ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Cauza C‑628/15

The Trustees of the BT Pension Scheme

împotriva

Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

[cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)]

„Trimitere preliminară – Libera circulație a capitalurilor – Articolul 63 TFUE – Domeniu de aplicare – Legislație fiscală a unui stat membru – Impozit pe profit – Credit fiscal – Fond de pensii – Refuz de a acorda dreptul la un credit fiscal acționarilor care nu sunt plătitori de impozit pe veniturile din investiții, pentru dividendele provenite din venituri obținute în străinătate – Interpretarea Hotărârii din 12 decembrie 2006, Test Claimants in the FII Group Litigation (C‑446/04, EU:C:2006:774) – Credit fiscal reținut în mod nelegal – Căi de atac”

Sumar – Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 septembrie 2017

Libera circulație a capitalurilor și libertatea plăților–Restricții–Legislație fiscală–Impozitarea dividendelor–Credit fiscal–Legislație națională care nu permite acordarea dreptului la un credit fiscal acționarilor care nu sunt plătitori de impozit pe veniturile din investiții pentru dividendele provenite din venituri obținute în străinătate–Inadmisibilitate (art. 21 TFUE) Libera circulație a capitalurilor și libertatea plăților–Dispozițiile tratatului–Domeniu de aplicare–Distribuire de dividende acționarilor rezidenți de către o societate rezidentă–Tratament fiscal defavorabil aplicat dividendelor provenite din profiturile încasate de societatea rezidentă de la o societate nerezidentă–Includere (art. 63 TFUE) Libera circulație a capitalurilor și libertatea plăților–Restricții–Legislație fiscală–Impozitarea dividendelor–Credit fiscal–Legislație națională care nu permite acordarea dreptului la un credit fiscal acționarilor care nu sunt plătitori de impozit pe veniturile din investiții pentru dividendele provenite din venituri obținute în străinătate–Inadmisibilitate–Drept de rambursare a taxelor percepute cu încălcarea dreptului Uniunii–Obligația statului membru de a prevedea căi de atac care să permită acționarilor care nu sunt plătitori de impozit să își valorifice drepturile conferite prin articolul 63 TFUE–Cerințe–Modalități–Aplicarea dreptului național–Limite–Respectarea principiilor echivalenței și efectivității (art. 21 TFUE) Libera circulație a capitalurilor și libertatea plăților–Restricții–Legislație fiscală–Impozitarea dividendelor–Credit fiscal–Legislație națională care nu permite acordarea dreptului la un credit fiscal acționarilor care nu sunt plătitori de impozit pe veniturile din investiții pentru dividendele provenite din venituri obținute în străinătate–Inadmisibilitate–Scutirea acționarilor menționați de impozitul pe veniturile din dividende–Încălcare a dreptului Uniunii care nu este, potrivit instanței de trimitere, suficient de gravă–Posibilitatea compensării inexistenței unui credit fiscal pentru un astfel de acționar–Lipsa incidenței (art. 21 TFUE)
Articolul 3 punctul 15 din Regulamentul nr. 1907/2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH) impune îndeplinirea a trei condiții pentru ca utilizarea unei substanțe să poată fi considerată ca intermediar. Prima dintre aceste condiții ține de finalitatea urmărită la producerea și la utilizarea unei substanțe ca intermediar, aceasta constând în transformarea respectivei substanțe în alta. A doua condiție privește mijlocul tehnic prin care are loc această transformare, și anume un proces chimic denumit „sinteză”. A treia condiție restrânge sfera noțiunii „intermediar” la utilizările unei substanțe care rămân în cadrul unui mediu controlat, care poate fi sau dispozitivul în interiorul căruia are loc sinteza, sau locul de producere în interiorul căruia are loc producerea și sinteza ori către care este transportată această substanță.

