ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
78

Or, o parte care cooperează are toate motivele să mintă, iar Comisia are din oficiu obligația de a repune în discuție mărturia acesteia, în special atunci când acest aspect este decisiv pentru decizia finală și este contrazis de o altă mărturie [a se vedea și considerentul (85) al Deciziei 86/399/CEE a Comisiei din 10 iulie 1986 privind o procedură de aplicare a articolului [81 CE] (IV/31.371 — Acoperitoare bitumate) (JO L 232, p. 15), și considerentul (278) al deciziei atacate]. În cauză, Comisia a încălcat aceste principii prin preluarea mai multor acuzații false ale AKZO împotriva reclamantei fără a prezenta alte probe independente în acest scop (a se vedea în acest sens și Hotărârea Tribunalului din , Dresdner Bank/Comisia, T-44/02, nepublicată în Recueil, punctul 74). Or, s-ar fi impus o analiză deosebit de critică a declarațiilor AKZO, ținând cont, pe de o parte, de riscul ca AKZO să exagereze rolul și importanța reclamantei pentru a distrage atenția de la propriul rol determinant în punerea în aplicare a înțelegerii și, pe de altă parte, de faptul că AKZO nu a invocat decât tardiv anumite acuzații neîntemeiate împotriva reclamantei.
71

Reclamanta susține că a fost săvârșită o încălcare a dreptului său la apărare deoarece Comisia, în pofida modificărilor juridice cu privire la „puncte fundamentale”, a refuzat să discute despre materialitatea abuzurilor și a limitat discuția la amendă. Or, întrucât reclamanta nu a primit decât „o copie pentru comentarii” a CO 1990, ea nu s-ar fi putut apăra cum s-ar fi apărat un destinatar direct al comunicării privind obiecțiunile și debitorul potențial al unei amenzi. Deoarece Curtea a anulat amenda care a fost aplicată reclamantei prin Decizia 93/82 pentru motivul că CO 1990 nu îi era adresată, ar fi revenit, așadar, Comisiei obligația de a redeschide procedura în totalitate, transmițând reclamantei o comunicare „completă” privind obiecțiunile, cu alte cuvine permițându-i acesteia să discute încălcările constatate în Decizia 93/82. CO 2003 nu își îndeplinește, așadar, funcția care constă în furnizarea tuturor elementelor necesare întreprinderilor pentru ca acestea să își poată exercita în mod util dreptul la apărare înainte de adoptarea unei decizii definitive de către Comisie (Hotărârea Curții din 31 martie 1993, Ahlström Osakeyhtiö și alții/Comisia, C-89/85, C-104/85, C-114/85, C-116/85, C-117/85 și C-125/85-C-129/85, Rec., p. I-1307, I-1594, punctul 42).
82

Acesta adaugă faptul că o convocare la licitație care respectă cerințele legale are în special ca obiectiv să demonstreze că este posibil să se facă mai bine sau să se facă mai mult. Pe o piață competitivă, media numărului total de ore propuse de toți ofertanții ar corespunde, după toate probabilitățile, unei estimări temeinice și de încredere a mijloacelor necesare pentru a asigura buna executare a serviciului din punct de vedere calitativ. Într-adevăr, Consiliul consideră că, alocând un număr mai mare de ore curățeniei, se obține un mai mare grad de calitate. Or, în speță, Consiliul constată că, deși societatea desemnată câștigătoare prezentase o ofertă cu 3,7 % mai scumpă decât cea a reclamantei, în schimb, aceasta propunea cu 25,2 % ore de lucru în plus față de reclamantă. Mai mult, acesta remarcă faptul că, în timp ce criteriul prețului reprezenta aproximativ 50 % în evaluarea ofertei, criteriul contestat privind numărul total de ore propus nu reprezenta decât 25 % din numărul total de puncte care urmau a fi atribuite. Prin urmare, oferta societății declarate câștigătoare ar fi mai avantajoasă din punct de vedere economic, iar serviciile reclamantei ar fi mult mai scumpe. În plus, Consiliul afirmă că acele carduri de pontaj ale personalului societății declarate câștigătoare demonstrează că prestațiile furnizate corespund obligațiilor care rezultă din termenii contractului.
12

