referință») și cel puțin șapte puncte procentuale («marja»), dacă contractul nu prevede altfel […]; (e) cu excepția cazurilor în care debitorul nu este răspunzător pentru întârziere, creditorul are dreptul de a solicita o compensație rezonabilă de la debitor pentru toate costurile de recuperare angajate datorită întârzierii în efectuarea plăților a celui din urmă. Astfel de costuri de recuperare respectă principiile transparenței și proporționalității cu privire la debitul în cauză. Statele membre pot, cu respectarea principiilor menționate mai sus, să fixeze sume maxime ale costurilor de recuperare pentru diferite niveluri ale datoriei. […] (3) Statele membre garantează că un acord asupra datei plății sau a consecințelor întârzierii în efectuarea plăților care nu respectă dispozițiile alineatului (1) literele (b)-(d) și ale alineatului (2) fie nu este aplicabil, fie generează dreptul de a cere despăgubiri, dacă, ținând cont de toate circumstanțele cazului, inclusiv practicile și uzanțele comerciale și natura produselor, este extrem de inechitabil pentru creditor. Pentru a determina dacă un acord este extrem de inechitabil pentru creditor se ia în considerare, inter alia, dacă debitorul are motive obiective de derogare de la dispozițiile alineatului (1) literele (b)-(d) și ale alineatului (2). Dacă se constată că un astfel de acord este extrem de inechitabil, se aplică dispozițiile legale, cu excepția cazurilor în care instanțele naționale stabilesc clauze diferite care sunt echitabile. (4) Statele membre garantează că, în interesul creditorilor și al concurenților, există mijloace adecvate și eficiente pentru a stopa aplicarea unor clauze extrem de inechitabile în înțelesul alineatului (3). […]”
1.

În anii precedenți, strategiile de eludare a impozitării de către grupurile internaționale au preocupat intens comunitatea internațională. O modalitate clasică de deplasare a profiturilor dintr‑un stat în altul prin care se reduce fiscalitatea este finanțarea filialelor nerezidente prin împrumuturi în locul de aporturi la capitalul propriu. Acest lucru are drept consecință faptul că profitul unei filiale este parțial sustras impozitării în statul de reședință al acesteia, profit care ar butea fi supus unui tratament fiscal, eventual mai favorabil, în statul în care are sediul societatea‑mamă sub formă de venituri din dobânzi.
69.

După cum am arătat, terțul la care face referire Bundesgerichtshof (Curtea Federală de Justiție) este un furnizor de acces la rețea. Acesta este, fără îndoială, terțul la care este cel mai rezonabil să credem că apelează furnizorul de servicii pentru a obține informațiile suplimentare necesare, în cazul în care dorește să identifice în modul cel mai eficient, practic și direct utilizatorul care a accesat pagina sa web prin intermediul adresei IP dinamice. Acesta nu este în niciun caz un terț ipotetic, necunoscut și inaccesibil, ci un personaj principal în rețeaua de internet, despre care se cunoaște cu certitudine că se află în posesia informațiilor de care are nevoie furnizorul de servicii pentru identificarea unui utilizator. De fapt, potrivit instanței de trimitere, acesta este terțul concret la care dorește să apeleze pârâta din procedura principală pentru a obține informațiile suplimentare de care are nevoie.
82.

De altfel, însuși principiul retroactivității in mitius nu ni se pare aplicabil în speță. Astfel, în mod tradițional, acest principiu își găsește aplicarea în sfera conflictelor de legi în timp, iar nu, precum în speță, în sfera conflictelor de legi în spațiu. Fără îndoială, principiul respectiv ar trebui deci să fie aplicat dacă, în urma unei modificări a legii penale daneze, infracțiunea săvârșită de domnul Ognyanov ar fi scoasă de sub incidența legii menționate ulterior condamnării acestuia, în timpul executării pedepsei. În aceste condiții, autoritățile judiciare bulgare nu ar avea altă opțiune decât să pună în libertate persoana în cauză. În schimb, dacă legea bulgară ar fi cea care ar scoate de sub incidența legii penale fapta săvârșită de persoana în cauză, avem mari îndoieli că acest lucru ar duce, ipso facto, la eliberarea respectivei persoane. Astfel, fapta respectivă este pedepsită de legea daneză din cauza unei tulburări a ordinii publice daneze care nu intră în domeniul de aplicare al legii bulgare. În plus, este interesant să semnalăm că o astfel de ipoteză ar avea ca efect imposibilitatea realizării transferului în lumina articolului 3 alineatul (1) litera (e) din Convenția asupra transferării.
38.

