ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 288/50

Acțiune introdusă la 20 august 2010 — UPS Europe și United Parcel Service Deutschland/Comisia

(Cauza T-344/10)

()

(2010/C 288/94)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamante: UPS Europe NV/SA (Bruxelles, Belgia) și United Parcel Service Deutschland Inc. & Co. OHG (Neuss, Germania) (reprezentanți: T. R. Ottervanger și E. V. A. Henny, avocați)

Pârâtă: Comisia Europeană

Concluziile reclamantei

— Constatarea în conformitate cu articolul 265 TFEU a faptului că, în speță, Comisia s-a abținut să hotărască, neprecizându-și poziția în cauza C 36/07 (fostă NN 25/07) — Germania/Deutsche Post; și

— obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

Motivele și principalele argumente

Prin intermediul prezentei cereri, reclamantele urmăresc, potrivit articolului 265 TFEU, să se constate faptul că, prin neprecizarea poziției sale în cauza C 36/07 (ex NN 25/07) — Germania/Deutsche Post (JO 2007, C 245, p. 21), Comisia s-a abținut să hotărască.

În susținerea acțiunii lor, reclamantele arată că, din moment ce Comisia nu și-a precizat poziția în cadrul procedurii de investigație menționate anterior într-un termen rezonabil, aceasta a încălcat articolele 7 și 13 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 (1).

În plus, neprecizându-și poziția într-un termen rezonabil, Comisia a încălcat și principiile bunei administrări și securității juridice. În opinia reclamantelor, principiul bunei administrări ar fi trebuit respectat întrucât reprezintă unul dintre principiile generale comune tradițiilor constituționale ale statelor membre. În plus, acest principiu reiese în mod clar din articolul 41 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (JO 2010 C83, p. 389).

(1) Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83 din 27.03.1999, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).
—

În principal, anularea deciziei adoptate de Comisie la 30 iunie 2010 în cazul COMP/38.344 — Oțel pentru precomprimare, în măsura în care (i) la articolul 1, condamnă AMWF, AM Fontaine și AM Verderio pentru faptul că au participat la o încălcare unică și continuă și/sau la o practică concertată în sectorul oțelului pentru precomprimare cu încălcarea articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE, de la 1 ianuarie 1984 până la 19 septembrie 2002, de la 20 decembrie 1984 până la 19 septembrie 2002 și, respectiv, de la 3 aprilie 1995 până la 19 septembrie 2002; (ii) impune acestora, în consecință, la articolul 2, plata unor amenzi care se ridică la 276,48 milioane de euro în ceea ce privește AMWF, din care 268,8 milioane de euro în solidar cu AM Fontaine și din care 72 milioane de euro în solidar cu AM Verderio; (iii) le obligă, la articolul 3, să pună imediat capăt acestei încălcări, dacă nu au făcut deja acest lucru, și ca pe viitor să nu mai săvârșească niciun act sau comportament precum cel descris la punctul (i), precum și să nu mai săvârșească niciun act sau comportament având un obiect sau un efect identic sau similar; și (iv) la articolul 4 le prevede drept ca destinatare;
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 301/50

Acțiune introdusă la 13 septembrie 2010 — Grebenshikova/OAPI — Volvo Trademark (SOLVO)

(Cauza T-394/10)

()

2010/C 301/79

Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

Părțile

Reclamantă: Elena Grebenshikova (St. Petersburg, Federația Rusă) (reprezentant: M. Björkenfeldt, avocat)

Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Volvo Trademark Holding AB (Göteborg, Suedia)

Concluziile reclamantei

— Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 9 iunie 2010 în cauza R 861/2010-1 și

— obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

Marca comunitară vizată: marca figurativă „SOLVO” pentru produse din clasa 9.

Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă „VOLVO”, înregistrată în Regatul Unit sub nr. 747361 pentru o gamă largă de produse și servicii; marca verbală „VOLVO”, înregistrată în Regatul Unit sub nr. 1552528, nr. 1102971, nr. 1552529 și nr. 747362 pentru o gamă largă de produse și servicii; marca comunitară verbală „VOLVO” înregistrată sub nr. 2361087 și nr. 2347193, printre altele, pentru produse și servicii din clasele 9 și 12.

Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în întregime.

Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alin. (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, în măsura în care camera de recurs a aplicat în mod eronat dispozițiile acestui articol; încălcarea de către camera de recurs a principiului general de drept al UE referitor la egalitatea de tratament și încălcarea articolului 1 din Acordul privind aspectele legate de comerț ale drepturilor de proprietate intelectuală (TRIPS), precum și încălcarea articolului 2 din Convenția de la Paris pentru protecția proprietății industriale.
Acțiune introdusă la 27 august 2010 — Vtesse Networks/Comisia

(Cauza T-362/10)

()

(2010/C 288/106)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamantă: Vtesse Networks Ltd (Hertford, Regatul Unit) (reprezentant: H. Mercer QC, Barrister)

Pârâtă: Comisia Europeană

Concluziile reclamantei

— Declararea admisibilității acțiunii;

— Anularea punctului (72) din Decizia Comisiei C(2010) 3204 în cazul privind ajutorul de stat N 461/2009 (JO C 162, p. 1); și

— obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

Motivele și principalele argumente

Prin intermediul acțiunii formulate, reclamanta solicită, în temeiul articolului 263 TFUE, anularea Deciziei Comisiei C(2010) 3204 în cazul privind ajutorul de stat N 461/2009 (JO C 162, p.1) prin care se declară că măsura de ajutor „Cornwall and Isles of Scilly Next Generation Broadband”, care prevede un ajutor al Fondului european de dezvoltare regională în scopul susținerii dezvoltării de rețele în bandă largă de ultimă generație în regiunea Cornwall and Isles of Scilly, este compatibilă cu articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE.

Reclamanta invocă următoarele motive în susținerea acțiunii formulate:

În primul rând, reclamanta susține că Comisia a săvârșit erori vădite în aprecierea faptelor, în special întrucât a declarat că: (a) a existat o procedură de licitație deschisă, nediscriminatorie și concurențială deși ar fi trebuit să constate că concurența fusese eliminată în raport cu licitația; (b) infrastructura existentă era disponibilă pentru toți ofertanții, la cerere, deși operatorul în exercițiu a admis în mod deschis că nu utiliza infrastructura grupată în produse și disponibilă pentru toți ofertanții, la cerere; (c) incidența globală asupra concurenței era pozitivă deși acțiunile operatorului în exercițiu eliminaseră concurența.

În plus, reclamanta susține că Comisia omite să aplice și/sau încalcă articolul 102 TFUE astfel încât evaluarea efectuată în Decizia Comisiei C(2010) 3204 cu privire la impactul măsurii asupra concurenței nu este valabilă și, în consecință, decizia menționată este nelegală și nu intră în domeniul de aplicare al articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE. Încălcările relevante ale articolului 102 TFUE sunt: (a) gruparea nelegală, în ceea ce privește infrastructura existentă, de fibră neagră cu elemente electronice active; (b) refuzul acordării accesului la fibră și/sau la conducte ofertanților aflați în concurență; (c) micșorarea abuzivă a marjei grupând fibra cu elemente electronice active pentru a construi produse care nu permit reclamantei sau altor concurenți să concureze în procedura de licitație.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 301/35

Acțiune introdusă la 2 septembrie 2010 — Handicare/OAPI — Apple Corps (BEATLE)

(Cauza T-369/10)

()

2010/C 301/59

Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

Părțile

Reclamantă: Handicare Holding BV (Helmond, Olanda) (reprezentant: G. van Roeyen, avocat)

Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Apple Corps Ltd (Londra, Regatul Unit)

Concluziile reclamantei

— Anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 31 mai 2010 în cauza R 1276/2009-2; și

— obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

Marca comunitară vizată: marca figurativă „BEATLE” pentru produse din clasa 12

Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea în Regatul Unit a mărcilor figurative „BEATLES” și „THE BEATLES” sub nr. 1341242, pentru produse din clasa 9; înregistrarea în Spania a mărcii figurative „BEATLES” sub nr. 1737191, pentru produse din clasa 9; înregistrări în Germania ale mărcilor figurative „BEATLES” sub numerele 1148166 și 2072741, pentru produse din clasa 9; înregistrarea în Portugalia a mărcii figurative „BEATLES” sub nr. 312175 pentru produse din clasa 9; înregistrarea în Franța a mărcii figurative „BEATLES” sub nr. 1584857, pentru produse din clasa 9; înregistrarea în Italia a mărcii figurative „BEATLES” sub nr. 839105 pentru produse din clasa 9; înregistrarea mărcii verbale comunitare „BEATLES” sub nr. 219048 pentru produse din clasele 6, 9, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 34 și 41; înregistrarea mărcii figurative comunitare „BEATLES” sub nr. 219014 pentru produse din clasele 6, 9, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 34 și 41

Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și anulează decizia diviziei de opoziție

Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului în măsura în care camera de recurs nu a respins opoziția pentru aceste motive, deși s-a dovedit că nu există similitudini reale între produsele în cauză; încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului în măsura în care camera de recurs a considerat în mod greșit că erau îndeplinite condițiile de aplicare a acestui articol.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 13/30

Acțiune introdusă la 1 noiembrie 2010 — Fruit of the Loom/OAPI — Blueshore Management (FRUIT)

(Cauza T-514/10)

()

2011/C 13/58

Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

Părțile

Reclamantă: Fruit of the Loom, Inc. (Bowling Green, USA) (reprezentanți: S. Malynicz, barrister și V. G. Marsland, solicitor)

Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Blueshore Management SA (Cernusco Sul Naviglio, Italia)

Concluziile reclamantei

— Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 30 august 2010 în cauza R 1686/2008-4; și

— obligarea pârâtului și a celeilalte părți în procedura în fața camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de decădere: marca verbală „FRUIT” pentru produse din clasele 18, 24 și 25 — înregistrarea ca marcă comunitară nr. 745216.

Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

Partea care solicită decăderea din drepturi a titularului mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs.

Decizia diviziei de anulare: dispune decăderea în parte din drepturile asupra mărcii comunitare.

Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

Motivele invocate: reclamanta susține că decizia atacată încalcă articolul 15 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs nu a luat în considerare (i) aspectul și semnificația termenului „FRUIT” în cadrul mărcilor prezentate de proprietar ca dovezi privind utilizarea mărcii verbale, (ii) dovada că proprietarul a comercializat în mod informal produsele sale sub denumirea „FRUIT”, folosind frecvent această marcă verbală în negocieri și în tranzacții cu clienții săi, și (iii) dovada că proprietarul a folosit marca „FRUIT” pe site-ul său internet cu caracter comercial.
—

Anularea Deciziei C(2010) 6154 din 13 septembrie 2010, prin care Comisia a redus ajutorul acordat din Fondul de coeziune pentru etapele de proiect — „Linea de Alta Velocidad Madrid-Zaragoza-Barcelona-Frontera francesa. Tramo Lleida-Martorell (Plataforma). Subtramo IX-A” (CCI No 2001.ES.16.C.PT.005) — „Linea de Alta Velocidad Madrid-Zaragoza-Barcelona-Frontera francesa. Tramo Lleida-Martorell (Plataforma). Subtramo X-B (Avinyonet del Penedés-Sant Sadurní d’Anoia)” (CCI No 2001.ES.16.C.PT.008) — „Linea de Alta Velocidad Madrid-Zaragoza-Barcelona-Frontera francesa. Tramo Lleida-Martorell (Plataforma). Subtramo XI-A y XI-B (Sant Sadurni d’Anoia-Gelida)” (CCI No 2001.ES.16.C.PT.009) și — „Linea de Alta Velocidad Madrid-Zaragoza-Barcelona-Frontera francesa. Tramo Lleida-Martorell (Plataforma). Subtramo IX-C” (CCI No 2001.ES.16.C.PT.010)
4.

Prin cel de al patrulea motiv, reclamantele susțin că decizia atacată încalcă articolul 101 TFUE și articolul 53 din Acordul privind SEE, în măsura în care aceasta se întemeiază pe premisa potrivit căreia contactele dintre concurenți care au loc în afara SEE constituie în sine încălcări ale articolului 101 TFUE și ale articolului 53 din Acordul privind SEE, cu alte cuvinte indiferent dacă acestea reprezintă o parte constitutivă a încălcării unice și continue constând în contactele dintre concurenți care au avut loc la nivelul sediului principal. Acordurile sau practicile concertate care au ca obiect transporturi de mărfuri sosite în SEE nu restrâng concurența în cadrul SEE, nici nu afectează schimburile comerciale dintre statele membre. În plus, intervenția guvernamentală într-un anumit număr de jurisdicții relevante se opune aplicării articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE.
—

al cincilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 106 alineatul (2) TFUE, pe Încadrarea comunitară a ajutoarelor de stat sub formă de compensație de serviciu public (JO 2005 C 297, p. 4), precum și pe încălcarea articolului 11 alineatul (4) din Directiva 2003/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de abrogare a Directivei 96/92/CE (JO L 176, p. 37, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 61), ținând seama că i) măsura nu este justificată printr-un risc privind aprovizionarea cu energie electrică, care ar determina, astfel cum pretinde Comisia, necesitatea unui serviciu de interes economic general și ii), chiar dacă ar exista un risc privind aprovizionarea cu energie electrică (quod non), în orice situație, măsura este în orice caz disproporționată în raport cu obiectivul de garantare a aprovizionării cu energie electrică și, în consecință, este nelegală;
2.

