RO
Repertor iuljur isprudenței
ECLI:EU:T:2010 :539 1HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI (Camera de recursuri)
16 decembrie 2010
Cauza T-364/09 P
Giorgio Lebedef
împotriva
Comisiei Europene
„Recurs — Funcție publică — Funcționari — Concediu anual — Detașare cu jumătate de no rmă în 
scopul reprezentării sindicale — Absență nemotivată — Scădere a u nui număr de zile din dr eptul la 
concediul anual — Articolul 60 di n statut”
Obiectul:Recurs formulat împotriva Hotărârii T ribunalului Funcției Publice a U niunii Europene 
(Camera î ntâi) di n 7 iulie 2009 , Lebedef/Comisia ( F-39/08, RepFP, p. I-A-1-241 
și II-A-1-1305 ), având ca obiect anularea acestei hotărâri
Decizia: Respinge recursul. Domnul Giorgio Lebedef suportă propriile cheltuieli de judecată, 
precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei 
proceduri.
Sumarul hotărârii
1. Funcționari — Reprezentare — Protecție a r eprezentanților personalului — Întindere
(Statutul funcționarilor, anexa II art. 1 al șaselea paragraf)
2. Recurs — Motive — Motiv formulat împotriva unui considerent al hotărârii care nu se rvește la 
fundamentarea dispozitivului acesteia — Motiv inoperant
(art. 257 TFUE; Statutul Curții de J ustiție, anexa I art. 9)
3. Recurs — Motive — Neidentificarea erorii de d rept invocate — Inadmisibilitate
[art. 257 TFUE; Statutul Curții de J ustiție, anexa I art. 11; Regulamentul de p rocedură al Tribunalului, 
art. 138 a lin. (1) primul paragraf lit. (c)]
4. Recurs — Motive — Insuficiența mo tivării — Utilizarea de c ătre Tribunalul Funcției Publice a u nei 
motivări implicite — Admisibilitate — Condiții
[Statutul Curții de J ustiție, art. 36 și anexa I art. 7 alin. (1)]
1. Articolul 1 al șaselea paragraf din anexa II la statut urmărește, prin intermediul celei de a d oua teze, 
să apere dr epturile mem brilor comitetului pe ntru pe rsonal și ale funcționarilor împuterniciți de 
comitet să facă parte dintr-un organ statutar sau creat de instituție, protejându-i de orice prejudiciu 
pe c are l-ar putea suferi ca urmare a a ctivităților lor de reprezentare statutară a pe rsonalului. Această 
dispoziție urmărește în plus, prin intermediul primei teze, să ușureze participarea funcționarilor la
2 ECLI:EU:T:2010 :539SUMAR—CAUZAT-364/09
LEBEDEF/COMISIA
 reprezentarea pe rsonalului, permițându-le, printre altele, să participe la aceasta în cadrul timpului de 
lucru care este afectat în m od no rmal serviciilor pe c are aceștia trebuie să le asigure în instituția lor, 
iar n u în plus față de acesta.
În schimb, pe d e o p arte, această dispoziție nu are nici ca obiect, nici ca efect să scutească funcționarii 
care exercită astfel de activități de reprezentare a pe rsonalului și care nu beneficiază de o d etașare în 
acest scop de celelalte obligații care decurg din statut și în special de cele prevăzute la articolul 60 
primul paragraf din acesta. În această privință, funcționarul trebuie să se afle în orice m oment la 
dispoziția instituției. Pe de altă parte, faptul că funcțiile de reprezentare statutară sunt considerate ca 
„făcând parte din serviciile” care trebuie efectuate în instituție nu înseamnă nicidecum că funcționarul 
care le exercită este, ca urmare a a cestui fapt, prezent în serviciul în care este repartizat și nici că nu 
trebuie să se considere că acesta este absent din cadrul serviciului me nționat. A stfel, o a semenea 
interpretare nu reiese nici din textul, nici din finalitatea articolului 1 al șaselea paragraf din anexa II la 
statut.
(a se vedea punctele 23 și 24)
Trimitere la:
Tribunal: 13 decembrie 2000 , F/Parlamentul European, T-110/99 ș i T-160/99, RecFP, p. I-A-291 ș i II-1333 , 
punctul 64
2. Este inoperant și trebuie respins motivul, invocat în cadrul unui recurs, care este îndreptat împotriva 
motivării u nei hotărâri a T ribunalului Funcției Publice care nu constituie susținerea necesară a d eciziei 
atacate cu recurs.
(a se vedea punctul 31)
Trimitere la:
Tribunal: 19 ianuarie 2010 , De Fays/Comisia, T-355/08 P, punctul 56 și jurisprudența citată
3. Din ar ticolul 11 di n anexa I la Statutul Curții de Justiție, precum și din ar ticolul 138 a lineatul (1) 
litera (c) din Regulamentul de procedură al Tribunalului rezultă că un recurs trebuie să indice cu 
precizie elementele criticate din hotărârea a c ărei anulare se solicită, precum și argumentele juridice 
care susțin în mod concret această cerere. Nu îndeplinește această condiție recursul care nu cuprinde 
nicio argumentare prin care să se urmărească în mod precis identificarea erorii d e drept care ar v icia 
hotărârea sau ordonanța în cauză.
În plus, afirmațiile care sunt prea generale și imprecise pe ntru a p utea face obiectul unei aprecieri 
juridice trebuie considerate ca fiind vădit inadmisibile.
(a se vedea punctul 32)
Trimitere la:
Curte: 10 februarie 2009 , Correia d e M atos/Comisia, C-290/08 P, nepublicată în R epertoriu, punctul 18 ș i 
jurisprudența citată;
Tribunal: 6 mai 2010 , Kerelov/Comisia, T-100/08 P, punctul 39 și jurisprudența citată
4. Obligația de a m otiva hotărârile rezultă din ar ticolul 36 di n Statutul Curții de Justiție, aplicabil 
Tribunalului Funcției Publice în temeiul articolului 7 alineatul (1) din anexa I la același statut. 
Hotărârile Tribunalului Funcției Publice trebuie să fie corespunzător motivate pe ntru ca Tribunalul să
ECLI:EU:T:2010 :539 3SUMAR—CAUZAT-364/09
LEBEDEF/COMISIA
 fie în măsură să își exercite controlul jurisdicțional. Cu toate acestea, obligația me nționată nu poate fi 
interpretată în sensul că Tribunalul Funcției Publice ar f i obligat să răspundă în mod detaliat la fiecare 
argument invocat de reclamant, în special dacă nu are un caracter suficient de clar și de precis și nu se 
întemeiază pe e lemente de probă corespunzătoare. Motivarea poate fi implicită, cu condiția d e a 
permite părții implicate să cunoască motivele pe ntru care prima instanță nu a ad mis argumentele sale, 
iar instanței de recurs să dispună de elemente suficiente pe ntru a-și exercita controlul.
(a se vedea punctele 71-73)
Trimitere la:
Tribunal: 2 martie 2010 , Doktor/Consiliul, T-248/08 P, punctul 64 ș i jurisprudența citată; 1 septembrie 2010 , 
Skareby/Comisia, T-91/09 P, punctul 36 și jurisprudența citată