Articolul 46 din Regulamentul al nouălea FED are următorul cuprins: „(1) Contabilul acționează în baza ordinelor de recuperare pentru creanțele constatate în mod corect de către ordonatorul de credite competent. Acesta se străduiește să asigure primirea de către FED a veniturilor până la scadențele indicate în ordinele de recuperare și să asigure conservarea drepturilor aferente ale Comunităților. (2) În cazul în care recuperarea nu a avut loc efectiv până la scadența prevăzută în ordinul de recuperare, contabilul informează ordonatorul de credite competent și inițiază imediat procedura de efectuare a recuperării pe orice cale legală, inclusiv, dacă este cazul, prin compensare. În cazul în care acest lucru nu este posibil, contabilul recurge la executarea forțată a recuperării fie în conformitate cu articolul 44 alineatul (2), fie pe cale judiciară. (3) Contabilul recuperează sumele prin compensarea lor cu creanțele echivalente pe care le au FED sau Comunitățile asupra oricărui debitor care, la rândul său, are o creanță asupra FED sau a Comunităților, care este sigură, lichidă și exigibilă. […]”
40

În plus, reclamanta afirmă că derogarea prevăzută la articolul 87 alineatul (3) litera (d) CE nu poate fi considerată ca fiind acoperită de același alineat litera (c). Reclamanta amintește că, în decizia atacată, Comisia nu a aplicat articolul 87 alineatul (3) litera (c) CE în prezenta cauză. Mai mult, reclamanta susține că o astfel de interpretare ar însemna ca derogarea de la alineatul (3) litera (d), introdusă prin Tratatul UE, să fie lipsită de orice efect.
13

La sfârșitul fiecărui an, autoritățile olandeze verifică dacă instalațiile au respectat norma de emisie prevăzută. În fiecare an pot fi cumpărate, economisite sau împrumutate pentru perioade viitoare credite de NOx. Dacă o instalație depășește norma de emisie prevăzută, aceasta trebuie să compenseze excedentul în anul următor. În plus, acest excedent care trebuie compensat este majorat cu 25 % pentru a descuraja orice depășire. Dacă o instalație nu reușește să respecte norma de emisie care îi revine, autoritățile olandeze îi aplică o amendă efectivă, proporțională și disuasivă.
3

În plus, în temeiul prevederilor coroborate ale articolului 3 alineatele 69 și 70 din legge n. 549 (su) misure di razionalizzazione della finanza pubblica (Legea nr. 549 privind măsuri de raționalizare a finanțelor publice din 28 decembrie 1995, supliment ordinar la GURI nr. 302 din 29 decembrie 1995, denumită în continuare „Legea nr. 549/95”) și ale decreto-legge n. 331 (su) armonizzazione delle disposizioni in materia di imposte sugli oli minerali, sull’alcole, sulle bevande alcoliche, sui tabacchi lavorati e in materia di IVA con quelle recate da direttive CEE e modificazioni conseguenti a detta armonizzazione, nonché disposizioni concernenti la disciplina dei centri autorizzati di assistenza fiscale, le procedure dei rimborsi di imposta, l’esclusione dall’ILOR dei redditi di impresa fino all’ammontare corrispondente al contributo diretto lavorativo, l’istituzione per il 1993 di un’imposta erariale straordinaria su taluni beni ed altre disposizioni tributarie (Decretul-lege nr. 331 privind armonizarea prevederilor în materie de impozite în diverse domenii din 30 august 1993, GURI nr. 203 din 30 august 1993, denumit în continuare „Decretul-lege nr. 331/93”), în favoarea societăților Legea nr. 142/90 au fost introduse următoarele măsuri: — scutirea de toate taxele pentru transferuri de active efectuate la transformarea întreprinderilor speciale și a întreprinderilor municipale în societăți Legea nr. 142/90 (denumită în continuare „scutirea de taxele pentru transferuri”); — scutirea totală de impozit pe profit, mai exact, impozitul pe profitul persoanelor juridice și impozitul local pe venit, timp de trei ani, cel târziu până la exercițiul 1999 (denumită în continuare „scutirea trienală de impozit pe profit”).
119

