ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 226/16

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supreme Court of the United Kingdom (Regatul Unit) la 25 mai 2011 — Regina la cererea lui David Edwards și Lilian Pallikaropoulos/Environment Agency, First Secretary of State, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

(Cauza C-260/11)

2011/C 226/30

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Supreme Court of the United Kingdom (Regatul Unit)

Părțile din acțiunea principală

Reclamanți: David Edwards, Lilian Pallikaropoulos

Pârâți: Environment Agency, First Secretary of State, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

Întrebările preliminare

1. Cum ar trebui să abordeze o instanță națională problema obligării la plata cheltuielilor de judecată a unui membru al publicului care are calitatea de reclamant care a căzut în pretenții într–o acțiune de mediu, având în vedere cerințele articolului 9 alineatul (4) din Convenția de la Aarhus, astfel cum este acesta transpus de articolul 10a din Directiva 85/337/CEE (1) și de articolul 15a din Directiva 96/61/CE (2) (denumite în continuare „directivele”)?

2. Aspectul dacă cheltuielile de judecată sunt sau nu sunt „prohibitive” în sensul articolului 9 alineatul (4) din Convenția de la Aarhus, astfel cum este transpus de directive, ar trebui stabilit pe baza unor criterii obiective (prin referire, de exemplu, la capacitatea unui membru „obișnuit” al publicului de a-și îndeplini o potențială obligație de plată a cheltuielilor de judecată) sau ar trebui stabilit pe baza unor criterii subiective (prin referire la mijloacele materiale ale unui anumit reclamant) sau printr-o combinație a celor două criterii?

3. Sau trebuie să se considere că acest aspect este exclusiv o problemă de drept național al statului membru, supus doar condiției obținerii rezultatului prevăzut de directive, și anume ca procedura în cauză să nu aibă „un cost prohibitiv”?

4. Atunci când se analizează dacă procedura are sau nu are „un cost prohibitiv”, prezintă relevanță faptul că reclamantul nu a fost în realitate împiedicat să inițieze sau să continue procedura?

5. Este permisă o abordare diferită a acestor aspecte în stadiul (i) unui apel sau (ii) al unui recurs, în raport cu abordarea care se impune a fi adoptată în primă instanță?

(1) Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174).

(2) Directiva 96/61/CE a Consiliului din 24 septembrie 1996 privind prevenirea și controlul integrat al poluării (JO L 257, p. 26, Ediție specială, 15/vol. 3).
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 226/18

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Ireland (Irlanda) la 6 iunie 2011 — MM/Minister for Justice, Equality and Law Reform, Irlanda, Attorney General

(Cauza C-277/11)

2011/C 226/34

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

High Court of Ireland

Părțile din acțiunea principală

Reclamant: MM

Pârâți: Minister for Justice, Equality and Law Reform, Irlanda, Attorney General

Întrebarea preliminară

În cazul în care o persoană solicită să i se acorde statutul conferit prin protecție subsidiară ca urmare a respingerii cererii de acordare a statutului de refugiat și se propune respingerea unei astfel de cereri, cerința de cooperare cu solicitantul impusă unui stat membru în temeiul articolului 4 alineatul (1) din Directiva 2004/83/CE (1) obligă autoritățile administrative ale statului membru în cauză să comunice solicitantului rezultatele acestei evaluări înaintea luării deciziei finale, astfel încât să permită solicitantului să analizeze acele aspecte ale deciziei propuse care sugerează un rezultat negativ?

(1) JO L 304, p. 12.
1.

Articolul 50 din Directiva 2002/83/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 5 noiembrie 2002 privind asigurarea de viață, care prevede la alineatul (1) că, fără a aduce atingere unei armonizări ulterioare, fiecare contract de asigurare se află exclusiv sub rezerva impozitelor indirecte și a taxelor parafiscale privind primele de asigurare din statul membru al angajamentului, iar la alineatul (3) că, sub rezerva armonizării viitoare, statul membru aplică întreprinderilor de asigurare care acoperă angajamente situate pe teritoriul său propriile dispoziții de drept intern pentru măsuri de asigurare a colectării impozitelor indirecte și a taxelor parafiscale datorate în conformitate cu alineatul (1), se opune unor prevederi naționale precum cele de la articolul 173 și de la articolul 175/3 din Codul privind diverse taxe și impozite, potrivit cărora contractele de asigurare (inclusiv asigurările de viață) sunt supuse unui impozit anual dacă riscul este situat în Belgia, în special dacă asiguratul își are reședința obișnuită în Belgia sau, în cazul în care asiguratul este o persoană juridică, dacă unitatea acestei persoane juridice la care se referă contractul este situată în Belgia, fără a lua în considerare locul unde se află reședința asiguratului la momentul încheierii contractului?
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 269/35

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif de Montreuil (Franța) la 4 iulie 2011 — Continental Small Company Series of the DFA Investment Trust Co./Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

(Cauza C-345/11)

2011/C 269/71

Limba de procedură: franceza

Instanța de trimitere

Tribunal administratif de Montreuil

Părțile din acțiunea principală

Reclamantă: Continental Small Company Series of the DFA Investment Trust Co.

