ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Atunci când o decizie de aplicare a normelor Uniunii din materia dreptului concurenței privește o pluralitate de destinatari și se referă la imputabilitatea încălcării, aceasta trebuie să cuprindă o motivare suficientă în raport cu fiecare dintre destinatari, în special cu aceia dintre destinatari care, potrivit deciziei respective, trebuie să poarte răspunderea pentru această încălcare. Astfel, în privința societății‑mamă considerate responsabilă pentru comportamentul ilicit al filialei sale, o asemenea decizie trebuie, în principiu, să conțină o prezentare detaliată a motivelor de natură să justifice imputabilitatea încălcării societății respective.

În ceea ce privește, mai precis, o decizie a Comisiei care se bazează în mod exclusiv, în raport cu anumiți destinatari, pe prezumția exercitării efective a unei influențe decisive, Comisia trebuie, în orice caz, să le prezinte în mod adecvat acestor destinatari motivele pentru care elementele de fapt și de drept invocate nu au fost suficiente pentru a răsturna respectiva prezumție. Obligația Comisiei de a‑și motiva deciziile cu privire la acest aspect rezultă în special din caracterul relativ al prezumției menționate, a cărei răsturnare ar necesita ca persoanele interesate să prezinte o probă referitoare la legăturile economice, organizatorice și juridice dintre societățile în cauză.

În această privință, motivarea prezentată de Comisie trebuie să permită exercitarea controlului de către Tribunal, acesta având obligația să aprecieze orice element referitor la legăturile organizatorice, economice și juridice dintre societatea‑mamă și filială care poate să dovedească faptul că aceasta din urmă se comportă în mod autonom în raport cu societatea sa mamă și că aceste două societăți nu constituie, așadar, o unitate economică unică. O astfel de verificare se impune cu atât mai mult cu cât autonomia unei filiale în punerea în aplicare a politicii sale comerciale face parte din ansamblul elementelor relevante care permit societății‑mamă să răstoarne prezumția influenței sale decisive asupra comportamentului filialei, elemente ale căror caracter și importanță pot varia potrivit caracteristicilor proprii fiecărui caz.

În consecință, revine Comisiei obligația de a aprecia în fiecare speță orice element invocat în fața sa cu privire la legăturile respective. În plus, chiar în cazul în care Comisia apreciază că elementele avansate de societatea‑mamă nu sunt suficiente pentru a răsturna prezumția influenței acesteia asupra comportamentului filialei sale pe piață, Comisia are în continuare obligația de a prezenta motivele privind aceste elemente, în măsura în care nu este vorba doar despre elemente în mod vădit nerelevante sau nesemnificative. Or, obligația de motivare, care este o obligație de natură formală, presupune ca raționamentul pe care Comisia își întemeiază concluziile să figureze în mod clar și neechivoc în decizia atacată, astfel încât să dea posibilitatea persoanelor interesate să ia cunoștință de temeiurile măsurii luate, iar instanței competente să își exercite controlul.

(a se vedea punctele 72-75, 102 și 106)
56

În ceea ce privește împrejurarea potrivit căreia reclamantul ar fi titularul unei mărci spaniole RIOJAVINA și ar fi comercializat, în Spania, sub această marcă și de peste 50 de ani, oțeturi, trebuie să se arate că această împrejurare, presupunând că ar fi dovedită, nu demonstrează în niciun caz lipsa unui risc de confuzie în percepția consumatorului spaniol cu privire la originea comercială a oțetului comercializat sub această marcă. În plus și în orice situație, publicul în raport cu care se efectuează examinarea riscului de confuzie nu este publicul spaniol, ci, mai extins, publicul Uniunii.
1)

Anulează Regulamentul (CE) nr. 1355/2008 al Consiliului din 18 decembrie 2008 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere cu titlu definitiv a taxei provizorii impuse la importurile de anumite citrice preparate sau conservate (mandarine etc.) originare din Republica Populară Chineză în măsura în care privește societățile Zhejiang Xinshiji Foods Co. Ltd și Hubei Xinshiji Foods Co. Ltd.
Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 30 iulie 2009 (cauza R 1051/2008-1) privind o procedură de opoziție între Vallis K. – Vallis A. & Co. OE și New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG
26

