C 295/85

Acțiune introdusă la 15 iulie 2019 — Mead Johnson Nutrition (Asia Pacific) și alții/Comisia

(Cauza T-508/19)

(2019/C 295/111)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamante: Mead Johnson Nutrition (Asia Pacific) Pte Ltd (Singapore, Singapore), MJN Global Holdings BV (Amsterdam, Țările de Jos), Mead Johnson BV (Nijmegen, Țările de Jos), Mead Johnson Nutrition Co. (Chicago, Illinois, Statele Unite) (reprezentanți: C. Quigley, QC, M. Whitehouse și P. Halford, solicitors)

Pârâtă: Comisia Europeană

Concluziile

Reclamantele solicită Tribunalului:

— anularea Deciziei C(2018) 7848 a Comisiei Europene sau, în subsidiar, anularea articolelor 1, 2 și 5 din decizia atacată în măsura în care acestea se aplică reclamantelor;

— obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

Motivele și principalele argumente

În susținerea acțiunii în anularea articolului 1 alineatul (2) din decizia atacată și, în măsura în care se aplică pentru a se dispune recuperarea de la reclamante, a articolului 5 alineatele (1) și (2) din decizia atacată, reclamantele invocă șase motive.

1. Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit erori vădite de apreciere cu privire la dispozițiile relevante din Income Tax Act [Legea privind impozitul pe profit] din 2010 (denumită în continuare „ITA din 2010”).

2. Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept și/sau o eroare vădită de apreciere prin calificarea neimpozitării veniturilor din redevențe necomerciale în temeiul ITA din 2010 drept o „derogare”, „scutire” sau „scutire implicită” de la sistemul de impozitare pe profit din Gibraltar care a generat o schemă de ajutoare de stat în temeiul articolului 107 alineatul (1) TFUE, în timp ce neimpozitarea veniturilor din redevențe necomerciale reprezenta o alegere valabilă în cadrul suveranității fiscale și economice a Gibraltarului.

3. Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept și/sau o eroare vădită de apreciere întrucât nu a identificat niciun avantaj economic în sensul și potrivit domeniului de aplicare al articolului 107 alineatul (1) TFUE care să decurgă din neimpozitarea veniturilor din redevențe necomerciale în temeiul ITA din 2010.

4. Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept și/sau o eroare vădită de apreciere prin calificarea în mod incorect a neimpozitării veniturilor din redevențe necomerciale în temeiul ITA din 2010 drept un avantaj selectiv în sensul și potrivit domeniului de aplicare al articolului 107 alineatul (1) TFUE.

5. Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că, deși este negat, chiar dacă a existat vreun astfel de avantaj selectiv, Comisia a săvârșit o eroare de drept și/sau o eroare vădită de apreciere atunci când a stabilit că un astfel de avantaj includea, de asemenea, neimpozitarea veniturilor din redevențe care (precum în cazul reclamantelor) de fapt nu se cumulau în Gibraltar și nu erau obținute în Gibraltar.

6. Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept și/sau o eroare vădită de apreciere prin calificarea presupusului ajutor drept ajutor nou, în loc de ajutor existent.

În plus, în susținerea acțiunii în anularea articolului 2 din decizia atacată și, în măsura în care se aplică pentru a se dispune recuperarea de la reclamante, a articolului 5 alineatele (1) și (2) din decizia atacată, reclamantele invocă patru motive:

1. Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 108 alineatul (2) TFUE și a articolului 6 din Regulamentul de procedură.

2. Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că deciziile fiscale din 2012 referitoare la reclamante erau conforme cu ITA din 2010 și nu au constituit ajutor de stat individual.

3. Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit erori vădite de apreciere în ceea ce privește sensul și efectele deciziilor fiscale din 2012.