Prin cel de al doilea motiv, reclamanta susține că decizia încalcă articolul 101 TFUE și articolul 53 din Acordul privind SEE, întrucât Comisia s-a considerat competentă în ceea ce privește serviciile de transport aerian de mărfuri pe rutele dinspre SEE înspre țări terțe, având în vedere că astfel de servicii sunt vândute unor clienți care se află în afara SEE.
2.

Cel de al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea normelor fundamentale de procedură (articolul 269 TFUE, fostul articol 253 CE) sub forma nemotivării. Încălcarea principiului proporționalității. Încălcarea articolului 6 alineatul (3) TUE din punct de vedere al încălcării principiului fundamental al protecției încrederii legitime, al securității juridice, al neretroactivității normelor de drept material. Încălcarea articolului 32 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 a Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 209, 11.8.2005, p. 1, Ediție specială 14/vol. 1, p. 193). Încălcarea principiului „ne bis in idem”. Cu privire la acest aspect, reclamanta afirmă că Comisia, în urma unei anchete inițiate în 2003, a aplicat o corecție financiară acestui stat membru pentru exercițiul financiar 2009, privind organizarea sistemului de recuperare al organismelor de plată, calculată în funcție de valoarea cazurilor care, nefiind soluționate de Comisie, la vremea lor, potrivit normelor comunitare în vigoare la momentul respectiv, au fost considerate de aceasta ca intrând în domeniul de aplicare al noii reglementări, și prin urmare, ca fiind supuse regulii denumite 50-50, introdusă prin Regulamentul (CE) nr. 1290/05. Corecția financiară în discuție este nelegală întrucât a atribuit în sarcina statului membru 50 % din sumele vizate în mod automat, în temeiul articolului 32 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005, aplicat retroactiv în mod ilegal unei anchete asupra gestionării datoriilor având ca obiect în esență „situația constatată în 2002/2003”, astfel cum însăși Comisia a recunoscut în mod expres. În plus, în ceea ce privește cazurile care au făcut obiectul controlului, statului italian i s-a aplicat deja o corecție financiară de 50 %, în temeiul articolului 32 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005, prin Decizia C(2007) 1901 a Comisiei din 27 aprilie 2007. Astfel, prin decizia atacată, Comisia aplică, pentru aceleași cazuri și în temeiul acelorași motive, o corecție financiară punctuală suplimentară, reprezentând 100 % din cuantumul creanțelor nerecuperate. Prin urmare, aplicarea, după mai mulți ani, a unei sancțiuni suplimentare de 50 %, este nelegală și disproporționată, încălcându-se în mod vădit principiul „ne bis in idem”.
4.

Prin intermediul celui de al patrulea motiv, reclamantele invocă săvârșirea de către Comisie a unor erori prin faptul că a reținut pretinsa încălcare în sarcina Singapore Airlines Cargo PTE Ltd, întrucât: — Comisia a săvârșit mai multe erori de drept și erori de apreciere atunci când a analizat și a luat în considerare contactele anterioare datei de 1 mai 2004, contactele privind cereri de plată a comisioanelor din partea agenților de expediții, contactele privind suprataxele de siguranță, contactele privind suprataxele pe carburant în afara Uniunii Europene și contacteele privind suprataxele pe carburant în Uniunea Europeană; — Comisia a săvârșit erori de drept și erori de apreciere privind utilizarea contactelor din cadrul acordului WOW pentru a stabili participarea Singapore Airlines Cargo PTE Ltd la pretinsa încălcare și — Comisia nu a demonstrat că Singapore Airlines Cargo PTE Ltd avea sau ar fi trebuit să aibă cunoștință despre pretinsa încălcare sau despre elementele sale constitutive.
2.