Faptul că proprietatea protejată în cadrul acțiunii în constatarea utilizării abuzive a unei denumiri nu privește un cuvânt sau o denumire a cărei utilizare de către terți este restrânsă, ci însăși clientela căreia i se aduce atingere prin utilizarea în litigiu [Hotărârea Tribunalului din 11 iunie 2009, Last Minute Network/OAPI – Last Minute Tour (LAST MINUTE TOUR), T-114/07 și T-115/07, Rep., p. II-1919, punct 61], astfel cum a menționat, în esență, camera de recurs în considerentul 24 al deciziei atacate, nu poate modifica această concluzie. Astfel, împrejurarea că partea care a formulat opoziție nu are în mod formal decât un drept de proprietate legat de clientela asupra căreia se răsfrânge încălcarea nu înseamnă totuși că nu a dobândit drepturi asupra semnului invocat, drepturi care să îi permită să împiedice, dacă este cazul, utilizarea unei mărci mai recente. În această privință, trebuie subliniat că în cadrul unei acțiuni în constatarea utilizării abuzive a unei denumiri, semnul care servește să desemneze bunuri sau servicii dobândește o reputație pe piață (a se vedea în acest sens Hotărârea LAST MINUTE TOUR, citată anterior, punctul 84). Pe de altă parte, tocmai utilizarea semnului în cauză permite unei persoane fizice sau juridice să fie „titularul unui drept anterior”, în sensul legislației aplicabile în Regatul Unit.
43

În plus, poate fi solicitată de Comisie numai comunicarea unor informații susceptibile să îi permită să verifice prezumțiile privind săvârșirea încălcării ce justifică desfășurarea investigației și care sunt indicate în solicitarea de informații (Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 1991, SEP/Comisia, citată anterior, punctul 25, și Hotărârea Tribunalului din 8 martie 1995, Société Générale/Comisia, T-34/93, Rec., p. II-545, punctul 40). Pe de altă parte, având în vedere competența largă de investigare și de verificare a Comisiei, ea este cea care trebuie să aprecieze necesitatea informațiilor pe care le solicită întreprinderilor vizate (a se vedea în acest sens Hotărârea Curții din 18 mai 1982, AM & S Europe/Comisia, 155/79, Rec., p. 1575, punctul 17, Hotărârea Orkem/Comisia, punctul 41 de mai sus, punctul 15, Hotărârea Curții din 22 octombrie 2002, Roquette Frères, C-94/00, Rec., p. I-9011, punctul 78, și Hotărârea Tribunalului din 8 martie 2007, France Télécom/Comisia, T-340/04, Rec., p. II-573, punctul 148).
29

Comisia a concluzionat astfel că împrumutul de 300 de milioane de euro acordat de Republica Italiană în favoarea Alitalia, al cărui cuantum putea fi încorporat în capitalurile proprii ale acesteia din urmă, constituia un ajutor ilegal, care nu a făcut obiectul unei notificări prealabile, și incompatibil cu piața comună. Comisia a constatat, în plus, că măsura respectivă nu intra nici sub incidența derogărilor prevăzute la articolul 87 alineatele (2) și (3) CE, nici sub incidența derogărilor prevăzute de Liniile directoare ale Comisiei referitoare la aplicarea articolelor [87 CE] și [88 CE] și a articolului 61 din Acordul privind SEE la ajutoarele de stat în sectorul aviației (JO 1994, C 350, p. 5), astfel cum au fost completate de Orientările comunitare privind finanțarea aeroporturilor și ajutorul la înființare pentru companiile aeriene cu plecare de pe aeroporturi regionale (JO 2005, C 312, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 14, p. 188).
53