Pârât: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

Întrebările preliminare

1. Trebuie luată în considerare situația deținătorilor de titluri de participare, împreună cu cea a organismelor de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM)?
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 252/20

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Regatul Unit) la 17 iunie 2011 — ZZ/Secretary of State for the Home Department

(Cauza C-300/11)

2011/C 252/37

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Părțile din acțiunea principală

Reclamant: ZZ

Pârât: Secretary of State for the Home Department

Întrebarea preliminară

„Principiul protecției jurisdicționale efective, prevăzut la articolul 30 alineatul (2) din Directiva 2004/38 (1), interpretat în lumina articolului 346 alineatul (1) litera (a) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, impune unei instanțe judecătorești, care soluționează o cale de atac formulată împotriva unei decizii de îndepărtare a unui cetățean al Uniunii Europene de pe teritoriul unui stat membru din motive motive de ordine publică și de siguranță publică în temeiul capitolului VI din Directiva 2004/38, să asigure ca cetățeanul Uniunii Europene în cauză să fie informat cu privire la elementele esențiale ale acuzațiilor care i se aduc, în pofida faptului că autoritățile statului membru și instanțele naționale competente, după examinarea tuturor probelor incriminatorii împotriva cetățeanului Uniunii Europene pe care s-au întemeiat autoritățile statului membru, au ajuns la concluzia că divulgarea elementelor esențiale ale acuzațiilor care i se aduc ar fi contrară intereselor legate de siguranța statului?”

(1) Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56).
2.

În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, efectul articolului 20 TFUE va fi interpretat diferit dacă resortisantul țării terțe care nu dispune de un permis de ședere și nu are reședința în Finlanda are cu soțul său un copil care este cetățean al unui stat terț, are reședința în Finlanda și se află în îngrijirea amândurora?
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 282/10

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de Pequena Instância Cível de Lisboa (Portugalia) la 8 iulie 2011 — João Nuno Esteves Coelho dos Santos/TAP Portugal

(Cauza C-365/11)

2011/C 282/18

Limba de procedură: portugheza

Instanța de trimitere

Tribunal de Pequena Instância Cível de Lisboa

Părțile din acțiunea principală

Reclamant: João Nuno Esteves Coelho dos Santos

Pârâtă: TAP Portugal

Întrebarea preliminară

Articolele 5, 6 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1), interpretate de Curte în Hotărârea din 19 noiembrie 2009, Sturgeon și alții (cauzele conexate C 402/07 și C 432/07, Rep., p. I-10923) (2), în sensul că pasagerii zborurilor întârziate pot fi asimilați cu pasagerii zborurilor anulate în raport cu aplicarea dreptului la compensație atunci când suportă, ca urmare a întârzierii unui zbor, o pierdere de timp mai mare de trei ore, trebuie sau nu trebuie interpretate în același mod în cazul unui zbor în cazul căruia plecarea are loc la ora prevăzută de la locul de plecare, însă se produce o întârziere de trei ore și cincizeci și cinci de minute pe aeroportul pe care avionul a făcut escală până la reluarea zborului, întrucât compania aeriană respectivă a decis să efectueze un schimb de aparate din motive operaționale și se dovedește că aparatul care urma să îl înlocuiască pe cel anterior era deja avariat înainte de efectuarea escalei, motiv pentru care a fost necesară o intervenție tehnică, astfel încât durata zborului a inclus întârzierea menționată de trei ore și cincizeci și cinci de minute?

(1) Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).

(2) JO C 24, 30.1.2010, p. 4.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 269/35

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal administratif de Montreuil (Franța) la 4 iulie 2011 — International Values Series of the DFA Investment Trust Co./Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

(Cauza C-344/11)

2011/C 269/70

Limba de procedură: franceza

Instanța de trimitere

Tribunal administratif de Montreuil

Părțile din acțiunea principală

Reclamantă: International Values Series of the DFA Investment Trust Co.