PGE susține că, în cazul în care Comisia a analizat compatibilitatea unui ajutor public cu piața comună, instanța națională nu are competența să verifice dacă acest ajutor respectă principiile Metodologiei costurilor irecuperabile. În caz contrar, s‑ar aduce atingere competenței exclusive a Comisiei în temeiul articolului 108 TFUE și, în prezenta cauză, instanța națională ar putea ignora de facto Decizia 2009/287, posibilitate care este interzisă în mod expres de punctele 16, 17 și 20 din Comunicarea Comisiei privind aplicarea normelor referitoare la ajutoarele de stat de către instanțele naționale ( 6 ). Sub rezerva faptului că, în cazul existenței unor îndoieli cu privire la interpretarea Deciziei 2009/287, instanța națională poate utiliza Metodologia costurilor irecuperabile ca instrument de interpretare în vederea soluționării acestora, aceasta nu are posibilitatea să contrazică decizia respectivă prin hotărârile pronunțate.
72.

Or, la o analiză mai amănunțită a clauzei referitoare la emisii de la articolul 4 alineatul 4 litera (d) din Convenția de la Århus, devine evident că o limitare a emisiilor la cele care rezultă din instalații este chiar incompatibilă cu scopul urmărit, întrucât, în acest cadru, informațiile privind emisiile poluante relevante pentru protecția mediului trebuie dezvăluite. Din perspectiva protecției mediului, nu are nicio relevanță împrejurarea că emisiile rezultă sau nu rezultă din instalații. E suficient să evocăm în acest context emisiile din activitățile de transport ( 30 ). În mod corespunzător, chiar înainte de trimiterea la definiția emisiilor din Directiva privind emisiile industriale, ghidul prevede și că, în principiu, orice informație referitoare la emisii ar trebui să intre sub incidența clauzei referitoare la emisii din convenție ( 31 ).
15.

Principalul pârât din litigiul național este autoritatea națională competentă – Secretary of State for Business, Innovation and Skills. Alte două instituții au fost autorizate să intervină în litigiul național: British Union for the Abolition of Vivisection, în prezent Cruelty Free International (denumită în continuare „CFI”) și European Coalition to End Animal Experiments (denumită în continuare „ECEAE”), (denumite în continuare, împreună, „intervenientele”).
8.

Trimiterea preliminară din prezenta cauză se referă în principal la interpretarea Deciziei 2011/5/CE a Comisiei din 28 octombrie 2009 (care privește aspectele legate de ajutoare de stat ale unei scheme fiscale spaniole speciale care prevede amortizarea fiscală a fondului comercial financiar rezultat din achiziționarea de titluri de participare străine) astfel cum a fost aplicată de Regatul Spaniei ( 9 ). Trimiterea pune de asemenea în discuție validitatea deciziei Comisiei de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE cu privire la ajutorul de stat SA.35550 (13/C) (ex 13/NN, ex 12/CP) – Amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine ( 10 ) și a Deciziei (UE) 2015/314 a Comisiei din 15 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.35550 (ex. 13/C) (ex 13/NN) (ex 12/CP) pus în aplicare de Spania – Schema referitoare la amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine [notificată cu numărul C(2014) 7280] ( 11 ).
40.

Prin scrisoarea transmisă Comisiei la 17 aprilie 2013, Regatul Belgiei a arătat, mai întâi, ca răspuns la solicitarea Comisiei, că plafoanele naționale privind ajutorul de minimis pentru producția primară erau departe de a fi atinse, din moment ce, între anii 2004 și 2006, dintre cei 22077000 de euro autorizați, era posibilă plata a încă 18737738 de euro. Pentru categoriile de beneficiari indicate în decizia în litigiu, acesta a arătat că plafonul de minimis era, în orice caz, mult mai ridicat, și anume de 200000 de euro pentru trei ani pe operator în loc de 3000 de euro. În continuare, Regatul Belgiei a indicat că valoarea medie cu care a fost depășită suma de 40 de euro autorizată, în speță 12,34 euro, repartizată între cele șase sectoare vizate (2,06 euro pe sector) și aplicată numărului mediu de bovine sacrificate în fiecare an, în speță 380738 de animale, era de natură să stabilească faptul că, oricare ar fi ipoteza avută în vedere, pragul de minimis nu era atins, în măsura în care pragul menționat putea fi depășit doar în cazul exploatațiilor care sacrificaseră peste 1458 de animale într‑un an. În sfârșit, Regatul Belgiei a subliniat că ultima legătură înregistrată între un animal testat și o instalație de creștere a animalelor nu implică în mod necesar că această instalație este și un beneficiar al ajutorului, întrucât, în perioada de opt zile anterioară sacrificării, proprietarul animalului se poate schimba fără a fi necesară înregistrarea acestui fapt în bazele de date.
26.

