ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Aplicarea noilor dispoziții generale de aplicare a articolelor 11 și 12 din anexa VIII la statut în ceea ce privește un transfer către sistemul de pensii al Uniunii al drepturilor de pensie dobândite în cadrul unui alt sistem de pensii, solicitat înainte de adoptarea dispozițiilor respective, însă efectuat după intrarea lor în vigoare, nu este contrară articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut.

În această privință, potrivit unui principiu general recunoscut și cu excepția cazului în care se prevede altfel, o normă nouă este de imediată aplicare pentru situațiile care vor lua naștere în viitor, precum și pentru efectele viitoare ale situațiilor care au luat naștere, fără a fi însă constituite în întregime, sub imperiul vechii norme. Numai în situațiile apărute și constituite definitiv sub incidența normei precedente, care instituie drepturi dobândite, lucrurile nu stau astfel. Un drept este considerat dobândit atunci când faptul generator al acestuia s‑a produs înainte de modificarea legislativă. Totuși, această situație nu se regăsește în cazul unui drept al cărui fapt generator nu s‑a produs sub incidența legislației care a fost modificată.

Or, pe de o parte, articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut nu se opune unei asemenea aplicări imediate a noilor dispoziții generale de aplicare.

Pe de altă parte, nici comunicarea către funcționarul sau către agentul care a formulat o cerere de transfer în sistemul de pensii al Uniunii al drepturilor de pensie dobândite în cadrul unui alt sistem de pensii, a unei propuneri privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii, nici, cu atât mai puțin, simpla introducere a unei astfel de cereri nu modifică situația juridică a persoanei interesate și nu produc efecte juridice obligatorii. Prin urmare, pentru un funcționar sau pentru un agent, nu existau drepturi dobândite care ar fi putut fi încălcate prin aplicarea noilor dispoziții.

Pe de altă parte, dreptul unui funcționar sau al unui agent de a i se recunoaște un spor de ani de plată a contribuțiilor nu este constituit în întregime decât după transferul în sistemul de pensii al Uniunii al capitalului reprezentând drepturile sale dobândite într‑un alt sistem.

În plus, particularii nu se pot prevala de principiul protecției încrederii legitime pentru a se opune aplicării unei dispoziții de reglementare noi, în special într‑un domeniu în care legiuitorul dispune de o largă putere de apreciere.

(a se vedea punctele 24-27, 29 și 36)

Trimitere la:

Tribunalul Uniunii Europene: Hotărârea din 13 octombrie 2015, Comisia/Verile și Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, punctele 151-154 și 170 și jurisprudența citată
Aplicarea noilor dispoziții generale de aplicare a articolelor 11 și 12 din anexa VIII la statut în ceea ce privește un transfer către sistemul de pensii al Uniunii al drepturilor de pensie dobândite în cadrul unui alt sistem de pensii, solicitat înainte de adoptarea dispozițiilor respective, însă efectuat după intrarea lor în vigoare, nu este contrară articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut.

În această privință, potrivit unui principiu general recunoscut și cu excepția cazului în care se prevede altfel, o normă nouă este de imediată aplicare pentru situațiile care vor lua naștere în viitor, precum și pentru efectele viitoare ale situațiilor care au luat naștere, fără a fi însă constituite în întregime, sub imperiul vechii norme. Numai în situațiile apărute și constituite definitiv sub incidența normei precedente, care instituie drepturi dobândite, lucrurile nu stau astfel. Un drept este considerat dobândit atunci când faptul generator al acestuia s‑a produs înainte de modificarea legislativă. Totuși, această situație nu se regăsește în cazul unui drept al cărui fapt generator nu s‑a produs sub incidența legislației care a fost modificată.

Or, pe de o parte, articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut nu se opune unei asemenea aplicări imediate a noilor dispoziții generale de aplicare.

Pe de altă parte, nici comunicarea, către funcționarul sau agentul care a formulat o cerere de transfer către sistemul de pensii al Uniunii al drepturilor de pensie dobândite în cadrul unui alt sistem de pensii, a unei propuneri privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii, nici, cu atât mai puțin, simpla introducere a unei astfel de cereri nu modifică situația juridică a persoanei interesate și nu produc efecte juridice obligatorii. Prin urmare, pentru un funcționar sau un agent, nu existau drepturi dobândite care ar fi putut fi încălcate prin aplicarea noilor dispoziții.

