ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Hotărârea Tribunalului (Camera a noua) din 7 septembrie 2022 – Peace United/EUIPO – 1906 Collins (MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN)

(cauza T-699/21) ( 1 )

„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de decădere – Marca Uniunii Europene verbală MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN – Declarare a decăderii – Lipsa utilizării serioase a mărcii –Articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Dovada utilizării serioase – Abuz de drept”

1. Marcă a Uniunii Europene – Renunțare, decădere și nulitate – Cerere de decădere – Admisibilitate – Condiții – Interesul de a exercita acțiunea [Regulamentul 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 63 alin. (1) lit. (a)] (a se vedea punctul 24)

2. Marcă a Uniunii Europene – Renunțare, decădere și nulitate – Cauze de decădere – Lipsa utilizării serioase a mărcii – Dovada utilizării – Utilizare serioasă – Noțiune – Criterii de apreciere – Cerința unor elemente de probă concrete și obiective [Regulamentul 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 18 alin. (1) și art. 58 alin. (1) lit. (a)] (a se vedea punctele 32-34, 36 și 37)

3. Marcă a Uniunii Europene – Renunțare, decădere și nulitate – Cauze de decădere – Lipsa utilizării serioase a mărcii – Dovada utilizării – Utilizare serioasă – Noțiune – Stabilirea unui prag cantitativ de utilizare minimă – Excludere [Regulamentul 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 18 alin. (1) și art. 58 alin. (1) lit. (a)] (a se vedea punctul 35)

4. Marcă a Uniunii Europene – Renunțare, decădere și nulitate – Cauze de decădere – Lipsa utilizării serioase a mărcii – Marca verbală MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN [Regulamentul 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 18 alin. (1) și art. 58 alin. (1) lit. (a)] (a se vedea punctele 39, 44, 46 și 47)

5. Acțiune în anulare – Motive – Motive și critici care nu pot conduce la anularea actului atacat – Motive inoperante (art. 263 TFUE) (a se vedea punctul 45)

Dispozitivul

1) Respinge acțiunea

2) Obligă Peace United Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

( 1 ) JO C 37, 24.1.2022.
67

Reiese, desigur, dintr‑un articol de pe site‑ul internet „actualite.cd” din 18 decembrie 2019, intitulat „[Republica Democratică Congo]: pentru faptul că a agresat un avocat la Lubumbashi, poliția îl suspendă pe generalul Ilunga Luyoyo”, prezentat de Consiliu în anexa la scrisoarea din 30 octombrie 2020, că reclamantul a fost implicat personal în agresarea unui avocat. Cu toate acestea, tocmai ca urmare a faptelor respective, reclamantul a fost demis din funcția sa în cadrul PNC. În plus, acest articol precizează că agresiunea în cauză a avut loc în urma unei altercații între reclamant și o persoană care exercita și profesia de avocat, din motive care țin de sfera privată, iar nu în mod specific din cauza acestei profesii. În plus, nu rezultă din dosarul Consiliului și nici nu se pretinde de către acesta că, la momentul adoptării actelor atacate, care a avut loc la aproape un an după faptele respective, reclamantul ar fi fost reintegrat în fostele sale funcții din cadrul PNC sau în orice altă funcție legată de situația de securitate din Republica Democratică Congo și nici de altfel că ar fi fost susceptibil de a fi reintegrat.
230

În plus, potrivit unui studiu furnizat de Parlament [Singanayagam, A., Hakki, S., Dunning, J. și alții, „Community transmission and viral load kinetics of the SARS‑CoV-2 delta (B.1.617.2) variant in vaccinated and unvaccinated individuals in the UK: a prospective, longitudinal, cohort study”, în Lancet Infc. Dis. 2022, 29 octombrie 2021, p. 183-195], vaccinarea reduce riscul de contaminare cu varianta Delta a virusului, care era varianta dominantă în Europa la momentul adoptării deciziei atacate, atât prin reducerea probabilității ca persoana vaccinată să se infecteze în urma unui contact cu risc, cât și prin reducerea contagiozității unei persoane vaccinate infectate, nu numai ca intensitate, ci și ca durată.
5