Cel de al doilea motiv se întemeiază pe o excepție de necompetență, în măsura în care decizia aplică articolul 101 TFUE și articolul 53 SEE în privința serviciilor de transport aerian de mărfuri care intră în SEE pe baza criteriului efectelor, deși acesta nu este pertinent în ceea ce privește aplicarea teritorială a articolului101 TFUE și a articolului 53 SEE, și în măsura în care aplică criteriul executării cu privire la vânzări efectuate în afara SEE.
—

încălcarea principiului legalității și proporționalității amenzilor în sensul articolului 49 din Cartă și a principiului non bis in idem prevăzut la articolul 50 din Cartă prin includerea vânzărilor realizate în afara SEE în valoarea vânzărilor în sensul Liniilor directoare din 2006 privind amenzile și prin utilizarea unui criteriu general pentru a plafona valoarea vânzărilor, precum și încălcarea dreptului de a fi ascultat în această privință.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 72/24

Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2011 — Bank Kargoshaei și alții/Consiliul

(Cauza T-8/11)

2011/C 72/41

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamante: Bank Kargoshaei, Bank Melli Iran Investment Company, Bank Melli Iran Printing and Publishing Company, Cement Investment & Development Co., Mazandaran Cement Company, Melli Agrochemical Company, Shomal Cement Co. (Teheran, Iran) (reprezentanți: L. Defalque și S. Woog, avocați)

Pârât: Consiliul Uniunii Europene

Concluziile reclamantelor

— Anularea punctului 5 din secțiunea B din anexa la Decizia 2010/644/PESC a Consiliului din 25 octombrie 2010 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (1) și a punctului 5 secțiunea B din anexa VIII la Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (2) și anularea deciziei cuprinse în scrisoarea Consiliului din 28 octombrie 2010;

— declararea articolului 20 alineatul (1) litera (b) din Decizia Consiliului din 26 iulie 2010 (3) și a articolului 16 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 961/2010 ca fiind nelegale și inaplicabile reclamantelor;

— obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

Motivele și principalele argumente

În susținerea acțiunii, reclamantele se întemeiază pe motive care sunt identice cu cele invocate în cauza T-7/11, Bank Melli Iran/Consiliul.

(1) JO L 281, p. 81.

(2) JO L 281, p. 1.

(3) Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC, JO L 195, p. 39.
—

constatarea și declararea faptului că EMA și-a îndeplinit în mod corect obligațiile contractuale care îi revin în temeiul contractelor 507760 DICOEMS și 507126 COCOON și, prin urmare, are dreptul la rambursarea cheltuielilor efectuate pentru executarea acestor contracte astfel cum rezultă din FORM C trimise Comisiei, inclusiv FORM C referitor la a IV-a perioadă a contractului COCOON;
—

anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1243/2010 al Consiliului din 20 decembrie 2010 de impunere a unei taxe antidumping definitive la importurile de mese de călcat originare din Republica Populară Chineză produse de Since Hardware (Guangzhou) Co. Ltd (1);
1.

Primul motiv, întemeiat pe aplicarea de către Comisie a unei noțiuni eronate din punct de vedere juridic, respectiv „vânzări directe în SEE prin produse prelucrate”, cu ocazia determinării valorii relevante a vânzărilor pentru calculul valorii amenzii. În calculul valorii relevante a vânzărilor reclamantei în vederea determinării valorii amenzii, Comisia a inclus valoarea ecranelor LCD încorporate în produse finite IT și de televiziune pe care reclamanta le comercializează în SEE. Potrivit reclamantei, noțiunea „vânzări directe în SEE prin produse prelucrate” este eronată din punct de vedere juridic și nu poate servi la determinarea valorii relevante a vânzărilor. Reclamanta arată că această noțiune se bazează pe vânzări de produse care nu au făcut obiectul acestei încălcări nici direct, nici indirect și că aceasta modifică în mod artificial locul vânzărilor relevante de ecrane LCD în cadrul grupului din exteriorul SEE spre interiorul acestui spațiu și reciproc, în funcție de locul vânzării produselor finite în care sunt încorporate aceste ecrane LCD. Reclamanta consideră că această noțiune ca atare nu este conformă jurisprudenței instanțelor Uniunii referitoare în special la modul de tratare a vânzărilor intragrup cu ocazia calculului amenzilor. În cele din urmă, reclamanta arată că această noțiune, astfel cum este aplicată de Comisie în decizie, conduce la discriminări între destinatarii deciziei, întemeiate în mod nelegal pe simpla formă a structurilor societăților lor.