Pe de altă parte, dreptul unui funcționar sau agent de a i se recunoaște un spor de ani de plată a contribuțiilor nu este constituit în întregime decât după transferul în sistemul de pensii al Uniunii al capitalului reprezentând drepturile sale dobândite într‑un alt sistem.

(a se vedea punctele 23-26 și 28)

Trimitere la:

Tribunalul Uniunii Europene: Hotărârea din 13 octombrie 2015, Comisia/Verile și Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, punctele 151-154 și jurisprudența citată
Aplicarea noilor dispoziții generale de aplicare a articolelor 11 și 12 din anexa VIII la statut în ceea ce privește un transfer către sistemul de pensii al Uniunii al drepturilor de pensie dobândite în cadrul unui alt sistem de pensii, solicitat înainte de adoptarea dispozițiilor respective, însă efectuat după intrarea lor în vigoare, nu este contrară articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut.

În această privință, potrivit unui principiu general recunoscut și cu excepția cazului în care se prevede altfel, o normă nouă este de imediată aplicare pentru situațiile care vor lua naștere în viitor, precum și pentru efectele viitoare ale situațiilor care au luat naștere, fără a fi însă constituite în întregime, sub imperiul vechii norme. Numai în situațiile apărute și constituite definitiv sub incidența normei precedente, care instituie drepturi dobândite, lucrurile nu stau astfel. Un drept este considerat dobândit atunci când faptul generator al acestuia s‑a produs înainte de modificarea legislativă. Totuși, această situație nu se regăsește în cazul unui drept al cărui fapt generator nu s‑a produs sub incidența legislației care a fost modificată.

Or, pe de o parte, articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut nu se opune unei asemenea aplicări imediate a noilor dispoziții generale de aplicare.

Pe de altă parte, nici comunicarea către funcționarul sau agentul care a formulat o cerere de transfer în sistemul de pensii al Uniunii al drepturilor de pensie dobândite în cadrul unui alt sistem de pensii a unei propuneri privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii, nici, cu atât mai puțin, simpla introducere a unei astfel de cereri nu modifică situația juridică a persoanei interesate și nu produc efecte juridice obligatorii. Prin urmare, pentru un funcționar sau un agent, nu existau drepturi dobândite care ar fi putut fi încălcate prin aplicarea noilor dispoziții.

Pe de altă parte, dreptul unui funcționar sau agent de a i se recunoaște un spor de ani de plată a contribuțiilor nu este constituit în întregime decât după transferul în sistemul de pensii al Uniunii al capitalului reprezentând drepturile sale dobândite într‑un alt sistem.

În plus, particularii nu se pot prevala de principiul protecției încrederii legitime pentru a se opune aplicării unei dispoziții de reglementare noi, în special într‑un domeniu în care legiuitorul dispune de o largă putere de apreciere.

(a se vedea punctele 23-26, 28 și 35)

Trimitere la:

Tribunalul Uniunii Europene: Hotărârea din 13 octombrie 2015, Comisia/Verile și Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, punctele 151-154 și 170 și jurisprudența citată
Aplicarea noilor dispoziții generale de aplicare a articolelor 11 și 12 din anexa VIII la statut în ceea ce privește un transfer către sistemul de pensii al Uniunii al drepturilor de pensie dobândite în cadrul unui alt sistem de pensii, solicitat înainte de adoptarea dispozițiilor respective, însă efectuat după intrarea lor în vigoare, nu este contrară articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut.

În această privință, potrivit unui principiu general recunoscut și cu excepția cazului în care se prevede altfel, o normă nouă este de aplicare imediată pentru situațiile care vor lua naștere în viitor, precum și pentru efectele viitoare ale situațiilor care au luat naștere, fără a fi însă constituite în întregime, sub imperiul normei vechi. Numai în situațiile apărute și constituite definitiv sub incidența normei precedente, care instituie drepturi dobândite, lucrurile nu stau astfel. Un drept este considerat dobândit atunci când faptul generator al acestuia s‑a produs înainte de modificarea legislativă. Totuși, această situație nu se regăsește în cazul unui drept al cărui fapt generator nu s‑a produs sub incidența legislației care a fost modificată.

Or, pe de o parte, articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut nu se opune unei asemenea aplicări imediate a noilor dispoziții generale de aplicare.

Pe de altă parte, nici comunicarea, către funcționarul sau agentul care a formulat o cerere de transfer către sistemul de pensii al Uniunii al drepturilor de pensie dobândite în cadrul unui alt sistem de pensii, a unei propuneri privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii, nici, cu atât mai puțin, simpla introducere a unei astfel de cereri nu modifică situația juridică a persoanei interesate și nu produc efecte juridice obligatorii. Prin urmare, pentru un funcționar sau un agent, nu existau drepturi dobândite care ar fi putut fi încălcate prin aplicarea noilor dispoziții.