La 8 martie 2016, reclamanta, Nowhere Co. Ltd, a formulat opoziție împotriva înregistrării mărcii solicitate pentru ansamblul produselor și serviciilor menționate la punctul 3 de mai sus, în temeiul articolului 41 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 46 din Regulamentul 2017/1001).
31

În plus, din jurisprudență reiese că, cu cât un semn este mai scurt, cu atât publicul va fi mai în măsură să perceapă cu ușurință fiecare dintre diferitele sale elemente. Astfel, în cazul cuvintelor scurte, în mod frecvent chiar ușoare diferențe pot produce o impresie de ansamblu diferită [a se vedea în acest sens Hotărârea din 6 iulie 2004, Groupo El Prado Cervera/OAPI – Héritiers Debuschewitz (CHUFAFIT), T‑117/02, EU:T:2004:208, punctul 48, și Hotărârea din 28 septembrie 2016, The Art Company B & S/EUIPO – G‑Star Raw (THE ART OF RAW), T‑593/15, nepublicată, EU:T:2016:572, punctul 28 și jurisprudența citată].
5

În raportul redactat în engleză, numele reclamantului figurează în următorul paragraf: „Both, Leon Leonard Johan Veen and [A] came into noticed in several Dutch investigations concerning suspicious transactions. In addition, Leon Leonard Johan Veen had been reported also in a Swedish investigation concerning drugs trafficking and a Polish investigation concerning fraud.” (Atât Leonard Johan Veen, cât și [A] au fost implicați în mai multe investigații în Țările de Jos vizând tranzacții suspecte. În plus, Leonard Johan Veen a făcut de asemenea obiectul unei semnalări în cadrul unei anchete în Suedia privind traficul de droguri și al unei anchete în Polonia pentru fraudă.)
237

Quarto, în speță, Comisia nu poate justifica curgerea unui termen de 47 de zile lucrătoare între primirea plângerii și trimiterea scrisorii de invitație prin vacanța de sfârșit de an 2020, perioada cuprinsă între 24 decembrie 2020 și 1 ianuarie 2021 fiind o perioadă cu zile de sărbătoare în temeiul articolului 1 din Decizia din 28 ianuarie 2019 privind lista sărbătorilor legale din anul 2020 pentru instituțiile Uniunii (JO 2019, C 38, p. 4) și al articolului 1 din Decizia din 2 martie 2020 referitoare la sărbătorile legale din anul 2021 (JO 2020, C 69, p. 8). În plus, în urma depunerii plângerii, Comisia era în măsură să contacteze mult mai rapid și în paralel cele patru autorități naționale de concurență potențial competente, respectiv autoritățile germană, austriacă, slovenă și suedeză, pentru a stabili dacă pragurile de competență în temeiul legislațiilor naționale respective puteau fi atinse, ceea ce a făcut, după cum reiese din răspunsul său la o întrebare scrisă a Tribunalului, numai în lunile ianuarie și februarie 2021.
81