Pârât: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

Întrebările preliminare

1. Trebuie luată în considerare situația deținătorilor de titluri de participare, împreună cu cea a organismelor de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM)?
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 282/14

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Regatul Unit) la 25 iulie 2011 — Field Fisher Waterhouse LLP/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Cauza C-392/11)

2011/C 282/27

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Părțile din acțiunea principală

Apelantă: Field Fisher Waterhouse LLP

Intimați: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Întrebările preliminare

1. Întrebarea principală în prezenta cauză este dacă serviciile prestate de proprietari în temeiul unui contract de locațiune încheiat cu locatarii lor (denumite în continuare „serviciile”) ar trebui considerate drept un element al unei prestații unice de închiriere de imobile, scutită de la plata TVA-ului, fie pentru motivul că serviciile formează, în mod obiectiv, o prestație economică unică indivizibilă împreună cu locațiunea, fie pentru motivul că acestea sunt „accesorii” închirierii, care constituie prestația principală (denumită în continuare „prestația principală”). Pentru a răspunde la această întrebare și având în vedere Hotărârea Curții de Justiție pronunțată în cauza Tellmer (C-572/07), ce relevanță prezintă faptul că serviciile ar putea fi (dar de fapt nu sunt) prestate de alte persoane decât proprietarii deși, potrivit termenilor contractelor de locațiune în cauză, locatarii nu au avut altă opțiune decât de a accepta ca serviciile să fie prestate de proprietari?

2. Pentru a stabili dacă există o prestație unică, prezintă relevanță faptul că neplata cheltuielilor de întreținere de către locatar dă proprietarului dreptul nu doar de a refuza să presteze serviciile, ci și de a rezilia contractul de locațiune încheiat cu locatarul?

3. În ipoteza în care răspunsul la prima întrebare este în sensul relevanței aspectului că terții au posibilitatea de a presta servicii direct locatarului, acesta reprezintă doar un factor contributiv atunci când se stabilește dacă serviciile constituie o prestație economică unică indivizibilă — a cărei separare ar avea un caracter artificial — sau o prestație accesorie prestației principale ori reprezintă un factor determinant? În cazul în care este doar un factor contributiv sau nu prezintă deloc relevanță, ce alți factori sunt relevanți pentru a stabili dacă serviciile reprezintă o prestație accesorie? În special, în ce măsură este relevant aspectul că serviciile sunt prestate în spațiile care constituie obiectul închirierii sau în legătură cu acestea ori în alte părți ale imobilului?

4. În ipoteza în care posibilitatea ca serviciile să fie prestate de terți prezintă relevanță, ceea ce este în mod special relevant este aspectul dacă serviciile ar putea fi prestate din punct de vedere juridic de terți, deși în practică ar fi dificil să se realizeze sau să se convină cu proprietarul acest lucru, ori posibilitatea practică sau practica comună referitoare la prestarea acestor servicii?
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 282/2

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Regatul Unit) la 20 iunie 2011 — Grattan plc/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

(Cauza C-310/11)

2011/C 282/03

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Părțile din acțiunea principală

Reclamantă: Grattan plc

Pârâți: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

Întrebarea preliminară

Pentru perioada anterioară datei de 1 ianuarie 1978, o persoană impozabilă are un drept cu efect direct, în temeiul articolului 8 litera (a) din A doua directivă a Consiliului din 11 aprilie 1967 (67/228/EEC) (1) și/sau a principiilor neutralității fiscale și al egalității de tratament, de a considera redusă a posteriori baza de impozitare a unei livrări de bunuri în cazul în care, după efectuarea respectivei livrări de bunuri, beneficiarul livrării a primit un credit din partea furnizorului, pe care a ales să îl ia fie sub forma unei plăți în numerar, fie sub forma unui credit care se scădea din sumele datorate furnizorului pentru livrări de bunuri deja efectuate către beneficiar?

(1) A doua directivă 67/228/CEE a Consiliului din 11 aprilie 1967 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Structură și modalități de aplicare a sistemului comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 71, p. 1303)
—

în ceea ce privește programele variabile, obligația angajatorului de a anunța lucrătorul printr-o notificare cu 5 zile în avans; în plus, o notificare trebuie să fie afișată la începutul zilei și să cuprindă în mod individual programul de lucru al fiecărui lucrător pe fracțiune de normă; în plus, această notificare trebuie să fie păstrată timp de un an (articolul 159 din Legea-program),
2.

Tribunalul a atribuit o valoare exclusivă și decisivă faptului că cele două semne în conflict au în comun elementul „POLO”, fără să aplice în moc corect principiile aprecierii globale a riscului de confuzie, astfel cum reies, în special, din Hotărârea SABEL, C-251/95, Rec., p. I-6191. Acesta nu a respectat principiul conform căruia publicul larg percepe marca drept un întreg și nu analizează diferitele sale detalii, ci — în ceea ce privește marca anterioară — a comparat o singură componentă și cu marca ulterioară. În special, Tribunalul nu a luat pe deplin în considerare circumstanțele din prezenta cauză și nu a ținut seama de diferențele dintre semnele în conflict, în special de dublarea evidentă a elementului „POLO” în cadrul mărcii anterioare. Elementul singular „POLO” nu este nici dominant în cadrul mărcii anterioare „POLO-POLO”, nici nu are un rol distinctiv independent în cadrul semnului compus din mai multe elemente, iar Tribunalul nu a afirmat, de altfel, că ar avea o astfel de funcție în speță. În plus, marca anterioară „POLO-POLO” privită ca un întreg nu are nicio semnificație în nicio limbă din cadrul Comunității. Prin urmare, nu se poate face nicio comparație la nivel conceptual.
1.