În al doilea rând, procedurile EU Pilot și procedura de constatare a neîndeplinirii obligațiilor în temeiul articolului 258 TFUE, în special faza sa precontencioasă, prezintă similarități care justifică aplicarea unei abordări comune în cele două cazuri. Or, aceste similarități primează în raport cu orice diferențe ( 30 ). Ambele proceduri permit Comisiei să își exercite mai bine rolul de gardian al tratatelor. Procedurile EU Pilot și procedura de constatare a neîndeplinirii obligațiilor au ca scop să garanteze respectarea dreptului Uniunii, dând statului membru în cauză posibilitatea să își susțină motivele de apărare și să evite dacă este posibil recurgerea la o procedură jurisdicțională. În ambele cazuri, revine Comisiei, atunci când consideră că un stat membru nu și‑a îndeplinit obligațiile, sarcina de a evalua oportunitatea introducerii unei acțiuni împotriva statului menționat ( 31 ). De asemenea, procedurile sunt de natură bilaterală, între Comisie și statul membru în cauză ( 32 ). În sfârșit, deși procedura EU Pilot nu este sub toate aspectele echivalentă cu o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor, ea poate să conducă la deschiderea de către Comisie a procedurii prevăzute la articolul 258 TFUE, întrucât Comisia poate, la finalul unei proceduri EU Pilot, să inițieze în mod formal cercetarea încălcării prin intermediul unei scrisori de punere în întârziere și eventual să sesizeze Curtea în vederea constatării de către aceasta din urmă a neîndeplinirii obligațiilor de către statul membru în cauză. În aceste împrejurări, divulgarea unor documente în cadrul procedurii EU Pilot ar fi de natură să afecteze faza următoare, și anume procedura de constatare a neîndeplinirii obligațiilor. În plus, deși Comisia avea obligația să acorde accesul la informații sensibile furnizate de statele membre și să evidențieze argumentele în apărare ale acestora din urmă în cadrul procedurii EU Pilot, statele membre ar putea fi reticente în a le împărtăși inițial ( 33 ).
17.

Ea a colaborat, printre altele, la întocmirea declarației de TVA pentru anul 2010, a societății C Ltd. Totuși, prin decizia din 12 martie 2012, Finanzamt Hannover‑Nord (administrația fiscală Hanovra‑Nord) a refuzat recunoașterea reclamantei ca împuternicită a C Ltd, în temeiul articolului 80 alineatul 5 din Codul fiscal, pentru motivul că aceasta nu ar fi autorizată să acorde cu titlu profesional asistență în materie fiscală.
169.

Consiliul, după ce a considerat că «aceste acte intră sub incidența articolului 1 alineatul (3) literele (a), (b), (c), (f) și (g) din Poziția comună 2001/931 și au fost comise pentru atingerea scopurilor menționate la articolul 1 alineatul (3) [punctele] (i) și (iii) din poziția comună menționată» și că «[LTTE] intră sub incidența articolului 2 alineatul (3) [punctul] (i) din Regulamentul nr. 2580/2001» (al treilea și al patrulea paragraf ale expunerilor de motive ale regulamentelor atacate), menționează decizii pe care autoritățile britanice și indiene le‑ar fi adoptat în anul 1992, în anul 2001 și în anul 2004, împotriva LTTE [inclusiv două decizii ale Regatului Unit. Una dintre ele este a Secretary of State for the Home Department (ministrul de interne) (denumit în continuare «Home Secretary») din 29 martie 2001, dispunând scoaterea în afara legii a LTTE ca organizație implicată în terorism potrivit UK Terrorism Act 2000 (denumit în continuare «ordinul din 2001 de scoatere în afara legii»)] (al cincilea și al șaselea paragraf al expunerilor de motive ale Regulamentelor de punere în aplicare nr. 83/2011-125/2014), precum și în anul 2012 (al șaselea și al șaptelea paragraf al expunerii de motive a Regulamentului de punere în aplicare nr. 790/2014).
38.