În plus, articolul 144 din Regulamentul nr. 1303/2013, care stabilește criteriile aplicabile corecțiilor financiare, prevede că Comisia efectuează corecții financiare prin anularea, integrală sau parțială, a contribuției UE la un program operațional în cazul în care, după efectuarea examinărilor necesare, ajunge în special la concluzia că există o deficiență semnificativă în funcționarea eficace a sistemului de gestiune și control al programului operațional, aceasta punând în pericol contribuția din partea Uniunii care a fost deja acordată pentru programul operațional. Potrivit procedurii prevăzute la articolul 145 din Regulamentul nr. 1303/2013, înainte de a lua o decizie privind o corecție financiară, Comisia deschide procedura prin informarea statului membru cu privire la concluziile sale provizorii, cerând statului membru să își prezinte observațiile în termen de două luni. Acest articol descrie procedura de dialog între Comisie și statul membru în cauză și prevede, în special la alineatul (4), că, în cazul în care nu acceptă concluziile provizorii ale Comisiei, statul membru este invitat de Comisie să participe la o audiere cu scopul de a se garanta că toate informațiile și observațiile relevante sunt disponibile și stau la baza concluziilor Comisiei privind aplicarea corecției financiare. În plus, articolul 145 alineatul (6) din același regulament prevede că, în scopul aplicării corecțiilor financiare, Comisia ia o decizie, prin intermediul unor acte de punere în aplicare, în termen de șase luni de la data audierii sau de la data primirii informațiilor suplimentare, în cazul în care statul membru este de acord să transmită astfel de informații suplimentare în urma audierii și ține seama de toate informațiile și observațiile prezentate în cursul procedurii. În plus, articolul 145 alineatul (7) din Regulamentul nr. 1303/2013 prevede în special că, în cazul în care Comisia, în exercitarea responsabilităților ce îi revin conform articolului 75 din același regulament, detectează nereguli care demonstrează existența unei deficiențe semnificative în funcționarea sistemelor de gestiune și control, corecția financiară aferentă reduce contribuția din partea fondurilor ESI la programul operațional.
53

În speță, din considerentele (130)-(136) ale deciziei atacate, precum și din înscrisurile Republicii Portugheze reiese că temeiul juridic al regimului III se găsește în principal în Estatuto dos Benefícios Fiscais (Statutul avantajelor fiscale), instituit prin Decreto‑lei no 215/89 (Decretul‑lege nr. 215/89) din 1 iulie 1989 (Diário da República I, seria I, no 149 din 1 iulie 1989) și în Decreto‑Lei no 500/80 que autoriza a criação de uma zona franca na Região Autónoma da Madeira (Decretul‑lege nr. 500/80 de autorizare a creării unei zone libere în Regiunea Autonomă Madeira) din 20 octombrie 1980 (Diário da República I, seria I, no 243/1980 din 20 octombrie 1980).
61

În plus, chiar presupunând că se impune rambursarea cheltuielilor profesionale efectuate ca urmare a unui regim de telemuncă, trebuie să se țină seama de faptul că, potrivit articolului 336 TFUE, modificarea statutului implică adoptarea unui regulament de către Parlament și de către Consiliu, hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară descrisă la articolul 294 din același tratat, după consultarea celorlalte instituții interesate. În plus, articolul 294 alineatul (2) TFUE prevede că procedura legislativă debutează prin prezentarea unei propuneri a Comisiei. Or, elaborarea unei astfel de propuneri necesită ea însăși mai multe etape, independent chiar de consultările sus‑menționate.
2)

Citizens’ Committee of the European Citizens’ Initiative „Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe” va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.
128

În plus, studii prealabile, pe care EPSO s‑a întemeiat pentru a modifica modalitățile examenelor, menționează că modalitățile de susținere la distanță în contextul pandemiei de COVID-19 fuseseră experimentate în cursul probelor anterioare și au putut fi considerate, ex post, ca fiind fiabile din punct de vedere tehnic și ca neimplicând diferențe semnificative în ceea ce privește corectitudinea evaluării și rezultatele candidaților, pe lângă faptul că au fost susținute de aceștia (a se vedea punctul 62 de mai sus). Mai mult, reiese în esență din cuprinsul punctelor 2 și 4 din addendumul la anunțul de concurs că candidații au susținut aceleași probe pe fond, cu cazul particular al exercițiului de grup înlocuit cu interviul SCBI susținut de toți, și că, prin urmare, numai forma și mediul susținerii probelor evoluase, probele rămânând identice în conținutul, metodologia și dificultatea lor.
38

