ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
10

Articolul 9 din acest regulament, intitulat „Informațiile furnizate de persoanele care efectuează prelucrarea”, prevede: „(1) Detalierea informațiilor furnizate de persoana care efectuează prelucrarea în temeiul articolului 14 alineatul (3) a șasea liniuță din [R]egulamentul [nr. 2100/94] poate face obiectul unui contract între titular și prestatorul în cauză. (2) Atunci când niciun contract de acest tip nu a fost încheiat sau nu se aplică, prestatorul, fără să aducă atingere obligațiilor de informare aplicabile conform legislației comunitare sau legislației statelor membre, este obligat să prezinte titularului, la cererea acestuia, o declarație cu privire la informațiile utile. Este util să fie precizate următoarele puncte: (a) numele persoanei care efectuează prelucrarea, localitatea de domiciliu și numele și adresa la care este înregistrată activitatea sa profesională; (b) în cazul în care persoana care efectuează prelucrarea a realizat operațiuni de prelucrare a produsului recoltei care aparține unuia sau mai multor soiuri ale titularului în vederea cultivării acestuia, atunci când soiul sau soiurile în cauză au fost declarate persoanei care efectuează prelucrarea sau erau cunoscute de aceasta; (c) în cazul în care persoana care efectuează prelucrarea a realizat operațiunile în cauză, cantitatea produsului recoltei care aparține soiului sau soiurilor în cauză pe care prestatorul le-a supus acestor operațiuni în vederea cultivării lor și cantitatea totală obținută ca urmare a respectivelor operațiuni; (d) datele și locurile operațiunilor de prelucrare menționate la litera (c); (e) numele și adresa persoanei sau ale persoanelor pentru care prestatorul a realizat operațiunile menționate la litera (c) și cantitățile în cauză. (3) Informațiile menționate în alineatul 2 literele (b), (c), (d) și (e) se referă la anul de comercializare în curs și la unul sau mai mulți ani anteriori pentru care titularul nu a prezentat încă o cerere conform dispozițiilor din alineatele (4) sau (5); cu toate acestea, primul an la care se raportează informațiile este cel pe durata căruia s-a prezentat prima cerere cu privire la soiul sau soiurile și la prelucrătorul în cauză. (4) Dispozițiile articolului 8 alineatul (4) se aplică mutatis mutandis. [...]”
9

Reiese din dosarul pus la dispoziția Curții că, în 1999, doamna Leichenich a încheiat cu statul german, reprezentat prin Administrația Apelor și a Căilor Navigabile (Wasser und Schifffahrtsverwaltung, denumită în continuare „WSV”), o convenție privind o parcelă de teren situată pe malul stâng al Rinului, în aproprierea orașului Köln, și un luciu de apă, și anume o porțiune a fluviului, adiacent respectivului teren. Potrivit convenției menționate, WSV a pus aceste parcele la dispoziția utilizatorilor în vederea exploatării ca restaurant a unei penișe, cu un ponton. Penișa în cauză este amarată în același loc de mulți ani, nu a fost niciodată deplasată și este imobilizată prin cordaje, lanțuri și ancore. Aceasta nu are motor și sistem de propulsie. În plus, este racordată la rețelele de apă și de energie electrică și are o adresă, o linie telefonică, precum și un sistem de colectare a apelor reziduale.
39

Or, nu reiese din dosarul prezentat Curții că, în ceea ce privește cabluri precum cele în discuție în litigiul principal, fie polipropilena, fie sârmele din oțel placate cu zinc ar conferi acestor cabluri caracterul lor esențial. În particular, nu pare, sub rezerva unei verificări de către instanța de trimitere ținând seama de toate elementele care îi sunt furnizate, că, în lipsa unuia sau a altuia dintre aceste materiale, aceleași cabluri ar păstra proprietățile care le caracterizează drept cabluri destinate utilizării la fabricarea instrumentelor de pescuit și, mai precis, a năvoadelor.
15