În ceea ce privește al doilea aspect al motivului, Comisia arată, în esență, că alocarea în cote solicitată în beneficiul instalației nr. 116 este contrară metodelor prevăzute de PNA belgian, conform căruia, pentru ansamblul noilor participanți, acordarea de cote va fi decisă până la sfârșitul perioadei cuprinse între 2008 și 2012. În plus, potrivit respectivului PNA, instalația nr. 116 nu ar beneficia de accesul la rezervă, ci ar primi cote numai „pe măsură ce rezerva este alimentată”. Or, această metodă de alocare nu poate fi interpretată în sensul că conferă autorității competente o putere discreționară de a stabili în fiecare an cuantumul cotelor pe care intenționează să le aloce instalației în cauză. Dimpotrivă, ansamblul metodelor de alocare prevăzute de PNA belgian trebuie interpretat în mod coerent și „ca impunând autorității competente să atribuie instalației [nr. 116,] pentru întreaga perioadă [cuprinsă între] 2008 [și] 2012[,] cote al căror cuantum global și anual pot fi mai mici decât cele prevăzute în anexa Va la PNA belgian, în funcție de starea rezervei”.
3

Pollo Tropical, Inc., societate căreia reclamanta, Carrols Corp., i-a succedat în drepturi, a depus la OEPM, la 21 octombrie 1994, două cereri de înregistrare, una având ca obiect marca verbală nr. 1927280 POLLO TROPICAL și cealaltă având ca obiect marca figurativă nr. 1927282 Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL, invocând marca figurativă americană următoare, care fusese solicitată la 25 aprilie 1994 și fusese înregistrată în Statele Unite cu numărul US 74516740, la 19 august 1997:
Cerere de anulare a Deciziei 2009/944/CE a Comisiei din 13 iulie 2009 referitoare la schemele de ajutoare de stat nr. C 6/04 (ex NN 70/01) și C 5/05 (ex NN 71/04) pe care Italia le-a pus în aplicare în favoarea agricultorilor care practică cultura în sere (scutirea de la plata accizelor pentru motorina utilizată la încălzirea serelor) (JO L 327, p. 6)
6

Înainte de a fi modificat prin Legea 2004-803 din 9 august 2004 privind serviciul public de distribuție a energiei electrice și a gazelor și întreprinderile din sectorul energiei electrice și al gazelor (loi 2004-803, du 9 août 2004, relative au service public de l’électricité et du gaz et aux entreprises électriques et gazières, JORF din 11 august 2004, p. 14256), articolul 3 primul paragraf din Legea din 1946 prevedea: „Administrarea întreprinderilor naționalizate din sectorul gazelor este încredințată unei întreprinderi publice cu caracter industrial și comercial, denumită Gaz de France (G. D. F.), Service National”.
34

În plus, potrivit Republicii Portugheze, sub imperiul reglementării în vigoare la data la care a prezentat cererea de finanțare, Comisia nu ar fi putut să opună în mod legal un refuz pentru motivul că Republica Portugheză hotărâse să beneficieze de derogarea prevăzută la articolul 296 CE. Decizia de a exclude de la finanțare navele militare ar prezenta, în plus, un caracter inechitabil, deoarece statele membre care au optat să asigure misiunile de control al pescuitului prin nave de război s-ar vedea astfel sancționate.
118

Reclamantele susțin că actele în litigiu au modificat în mod semnificativ situația lor juridică și au afectat în mod grav și ireversibil drepturile lor fundamentale la viață privată și la apărare. În consecință, acestea ar trebui să fie considerate acte atacabile. În primul rând, întrucât nu sunt prevăzute în decizia de inspecție, aceste acte nu ar putea să reprezinte măsuri de executare a acesteia. În al doilea rând, forma unei măsuri nu are relevanță în privința aspectului dacă aceasta produce efecte juridice obligatorii. Or, actele în litigiu ar fi obligatorii pentru reclamante, care sunt ținute să li se supună pentru a nu li se impune plata unei majorări a amenzii care le-ar fi eventual aplicată sau chiar pentru a evita să se expună unor sancțiuni. Aceste acte ar fi, așadar, asemănătoare unor solicitări de informații formulate în temeiul articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003, dispoziție care prevede expres caracterul atacabil al unei astfel de măsuri. În al treilea rând, actele în litigiu ar fi compromis posibilitatea reclamantelor de a se apăra în investigațiile în materie de concurență în fața altor instanțe. În sfârșit, în al patrulea rând, decizia de a face copii ale mai multor fișiere și ale hard diskului computerului domnului C ar fi produs efecte juridice, întrucât aceste suporturi informatice ar conține date, precum e-mailuri, adrese etc., cu caracter personal, protejate de dreptul la viață privată și de secretul corespondenței.
1544