În plus, comportamentul unei filiale poate fi imputat societății‑mamă în special atunci când, deși are personalitate juridică distinctă, această filială nu își decide în mod autonom comportamentul pe piață, ci aplică în esență instrucțiunile care îi sunt date de societatea‑mamă, având în vedere, mai ales, legăturile economice, organizatorice și juridice care unesc cele două entități juridice (a se vedea Hotărârea din 27 ianuarie 2021, The Goldman Sachs Group/Comisia, C‑595/18 P, EU:C:2021:73, punctul 31 și jurisprudența citată).
2

La 2 iunie 2020 a fost publicată cererea de propuneri VP/2020/008 (information, consultation and participation of representatives of undertakings) (denumită în continuare „cererea de propuneri”) privind acordarea de granturi pentru acțiuni de promovare a inițiativelor în domeniul guvernanței corporative.
8

În primul rând, reclamanta a subliniat că a primit o subvenție nerambursabilă (de minimis) din bugetul Uniunii, în cadrul programului de dezvoltare rurală 2007-2013, adoptat în executarea Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2005, L 277, p. 1). Ea a arătat că această subvenție fusese acordată în scopul realizării obiectivelor politicii de dezvoltare rurală a Uniunii care vizează crearea de noi locuri de muncă în microîntreprinderi neagricole în zonele rurale și promovarea antreprenoriatului în aceleași zone, care nu reprezenta un ajutor pentru investiții și care viza un obiectiv diferit. Reclamanta a arătat că nu ar fi adecvat ca unele fonduri, afectate obiectivului politicii de dezvoltare rurală a Uniunii, constând în „crearea de posibilități de ocupare a forței de muncă și de condiții de creștere” în cadrul politicii agricole comune (PAC), să fie tratate drept fonduri destinate realizării cotei indicative de energie regenerabilă în consumul final brut de energie în cadrul politicii de mediu a Uniunii. Aceasta a amintit că punctul 190 din Cadrul Uniunii privind ajutorul de stat pentru protecția mediului din anul 2008 permitea cumularea ajutoarelor pentru investiții și pentru funcționare atunci când acestea erau acordate în urmărirea unor diverse obiective ale diferitelor politici ale Uniunii, cu condiția ca totalul să nu depășească plafoanele impuse de reglementare. În plus, aceasta a arătat că, deși ar putea fi vorba despre un ajutor pentru investiții, autoritățile bulgare nu respectaseră normele privind cumulul ajutoarelor, în special întrucât acestea nu deduseseră ajutorul pentru investiții din ajutorul pentru funcționare, ci reduseseră, fără justificare, de patru ori ajutorul pentru funcționare înainte de a deduce din acesta ajutorul pentru investiții. În plus, prețurile impuse la alineatul 18 al legii de modificare nu corespundeau, în opinia sa, celor indicate la punctele 16-19 din decizia în cazul SA.44840.
1

Prin acțiunea întemeiată pe articolul 263 TFUE, reclamanta, E. Breuninger GmbH & Co, solicită anularea Deciziei C(2020) 8318 final a Comisiei din 20 noiembrie 2020 privind ajutorul de stat SA.59289 (2020/N) – Germania COVID-19 – Sprijin pentru costurile fixe neacoperite (JO 2022, C 124, p. 1), astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2021) 1066 final a Comisiei din 12 februarie 2021 privind ajutorul de stat SA.61744 (2021/N) – Notificare colectivă de modificare privind adaptarea schemelor de ajutor autorizate în temeiul Cadrului temporar, în special ca urmare a Celei de a cincea modificări a Cadrului temporar (JO 2021, C 77, p. 18) (denumită în continuare „decizia atacată”).
103