Articolul 10 din directiva menționată, intitulat „Eliberarea permiselor de ședere”, prevede: „(1) Dreptul de ședere al membrilor de familie ai unui cetățean al Uniunii care nu sunt resortisanți ai unui stat membru se confirmă prin eliberarea unui document intitulat «Permis de ședere de membru de familie pentru un cetățean al Uniunii», în termen de cel mult șase luni de la data la care aceștia prezintă cererea. O confirmare a depunerii cererii pentru permisul de ședere se eliberează imediat. (2) Pentru eliberarea permisului de ședere, statele membre solicită prezentarea următoarelor documente: […] (c) certificatul de înregistrare sau, în absența unui sistem de înregistrare, orice altă dovadă că cetățeanul Uniunii pe care îl însoțesc sau căruia i se alătură își are reședința în țara membră gazdă; (d) în cazurile prevăzute la articolul 2 alineatul (2) literele (c) și (d), documente care să dovedească îndeplinirea condițiilor prevăzute de prezenta dispoziție; […]”
24

Pârâtele din litigiul principal contestă capacitatea Comisiei de a acționa în calitate de reprezentantă a Uniunii în lipsa unui mandat expres în acest scop acordat de celelalte instituții ale Uniunii pretins lezate prin încălcarea în cauză. Acestea au invocat, în plus, o încălcare a principiilor independenței judecătorului și egalității armelor, ca urmare a rolului special care revine Comisiei în cadrul unei proceduri de aplicare a articolului 81 alineatul (1) CE. Ținând seama de faptul că, potrivit articolului 16 din Regulamentul nr. 1/2003, Decizia din 21 februarie 2007 are forță obligatorie pentru instanța de trimitere, principiul potrivit căruia nimeni nu este judecător în propria cauză (nemo iudex in sua causa) ar fi de asemenea încălcat.
21

Stockholms tingsrätt explică faptul că o măsură de anulare a datoriilor nu poate fi acordată decât dacă debitorul are domiciliul în Suedia, fără ca cetățenia suedeză să fie totuși cerută. O persoană care a emigrat și are domiciliul în străinătate nu poate, așadar, să beneficieze de o măsură de anulare a datoriilor în Suedia, chiar dacă există o legătură puternică cu acest stat membru, din cauza faptului că datoriile au luat naștere în Suedia și că angajatorul acestei persoane are cetățenia suedeză.
14

Potrivit articolului 10 alineatele (1) și (2) și alineatul (3) primul paragraf din A șasea directivă: (a) «Fapt generator» înseamnă faptul prin care sunt realizate condițiile legale necesare pentru ca taxa să devină exigibilă; (b) Taxa devine «exigibilă» atunci când autoritatea fiscală dobândește în temeiul legii, la un moment dat, dreptul de a solicita taxa de la persoană obligată la plata acesteia, chiar dacă plata acestei taxe poate fi amânată. (2) Faptul generator intervine și taxa devine exigibilă atunci când sunt livrate bunurile sau sunt prestate serviciile. [...] (3) Evenimentul generator are loc și taxa devine eligibilă în momentul importării bunurilor. Dacă bunurile sunt plasate într-unul dintre regimurile menționate la articolul 7 alineatul (3) la intrarea în Comunitate, evenimentul generator are loc și taxa devine exigibilă doar atunci când bunurile ies de sub incidența regimurilor în cauză.”
6

Articolul 6 din Decizia nr. 1/80 prevede: „(1) Sub rezerva dispozițiilor articolului 7 referitor la accesul liber la încadrarea în muncă a membrilor familiei sale, lucrătorul turc, care este încadrat pe piața legală a muncii dintr-un stat membru: — are dreptul, în acest stat membru, după un an în care a fost încadrat în muncă în mod legal, la reînnoirea permisului său de muncă la același angajator, dacă acesta dispune de un loc de muncă; — are dreptul, în acest stat membru, după trei ani în care a fost încadrat în muncă în mod legal și sub rezerva priorității ce trebuie acordată lucrătorilor din statele membre ale Comunității, să accepte o altă ofertă din partea unui angajator, la alegerea sa, făcută în condiții obișnuite și înregistrată la serviciile de ocupare a forței de muncă din acest stat membru, în cadrul aceleiași profesii; — beneficiază, în acest stat membru, după patru ani în care a fost încadrat în muncă în mod legal, de accesul liber la orice activitate salariată, la alegerea sa. (2) Concediile anuale și absențele pentru motive de maternitate, de accident de muncă sau de boală de scurtă durată sunt asimilate perioadelor de încadrare legală în muncă. Perioadele de șomaj involuntar, constatate în mod corespunzător de autoritățile competente, și absențele pentru motive de boală de lungă durată, fără a fi asimilate perioadelor de încadrare legală în muncă, nu aduc atingere drepturilor dobândite în temeiul perioadei anterioare de încadrare în muncă. (3) Normele detaliate de aplicare a dispozițiilor alineatelor (1) și (2) sunt stabilite de reglementările naționale.” [traducere neoficială]
43