În speță, încălcarea în cauză are legătură cu o înțelegere secretă având ca obiect stabilirea prețurilor și repartizarea piețelor. Acest tip de înțelegere este interzis în mod expres de articolul 81 alineatul (1) literele (a) și (c) CE și constituie o încălcare deosebit de gravă. Prin urmare, părțile trebuiau să fi fost conștiente de caracterul ilicit al comportamentului lor. Caracterul secret al înțelegerii confirmă faptul că aceasta era situația. În consecință, Tribunalul apreciază că nu are nicio rezervă cu privire la faptul că această încălcare a fost săvârșită în mod intenționat de părțile în cauză. Or, Tribunalul s-a pronunțat deja în sensul că încetarea unei încălcări săvârșite în mod intenționat nu poate fi considerată circumstanță atenuantă atunci când a fost determinată de intervenția Comisiei (Hotărârea Tribunalului din 11 martie 1999, Ensidesa/Comisia, T-157/94, Rec., p. II-707, punctul 498).
55

În ceea ce privește, în al treilea rând, temeinicia motivului, trebuie amintit că tratatele de instituire au stabilit o ordine juridică unică în cadrul căreia Tratatul EA constituie, iar Tratatul CO a constituit, până la 23 iulie 2002, o lex specialis ce derogă de la lex generalis care este Tratatul CE (a se vedea Hotărârea Tribunalului din 5 iunie 2001, ESF Elbe-Stahlwerke Feralpi/Comisia, T-6/99, Rec., p. II-1523, punctul 102 și jurisprudența citată). În plus, din jurisprudență rezultă că interzicerea înțelegerilor este prevăzută de două dispoziții similare, respectiv articolul 81 CE și articolul 65 CO, care se referă la noțiuni juridice identice, deși provin din două tratate diferite (a se vedea în acest sens Hotărârea Tribunalului Thyssen Stahl/Comisia, punctul 40 de mai sus, punctele 269, 270 și 277, Hotărârea Tribunalului 11 martie 1999, Unimétal/Comisia, T-145/94, Rec., p. II-585, punctele 248 și 252, și Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2001, Krupp Thyssen Stainless și Acciai speciali Terni/Comisia, T-45/98 și T-47/98, Rec., p. II-3757, punctul 181).
10

Decizia atacată cuprinde în special următoarele dispoziții: „Articolul 1 Prin participarea, în perioadele menționate, la un ansamblu de acorduri și de practici concertate constând în stabilirea prețurilor și repartizarea piețelor în sectorul tuburilor industriale, următoarele întreprinderi au încălcat dispozițiile articolului 81 alineatul (1) [CE] și, de la 1 ianuarie 1994, pe cele ale articolului 53 alineatul (1) din Acordul privind SEE: a) [Wieland], de la 3 mai 1988 la 22 martie 2001; b) Outokumpu […], în mod individual de la 3 mai 1988 la 30 decembrie 1988 și în solidar cu [Luvata] de la 31 decembrie 1988 la 22 martie 2001; c) [Luvata], de la 31 decembrie 1988 la 22 martie 2001 (în solidar cu Outokumpu […]); d) [KME Germany], în mod individual de la 3 mai 1988 la 19 iunie 1995 și în solidar cu [KME France] și cu [KME Italy] de la 20 iunie 1995 la 22 martie 2001; e) [KME Italy], în solidar cu [KME France] de la 3 mai 1988 la 19 iunie 1995 și în solidar cu [KME Germany] și cu [KME France] de la 20 iunie 1995 la 22 martie 2001; f) [KME France], în solidar cu [KME Italy] de la 3 mai 1988 la 19 iunie 1995 și în solidar cu [KME Germany] și cu [KME Italy] de la 20 iunie 1995 la 22 martie 2001. Articolul 2 Pentru încălcările menționate la articolul 1 sunt aplicate următoarele amenzi: a) [Wieland]: 20,79 milioane de euro; b) Outokumpu […] și [Luvata], în solidar: 18,13 milioane de euro; c) [KME Germany], [KME France] și [KME Italy], în solidar: 18,99 milioane de euro; d) [KME Germany]: 10,41 milioane de euro; e) [KME Italy] și [KME France], în solidar: 10,41 milioane de euro.”
8