În plus, în cazul în care acest lucru este posibil, șansa de care a fost privat un funcționar sau un agent trebuie determinată în mod obiectiv, sub forma unui coeficient matematic care rezultă dintr‑o analiză precisă. Atunci când șansa menționată nu poate fi cuantificată în acest fel, se admite însă că prejudiciul suferit poate fi evaluat ex aequo et bono (a se vedea în acest sens Hotărârea din 24 octombrie 2018, Fernández González/Comisia, T‑162/17 RENV, nepublicată, EU:T:2018:711, punctele 119-121 și jurisprudența citată, Hotărârea din 16 decembrie 2020, VP/Cedefop, T‑187/18, nepublicată, EU:T:2020:613, punctul 199).
180

În dimineața zilei de 24 februarie 2022, prima zi a ofensivei ruse, operațiunile militare în curs au fost prezentate de către unii participanți în cadrul acestor emisiuni de televiziune drept o „acțiune defensivă” a Federației Ruse. În special, un invitat, prezentat ca politolog, a afirmat în repetate rânduri că reacția rusă era „defensivă” și „limitată” și că războiul din Donbass era rezultatul unei manipulări din partea „occidentalilor”, adăugând: „Să vedem cine sunt adevărații responsabili: în mod obiectiv, este vorba doar de NATO și de marionetele sale ucrainene”. Acest invitat a susținut de asemenea că teritoriile din Donbass trebuiau eliberate rapid de sub „controlul regimului militar de la Kiev” și că operațiunile militare în curs aveau ca unic scop recuperarea celor două republici separatiste din Donbass și restabilirea calmului la frontierele ruse. În plus, el a declarat: „Rusia nu are intenția de a purta un război cu Ucraina și de a o anexa, contrar a ceea ce dorește să ne facă să credem propaganda occidentală”. În cursul aceleiași emisiuni, un alt invitat a afirmat, în cadrul unui dialog: „Nu este, în mod evident, vorba despre o invazie, astfel cum încercau să demonstreze agențiile de comunicare anglo‑saxone, ale Uniunii Europene și ale NATO, ci despre o securizare a Republicilor din Donbass și, vom vedea, […] despre eliberarea cetățenilor din Donbass, îi vom vedea pe cetățenii din Donbass întâmpinând cu bucurie trupele rusești, întrucât Donbass se află sub bombardamentele ucrainene din anul 2014”. Potrivit acestui invitat, nu este vorba despre „un război de agresiune, ci despre un război defensiv pentru securizarea teritoriului și a granițelor sale”. Acest invitat a adăugat: „[P]ericolul este acela de a «natoiza» Ucraina, deoarece această campanie de comunicare pentru a demonstra că Rusia este agresorul permite evitarea negocierii […] și livrarea permanentă de arme către Ucraina și, prin urmare, pericolul unei escalade și al unui atac al Ucrainei asupra teritoriului Donbass‑ului crește. [... R]epublicile independente au solicitat sprijinul Rusiei”. Un alt invitat, prezentat drept analist politic, care a vorbit de asemenea în cursul dimineții respective, afirmă că, „în pofida propunerilor de discuții transmise Moscovei […], în pofida diplomației, la capătul a opt ani, […] singura soluție pe care Moscova a găsit‑o astăzi este războiul”. Astfel cum subliniază Consiliul, din aceste emisiuni reiese că invitații de pe platou ar fi indicat că Federația Rusă era de mult timp victima unor provocări, ceea ce ar fi legitimat atacul militar, și că declanșarea conflictului trebuia asociată cu acțiunile occidentalilor, precum și cu provocările ucrainene invocate.
O acțiune în anulare intentată de o persoană fizică sau juridică nu este admisibilă decât în măsura în care reclamantul are un interes în anularea actului atacat. Un astfel de interes presupune ca anularea acestui act să fie susceptibilă, prin ea însăși, să aibă consecințe juridice sau, potrivit altei formule, ca acțiunea să fie susceptibilă, prin rezultatul său, de a aduce un beneficiu părții care a formulat-o.

