ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 146/40

Acțiune introdusă la 18 februarie 2015 – KENUP Foundation și alții/EIT

(Cauza T-76/15)

(2015/C 146/54)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamante: KENUP Foundation (Kalkara, Malta), Candena GmbH (Lüneburg, Germania), Center odličnosti za biosenzoriko, instrumentacijo in procesno kontrolo (CO BIK) (Ajdovščina, Slovenia), Evotec AG (Hamburg, Germania) (reprezentanți: U. Soltész, C. Wagner și H. Weiß, avocați)

Pârât: Institutul European de Inovare și Tehnologie (EIT)

Concluziile

Reclamantele solicită Tribunalului:

— anularea deciziilor Institutului European de Inovare și Tehnologie din 9 decembrie 2014 privind desemnarea comunităților de cunoaștere și inovare (02008.EIT.2014.I.EIT.GB) și respingerea propunerii KENUP, astfel cum a fost notificată prin scrisoarea din 10 decembrie 2014 (012234.EIT.D.2014.MK) și

— obligarea EIT la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

Motivele și principalele argumente

În susținerea acțiunii, reclamantele invocă nouă motive.

1. Primul motiv, întemeiat pe faptul că deciziile atacate privind respingerea propunerii KENUP nu au fost adoptate de organismul competent al UE.

2. Al doilea motiv, întemeiat pe nerespectarea de către EIT, în adoptarea deciziilor atacate, a procedurii de selecție aplicabile.

3. Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către EIT a obligației de motivare prin omisiunea de a notifica reclamantelor decizia de desemnare.

4. Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea, de către evaluarea propunerii KENUP efectuată de expertul extern al EIT, a principiului egalității de tratament.

5. Al cincilea motiv întemeiat pe faptul că evaluarea propunerii KENUP efectuată de experții externi ai EIT încalcă principiile transparenței și obligația de motivare.

6. Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că evaluarea propunerii KENUP efectuată de experții externi ai EIT încalcă dispozițiile privind deontologia ale Regulamentului de Participare Orizont 2020.

7. Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că evaluarea propunerii KENUP efectuată de experții externi ai EIT conține erori vădite de apreciere a propunerii.

8. Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că experții EIT și membrii Consiliului de Administrație al EIT implicați în procedura de selecție care a condus la adoptarea deciziilor atacate se aflau într-o situație de conflict al propriilor interese cu cele ale Uniunii Europene.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 155/28

Acțiune introdusă la 20 februarie 2015 – InAccess Networks Integrated Systems/Comisia

(Cauza T-82/15)

(2015/C 155/34)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamantă: InAccess Networks Integrated Systems – Applications Services for Telecommunication and Related Equipment Commercial și Industrial Co. SA (Amarousio, Grecia) (reprezentanţi: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler şi G. Pandey, avocaţi)

Pârâtă: Comisia Europeană

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— anularea următoarelor acte, în măsura în care Tribunalul apreciază că produc efecte juridice și în măsura în care aceste acte refuză să considere admisibile cererile reclamantei în temeiul acordului de grant cu numărul de referință 216837 proiect ATRACO, încheiat în cadrul Celui de al șaptelea program-cadru al Comunității Europene pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013), și urmăresc să impună reclamantei obligația de a rambursa fondurile primite și de a plăti daune-interese: — decizia Comisiei cuprinsă în scrisoarea din 11 decembrie 2014 cu numărul de referință ARES (2014) 4162021; — decizia Comisiei cuprinsă în nota de debit din 23 octombrie 2012 cu numărul de referință ARES (2012) 1248814; — decizia Comisiei cuprinsă în scrisoarea din 7 decembrie 2012 fără număr de referință;

— obligarea Comisiei la suportarea cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

Motivele și principalele argumente

În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

1. Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 41 alineatele (1) și (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a dreptului de a fi ascultat Reclamanta pretinde că Comisia a recunoscut că procedura de audit inițială a încălcat dreptul său de a fi ascultată și că, în acest temei, Comisia a decis să redeschidă dosarul.

2. Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 41 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a așteptărilor legitime ale reclamantei Reclamanta susține că decizia de a redeschide procedura de audit a generat așteptări legitime în sensul că orice decizie nouă se va baza pe fapte referitoare la fondul auditului, iar nu pe reguli procedurale care s-ar fi aplicat prezentării de documente în cadrul procedurii de audit inițiale.

3. Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene printr-o motivare insuficientă Reclamanta afirmă că motivarea furnizată de Comisie în decizia de reexaminare a fost insuficientă, întrucât privea numai unul dintre cele două aspecte în cauză și întrucât făcea doar o referire superficială la documentația furnizată ca fiind insuficientă.
4.

Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) și a articolului 108 alineatul (2) TFUE, precum și a articolului 14 alineatul (1) din Regulamentul de procedură prin faptul că recuperarea a fost extinsă la reclamantă Reclamanta susține că nu i-a fost acordat niciun ajutor de stat întrucât prețul de vânzare a fost cel al pieței. Potrivit reclamantei, argumentația și îndoielile Comisiei cu privire la aspectul dacă prețurile plătite de Via Chem și, ulterior, de Fortishem pentru activele NCHZ reprezenta prețul de piață sunt eronate pentru mai multe motive. În primul rând, reclamanta arată că, având în vedere că sarcina probei incumbă Comisiei, nu este suficient ca aceasta să exprime îndoieli. În al doilea rând, în măsura în care vânzarea s-a realizat în cadrul procedurii de insolvență sub controlul unei instanțe pentru litigii de insolvență, care avea obligația de a acționa în interesul creditorilor societății aflate în insolvență, există prezumția că activele au fost vândute la prețul cel mai mare posibil. În al treilea rând, procedura de cerere de ofertă a fost deschisă, transparentă și necondiționată, astfel că a garantat prețul cel mai mare care putea fi obținut pe piață; opțiunea de ofertă însoțită de angajament nu a avut niciun impact asupra prețului de vânzare. În al patrulea rând, în pofida faptului că condițiile de vânzare între Via Chem și Fortischem nu prezintă nicio relevanță întrucât prima vânzare s-a făcut la prețul pieței, prețul de vânzare negociat de operatorii economici privați de pe piață se presupune a fi prețul pieței chiar și în lipsa unei proceduri de cerere de ofertă. În plus, reclamanta susține că este evident că transferul activelor NCHZ către Via Chem și, ulterior, către reclamantă nu poate fi considerat drept încercare de a eluda decizia de recuperare a Comisiei din două motive. În primul rând, situația respectivă este atât de departe de o situație de eludare tipică încât până și Comisia admite că nu are nicio probă cu privire la intenția sa de a se sustrage de la recuperare. În al doilea rând, Comisia ajunge la concluzia că există continuitate economică și că poate astfel extinde recuperarea la reclamantă. Cu toate acestea, concluzia Comisiei urmează o analiză greșită, bazată pe o interpretare incorectă a fiecărui criteriu în parte, pe o neluare în considerare a sarcinii probei și pe o înțelegere greșită a conceptului general de continuitate economică în cauzele de ajutoare de stat. În sfârșit, reclamanta arată că abordarea Comisiei este distructivă din punct de vedere economic și inutilă din perspectiva dreptului concurenței. Potrivit reclamantei, Comisia încearcă să creeze o jurisprudență nouă și mult mai strictă, potrivit căreia întinderea tranzacției trebuie să fie criteriul decisiv, iar prețul de vânzare nu reprezintă deloc un criteriu sau reprezintă, în cel mai bun caz, un criteriu auxiliar.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 198/46

Acțiune introdusă la 23 aprilie 2015 – Aldi/OAPI – Miquel Alimentació Grup (Gourmet)

(Cauza T-212/15)

(2015/C 198/64)

Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

Părțile

Reclamantă: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Germania) (reprezentanți: C. Fürsen, N. Lützenrath, U. Rademacher și N. Bertram, avocați)

Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Miquel Alimentació Grup, SA (Vilamalla, Spania)

Datele privind procedura în fața OAPI

Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „Gourmet” – cererea de înregistrare nr. 9 310 269

Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 24 februarie 2015 în cauza R 314/2014-4

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— anularea deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI;

— obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

Motivul invocat
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 228/20

Acțiune introdusă la 27 aprilie 2015 – Morton’s of Chicago/OAPI – Mortons the Restaurant Ltd (MORTON’S)

(Cauza T-223/15)

(2015/C 228/25)

Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

Părțile

Reclamantă: Morton’s of Chicago, Inc. (Chicago, Statele Unite) (reprezentant: J. Moss, lawyer)

Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mortons the Restaurant Ltd (Londra, Regatul Unit)

Datele privind procedura în fața OAPI

Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „MORTON’S”, cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 3 951 291.

Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

Decizia atacată: decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 12 februarie 2015 în cauza R 46/2014-1

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— anularea deciziei atacate;

— obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele invocate

— Încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009;
—

anularea deciziei Comisiei din 15 octombrie 2014, adoptată în dosarul nr. C (2014) 7280 privind ajutorul de stat SA.35550 (13/C) (ex 13/NN) (ex 12/CP) pus în aplicare de Spania;
—

anularea deciziei Comisiei din 15 octombrie 2014, adoptată în dosarul nr. C (2014) 7280 privind ajutorul de stat SA.355550 (13/C) (ex 13/NN) (ex 12/CP) pus în aplicare de Spania;
—

Reclamanta susține în această privință, printre altele, că, în momentul în care Comisia a semnat convențiile de finanțare ULTRA („Ultra portable augmented reality for industrial maintenance applications”), IMPROVE („Improving Display and Rendering Technology for Virtual Environments”) și CINeSPACE („Experiencing urban film and cultural heritage while on-the-move”), aceasta avea cunoștință de implicarea inginerilor ruși sau, în orice caz, ar fi trebuit să aibă cunoștință de acest aspect. Reclamanta adaugă faptul că recuperarea cuantumului solicitat este abuzivă ținând seama de împrejurările date.
—

obligarea ABE la repararea prejudiciului suferit de reclamanți ca urmare a pierderii unei șanse de a fi clasați pe primul loc în cadrul lotului 1 din contractul-cadru EBA/2014/06/OPS/SER/RT, prejudiciu pe care aceștia îl evaluează, ex aequo et bono, la trei sute de mii de euro (3 00 000,00 de euro) plus dobânzi de la data publicării hotărârii care se va pronunța și orice altă sumă stabilită de Tribunal;
Cu titlu principal: — constatarea și declararea faptului că reclamanta și-a îndeplinit toate obligațiile contractuale care îi reveneau în temeiul Grant Agreement n. HOME/2011/PPRS/AG/2176 Abac No. 30-CE-0495809/00-94 și, în consecință: — declararea faptului că are dreptul să păstreze suma de 80 242,78 euro deja primită cu titlu de „pre-financing payment” și vizată de nota de debit HOME E2/FL/2015, prot 1 520 007 din 1 aprilie 2015, având ca obiect „HOME/2011/PPRS/AG/2176 TORRE – Transnational Observatory for Refugee’s Resettlement in Europe n. 3241503771”, emisă în vederea recuperării acestei sume de Comisia Europeană, Direcția generală „Migrație și afaceri interne”, Direcția E, „Migrație și fonduri pentru securitate”, Unitatea E2, „Azil, migrație și fonduri de integrare”; — obligarea pârâtei la plata soldului de 52 146,36 euro încă datorat ca „final payment”, plus dobânzi până la executarea obligației în sensul articolului II.16.3 din Grant Agreement, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în prezenta procedură.
—

Anularea Deciziei EACEA/MH/mvh/OKRAPF15D006233 a Agenției Executive pentru Educație, Audiovizual și Cultură (EACEA) din 10 aprilie 2014 privind finanțarea înțelegerii 518072-LLP-1-2011-1-DE-COMENIUS-CNW/2011-3848 cu privire la proiectul NEST – „Network for Staff and Teachers in Childcare Services”;
—

declararea faptului că convenția de subvenție nr. 238214 „C7” (Cerebellar-Cortical Control: Cells, Circuits, Computation, and Clinic) și convenția de subvenție nr. „CEREBNET” (Timing and plasticity in the olivo-cerebellar system), încheiate în cadrul celui de al șaptelea program-cadru (FP7-PEOPLE-ITN-2008) de susținere a formării și dezvoltării profesionale a cercetătorilor și a rețelelor de formare inițială, nu pot fi interpretate în sensul că obligă beneficiarii să efectueze formarea cercetătorilor stagiari exclusiv în spațiile care le aparțin și, în consecință, confirmarea faptului că REA nu poate respinge ca neeligibilă partea din cheltuieli referitoare la formarea cercetătorilor stagiari pe baza acestei interpretări;
—

anularea Deciziei Comisiei Europene C(2014) 4443, adoptată la 2 iulie 2014 în cazul COMP/M.7018 – Telefónica Deutschland/E-Plus (denumită în continuare „decizia”), prin care concentrarea dintre Telefónica Deutschland Holding AG și E-Plus Mobilfunk GmbH & Co. KG este declarată compatibilă cu piața comună și cu funcționarea Acordului privind SEE, sub condiția respectării de către Telefónica a angajamentelor prevăzute în anexele la decizie, și
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 294/68