În situația în care, precum în prezenta cauză, un lucrător are un drept contractual împotriva cedentului, conform căruia lucrătorul poate beneficia de termenii și de condițiile negociate și stabilite periodic de către un organism terț de negociere colectivă, iar legislația națională prevede că acest drept are o natură dinamică, iar nu statică, atât în raport cu lucrătorul, cât și cu angajatorul cedent, articolul 3 din Directiva 2001/23/CE (1) a Consiliului din 12 martie 2001 coroborat cu Hotărârea din 9 martie 2006, Werhof/Freeway Traffic Systems GmbH & Co KG (C-499/04, Rec., p. I-2397): (a) impune ca acest drept să fie protejat și opozabil cesionarului în cazul în care are loc un transfer relevant care intră în domeniul de aplicare al directivei; sau (b) acordă instanțelor naționale competența de a hotărî că acest drept este protejat și este opozabil cesionarului în cazul în care are loc un transfer relevant care intră în domeniul de aplicare al directivei; sau (c) interzice instanțelor naționale să considere că acest drept este protejat și este opozabil cesionarului în cazul în care are loc un transfer relevant care intră în domeniul de aplicare al directivei?
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 311/25

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Ireland (Irlanda) la 16 august 2011 — Margaret Kenny și alții/Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Finance, Commissioner of An Garda Síochána

(Cauza C-427/11)

2011/C 311/41

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

High Court of Ireland

Părțile din acțiunea principală

Reclamante: Margaret Kenny, Patricia Quinn, Nuala Condon, Eileen Norton, Ursula Ennis, Loretta Barrett, Joan Healy, Kathleen Coyne, Sharon Fitzpatrick, Breda Fitzpatrick, Sandra Hennelly, Marian Troy, Antoinette Fitzpatrick, Helena Gatley

Pârâți: Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Finance, Commissioner of An Garda Síochána

Întrebările preliminare

1. În împrejurări în care prima facie există o discriminare indirectă pe motive de sex în ceea ce privește remunerarea, cu încălcarea articolului 141 (devenit în prezent articolul 157 TFUE) și a Directivei 75/117/CEE a Consiliului (1), angajatorul trebuie să prezinte, pentru a demonstra existența unei justificări obiective: (a) o justificare în ceea ce privește angajarea persoanelor de referință în posturile ocupate de acestea; (b) o justificare a plății unei remunerații mai mari către persoanele de referință; sau (c) o justificare a plății unei remunerații mai mici către solicitanți?

2. În împrejurări în care prima facie există o discriminare indirectă pe motive de sex în ceea ce privește remunerarea, angajatorul trebuie să prezinte, pentru a demonstra existența justificării obiective, justificări cu privire la: (a) persoanele de referință specifice citate de solicitanți și/sau (b) posturile persoanelor de referință în ansamblul lor?

3. În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare litera (b), o justificare obiectivă este probată chiar dacă o astfel de justificare nu se aplică persoanelor de referință alese?

4. Labor Court a săvârșit o eroare de drept în raport cu dreptul comunitar atunci când a admis că „interesul unor relații bune între partenerii sociali” poate fi luat în considerare pentru a stabili dacă angajatorul poate justifica în mod obiectiv diferența în ceea ce privește remunerarea?

5. În împrejurări în care prima facie există o discriminare indirectă pe motive de sex în ceea ce privește remunerarea, justificarea obiectivă poate fi stabilită în raport cu preocupările pârâtului în ceea ce relațiile între partenerii sociali? Aceste preocupări ar trebui să prezinte vreo relevanță în cadrul analizei justificării obiective?

(1) Directiva 75/117/CEE a Consiliului din 10 februarie 1975 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la aplicarea principiului egalității de remunerare între lucrătorii de sex masculin și cei de sex feminin (JO L 45, p.19, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 156).
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 141/16

Cerere de decizie preliminară introdusă de First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Regatul Unit) la 18 martie 2013 — Raytek GmbH, Fluke Europe BV/Commissioners for Her Majesty′s Revenue and Customs

(Cauza C-134/13)

2013/C 141/29

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Părțile din procedura principală

Reclamante: Raytek GmbH, Fluke Europe BV

Pârâți: Commissioners for Her Majesty′s Revenue and Customs

Întrebarea preliminară

Regulamentul (UE) nr. 314/2011 al Comisiei din 30 martie 2011 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată (1) este valid, în măsura în care clasifică aparatele de fotografiere termice în infraroșu la codul NC 9025 19 20?

(1) JO L 86, p. 57.