În ceea ce privește, în al patrulea rând, utilizarea de eufemisme de către reclamantă, trebuie arătat, într‑o primă fază, că Comisia a concluzionat, în considerentul (661) al deciziei atacate, că reclamanta a folosit acronimul „VOC”, care semnifică „furnizor privilegiat” (vendor of choice), într‑o serie de documente ca un eufemism pentru a descrie că MSH era legată de ea prin intermediul unei condiții de exclusivitate. Comisia precizează, în considerentul (662) al deciziei atacate, că exista de asemenea un document intitulat „Card de referință pentru crearea materialului de vânzare și de marketing” (Sales and Marketing Creation Reference Card), elaborat de serviciul juridic al reclamantei. În acest document, sub titlul „Limbaj delicat”, expresia „furnizor privilegiat” a fost sugerată pentru a înlocui cuvinte care implică un comportament potențialmente inadecvat pentru relațiile de exclusivitate după cum urmează: „Evitați COMPLET limbajul militarist, agresiv PESTE TOT (inclusiv e-mailurile interne, memo‑uri…) de ex. crearea de bariere…excluderea concurenței…Război…Bătălie…Legătură...Levier…a domina…de sus în jos…Zdrobire…măturarea concurenței…a fi un ucigaș…a grupa…a bate pasul pe loc în tehnologie Utilizați în schimb: a fi în frunte…a defini specificațiile…a spori segmentul de piață…a fi furnizorul privilegiat…a se sprijini pe…a aduce valoare.”
40

În special, considerentele (181)-(184) ale deciziei atacate au următorul cuprins: „(181) Din punctul de vedere al cererii, clienții din sectorul siderurgic pot utiliza magneziul sub formă de granule ca produs alternativ la carbura de calciu […]. Ambele produse sunt agenți desulfuranți destinați industriei siderurgice și, așadar, era logic ca furnizorii de reactivi pe bază de carbură de calciu să își extindă înțelegerea coluzivă la reactivii pe bază de magneziu în cazul întreprinderilor care vând aceste două tipuri de reactivi și să beneficieze astfel de înțelegerea coluzivă privind carbura de calciu sub formă de pulbere și în cazul magneziului sub formă de granule. (182) Carbura de calciu sub formă de granule poate avea o utilizare diferită de carbura de calciu sub formă de pulbere (industria gazului/industria siderurgică), însă, din punctul de vedere al ofertei, produsele sunt foarte apropiate […]. Diferă doar operațiunea de finisare. Produsul netratat rămâne același […] și are aceleași costuri, indiferent de utilizarea căreia îi este destinată. În consecință, evoluția prețului produsului sub formă de granule este asemănătoare până la un anumit punct cu evoluția prețului produsului sub formă de pulbere, având ca finalitate o aliniere necesară a prețurilor pentru cele două produse […]. În mare parte, tocmai din cauza acestei structuri de cost identice pentru produsul netratat și a similitudinii prețurilor pe piață, era absolut logic ca întreprinderile în cauză să beneficieze, în privința carburii de calciu sub formă de granule, de coluziunea privind carbura de calciu. (183) În plus, acordurile/practicile concertate privind carbura de calciu sub formă de pulbere pentru industria siderurgică au avut impact asupra comportamentului comercial al întreprinderilor în cauză în privința carburii de calciu sub formă de granule destinate pieței gazului și viceversa. Cu ocazia reuniunilor bilaterale și a unor contacte telefonice, furnizorii au discutat în același timp despre volume, clienți și prețuri pentru piața siderurgică și pentru piața gazului […]. (184) Și acordurile/practicile concertate privind carbura de calciu sub formă de pulbere pentru industria siderurgică au avut impact asupra comportamentului comercial al întreprinderilor în cauză în privința magneziului sub formă de granule și viceversa […]. Aparent, amenințarea concurențială a produs[elor] alternativ[e] magneziu și var fusese luată în considerare cu ocazia stabilirii unei majorări de preț realiste pentru carbura de calciu sub formă de pulbere […].”
473