Având în vedere că finalitatea urmărită la fabricarea și la utilizarea unei substanțe este de a o transforma în alta, prima dintre cele trei condiții care decurg din articolul 3 punctul 15 din Regulamentul nr. 1907/2006 pentru a califica o substanță drept „intermediar” este îndeplinită. Astfel, articolul 3 punctul 15 din regulamentul menționat nu conține niciun criteriu suplimentar care să permită să se efectueze o diferențiere în funcție de caracterul principal sau accesoriu al acestei finalități și nici să se cerceteze dacă procesul chimic prin care o substanță este transformată în alta se confundă cu utilizarea finală căreia îi este destinată această substanță.

(a se vedea punctele 33 și 38)
16

Apreciind că jurisprudența Curții nu conține toate elementele de care consideră că are nevoie pentru a soluționa litigiul cu care este sesizat, markkinaoikeus (Tribunalul pentru Litigii Economice) a decis să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare: „1) În cadrul aprecierii aspectului dacă există o evocare, în sensul articolului 16 litera (b) din Regulamentul nr. 110/2008, trebuie să se ia în considerare consumatorul mediu, normal informat și suficient de atent și avizat? 2) În cadrul aprecierii interzicerii de a utiliza denumirea «Verlados» pentru rachiu de cidru de mere comercializat sub acest nume pe teritoriul național, în scopul protejării indicației geografice «Calvados», ce relevanță prezintă, în cadrul interpretării noțiunii «evocare» în sensul articolului 16 litera (b) din Regulamentul nr. 110/2008 și în cadrul aplicării regulamentului menționat, următoarele împrejurări: a) începutul denumirii «Verlados» corespunde numelui satului finlandez Verla și acest nume poate fi recunoscut de consumatorul finlandez; b) elementul «Verla», care constituie începutul denumirii «Verlados», face trimitere la întreprinderea care fabrică produsul «Verlados»; c) «Verlados» este un produs local fabricat în satul Verla, din care se comercializează în medie câteva sute de litri pe an în restaurantul domeniului viticol și care, în plus, poate fi achiziționat la comandă, într‑o cantitate limitată, de la întreprinderea de stat de distribuție a băuturilor alcoolice prevăzută de Legea privind alcoolul; d) termenii «Verlados» și «Calvados» au în comun doar o silabă din trei, și anume («dos»), dar, pe de altă parte, ultimele patru litere («ados») ale fiecăruia dintre cele două cuvinte, și anume jumătate din numărul lor total, sunt identice? 3) În situația în care se consideră că există «evocare» în sensul articolului 16 litera (b) din Regulamentul nr. 110/2008, utilizarea denumirii «Verlados» poate fi totuși autorizată pentru unul dintre motivele citate anterior sau pentru un alt motiv, cum ar fi faptul că nu există un risc, cel puțin pentru consumatorul finlandez, să se creeze impresia că «Verlados» este fabricat în Franța?”
8

Conform articolului 9 alineatul (1) litera (a) a doua liniuță din Regulamentul nr. 2658/87, Comisia Europeană elaborează note explicative ale NC, pe care le publică în mod regulat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Cele publicate la 30 mai 2008 (JO C 133, p. 1), care erau aplicabile la data faptelor din litigiul principal, precizează, la titlul subpoziției 9027 10 10 din NC: „La această subpoziție se clasifică, de exemplu, numărătoarele de particule de aer care lucrează cu laser. Acestea sunt aparate electronice care determină în instalațiile industriale sau în secțiile medicale, de exemplu, conținutul de praf ce se află în aerul filtrat deja. Particulele de praf conținute într‑un eșantion de aer provoacă, sub efectul unei raze laser, producerea, în camera de măsurare, a unei lumini difuze, care, focalizată printr‑un sistem de lentile, este sesizată de o fotodiodă și transformată în semnal electric. Conținutul în particule de praf se determină prin intermediul datelor de comparat preprogramate, iar rezultatele măsurătorilor sunt vizualizate pe afișajul numeric al aparatului sau sunt imprimate pe bandă de către o imprimantă externă. Acest rezultat, sub formă de semnal electric, poate fi transmis printr‑un circuit interfață la o mașină de prelucrare automată a datelor.”
2

Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Hauptzollamt Frankfurt am Main (autoritatea vamală din Frankfurt am Main, denumită în continuare „autoritatea vamală”), pe de o parte, și Duval GmbH & Co. KG (denumită în continuare „Duval”), pe de altă parte, în legătură cu clasificarea tarifară a indicatoarelor de temperatură ambiantă.
8

Potrivit articolului 15 din Regulamentul nr. 2201/2003, intitulat „Trimiterea la o instanță mai bine plasată pentru a soluționa cauza”: „(1) Cu titlu de excepție, instanțele judecătorești dintr‑un stat membru competente pentru a soluționa cauza pe fond pot, în cazul în care consideră că o instanță dintr‑un alt stat membru cu care copilul are o legătură specială este mai bine plasată pentru a soluționa cauza sau o parte specifică a acesteia și atunci când acest lucru servește interesul superior al copilului: (a) să suspende procedura sau respectiva parte a acesteia și să invite părțile să depună o cerere la instanța judecătorească din acest alt stat membru în conformitate cu alineatul (4) sau (b) să solicite instanței judecătorești din alt stat membru să‑și exercite competența în conformitate cu alineatul (5). (2) Alineatul (1) se aplică: (a) la cererea uneia dintre părți sau (b) la inițiativa instanței judecătorești sau (c) la solicitarea instanței judecătorești dintr‑un alt stat membru cu care copilul are o legătură specială, în conformitate cu alineatul (3). Cu toate acestea, trimiterea se poate efectua, la inițiativa instanței sau la solicitarea instanței dintr‑un alt stat membru, numai dacă este acceptată de cel puțin una dintre părți. (3) În sensul alineatului (1), se consideră că un copil are o legătură specială cu un stat membru în cazul în care: (a) după sesizarea instanței judecătorești menționate la alineatul (1), copilul și‑a dobândit reședința obișnuită în acest stat membru sau (b) copilul a avut reședința obișnuită în acest stat membru sau (c) copilul este resortisant al acestui stat membru sau (d) unul dintre titularii răspunderii părintești își are reședința obișnuită în acest stat membru sau (e) litigiul se referă la măsurile de protecție a copilului privind administrarea, conservarea sau dispoziția cu privire la bunurile deținute de copil, bunuri care se află pe teritoriul acestui stat membru. (4) Instanța judecătorească din statul membru competentă pentru a soluționa cauza pe fond acordă un termen în care instanțele judecătorești din celălalt stat membru trebuie să fie sesizate în conformitate cu alineatul (1). În cazul în care instanțele nu sunt sesizate în acest termen, instanța sesizată continuă să‑și exercite competența în conformitate cu articolele 8-14. (5) Instanțele judecătorești din acest alt stat membru pot, în cazul în care este în interesul superior al copilului, din cauza circumstanțelor specifice ale cauzei, să se declare competente într‑un termen de șase săptămâni de la data sesizării acestora pe baza alineatului (1) litera (a) sau (b). În acest caz, prima instanță sesizată își declină competența. În caz contrar, prima instanță sesizată continuă să‑și exercite competența în conformitate cu articolele 8-14. […]”
27

În această privință, noțiunea „răspundere părintească” face obiectul, la articolul 2 punctul 7 din Regulamentul nr. 2201/2003, al unei definiții cuprinzătoare, în sensul că include ansamblul drepturilor și al obligațiilor conferite unei persoane fizice sau unei persoane juridice în temeiul unei hotărâri judecătorești, al unui act cu putere de lege sau al unui acord în vigoare privind persoana sau bunurile unui copil (Hotărârea C, C‑435/06, EU:C:2007:714, punctul 49, și Hotărârea C., C‑92/12 PPU, EU:C:2012:255, punctul 59). Pe de altă parte, deși articolul 1 alineatul (2) din acest regulament cuprinde o enumerare a materiilor acoperite de regulamentul menționat în ceea ce privește „răspunderea părintească”, această enumerare nu este exhaustivă, ci doar orientativă, după cum o indică folosirea expresiei „în special” (Hotărârea C, C‑435/06, EU:C:2007:714, punctul 30, și Hotărârea C., C‑92/12 PPU, EU:C:2012:255, punctul 63).
10