Pe de altă parte, dreptul unui funcționar sau agent de a i se recunoaște un spor de ani de plată a contribuțiilor nu este constituit în întregime decât după transferul în sistemul de pensii al Uniunii al capitalului reprezentând drepturile sale dobândite într‑un alt sistem.

În plus, particularii nu se pot prevala de principiul protecției încrederii legitime pentru a se opune aplicării unei dispoziții de reglementare noi, în special într‑un domeniu în care legiuitorul dispune de o largă putere de apreciere.

(a se vedea punctele 26-29, 31 și 37)

Trimitere la:

Tribunalul Uniunii Europene: Hotărârea din 13 octombrie 2015, Comisia/Verile și Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, punctele 151-154 și 170 și jurisprudența citată
Aplicarea noilor dispoziții generale de aplicare a articolelor 11 și 12 din anexa VIII la statut în ceea ce privește un transfer către sistemul de pensii al Uniunii al drepturilor de pensie dobândite în cadrul unui alt sistem de pensii, solicitat înainte de adoptarea dispozițiilor respective, însă efectuat după intrarea lor în vigoare, nu este contrară articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut.

În această privință, potrivit unui principiu general recunoscut și cu excepția cazului în care se prevede altfel, o normă nouă este de imediată aplicare pentru situațiile care vor lua naștere în viitor, precum și pentru efectele viitoare ale situațiilor care au luat naștere, fără a fi însă constituite în întregime, sub imperiul vechii norme. Numai în situațiile apărute și constituite definitiv sub incidența normei precedente, care instituie drepturi dobândite, lucrurile nu stau astfel. Un drept este considerat dobândit atunci când faptul generator al acestuia s‑a produs înainte de modificarea legislativă. Totuși, această situație nu se regăsește în cazul unui drept al cărui fapt generator nu s‑a produs sub incidența legislației care a fost modificată.

Or, pe de o parte, articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut nu se opune unei asemenea aplicări imediate a noilor dispoziții generale de aplicare.

Pe de altă parte, nici comunicarea către funcționarul sau agentul care a formulat o cerere de transfer în sistemul de pensii al Uniunii al drepturilor de pensie dobândite în cadrul unui alt sistem de pensii a unei propuneri privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii, nici, cu atât mai puțin, simpla introducere a unei astfel de cereri nu modifică situația juridică a persoanei interesate și nu produc efecte juridice obligatorii. Prin urmare, pentru un funcționar sau pentru un agent, nu existau drepturi dobândite care ar fi putut fi încălcate prin aplicarea noilor dispoziții.

Pe de altă parte, dreptul unui funcționar sau al unui agent de a i se recunoaște un spor de ani de plată a contribuțiilor nu este constituit în întregime decât după transferul în sistemul de pensii al Uniunii al capitalului reprezentând drepturile sale dobândite într‑un alt sistem.

În plus, particularii nu se pot prevala de principiul protecției încrederii legitime pentru a se opune aplicării unei dispoziții de reglementare noi, în special într‑un domeniu în care legiuitorul dispune de o largă putere de apreciere.

(a se vedea punctele 25-28, 30 și 36)

Trimitere la:

Tribunalul Uniunii Europene: Hotărârea din 13 octombrie 2015, Comisia/Verile și Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, punctele 151-154 și 170 și jurisprudența citată
Potrivit unui principiu general recunoscut și cu excepția cazului în care se prevede altfel, o normă nouă este de imediată aplicare pentru situațiile care vor lua naștere în viitor, precum și pentru efectele viitoare ale situațiilor care au luat naștere, fără a fi însă constituite în întregime, sub imperiul vechii norme. Numai situațiile apărute și constituite definitiv sub incidența normei precedente, care instituie drepturi dobândite, nu se regăsesc în această ipoteză. Un drept este considerat dobândit atunci când faptul generator al acestuia s‑a produs înainte de modificarea legislativă. Totuși, această situație nu se regăsește în cazul unui drept al cărui fapt constitutiv nu s‑a realizat sub incidența legislației care a fost modificată.

În această privință, aplicarea noilor dispoziții generale de aplicare a articolelor 11 și 12 din anexa VIII la statut în ceea ce privește transferul drepturilor de pensie dobândite în cadrul altui sistem de pensii, solicitat înainte de adoptarea dispozițiilor respective, însă realizat ulterior intrării lor în vigoare, nu este contrară articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut.