Prin urmare, este inadmisibilă acțiunea în anulare formulată de producătorii de vinuri originare din cantonul Vaud din Elveția, comercializate sub denumirea „Champagne”, de comuna Champagne din cantonul Vaud, de o asociație vitivinocolă, precum și de o asociație pentru protejarea acestei denumiri împotriva Deciziei 2002/309, în măsura în care se aprobă prin aceasta, în numele Comunității Europene, articolul 5 alineatul (8) din anexa 7 la Acordul dintre Comunitate și Confederația Elvețiană privind comerțul cu produse agricole, care are unicul efect de a autoriza, pentru o perioadă tranzitorie de doi ani, comercializarea în afara teritoriului comunitar a anumitor vinuri originare din cantonul Vaud sub denumirea „Champagne”.

Într-adevăr, această dispoziție reprezintă o adaptare, în favoarea anumitor vinuri originare din cantonul Vaud, a protecției exclusive de care beneficiază, în temeiul articolului 5 alineatele (1)-(3) din anexa 7 la acord, denumirea „Champagne” avută în vedere în lista de produse vitivinicole originare din Comunitate care figurează în apendicele 2 la aceeași anexă. În aceste împrejurări, anularea Deciziei 2002/309 în măsura în care aceasta aprobă această ultimă dispoziție nu numai că nu ar aduce niciun beneficiu reclamanților, ci ar fi și în detrimentul acestora, în măsura în care ar anula perioada tranzitorie pe care aceasta o stabilește în favoarea lor.

(a se vedea punctele 39, 52 și 53)
137

În plus, chiar dacă inițial au afirmat că vindeau anual în Belgia aproximativ o mie de sticle sub denumirea „Champagne”, reclamanții au precizat, drept răspuns la o întrebare scrisă a Tribunalului și ca urmare a unei verificări, că, în realitate, aceste sticle fuseseră comercializate sub denumirea „arquebuse”. În plus, reclamanții nu au făcut dovada vreunui alt export al produselor lor în Comunitate, nici sub denumirea „Champagne”, nici sub o altă denumire.
3

Prin Ordonanțele din 16 iulie și din 22 octombrie 2003, președintele Camerei a doua a Tribunalului a admis cererile de intervenție formulate, pe de o parte, de Regatul Țărilor de Jos și de Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord în susținerea concluziilor Consiliului și, pe de altă parte, de Negotiating Panel of the National Democratic Front of the Philippines, precum și de domnii L. Jalandoni și F. Agcaoili și de doamna M. C. Ledesma (denumiți în continuare „Negotiating Panel și membrii săi”) în susținerea concluziilor reclamantului.
INFORMAŢII PRIVIND DECIZIILE NEPUBLICATE 
Ordonanţa Tribunalului de Primă Instanţă (Camera întâi) din 16 februarie 
2007 — Dikigorikos Syllogos Ioanninon/Parlamentul European şi Consiliul 
Uniunii Europene 
(Cauza T-449/05) 
„Acţiune în anulare — Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European şi a 
Consiliului — Recunoaştere a calificărilor profesionale — Libertatea de stabilire — 
Avocaţi — Lipsa afectării directe şi individuale — Inadmisibilitate" 
Acţiune în anulare — Persoane fizice sau juridice — Acte care le privesc în mod 
direct şi individual (art. 230 al patrulea paragraf CE; Directiva 2005/36 a 
Parlamentului European şi a Consiliului) (a se vedea punctele 58-85) 
Obiectul 
Cerere de anulare în parte a Directivei 2005/36/CE a Parlamentului European şi a 
Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoaşterea calificărilor profesionale 
(JO L 255, p. 22) 
Dispozitivul 
1) Respinge acţiunea ca inadmisibilă. 
2) Constată că nu este cazul să se pronunţe asupra cererilor de intervenţie. 
3) Reclamantul suportă propriile cheltuieli de judecată, precum şi cheltuielile 
de judecată efectuate de Parlamentul European şi de Consiliu. 
II - 14*