RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 139/28

Acțiune introdusă la 18 martie 2011 — Modelo Continente Hipermercados/Comisia

(Cauza T-174/11)

2011/C 139/53

Limba de procedură: spaniola

Părțile

Reclamantă: Modelo Continente Hipermercados, SA, filiala din Spania (Alcorcón, Spania) (reprezentanți: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan, R. Calvo Salinero, avocați)

Pârâtă: Comisia Europeană

Concluziile reclamantei

Reclamanta solicită Tribunalului:

— admiterea și susținerea motivelor de anulare invocate în această acțiune și, în consecință, anularea articolului 1 alineatul (1), în măsura în care declară că articolul 12 alineatul (5) din TRLIS (Texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades) (versiunea consolidată a Legii privind impozitarea societăților comerciale) conține elemente de ajutor de stat;

— în subsidiar, anularea articolului 1 alineatul (1) în măsura în care declară că articolul 12 alineatul (5) TRLIS conține elemente de ajutor de stat atunci când se aplică achizițiilor de participații care presupun dobândirea controlului;

— în subsidiar, anularea deciziei pentru încălcarea unei norme fundamentale de procedură și

— obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei Comisiei din 28 octombrie 2009 (ajutorul nr. C 45/07, ex NN 51/07, ex CP 9/07) privind amortizarea fiscală a Fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine (JO 2011, L 7, p. 48).

În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă trei motive.

1. Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât s-a considerat că măsura constituie ajutor de stat. — Comisia nu a demonstrat că măsura fiscală în cauză favorizează anumite întreprinderi sau producerea anumitor bunuri. Comisia se limitează să presupună că măsura fiscală este selectivă din cauza faptului că se aplică numai în cazul achiziționării unor titluri de participare la societăți străine, iar nu la societăți naționale. Reclamanta consideră că acest raționament este eronat și circular. Faptul că aplicarea măsurii analizate, ca și a oricărei alte norme fiscale, depinde de îndeplinirea anumitor cerințe obiective nu conferă acesteia un caracter selectiv de iure sau de facto. Raționamentul utilizat de Comisie ar conduce la considerarea oricărei norme fiscale drept selective prima facie. — În al doilea rând, tratamentul prima facie diferit potrivit articolului 12 alineatul (5) TRLIS, departe de a constitui un avantaj selectiv, servește pentru a institui egalitatea fiscală pentru toate operațiunile de achiziționare de acțiuni, naționale sau străine: din cauza imposibilității de a finaliza fuziuni transfrontaliere, amortizarea fondului de comerț poate fi realizată numai în cadru național, motiv pentru care există norme ale sistemului fiscal care permit acest lucru. În acest sens, articolul 12 alineatul (5) TRLIS nu face decât să extindă o asemenea posibilitate la cumpărarea de active ale societăților străine, operațiune care constituie echivalentul funcțional cel mai apropiat al fuziunilor naționale, și din acest motiv face parte din economia și din logica sistemului spaniol. — În subsidiar, decizia Comisiei ar fi disproporționată, întrucât aplicarea sa unor cauze de preluare a controlului asupra întreprinderilor străine ar trebui cel puțin să fie echivalentă situațiilor de fuziuni naționale și prin urmare justificate de economia și de logica sistemului spaniol.

2. Al doilea motiv, întemeiat pe existența unui viciu de procedură substanțial, întrucât nu a fost respectată procedura aplicabilă ajutoarelor existente. — Decizia atacată respinge argumentele privind echivalența funcțională a măsurii, întrucât nu acceptă că fuziunile transfrontaliere intra-UE devin imposibile în practică. În opinia Comisiei, adoptarea succesivă a directivelor UE în materie, toate acestea ulterioare intrării în vigoare a măsurii în cauză, a eliminat orice barieră sau obstacol care ar fi putut să existe. Reclamanta consideră în această privință că, dacă s-ar accepta teza Comisiei și dacă directivele UE ar fi eliminat într-adevăr obstacolele în calea fuziunilor transfrontaliere, quad non, ne-am afla, în orice caz, în fața unui caz de ajutoare existente. Cu toate acestea, procedura de control al ajutoarelor existente diferă în mod substanțial de cea urmată în prezenta cauză, fiind săvârșită, din acest motiv, o eroare de procedură substanțială.