În al doilea rând, trebuie să se observe că, în temeiul deciziei atacate, toți constructorii citați la punctul 470 de mai sus au făcut obiectul unor coluziuni din partea membrilor „clubului”. Deși Saint‑Gobain admite, în răspunsul său la întrebările Tribunalului, că aceste vânzări s‑au realizat parțial în cadrul unei relații comerciale mai extinse reglementate printr‑un contract‑cadru încheiat cu o entitate a constructorului situată în cadrul SEE, aceasta susține totuși că vânzările în discuție erau rezultatul cererilor de livrare realizate de filialele situate în afara SEE și că geamurile au fost livrate unor unități de producție situate în afara SEE. În ședință, Saint‑Gobain a susținut de asemenea că centralele de achiziție a grupurilor de autovehicule din cadrul SEE nu era responsabile în mod sistematic de negocierea contractelor de furnizare.
2

Punctul 2 din avizul de inițiere definea produsele în cauză după cum urmează: „Produsele care, potrivit plângerii, fac obiectul unui dumping sunt țevi și tuburi fără sudură, din fier sau oțel, având o secțiune circulară, diametrul extern de maximum 406,4 mm și o valoare a carbonului echivalent (CEV) de maximum 0,86 mm conform formulei și analizei chimice a Institutului Internațional de Sudură (IIS), originare din [China] și declarate, în mod normal, la codurile [Nomenclaturii tarifare combinate] ex 7304 11 00, ex 7304 19 10, ex 7304 19 30, ex 7304 22 00, ex 7304 23 00, ex 7304 24 00, ex 7304 29 10, ex 7304 29 30, ex 7304 31 80, ex 7304 39 58, ex 7304 39 92, ex 7304 39 93, ex 7304 51 89, ex 7304 59 92 și ex 7304 59 93. Aceste coduri NC sunt menționate numai cu titlu informativ.”
200

În opinia reclamantelor, numai vânzările de produse livrate în interiorul SEE reflectă impactul concurențial al unui comportament posibil ilegal în SEE. Astfel, vânzările de produse livrate în afara SEE nu ar putea „afecta comerțul dintre statele membre” sau „dintre părțile contractante”, în sensul articolului 81 CE și al articolului 53 din Acordul privind SEE; prin urmare, comerțul în SEE ar fi afectat numai atunci când produsele vizate de înțelegere sunt livrate în interiorul teritoriului SEE, indiferent de locul unde este stabilită entitatea juridică la care sunt facturate.
322

Reclamanta susține, în primul rând, că Comisia nu explică motivele pentru care o creștere a reducerilor acordate concurenților HP pentru a se alinia la concurență ar fi anticoncurențială. În al doilea rând, din documentul HP intitulat „Managing Intel and AMD to maximise value to BPC” ar reieși că HP însăși concluzionase că o asemenea măsură nu constituia un risc real și că un asemenea fenomen nu fusese observat în alte unități comerciale mondiale care au o proporție puternică de produse AMD. În al treilea rând, dacă HP ar fi primit un milion de UCP‑uri x86 gratuite din partea AMD, ar fi evitat să plătească reclamantei 163,86 milioane USD (și anume PVM fără reduceri pentru un milion de UCP‑uri x86). Reducerile totale acordate de reclamantă, prevăzute în acordul HPA1, s‑ar ridica la doar 130 de milioane USD, astfel încât HP ar fi trebuit să plătească aproape 34 de milioane USD pentru a cumpăra cantitatea echivalentă de UCP‑uri x86 de la reclamantă. HP ar fi respins, așadar, în consecință, oferta AMD, pentru simplul motiv că cererea de sisteme echipate cu UCP‑uri x86 de la AMD ar fi fost insuficientă și nu ar fi luat în considerare pierderea potențială a reducerilor acordate de reclamantă. În al patrulea rând, ar reieși de asemenea din documentul HP intitulat „Managing Intel and AMD to maximise value to BPC” că acceptarea AMD pe piața profesioniștilor era incertă.
82