De asemenea, din Legea 3631/2008 s-ar putea deduce că măsura ex post nu se aplică decât societăților strategice care dețin, exploatează sau administrează rețele și infrastructură de bază, întrucât ea nu vizează decât să controleze transformările sau modificările în privința afectării elementelor de activ ale acestor întreprinderi și, în particular, astfel cum reiese de la articolul 11 alineatul 3 litera c) din această lege, deciziile de administrare ale acestor societăți referitoare la „rețele[le] și infrastructur[a] de bază necesare vieții economice și sociale a țării, precum și securității sale”.
10

Articolul 80 din BBG, în versiunea sa în vigoare la data cererilor de acordare a ajutorului introduse de reclamanții din litigiile principale, are următorul cuprins: „(1) Ajutorul se acordă 1. funcționarilor care au dreptul să primească un salariu sau care se află în concediu pentru creșterea copilului 2. pensionarilor care au dreptul la pensie, [...] Ajutorul se acordă de asemenea pentru cheltuielile suportate de soțul titularului în cazul în care acesta nu are un venit care să îi permită să fie independent din punct de vedere economic, precum și pentru cheltuielile suportate de copiii aflați în întreținere care pot fi luați în considerare pentru prestația familială plătită în temeiul Legii federale privind remunerarea funcționarilor (Bundesbesoldungsgesetz). [...] (2) În general, nu sunt eligibile decât cheltuielile necesare și justificate din punct de vedere economic: 1. în caz de boală și de îngrijiri medicale, [...] (3) Ajutorul se acordă sub forma unei rambursări de cel puțin 50 % din cheltuielile eligibile. [...] (4) Ministrul de interne stabilește [...] prin ordin detaliile privind acordarea ajutorului, [...]”
24

În această privință, trebuie amintită de la bun început jurisprudența constantă a Curții potrivit căreia întrebările referitoare la interpretarea dreptului Uniunii adresate de instanța națională în cadrul normativ și factual pe care îl definește sub propria răspundere și a cărui exactitate Curtea nu are competența să o verifice beneficiază de o prezumție de pertinență. Refuzul Curții de a se pronunța asupra unei cereri formulate de o instanță națională este posibil numai dacă este evident că interpretarea solicitată a dreptului Uniunii nu are nicio legătură cu realitatea sau cu obiectul litigiului principal, atunci când problema este de natură ipotetică ori când Curtea nu dispune de elementele de fapt și de drept necesare pentru a răspunde în mod util la întrebările care îi sunt adresate (a se vedea în special Hotărârea din 22 iunie 2010, Melki și Abdeli, C-188/10 și C-189/10, Rep., p. I-5667, punctul 27, Hotărârea din 29 martie 2012, SAG ELV Slovensko și alții, C-599/10, Rep., p. I-10873, punctul 15, precum și Hotărârea din 12 iulie 2012, VALE Építési, C-378/10, punctul 18).
23

Or, nu aceasta este situația în prezenta cauză. Astfel, instanța de trimitere invită Curtea să explice propria jurisprudență în privința controlului comun exercitat de mai multe autorități contractante asupra unei entități adjudecatare deținute în comun de acestea, precum și condițiile în care trebuie să se considere într-un asemenea caz că se exercită un „control analog”, problemă care are, incontestabil, legătură cu obiectul cauzelor principale. În plus, Curtea consideră că elementele de fapt și de drept pe care le conține prezenta întrebare sunt suficiente pentru a fi în măsură să răspundă în mod util la aceasta.
15