Puterea legislativă este împărțită între House of Assembly și guvernator. House of Assembly este compusă din Speaker, Attorney General, Financial and Development Secretary și cincisprezece membri aleși. Alegerile pentru constituirea House of Assembly se țin, în principiu, din patru în patru ani.
27

Prin Decizia din 6 octombrie 2004 [C (2004) 3632 final], emisă în cauza privind ajutoare de stat N 313/2004 referitoare la recapitalizarea TV 2/Danmark A/S (JO 2005, C 172, p. 3, denumită în continuare „decizia privind recapitalizarea”), Comisia a constatat că „preconizatul aport în capital de 440 de milioane DKK, precum și transformarea datoriei în fonduri proprii sunt necesare pentru reconstituirea capitalului de care are nevoie TV2, după transformarea sa în societate pe acțiuni, pentru a-și putea îndeplini misiunea de serviciu public” [considerentul (53) al deciziei privind recapitalizarea]. În consecință, Comisia a decis „să constate că toate elementele de ajutor de stat care ar putea fi asociate preconizatei recapitalizări a TV2 [A/S] sunt compatibile cu piața comună, în conformitate cu articolul 86 alineatul (2) CE” [considerentul (55) al deciziei privind recapitalizarea].
20

Comisia a precizat că aplicase reclamantei prin Decizia 2002/271/CE din 18 iulie 2001 privind o procedură de aplicare a articolului [81] CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza COMP/E-1/36.490 - Electrozi de grafit) (JO 2002, L 100, p. 1), în cauza cunoscută sub numele „Electrozi de grafit”, și prin Decizia 2002/460/CE din privind o procedură de aplicare a articolului [81] CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza C.37.667 - Grafituri speciale) (JO 2006, L 180, p. 20), în cauza cunoscută sub numele „Grafituri speciale”, o amendă de 80,2 milioane de euro pentru participarea la cartelul electrozilor de grafit și două amenzi în cuantum de 18,94 milioane de euro și de 8,81 milioane de euro, respectiv 27,75 milioane de euro în total, pentru participarea la înțelegerea privind grafitul izostatic și la înțelegerea privind grafitul extrudat [considerentul (385) al deciziei].
44

Trebuie să se mai aibă în vedere că, din rațiuni de transparență și pentru a întări securitatea juridică a întreprinderilor vizate, Comisia a publicat Liniile directoare privind metoda de stabilire a amenzilor aplicate în temeiul articolului 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17 și al articolului 65 alineatul (5) [CO] (JO 1998, C 9, p. 3, Ediție specială, 08/vol. 3, p. 69, denumite în continuare „liniile directoare”), în care aceasta definește metoda de calcul pe care și-o impune în fiecare caz în parte. În această privință, Curtea a considerat de altfel că, adoptând asemenea norme de conduită și anunțând prin intermediul publicării acestora că le va aplica în viitor situațiilor vizate de acestea, Comisia își limitează propria putere de apreciere și nu se poate abate de la aceste norme fără să riște să fie sancționată, dacă este cazul, în temeiul unei încălcări a principiilor generale de drept, precum egalitatea de tratament și protecția încrederii legitime. În plus, deși nu constituie temeiul juridic al deciziei, liniile directoare determină, în mod general și abstract, metodologia pe care Comisia și-o impune în scopul stabilirii cuantumurilor amenzilor aplicate prin decizia menționată și asigură, prin urmare, securitatea juridică a întreprinderilor (Hotărârea Curții din 28 iunie 2005, Dansk Rørindustri și alții/Comisia, C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P-C-208/02 P și C-213/02 P, Rec., p. I-5425, punctele 211 și 213). Rezultă că adoptarea de către Comisie a liniilor directoare, în măsura în care aceasta s-a înscris în cadrul legal impus de articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17, a contribuit numai la precizarea limitelor exercitării puterii de apreciere a Comisiei care rezultă deja din această dispoziție, fără să se poată deduce o insuficiență inițială a determinării de către legiuitorul comunitar a limitelor competenței Comisiei în domeniul în cauză.
21