Acțiune introdusă la 1 aprilie 2015 – Brinkmann (Steel Trading) și alții/Comisia și BCE

(Cauza T-161/15)

(2015/C 294/83)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamante: Brinkmann Steel Trading) Ltd (Londra, Regatul Unit); Dalmar investments Ltd (Tortola, Insulele Virgine Britanice); Darlows Consultants Ltd (Nassau, Bahamas); Forestborne Ltd (Tortola); International Corporate Management Company SA (Luxemburg, Luxemburg); Kraxis Investments Ltd (Nicosia, Cipru); Magnamox Management Ltd (Nicosia); Megamatic Technologies Ltd (Nicosia); Windward Yachting Ltd (Sliema, Malta); Chupit Ltd (Nicosia); Coburg Investments (Overseas) Ltd (Nicosia); First Trade International Ltd (Tortola); Fitinvest Ltd (Limassol, Cipru); Halman Consultants (Overseas) Ltd (Tortola); Limtan Investments Ltd (Lanarca, Cipru); Minnesota Trading Ltd (Nicosia); Protoconsult Ltd (Nicosia); Transcoal Trading Ltd (Nicosia) și Veft Management Ltd (Nicosia) (reprezentant: R. Nowinski, Barrister)

Pârâtă: Comisia Europeană și Banca Centrală Europeană

Concluziile

Reclamantele solicită Tribunalului:

— Obligarea Uniunii Europene la repararea prejudiciului suferit de reclamante în urma adoptării și a aplicării Memorandumul de înțelegere privind condițiile specifice de politică economică, prin cuantumurile indicate în cererea introductivă sau printr-un cuantum pe care Curtea îl va considera că se cuvine reclamantelor;

— obligarea Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate pentru introducerea prezentei acțiuni.

Motivele și principalele argumente

În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

1. Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 18 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și a articolului 21 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale, întrucât Comisia și BCE au discriminat Cipru în mod nelegal și prin urmare, i-au discriminat pe deponenții băncilor din Cipru.

2. Al doilea motiv întemeiat pe o nelegalitate săvârșită de Comisie și de BCE, întrucât au încălcat dreptul deponenților la garantarea proprietății, astfel cum este prevăzută în Carta drepturilor fundamentale, și
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 302/66

Acțiune introdusă la 17 iulie 2015 – Aldi/OAPI – Società Cooperativa Agricola Cantina Sociale Tollo (ALDIANO)

(Cauza T-391/15)

(2015/C 302/82)

Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

Părțile

Reclamantă: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Germania) (reprezentant: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen şi N. Bertram, avocaţi)

Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Società Cooperativa Agricola Cantina Sociale Tollo (Tollo, Italia)

Datele privind procedura în fața OAPI

Solicitantul:cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

Marca în litigiu: marca comunitară verbală „ALDIANO” – cererea de înregistrare nr. 10 942 274

Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 13/05/2015 în cauza R 1612/2014-4

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— anularea deciziei atacate;

— obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

Motivul invocat
—

în consecință, în cazul în care recursul este declarat fondat: — anularea deciziei atacate din 24 februarie 2012; — obligarea ECDC la plata unei compensații, evaluată ex aequo et bono la 80 000 de euro, pentru prejudiciile morale suferite de recurent și invocate în primul capăt de cerere din cauza F-161/12; — obligarea ECDC la plata unei compensații, evaluată ex aequo et bono la 56 800 de euro, pentru prejudiciile morale suferite de recurent și invocate în cererile incidente de despăgubire formulate în cursul procedurii în primă instanță;
—