În sfârșit, trebuie subliniat că sarcina probei incumbă producătorului‑exportator care dorește să beneficieze de SEP. Astfel, articolul 2 alineatul (7) litera (c) din regulamentul de bază prevede că cererea „trebuie […] să conțină probe suficiente”. Prin urmare, nu incumbă instituțiilor Uniunii sarcina de a proba că producătorul‑exportator nu îndeplinește condițiile prevăzute pentru a beneficia de statutul menționat. În schimb, instituțiile comunitare trebuie să aprecieze dacă elementele furnizate de producătorul‑exportator sunt suficiente pentru a demonstra îndeplinirea condițiilor prevăzute la articolul 2 alineatul (7) litera (c) din regulamentul de bază, iar instanța comunitară are obligația de a verifica dacă această apreciere este viciată de o eroare vădită (a se vedea Hotărârea din 18 martie 2009, Shanghai Excell M&E Enterprise și Shanghai Adeptech Precision/Consiliul, T‑299/05, EU:T:2009:72, punctul 83 și jurisprudența citată).
32

Dispozitivul deciziei atacate are următorul cuprins: „Articolul 1 Ajutorul de restructurare acordat de Austria în beneficiul Austrian Airlines este compatibil cu piața comună, sub rezerva condițiilor și cerințelor prevăzute în articolul 2, conform articolului 87 alineatul (3) litera (c) […] CE, în măsura aplicării integrale a planului de restructurare notificat Comisiei. Articolul 2 (1) Austria adoptă măsurile necesare pentru ca Austrian Airlines să își reducă înainte de finalul anului 2010 capacitatea totală în ceea ce privește numărul de locuri‑kilometri oferite (ASK) cu 15 % în raport cu nivelul din ianuarie 2008. În consecință, creșterea capacității Austrian Airlines va fi limitată la media ratei de creștere pentru operatorii de transport aerian care fac parte din Association of European Airlines. Această limită maximă rămâne în vigoare până la finalul anului 2015 sau până când Austrian Airlines obține un EBIT echilibrat (prag de rentabilitate), dacă această situație survine înainte. (2) Austria adoptă măsurile necesare pentru ca până la 30 septembrie 2009 Austrian Airlines să își reducă la 25 % participațiile deținute la Schedule Coordination Austria GmbH și pentru ca Flughafen Wien AG sau altă parte controlată de Austrian Airlines sau de Flughafen Wien AG să nu dețină un pachet majoritar la Schedule Coordination Austria GmbH în urma acestui proces de restructurare. (3) Austria adoptă măsurile necesare pentru a asigura respectarea condițiilor prevăzute în decizia de fuziune în speța COMP/M.5440 – Lufthansa/Austrian Airlines. (4) Austria denunță acordurile aeriene bilaterale care nu conțin clauza cu privire la desemnarea comunitară sau le renegociază conform dispozițiilor din Regulamentul (CE) nr. 847/2004. Austria informează Comisia cu privire la măsurile adoptate pentru a asigura compatibilitatea acestor acorduri cu dreptul comunitar în ceea ce privește recunoașterea desemnării comunitare. (5) Austria prezintă Comisiei până la 31 decembrie 2009 un raport cu privire la progresele și gestionarea planului de restructurare, precum și cu privire la măsurile adoptate prin care este redusă participația Austrian Airlines la Schedule Coordination Austria GmbH. Austria notifică până la 31 aprilie 2010 demersurile efectuate pentru aplicarea articolului 2 alineatul (4). Austria prezintă Comisiei raporturi anuale cu privire la transpunerea în practică a planului de restructurare, precum și cu privire la ratele de creștere a capacității din fiecare an până în 2015. Articolul 3 Prezenta decizie se adresează Republicii Austria.”
2

În urma unei proceduri de cerere de ofertă lansate în cadrul Celui de al șaptelea program‑cadru pentru cercetare și dezvoltare tehnologică, reclamanta a fost invitată de Comisie, prin scrisoarea din 18 aprilie 2008, să demareze negocieri pentru a stabili termenii finali ai unui acord de grant în ceea ce privește propunerea sa de a‑și asuma rolul de coordonator al unui consorțiu care se ocupa de proiectul „Advancing knowledge – intensive entrepreneurship and innovation for growth and social well‑being in Europe”. În scrisoarea Comisiei se arăta că eventualul grant din partea Comunității Europene nu ar putea depăși un cuantum de 3300000 de euro și că negocierile trebuiau finalizate până la 30 iunie 2008.