Anexa V la actul de aderare prevede în titlul 2 un mecanism de control al măsurilor de susținere statală puse în aplicare în Bulgaria înainte de data aderării sale la Uniune. Articolele 1-3 din acest titlu prevăd: „(1) Următoarele scheme de ajutor și ajutorul individual implementate într-un nou stat membru înainte de data aderării și aplicabile și după această dată se consideră după aderare ca ajutor existent în înțelesul articolului 88 alineatul (1) [CE]: (a) măsuri de ajutor implementate înainte de 10 decembrie 1994; (b) măsuri de ajutor enumerate în apendicele la prezenta anexă; (c) măsuri de ajutor care, înainte de data aderării, au fost evaluate de autoritatea de control al ajutorului de stat din noul stat membru și au fost considerate compatibile cu acquis-ul și față de care Comisia nu a ridicat nicio obiecție în temeiul unor rezerve serioase privind compatibilitatea măsurii cu piața comună, în conformitate cu procedura stabilită la [articolul] (2). Toate măsurile aplicabile și după data aderării care constituie ajutor de stat și care nu îndeplinesc condițiile stabilite mai sus sunt considerate drept un ajutor nou după aderare în scopul aplicării articolului 88 alineatul (3) [CE]. [...] (2) [...] În cazul în care Comisia nu obiectează cu privire la măsura de ajutor existentă, în temeiul unor rezerve serioase în ceea ce privește compatibilitatea măsurii cu piața comună, în termen de 3 luni de la primirea informațiilor complete cu privire la această măsură sau de la primirea declarației noului stat membru prin care acesta informează Comisia că informațiile furnizate sunt complete, deoarece informațiile adiționale cerute nu sunt disponibile sau au fost deja furnizate, se consideră că nu s-a ridicat nicio obiecție din partea Comisiei. Toate măsurile de ajutor prezentate Comisiei în conformitate cu procedura descrisă la [articolul] (1) litera (c) înainte de data aderării sunt supuse procedurii de mai sus, indiferent de faptul că în perioada de examinare noul stat membru în cauză a devenit deja membru al Uniunii. (3) O decizie a Comisiei de obiecție față de o măsură, în înțelesul [articolului] (1) litera (c), este considerată ca o decizie de a iniția procedura investigației formale, în înțelesul Regulamentului [nr. 659/1999]. În cazul în care se ia o asemenea decizie înainte de data aderării, decizia produce efecte numai după data aderării.”
13

Articolul 7 alineatul (1) din același regulament are următorul cuprins: „Când se face trimitere la prezentul articol, pasagerii primesc o compensație în valoare de: (a) 250 EUR pentru toate zborurile de 1500 [de] kilometri sau mai puțin; (b) 400 EUR pentru toate zborurile intracomunitare de peste 1500 [de] kilometri și pentru toate zborurile cuprinse între 1500 [de] și 3500 [de] kilometri; (c) 600 EUR pentru toate zborurile care nu intră sub incidența literei (a) sau (b). [...]”
18