Articolul 23 din decizia‑cadru prevede: „(1) Persoana căutată este predată în cel mai scurt timp, la o dată convenită între autoritățile implicate. (2) Aceasta este predată în termen de cel mult 10 zile de la data deciziei finale privind executarea mandatului european de arestare. (3) În cazul în care predarea persoanei căutate în termenul prevăzut la alineatul (2) este împiedicată de un caz de forță majoră în oricare dintre statele membre, autoritatea judiciară de executare și autoritatea judiciară emitentă iau imediat legătura una cu cealaltă și convin asupra unei noi date a predării. În acest caz, predarea are loc în termen de 10 zile de la noua dată convenită. (4) În mod excepțional, predarea poate fi suspendată temporar din motive umanitare serioase, cum ar fi existența unor motive valabile pentru a crede că aceasta ar pune în mod evident în pericol viața sau sănătatea persoanei căutate. Executarea mandatului european de arestare are loc de îndată ce aceste motive au încetat să existe. Autoritatea judiciară de executare informează de îndată autoritatea judiciară emitentă despre acest aspect și convine cu aceasta asupra unei noi date a predării. În acest caz, predarea are loc în termen de 10 zile de la noua dată astfel convenită. (5) La expirarea termenelor prevăzute la alineatele (2)-(4), în cazul în care persoana se mai află în detenție, ea este pusă în libertate.”
5

Articolul 7 alineatul (1) din regulamentul menționat, intitulat „Dreptul la compensație”, are următorul cuprins: „(1) Când se face trimitere la prezentul articol, pasagerii primesc o compensație în valoare de: (a) 250 [de euro] pentru toate zborurile de 1500 kilometri sau mai puțin; (b) 400 [de euro] pentru toate zborurile intracomunitare de peste 1500 kilometri și pentru toate zborurile cuprinse între 1500 și 3500 kilometri; (c) 600 [de euro] pentru toate zborurile care nu intră sub incidența literei (a) sau (b). […]”
8

Notele explicative ale SA referitoare la poziția 8519 din acest sistem au următorul cuprins: „Prezenta poziție cuprinde aparatele de înregistrare sau de reproducere a sunetului și o combinație a acestora. În general sunetul este înregistrat pe sau reprodus de pe un dispozitiv de memorie internă sau suport (bandă magnetică, suport optic, suport semiconductor sau un alt suport de la poziția 85.23). Aparatele de înregistrare a sunetului modifică un suport de înregistrare pentru ca aparatele de reproducere a sunetului să poată ulterior să reproducă unda sonoră originală (cuvinte, muzică etc.). Procesul de înregistrare cuprinde înregistrarea bazată pe receptarea unei unde sonore sau prin alte metode, precum înregistrarea de fișiere de sunet, prin intermediul unei mașini automate de procesare a informației, al unui site internet sau al unor discuri compacte în memoria internă (de exemplu, memoria flash) a unui aparat audio digital (de exemplu, un cititor MP3). Dispozitivele care înregistrează sunetul sub forma unui cod digital nu sunt în general capabile să reproducă sunetul, cu excepția situației în care acestea încorporează un mijloc de convertire în semnal analogic a codului digital. […] IV.– Alte aparate care utilizează un suport magnetic, optic sau cu semiconductori Aparatele din această grupă pot fi portabile. Acestea pot fi însoțite și de dispozitive acustice (difuzoare sau căști) și un amplificator electric sau conceput pentru conectarea acestora. […] C) Aparate care utilizează un semiconductor Acest grup cuprinde aparate care utilizează suporturi cu semiconductori (de exemplu, un dispozitiv de stocare remanent). Sunetul este înregistrat sub forma unui cod digital transformat plecând de la curenți amplificați de intensitate variabilă (semnal analogic) pe suportul de înregistrare. Sunetul este reprodus prin conectarea unui astfel de suport. Suportul cu semiconductori poate fi instalat în aparat în permanență sau sub formă de suporturi de stocare remanentă de date amovibile. Cu titlu de exemplu, aparate de acest tip sunt cititoarele audio cu memorie flash (anumite cititoare MP3, de exemplu) care sunt aparate portabile alimentate printr‑o baterie, compuse în esență dintr‑o componentă care cuprinde memoria flash (intern sau amovibil), un microprocesor, un sistem electronic care cuprinde un amplificator electric de audiofrecvență, un dispozitiv de afișare cu cristale lichide și taste de comandă. Microprocesorul este programat pentru a utiliza fișiere de format MP3 sau având un format similar. Aparatul poate fi conectat la o mașină automată de procesare a informației pentru descărcarea de fișiere format MP3 sau având un format similar.”
9