În plus, chiar în prezența unor asigurări precise susceptibile să dea naștere unei încrederi legitime a destinatarilor, particularii nu se pot prevala de principiul protecției încrederii legitime pentru a se opune aplicării unei noi dispoziții de reglementare, în special într‑un domeniu precum cel din prezenta cauză, în care legiuitorul dispune de o largă putere de apreciere.

(a se vedea punctele 47, 52, 58 și 60)

Trimitere la:

Curte: Hotărârea din 22 decembrie 2008, Centeno Mediavilla și alții/Comisia, C‑443/07 P, EU:C:2008:767, punctele 33, 61-63 și 91 și jurisprudența citată

Tribunalul Uniunii Europene: Hotărârea din 13 octombrie 2015, Comisia/Verile și Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, punctele 152, 154, 165 și 170

Tribunalul Funcției Publice: Hotărârea din 13 iunie 2012, Guittet/Comisia, F‑31/10, EU:F:2012:80, punctul 47 și jurisprudența citată
Funcția anunțului pentru ocuparea unui post vacant este, pe de o parte, de a informa persoanele în cauză, într‑un mod cât se poate de exact, cu privire la natura condițiilor necesare pentru ocuparea postului vacant pentru a le da acestora posibilitatea să aprecieze dacă este necesar să își depună candidatura și, pe de altă parte, de a fixa cadrul legal din perspectiva căruia instituția intenționează să efectueze analiza comparativă a meritelor candidaților. Întrucât un anunț pentru ocuparea unui post vacant determină condițiile referitoare la accesul la locul de muncă despre care este vorba, autoritatea împuternicită să facă numiri, în cazul funcționarilor, are deci obligația de a le respecta. În plus, după cum un anunț pentru ocuparea unui post vacant are drept funcție să fixeze cadrul legal din perspectiva căruia autoritatea împuternicită să facă numiri va proceda la analiza comparativă a meritelor candidaților prevăzută la articolul 45 alineatul (1) din statut, tot astfel condițiile fixate de autoritatea abilitată să încheie contractele de angajare în invitația de depunere a candidaturilor sunt obligatorii pentru aceasta.

A permite unui comitet de selecție și autorității abilitate să încheie contractele de angajare să se îndepărteze de conținutul unui anunț pentru ocuparea unui post vacant și de documentele care îl completează fără un temei suficient care să fi făcut obiectul unei publicități adecvate în timp util ar priva aceste documente de rolul esențial pe care trebuie să îl joace în procedura de recrutare, și anume acela de a informa persoanele în cauză, într‑un mod cât se poate de exact, cu privire la natura condițiilor necesare pentru ocuparea postului în discuție.

Chiar dacă proba scrisă nu era decât unul dintre elementele care intrau în aprecierea meritelor candidaților, cum sunt scrisoarea de intenție, curriculum vitae și proba orală, suprimarea sa nu poate în niciun caz să fie privită ca fiind un detaliu ce ar fi putut să rezulte din nemenționarea sa în convocarea adresată candidaților și din lipsa unei publicități care să fi intervenit în timp util, cu alte cuvinte suficient de devreme pentru a permite persoanelor în cauză să se pregătească pentru examene și, după caz, să își reorienteze pregătirea.

(a se vedea punctele 18, 23 și 24)

Tribunalul de Primă Instanță: Hotărârea din 5 noiembrie 2003, Cougnon/Curtea de Justiție,T‑240/01, EU:T:2003:290, punctele 112 și 113, și Hotărârea din 21 ianuarie 2004, Robinson/Parlamentul,T‑328/01, EU:T:2004:13, punctul 55

Tribunalul Funcției Publice: Hotărârea din 15 aprilie 2010, Angelidis/Parlamentul,F‑104/08, EU:F:2010:23, punctul 78, și Hotărârea din 16 iulie 2015, Murariu/AEAPP,F‑116/14, EU:F:2015:89, punctele 74 și 75
În plus, anexa VI la statut, referitoare la normele privind compensarea și remunerarea orelor suplimentare, pune în aplicare articolul 56 din statut și stabilește, în limitele pe care le impune acest articol, forma și cuantumul indemnizației care poate fi acordată funcționarilor încadrați în grupa de funcții AST/SC cu gradul SC 1-SC 6 și în grupa de funcții AST cu gradul AST 1-AST 4. Nu se poate deduce, așadar, din anexa VI la statut, și cu atât mai puțin din articolul 3 din respectiva anexă vreo derogare de la principiul instituit la articolul 56 din statut în favoarea funcționarilor din grupa de funcții AST cu gradul AST 5-AST 1l.