Comisia a precizat că aplicase întreprinderii SGL, prin Decizia 2002/271/CE din 18 iulie 2001 privind o procedură de aplicare a articolului [81] CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza COMP/E 1/36.490 - Electrozi de grafit) (JO 2002, L 100, p. 1), în cauza cunoscută sub numele „Electrozi de grafit”, și prin Decizia 2002/460/CE din privind o procedură de aplicare a articolului [81] CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza C.37.667 - Grafituri speciale) (JO 2006, L 180, p. 20), în cauza cunoscută sub numele „Grafituri speciale”, o amendă de 80,2 milioane de euro pentru participarea la cartelul electrozilor de grafit și două amenzi în cuantum total de 27,75 milioane de euro pentru participarea la înţelegerea privind grafitul izostatic și la înţelegerea privind grafitul extrudat [considerentul (358) al deciziei].
49

Or, „ar părea” că, atunci când sunt examinate în contextul situației anterioare lunii iulie 2002, deciziile de investiții în cauză nu respectă principiul respectiv [considerentul (228) al deciziei atacate]. În acest moment, FT s‑ar fi aflat într‑un context economic dificil și ar fi pierdut încrederea piețelor, iar autoritățile franceze nu ar fi luat încă nicio măsură privind îmbunătățirea administrării FT și a rezultatelor sale, nici nu ar fi dispus un audit aprofundat, nici nu ar fi numit o nouă conducere și nici nu ar fi pregătit un plan de redresare a întreprinderii. În aceste condiții, ar fi „improbabil că un investitor privat ar fi făcut, începând din luna iulie 2002, declarații [asemănătoare] celor făcute de guvernul francez, susceptibile, din punct de vedere pur economic, să angajeze serios credibilitatea și reputația sa și, din punct de vedere juridic, chiar să îl oblige începând de la această dată să susțină financiar [FT] în orice situație”. Astfel, un asemenea investitor și‑ar fi asumat singur și fără nicio compensație un risc foarte mare în privința FT. Or, nici chiar un acționar de referință, care deținea aceleași informații ca acelea pe care le dețineau autoritățile franceze la acea dată, nu ar fi făcut declarații de susținere în favoarea FT în iulie 2002 fără a efectua în prealabil un audit aprofundat al situației sale financiare și al măsurilor de redresare necesare pentru a putea aprecia dimensiunea riscului și perspectivele de remunerare pe care le‑ar implica un asemenea demers. În orice caz, un asemenea acționar de referință ar fi avut nevoie de participarea piețelor financiare pentru a redresa situația FT. Or, piețele menționate „nu păreau, la acea dată, dispuse să investească sau să acorde mult credit FT” [considerentul (229) al deciziei atacate].
2)

Arch Chemicals, Inc., Arch Timber Protection Ltd, Rhodia UK Ltd, Sumitomo Chemical (UK) plc și Troy Chemical Co. BV suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, inclusiv, în ceea ce privește Sumitomo Chemical (UK) plc, cele aferente procedurii măsurilor provizorii.
2)

Arch Chemicals, Inc., Arch Timber Protection Ltd, Rhodia UK Ltd, Sumitomo Chemical (UK) plc și Troy Chemical Co. BV suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.
1

Potrivit articolului 255 alineatul (1) CE: „Orice cetățean al Uniunii și orice persoană fizică sau juridică, care are reședința sau sediul într-un stat membru, are drept de acces la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei, sub rezerva principiilor și condițiilor care vor fi stabilite în conformitate cu alineatele (2) și (3).”
97.