Mai întâi, este consacrat faptul că interesul de a exercita acțiunea, care constituie condiția esențială și primordială a oricărei acțiuni în justiție a unui reclamant diferită de calitatea procesuală ( 18 ), trebuie, în raport cu obiectul acțiunii, să existe la momentul introducerii acesteia sub sancțiunea inadmisibilității. Acest obiect al litigiului trebuie să existe în continuare, ca și interesul de a exercita acțiunea, până la pronunțarea hotărârii judecătorești, sub sancțiunea nepronunțării asupra fondului, ceea ce presupune ca acțiunea să fie susceptibilă, prin rezultatul său, să aducă un beneficiu părții care a formulat‑o. În această privință, menținerea interesului unui reclamant de a exercita acțiunea trebuie să fie apreciată in concreto, ținând seama în special de consecințele nelegalității pretinse și de natura prejudiciului pretins suferit ( 19 ). Curtea încearcă să rețină o accepțiune prea restrictivă a acestui interes.
25.

În schimb, reglementările privind impozitarea utilizării unor bunuri în interes propriu nu se referă la dreptul de deducere a TVA‑ului, ci supun TVA‑ului utilizarea bunului în interes propriu, fără să aducă atingere dreptului de deducere a TVA‑ului acordat anterior. Astfel, articolul 26 alineatul (1) litera (a) din Directiva TVA se referă la utilizarea în interes propriu a unui bun care continuă să facă parte din patrimoniul întreprinderii ( 6 ), în timp ce faptele generatoare prevăzute la articolul 16 și la articolul 18 litera (c) se referă la transferul unui bun din patrimoniul întreprinderii în patrimoniul privat al unei persoane impozabile. În cadrul activității curente, astfel de transferuri sunt impozitate în mod obligatoriu ca utilizare în interes propriu în temeiul articolului 16 din Directiva TVA. În plus, articolul 18 litera (c) oferă statelor membre posibilitatea impozitării transferului unui bun rezultat în urma încetării activității economice din patrimoniul întreprinderii în patrimoniul privat ( 7 ).
14.

Articolul 15 alineatul 2 din Legea privind dreptul de autor și drepturile conexe [Gesetz über Urheberrecht und verwandte Schutzrechte (Urheberrechtgesetz) din 9 septembrie 1965 ( 6 ), în versiunea aplicabilă la data la care au avut loc faptele din cauza principală, are următorul cuprins: „Autorul are […] dreptul exclusiv de a comunica publicului opera sa sub o formă nematerială (dreptul de comunicare publică). Dreptul de comunicare publică cuprinde în special: 1. dreptul de prezentare, de executare și de reprezentare (articolul 19); 2. dreptul de punere la dispoziția publicului (articolul 19a); 3. dreptul de radiodifuziune (articolul 20); 4. dreptul de comunicare prin intermediul unor suporturi vizuale sau sonore (articolul 21); 5. dreptul de a comunica emisiuni de radio și de a le pune la dispoziția publicului (articolul 22).”
16.

În luna noiembrie 2013, administratorul societății Innova Vital a adresat, exclusiv unor medici desemnați nominal, o scrisoare potrivit căreia acest supliment alimentar ar contribui la prevenirea unor boli provocate de un nivel insuficient de vitamina D, care avea următorul cuprins: „Cunoașteți situația: 87 % dintre copiii din Germania au un nivel de vitamina D în sânge mai mic de 30 ng/ml. Potrivit Societății Germane de Nutriție [Deutsche Gesellschaft für Ernährung, DGE], această valoare ar trebui să se situeze mai degrabă între 50 și 75 ng/ml. Astfel cum au arătat deja numeroase studii, vitamina D contribuie în mod semnificativ la prevenirea mai multor boli, precum dermatita atopică, osteoporoza, diabetul zaharat și MS‑ul [scleroza multiplă]. Potrivit acestor studii, un nivel prea scăzut de vitamina D încă din copilărie este responsabil în parte de apariția ulterioară a acestor patologii. […] În calitate de medic specializat în imunologie, am reflectat la această problemă și am realizat o emulsie de vitamina D3 (Innova Mulsin® D3), care poate fi administrată sub formă de picături. […] Avantajele emulsiilor Mulsin®: […] — Prevenirea sau eliminarea rapidă a carențelor (80 % din populație este descrisă ca având carență de vitamina D3 în timpul iernii) […] Condițiile privind comanda directă, precum și material informativ gratuit pentru cabinetul dumneavoastră pot fi obținute la numărul […].” ( 6 )