Articolul 27 din același regulament, intitulat „Căi de atac”, prevede, la alineatul (1), următoarele: „Solicitantul sau altă persoană menționată la articolul 18 alineatul (1) litera (c) sau (d) are dreptul la o cale eficientă de atac, sub forma unui apel sau unei revizuiri, în fapt și în drept, împotriva unei decizii de transfer în fața unei instanțe naționale.”
2

Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Kødbranchens Fællesråd (organizație interprofesională din sectorul cărnii de vită), acționând în calitate de mandatar a șapte abatoare, și anume Århus Slagtehus A/S, Danish Crown A.m.b.A. Oksekødsdivisionen, Hadsund Kreaturslagteri A/S, Hjalmar Nielsens Eksportslagteri A/S, Kjellerup Eksportslagteri A/S, Mogens Nielsen Kreaturslagteri A/S și Vejle Eksportslagteri A/S (denumite în continuare, împreună, „abatoarele”), pe de o parte, și Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri (Ministerul Alimentației, Agriculturii și Pescuitului) și Fødevarestyrelsen (Administrația Veterinară și Alimentară daneză), pe de altă parte, în legătură cu perceperea taxelor destinate să acopere cheltuielile pe care le presupun controalele oficiale privind hrana pentru animale și produsele alimentare.
4

Articolul 5 din Directiva 2008/95, intitulat „Drepturi conferite de marcă”, al cărui text îl preia fără modificări pe cel de la articolul 5 din Directiva 89/104, prevede: „(1) Marca înregistrată conferă titularului său următoarele drepturi exclusive. Titularul este îndreptățit să interzică oricărui terț să utilizeze, fără consimțământul său, în cadrul comerțului: (a) un semn identic mărcii pentru produse sau servicii identice cu cele pentru care aceasta este înregistrată; (b) un semn pentru care, din cauza identității sau a similitudinii sale cu marca și din cauza identității sau a similitudinii produselor sau a serviciilor aflate sub incidența mărcii și a semnului, există un risc de confuzie din partea publicului; riscul de confuzie include riscul de asociere între semn și marcă. (2) Orice stat membru poate, de asemenea, să prevadă că titularul este îndreptățit să interzică oricărui terț să utilizeze, fără consimțământul său, în comerț, orice semn identic sau similar mărcii pentru produse sau servicii care nu sunt similare celor pentru care marca este înregistrată, atunci când marca aceasta se bucură de renume în statul membru în cauză și când prin utilizarea semnului obține foloase necuvenite din caracterul distinctiv sau renumele mărcii ori aduce atingere acestora. (3) În temeiul alineatelor (1) și (2), poate fi interzis, printre altele: (a) să se aplice semnul pe produse sau pe ambalajul acestora; (b) să se ofere produsele, să fie comercializate sau să fie deținute în acest scop, sau să se ofere sau să se furnizeze servicii sub acest semn; (c) să se importe sau să se exporte produsele sub acest semn; (d) să se utilizeze semnul în documentele de afaceri sau în publicitate. […]”
6