Astfel, deși un stat membru poate, în plus față de exercitarea funcției sale de putere publică, să exercite și o funcție de acționar, el nu poate combina funcțiile sale de stat care exercită puterea publică și de stat acționar. A autoriza statele membre să își utilizeze prerogativele de putere publică în serviciul investițiilor lor în întreprinderi active pe piețele deschise concurenței ar însemna a priva de orice efect util normele comunitare din domeniul ajutoarelor de stat. În plus, deși, în temeiul articolului 295, tratatul este neutru în privința proprietății asupra capitalului, nu este mai puțin adevărat că întreprinderile publice trebuie să fie supuse acelorași norme ca și întreprinderile private. Or, nu ar mai exista egalitate de tratament între întreprinderile publice și întreprinderile private dacă statul ar utiliza în folosul întreprinderilor al căror acționar este prerogativele sale de putere publică.
247

Or, articolul 21 din Legea 90-568 ar fi făcut deja obiectul unei examinări din partea serviciilor Comisiei în urma unei plângeri depuse la 4 mai 1990 cu privire la normele speciale de supunere a La Poste la plata taxei profesionale. Prin decizia din (JO 1995, C 262, p. 11, denumită în continuare „decizia privind La Poste”), Comisia ar fi admis că avantajul fiscal instituit, în favoarea La Poste, prin articolul 21 din Legea 90-568 nu constituia un ajutor în sensul articolului 87 alineatul (1) CE. Această decizie ar fi fost confirmată de Tribunal în Hotărârea din , FFSA și alții/Comisia (T-106/95, Rec., p. II-229). Cu ocazia examinării acestei dispoziții, Comisia ar fi luat în mod necesar cunoștință de normele privind regimul de taxă profesională aplicabil France Télécom. Or, dacă ar fi avut îndoieli cu privire la aspectul dacă acesta constituia un ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE, aceasta ar fi trebuit, în virtutea obligației sale de diligență, să inițieze o procedură de investigare conform articolului 88 alineatul (3) CE. În lipsa inițierii unei astfel de proceduri și în circumstanțele excepționale ale cauzei, France Télécom și autoritățile franceze ar fi fost îndreptățite să nutrească o încredere legitimă în compatibilitatea regimului taxei profesionale ce decurge din Legea 90-568 cu articolul 87 alineatul (1) CE.
10

Prin Decizia din 30 iunie 2004 privind ajutoarele de stat NN 34A/2000 referitoare la programele de calitate și la etichetele „AMA-Biozeichen” și „AMA-Gütesiegel” din Austria, Comisia a decis să nu ridice obiecții împotriva măsurilor „notificate” (denumită în continuare „decizia atacată”). În această privință, Comisia a considerat că măsurile respective erau compatibile cu piața comună în sensul articolului 87 alineatul (3) litera (c) CE, întrucât acestea erau conforme condițiilor prevăzute de Liniile directoare ale Comunității privind ajutoarele de stat din sectorul agricol (JO 2000, C 28, p. 2) la punctele 13 și 14 și de Liniile directoare comunitare aplicabile ajutoarelor de stat pentru publicitatea produselor prevăzute în anexa I la Tratatul CE și a anumitor produse care nu sunt menționate în anexa I (JO 2001, C 252, p. 5, denumite în continuare „Liniile directoare aplicabile ajutoarelor de stat pentru publicitate”).
105

În plus, din considerentul (256) al deciziei atacate reiese că, în cadrul procedurii administrative, reclamantele au considerat că EB dispunea deja, în august 1999, de acces online la Cascade și că deschiderea unui acces online la Cascade RS pentru EB ar fi fost suficientă ca să îi confere capacitatea să proceseze direct acțiuni nominative prin intermediul CBF. În plus, reclamantele au declarat că, la momentul deschiderii accesului EB la Cascade RS, acesta „era posibil doar manual […] din motive tehnice” [considerentul (258) a patra liniuță din decizia atacată] și nu au menționat nicio problemă legată de accesul automat la Cascade sau de combinarea celor două accesuri. Pe de altă parte, nota anexată la scrisoarea CBF din 24 mai 2002, intitulată „Processing of registered shares in Germany”, anexată de Comisie la memoriul în apărare, descrie activitatea de procesare a acțiunilor nominative și se referă numai la Cascade RS.