În aceste condiții, Juzgado de lo Social de Barcelona a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare: „1) O pensie pentru limită de vârstă de tip contributiv precum cea prevăzută de sistemul de securitate socială spaniol, care rezultă din contribuțiile efectuate de către și în favoarea lucrătorului pe durata întregii sale activități profesionale, intră sub incidența noțiunii «condiții de încadrare în muncă» la care face referire interdicția discriminării prevăzută de clauza 4 din Directiva 97/81? 2) În cazul în care Curtea ar da un răspuns afirmativ la prima întrebare și ar considera că o pensie pentru limită de vârstă de tip contributiv prevăzută de sistemul de securitate socială spaniol intră sub incidența noțiunii «condiții de încadrare în muncă» la care face referire clauza 4 din Directiva 97/81, interdicția discriminării prevăzută de această clauză trebuie să fie interpretată în sensul că se opune unei norme naționale care – ca urmare a dublei aplicări a principiului pro rata temporis – impune lucrătorilor pe fracțiune de normă, în raport cu lucrătorii cu normă întreagă, o durată de cotizare proporțional mai îndelungată pentru a avea acces, dacă este cazul, la o pensie pentru limită de vârstă de tip contributiv al cărei cuantum este redus proporțional în funcție de timpul lor de lucru? 3) Cu titlu suplimentar față de întrebările anterioare, o reglementare precum reglementarea spaniolă (conținută în a șaptea dispoziție adițională la [LGSS]) privind sistemul de contribuție, de acces și calculare a pensiei pentru limită de vârstă de tip contributiv pentru lucrătorii pe fracțiune de normă poate fi considerată ca fiind unul dintre «elementele și condițiile de remunerare» la care face referire interdicția discriminării prevăzută la articolul 4 din Directiva 2006/54 și la articolul 157 TFUE [...]? 4) Cu titlu subsidiar față de întrebările anterioare, în cazul în care pensia spaniolă pentru limită de vârstă de tip contributiv nu ar intra nici sub incidența noțiunii «condiții de încadrare în muncă», nici sub incidența noțiunii «remunerație», interdicția discriminării directe sau indirecte pe criterii de sex, prevăzută la articolul 4 din Directiva 79/7, trebuie interpretată în sensul că se opune unei norme naționale care – ca urmare a dublei aplicări a principiului pro rata temporis – impune lucrătorilor pe fracțiune de normă (în mare majoritate femei), în raport cu lucrătorii cu normă întreagă, o durată de cotizare proporțional mai îndelungată pentru a avea acces, dacă este cazul, la o pensie pentru limită de vârstă de tip contributiv al cărei cuantum este redus proporțional în funcție de timpul lor de lucru?”
5

Anexa II la directiva menționată, intitulată „Serviciile care trebuie prestate către întreprinderile feroviare”, prevede: „1. Pachetul minim de acces cuprinde: (a) soluționarea cererilor pentru acordarea de capacități de infrastructură; (b) dreptul de utilizare a capacităților acordate; (c) utilizarea macazurilor și a diagonalelor căilor de rulare; (d) controlul feroviar, inclusiv semnalizarea, regularizarea, dispecerizarea și comunicarea și furnizarea de informații privitoare la circulația trenurilor; (e) toate celelalte informații necesare introducerii sau exploatării serviciilor pentru care au fost acordate capacitățile. 2. Accesul pe calea ferată la infrastructurile de servicii și serviciile furnizate cuprind: (a) utilizarea echipamentelor de alimentare cu energie electrică pentru tracțiunea obișnuită, în situația în care sunt disponibile; (b) infrastructura de realimentare cu combustibil; (c) gările pentru călători, clădirile acestora și celelalte dependințe; (d) terminalele de marfă; (e) stațiile de triaj; (f) stațiile de formare a trenurilor; (g) grupa de primiri; (h) întreținerea și celelalte infrastructuri tehnice. 3. Serviciile suplimentare pot cuprinde: (a) curentul pentru tracțiune; (b) preîncălzirea trenurilor de pasageri; (c) furnizarea de combustibil, manevrarea și toate celelalte servicii menționate mai sus în cazul accesului la infrastructurile de servicii; (d) contracte specifice pentru: — controlul transportului mărfurilor periculoase; — asistență în operarea trenurilor speciale. 4. Serviciile auxiliare pot conține: (a) accesul la rețeaua de telecomunicații; (b) furnizarea de informații suplimentare; (c) inspecția tehnică a materialului rulant.”
14

Articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2670/81 avea următorul cuprins: „Exportul vizat la articolul 26 alineatul (1) din Regulamentul [de bază] este considerat efectuat dacă: (a) fără a aduce atingere altor dispoziții ale prezentului regulament, dovada vizată la articolul 2 se află în posesia organismului competent din statul membru de producție, indiferent care este statul membru de export al zahărului C [...]; (b) declarația de export în cauză este acceptată de statul membru exportator anterior datei de 1 ianuarie care urmează finalului anului de comercializare în cursul căruia a fost produs zahărul C [...]; (c) zahărul C [...] sau o cantitate corespunzătoare, în sensul articolului 2 alineatul (3), a părăsit teritoriul vamal al Comunității cel târziu în termen de 60 de zile de la data de 1 ianuarie vizată la litera (b); (d) produsul a fost exportat fără restituiri sau prelevări ca zahăr alb sau ca zahăr brut nedenaturate [...]. Cu excepția cazului de forță majoră, în cazul în care ansamblul condițiilor prevăzute la primul paragraf nu sunt îndeplinite, cantitatea de zahăr C [...] în cauză este considerată introdusă pe piața internă. În caz de forță majoră, organismul competent din statul membru pe teritoriul căruia a fost produs zahărul C [...] adoptă măsurile necesare în temeiul împrejurărilor invocate de persoana interesată. În cazul în care zahărul C [...] este exportat de pe teritoriul altui stat membru decât cel în care a fost produs, aceste măsuri se adoptă în temeiul unui aviz, dacă este cazul, al autorităților competente ale acestui stat membru.” [traducere neoficială]
35

În aceste condiții, High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare: „1) Trimiterile la noțiunile «cote de impozitare» și «niveluri diferite de impozitare» de la punctul 56 din Hotărârea Test Claimants in the FII Group Litigation, citată anterior: a) se referă exclusiv la cotele de impozitare legale sau nominale ori b) se referă atât la cotele de impozitare plătite efectiv, cât și la cotele de impozitare legale sau nominale? c) Noțiunile menționate au alte semnificații și, în cazul unui răspuns afirmativ, care sunt acestea? 2) Răspunsul Curții la a doua și la a patra întrebare, formulate în cauza [în care s-a pronunțat Hotărârea Test Claimants in the FII Group Litigation, citată anterior,] ar fi diferit în cazul în care: a) impozitul pe profitul din străinătate nu este plătit (sau nu este plătit integral) de societatea nerezidentă care plătește dividende societății rezidente, dar aceste dividende sunt plătite din profitul care include dividende plătite de filiala directă sau indirectă a acesteia, rezidentă într-un stat membru, și care au fost plătite din profitul impozitat în statul respectiv și/sau b) [ACT-ul] nu este plătit de societatea rezidentă care încasează dividende de la o societate nerezidentă, ci este plătit de societatea sa mamă rezidentă, directă sau indirectă, la distribuirea ulterioară a profitului societății beneficiare care include în mod direct sau indirect dividendele? 3) În împrejurările descrise la a doua întrebare litera b) […], societatea care plătește ACT poate introduce o acțiune în restituirea impozitului perceput fără a fi datorat (Hotărârea San Giorgio[, citată anterior]) sau doar o acțiune în despăgubiri (Hotărârea Brasserie du Pêcheur și Factortame[, citată anterior])? 4) În cazul în care legislația națională în cauză nu se aplică în mod exclusiv situațiilor în care societatea-mamă exercită o influență decisivă asupra societății care plătește dividendele, o societate rezidentă poate invoca articolul 63 TFUE în legătură cu dividendele încasate de la o filială asupra căreia exercită o influență decisivă și care este rezidentă într-o țară terță? 5) Răspunsul Curții la a treia întrebare din cauza [în care s-a pronunțat Hotărârea Test Claimants in the FII Group Litigation, citată anterior,] se aplică și în cazul în care filialele nerezidente în favoarea cărora nu s-a putut efectua nicio cesiune nu sunt supuse impozitării în statul membru în care se află societatea-mamă?”
26

În această privință, în primul rând, nu are relevanță faptul că operatorul este el însuși o autoritate contractantă (a se vedea în acest sens Hotărârea din 18 noiembrie 1999, Teckal, C-107/98, Rec., p. I-8121, punctul 51). Pe de altă parte, nu are importanță dacă entitatea în cauză nu urmărește cu titlu principal un scop lucrativ, nu are structura unei întreprinderi sau nu asigură o prezență continuă pe piață (a se vedea în acest sens Hotărârea CoNISMa, citată anterior, punctele 30 și 45).