Nota explicativă a SA privind nota 4 din secțiunea XVI, intitulată „Unități funcționale”, are următorul conținut: „Această notă se aplică atunci când o mașină sau o combinație de mașini sunt constituite din elemente distincte care sunt concepute pentru a asigura împreună o funcție bine determinată, cuprinsă în una dintre pozițiile din capitolul 84 sau, mai frecvent, din capitolul 85. Faptul că, din motive, de exemplu, de comoditate, aceste elemente sunt separate sau legate între ele prin conducte (de aer, de gaz comprimat, de ulei etc.), prin dispozitive de transmisie, prin cabluri electrice sau prin alte mijloace nu contravine clasificării ansamblului la poziția corespunzătoare funcției pe care o asigură. În sensul prezentei note, termenii concepute pentru a asigura împreună o funcție bine determinată se referă numai la mașinile și la combinațiile de mașini necesare pentru realizarea funcției proprii, care este cea a ansamblului care constituie unitatea funcțională, fiind excluse mașinile sau aparatele care au funcții auxiliare și care nu concură la realizarea funcției ansamblului. Constituie unități funcționale de acest tip, în sensul acestei note, printre altele: […] (13) Aparatele de protecție împotriva furtului, care constau, de exemplu, dintr‑o sursă de raze infraroșii și o celulă fotoelectrică, asociate cu o sonerie etc. (poziția 85.31). Trebuie notat că elementele constitutive care nu îndeplinesc condițiile enunțate la nota 4 din secțiunea XVI urmează regimul lor propriu. Acesta este, de exemplu, cazul sistemelor de supraveghere video cu circuit închis, constând din combinația unui număr variabil de camere de televiziune și de monitoare video conectate prin intermediul unor cabluri coaxiale la un controlor de sistem, la comutatoare, la panouri de audiorecepție și, eventual, la mașini de prelucrare automată a datelor (pentru salvarea datelor) și/sau la un înregistrator video (pentru înregistrarea imaginilor).” [traducere neoficială]
10

Astfel cum reiese din cererea de decizie preliminară, C a primit în Finlanda, în cursul anului fiscal 2013, o pensie pentru limită de vârstă în valoare totală de 461900,88 euro, dintre care 251351,10 euro au fost reținuți sub formă de avans asupra sumei datorate cu titlu de impozit pe venit. C a primit, în plus față de pensia pentru limită de vârstă, un venit salarial pentru o muncă desfășurată în Finlanda.
54

Or, în prezența unui mandat european de arestare emis în cadrul unei proceduri denumite „simplificată”, precum cel în discuție în litigiul principal, care se întemeiază pe existența unui mandat de arestare în sensul articolului 8 alineatul (1) litera (c) din decizia‑cadru fără ca mandatul european de arestare să menționeze existența unui mandat de arestare național distinct de mandatul european de arestare, autoritatea judiciară de executare nu este în măsură să verifice dacă mandatul european de arestare în discuție respectă cerința prevăzută la articolul 8 alineatul (1) litera (c) din decizia‑cadru.
25

În această privință, trebuie să se constate că taxa anuală aplicabilă OPC‑urilor nu corespunde niciuneia dintre operațiunile cărora li se aplică impozitul pe capital în temeiul articolului 4 din Directiva 69/335, care, astfel cum a arătat Curtea la punctul 20 din Hotărârea din 27 octombrie 1998, Nonwoven (C‑4/97, EU:C:1998:507), implică transferul de capital sau de active către o societate de capital din statul membru de impozitare sau au ca rezultat majorarea efectivă a capitalului sau a activelor societății, ceea ce nu este, în mod evident, cazul „sumelor nete plasate în Belgia” cărora li se aplică taxa menționată. O astfel de taxă nu intră nici în domeniul de aplicare al interdicției prevăzute la articolul 10 din Directiva 69/335 întrucât, pe de o parte, aceasta nu corespunde niciuneia dintre operațiunile impozabile enumerate la articolul 4 din această directivă la care face trimitere articolul 10 literele (a) și (b) și, pe de altă parte, nu are nicio legătură cu înregistrarea sau cu orice altă formalitate necesară înainte de începerea activității, în sensul articolului 10 litera (c) din directiva menționată. Această taxă nu are nicio legătură cu operațiunile care intră sub incidența articolului 11 din aceeași directivă.