obligarea Consiliului la plata următoarelor sume: — 8 8 9 06 191 de euro pentru prejudiciul material produs până la data formulării prezentei acțiuni; — 8 7 13 285 de euro cu titlu de dobândă pentru suma menționată la prima liniuță de mai sus, la care să se adauge o dobândă de 10 377 de euro pe zi până la data pronunțării hotărârii sau, cu titlu subsidiar, rata principală de refinanțare a Băncii Centrale Europene + 2 % pe an până la data pronunțării hotărârii ori, cu titlu mai subsidiar, o rată și pentru o perioadă apreciate corespunzătoare de către Tribunal; — o rată zilnică de 54 716 euro pentru prejudiciul material aferent perioadei de la data formulării prezentei acțiuni până la finalul examinării acesteia; — dobânzi la suma totală calculată potrivit celei de a treia liniuțe de mai sus la o rată de 4,2601 % pe an până la data pronunțării hotărârii, sau, cu titlu subsidiar, la rata principală de refinanțare a Băncii Centrale Europene + 2 % pe an până la data pronunțării hotărârii ori, cu titlu mai subsidiar, la o rată și pentru o perioadă apreciate corespunzătoare de către Tribunal; — 3 2 9 64 320 de euro pentru prejudiciul material ulterior finalizării examinării acțiunii; — 1 0 00 000 de euro pentru prejudiciul moral; — dobânzi ulterioare hotărârii la sumele menționate la cele șase liniuțe de mai sus la o rată de 4,2601 % pe an până la data plății sau, cu titlu subsidiar, la rata principală de refinanțare a Băncii Centrale Europene + 2 % pe an până la data plății ori, cu titlu mai subsidiar, la o rată și pentru o perioadă apreciate corespunzătoare de către Tribunal; și — cheltuielile de judecată efectuate de Bancă în legătură cu prezenta acțiune;
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 320/39

Acțiune introdusă la 30 iulie 2015 – Fruit of the Loom/OAPI – Takko (FRUIT)

(Cauza T-431/15)

(2015/C 320/56)

Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

Părțile

Reclamantă: Fruit of the Loom, Inc. (Bowling Green, Statele Unite) (reprezentanţi: S. Malynicz, Barrister şi V. Marsland, Solicitor)

Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Takko Holding GmbH (Telgte, Germania)

Datele privind procedura în fața OAPI

Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

Marca în litigiu: marca comunitară verbală „FRUIT” – marca comunitară nr. 5 077 508

Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de decădere

Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 12 mai 2015 în cauza R 1641/2014-2

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— anularea deciziei atacate;

— obligarea OAPI și a celeilalte părți la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă.

Motivul invocat
—

anularea Deciziei din 1 aprilie 2015 adoptată de Agenția Europeană pentru Produse Chimice (denumită în continuare „ECHA”) în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1907/2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3), sub forma unei scrisori intitulate „Statement of Non-Compliance following a Dossier Evaluation Decision under Regulation (EC) No 1907/2006” [Declarație de neconformitate ca urmare a deciziei de evaluare a dosarului în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1907/2006, denumită în continuare „SONC”] și a anexei la aceasta (număr de referință CCH-C-0000005770-74-01/F);
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 328/19

Acțiune introdusă la 27 iulie 2015 – Islamic Republic of Iran Shipping Lines și alții/Consiliul

(Cauza T-434/15)

(2015/C 328/19)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamante: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teheran, Iran), Hafize Darya Shipping Lines (HDSL) (Teheran), Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID) (Teheran), Khazar Sea Shipping Lines (Anzali Free Zone, Iran), Rahbaran Omid Darya Ship Management Co. (Teheran), Irinvestship Ltd (Londra, Regatul Unit) și IRISL Europe GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: M. Taher, Solicitor, M. Malek, QC și R. Blakeley, Barrister)

Pârât: Consiliul Uniunii Europene

Concluziile

Reclamantele solicită Tribunalului:

— obligarea Consiliului să plătească reclamantelor despăgubiri, într-un cuantum care urmează a fi stabilit în cadrul prezentei proceduri, însă nu mai puțin 57 1 0 40 504 USD, majorată cu dobânzi; și

— obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantelor.

Motivele și principalele argumente

În susținerea acțiunii, reclamantele invocă un motiv, întemeiat pe susținerea că impunerea de măsuri restrictive împotriva lor de către Consiliul Uniunii Europene a reprezentat o încălcare suficient de gravă a obligațiilor prin care se urmărește conferirea de drepturi reclamantelor, ceea ce implică, prin urmare, angajarea răspunderii extracontractuale a Uniunii Europene. Această încălcare reprezintă cauza directă a unor prejudicii materiale și morale aduse reclamantelor, pentru care acestea au dreptul la despăgubiri.
4.

Al patrulea motiv, întemeiat pe aplicarea eronată a articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE, dat fiind că Comisia a apreciat că pachetul de măsuri constituie un instrument adecvat și are un efect de stimulare Reclamantele susțin că Comisia nu a examinat în mod corespunzător alternativele la construirea și exploatarea centralei nucleare prin raportare la pretinsul obiectiv al securității aprovizionării. În plus, în opinia acestora, Comisia ar fi examinat în mod superficial aspectul privind modul în care o întreprindere ar fi acționat în lipsa unui ajutor. În consecință, Comisie a examinat caracterul adecvat al ajutorului în mod eronat și incomplet.