Constituie „litigii de natură financiară” în sensul articolului 91 alineatul (1) din statut nu numai acțiunile în răspundere introduse de funcționari sau de agenți împotriva unei instituții, ci și toate acțiunile prin care se urmărește plata de către o instituție unui funcționar sau unui agent a unei sume despre care acesta apreciază că îi este datorată în temeiul statutului sau al altui act ce reglementează raporturile lor de muncă.

Potrivit articolului 91 alineatul (1) din statut, în litigiile de natură financiară, instanța Uniunii este competentă să judece în fond, ceea ce învestește instanța cu sarcina de a oferi o soluție completă în litigiile cu care este sesizată, mai precis de a se pronunța asupra tuturor drepturilor și obligațiilor funcționarului sau agentului, sub rezerva posibilității de punere în sarcina instituției respective, sub controlul instanței, a executării unei părți a hotărârii în condițiile stabilite de instanță. Așadar, este de competența instanței Uniunii să pronunțe, dacă este cazul, o hotărâre prin care obligă o instituție să plătească o sumă la care persoana interesată are dreptul în temeiul statutului sau al unui alt act juridic.

(a se vedea punctele 93 și 94)

Curte: Hotărârea din 18 decembrie 2007, Weißenfels/Parlamentul, C‑135/06 P, EU:C:2007:812, punctul 65

Tribunalul Funcției Publice: Hotărârea din 2 iulie 2009, Giannini/Comisia, F‑49/08, EU:F:2009:76, punctele 40-42
În această privință, împrejurarea că un funcționar are calitatea de alegător la alegerile pentru comitetul pentru personal și că are interesul, ca orice alegător, ca reprezentații săi să fie aleși în condiții legale nu este suficientă, așadar, să dovedească riscul unui prejudiciu grav și ireparabil care poate justifica suspendarea executării deciziei atacate.

În materie de măsuri provizorii, condiția privind urgența nu este dovedită în ceea ce privește o cerere de suspendare a executării unei decizii de respingere a cererii unui funcționar care urmărește invalidarea rezultatului alegerilor membrilor unui comitet pentru personal, rezultatul evaluării comparative a intereselor existente înclinând în orice caz în favoarea instituției vizate.

Astfel, organizarea unor alegeri periodice se justifică prin necesitatea de a garanta că ideile reprezentanților corpului electoral reflectă evoluțiile fundamentale ale acestuia, o reprezentare care riscă, în timp, să nu mai corespundă aspirațiilor dominante ale alegătorilor. Or, acest risc ar exista în cazul rechemării în funcție a fostului comitet pentru personal în așteptarea deciziei instanței Uniunii privind acțiunea în anulare a rezultatului alegerilor comitetului respectiv, în timp ce legiuitorul uniunii a considerat, prin adoptarea articolului 1 din anexa II la statut, că un comitet pentru personal trebuie să fie reînnoit cel mai târziu la fiecare trei ani pentru a garanta reprezentativitatea acestuia. În plus, eficiența reprezentativității fostului comitet pentru personal ar fi diminuată prin limitarea competențelor sale doar la gestionarea problemelor curente. Or, o asemenea limitare, avută în vedere pentru o scurtă durată, ar putea perturba administrarea internă a instituției vizate de fiecare dată când aceasta ar trebui să recurgă la comitetul menționat sau la alte organe a căror compunere rezultă din acesta, cum ar fi comitetul paritar de promovare, comitetul pentru rapoartele de evaluare și comitetul pentru măsuri sociale.

În această privință, împrejurările în care contestarea alegerilor actualului comitet pentru personal este întemeiată exclusiv pe faptul că biroul electoral a prelungit pentru a doua oară perioada de vot, pentru atingerea cvorumului, mai degrabă decât să organizeze al doilea tur de scrutin care ar fi permis validarea alegerilor pe baza doar a participării majoritare, este important să se evalueze comparativ, chiar dacă acest lucru este contestat, reprezentativitatea largă și în același timp actuală a noului comitet pentru personal față de reprezentativitatea depășită și cu o eficacitate redusă a fostului comitet și să se stabilească faptul că interesul instituției în cauză de a dispune de o prezentare contemporană și pe deplin operațională a personalului, care are sarcina să asigure un contact permanent cu acesta și să coopereze la buna funcționare a serviciilor, prevalează asupra interesului alegătorului.

(a se vedea punctele 37-40)