ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 151/10

Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Regatul Unit) la 14 februarie 2014 – Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW), doamna B. Wilson/WW Realisation 1 Ltd (în lichidare), Ethel Austin Ltd, Secretary of State for Business, Innovation and Skills

(Cauza C-80/14)

2014/C 151/13

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Părțile din procedura principală

Reclamante: Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW) și doamna B. Wilson

Pârâți: WW Realisation 1 Ltd (în lichidare), Ethel Austin Ltd, Secretary of State for Business, Innovation and Skills

Întrebările preliminare

1) (a) Expresia „cel puţin 20” de la articolul 1 alineatul (1) litera (a) punctul (ii) din Directiva 98/59/CE din 20 iulie 1998 privind apropierea legislaţiilor statelor membre cu privire la concedierile colective (1) priveşte numărul de concedieri din toate unităţile angajatorului în care sunt efectuate concedieri într-o perioadă de 90 de zile sau numărul de concedieri din fiecare dintre unități? (b) În cazul în care articolul 1 alineatul (1) litera (a) punctul (ii) priveşte numărul de concedieri efectuate în fiecare unitate în parte, care este sensul noțiunii „unitate”? În special, noțiunea „unitate” trebuie interpretată în sensul că reprezintă întreaga întreprindere de comerţ cu amănuntul relevantă, aceasta constituind o singură unitate economică și comercială, sau o parte a întreprinderii respective care intenţionează să efectueze concedieri, iar nu o unitate în care un lucrător este încadrat pentru îndeplinirea atribuţiilor sale, precum fiecare dintre magazine?

2) În împrejurările în care un angajat solicită indemnizaţie de protecţie din partea unui angajator privat, statul membru poate să invoce sau să susţină că directiva nu creează drepturi cu aplicabilitate directă împotriva angajatorului în cazurile în care: (i) în ipoteza în care statul membru nu ar fi transpus în mod incorect directiva, angajatorul privat ar fi fost ținut să plătească angajatului o indemnizaţie de protecţie ca urmare a nerespectării obligaţiei de consultare prevăzute de directivă, şi (ii) acest angajator fiind în insolvenţă, în cazul în care angajatorul privat este obligat să acorde o indemnizaţie de protecţie, iar acesta nu îndeplinește obligaţia respectivă, și se formulează o cerere către statul membru, statul membru în cauză ar fi obligat să plătească el însuşi angajatului o astfel de indemnizaţie de protecţie în conformitate cu legislaţia naţională de transpunere a Directivei 2008/94/CE din 22 octombrie 2008 privind protecţia lucrătorilor salariaţi în cazul insolvenţei angajatorului (versiune codificată) (2), sub rezerva oricărei limitări a obligaţiei de plată impuse instituţiei de garantare a statului membru în temeiul articolului 4 din această directivă?

(1) JO L 255, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 95.

(2) JO L 283, p. 36.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 175/31

Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso Administrativo, Sección Tercera (Spania) la 7 aprilie 2014 – Alfredo Rendón Marín/Administración del Estado

(Cauza C-165/14)

2014/C 175/38

Limba de procedură: spaniola

Instanța de trimitere

Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso Administrativo, Sección Tercera

Părțile din procedura principală

Reclamant: Alfredo Rendón Marín

Pârâtă: Administración del Estado

Întrebarea preliminară

Este compatibilă cu articolul 20 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, interpretat în lumina Hotărârii din 19 octombrie 2004 (cauza C 200/02) (1) şi a Hotărârii din 8 martie 2011 (cauza C 34/09) (2), o reglementare naţională care exclude posibilitatea acordării unui permis de şedere părintelui unui cetăţean al Uniunii Europene minor şi dependent de acesta, pentru motivul că are antecedente penale în ţara în care a formulat cererea, deşi aceasta presupune îndepărtarea minorului de pe teritoriul Uniunii, care trebuie să îşi însoţească părintele?

(1) EU:C:2004:639

(2) EU:C:2011:124
—

constatarea faptului că, prin neadoptarea din luna aprilie 2009 a unor măsuri suficiente pentru a preveni și a evacua depozitul de 13 600 m3 de teren rezultat în urma excavației, dintre care 7 605,73 m3 clasificabili ca deșeuri care intră sub incidența numărului 17 05 06 (materiale de excavație care nu intră sub incidența numărului 17 05 05) și circa 6 000 m3 clasificabili ca deșeuri care intră sub incidența numărului 17 05 05* (materiale de excavație care conțin substanțe periculoase), pe situ lucrărilor de construcție a infrastructurii comunale pentru zona comercială Gaberje jug, Republica Slovenia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 12, al articolului 13, al articolului 15 alineatul (1), al articolului 17 și al articolului 36 alineatul (1) din Directiva 2008/98/CE privind deșeurile (1), al articolului 5 alineatul (3) litera (e) și al articolului 6 – coroborat cu Decizia 2003/33/CE a Consiliului (2) –, al articolelor 7, 8, 9, 11 și 12 din Directiva 1999/31/CE (3), precum și al anexelor I, II și III la aceasta din urmă;
1.

Primul motiv: Tribunalul a comis o eroare de drept atunci când a considerat că livrările intragrup de LCD-uri uzinelor recurentei din China și Taiwan intră în domeniul de aplicare al articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul SEE pentru singurul motiv că ecranele de computer în care sunt integrate LCD-urile ca părți componente în uzinele în discuție sunt comercializate de recurentă în SEE. În susținerea acestui motiv, recurenta invocă următoarele argumente: a) Constatarea unei încălcări prin decizia în litigiu acoperă exclusiv livrările de LCD-uri în SEE, indiferent dacă aceste produse sunt vândute unor întreprinderi terțe sau livrate în interiorul grupului, și nu operează nicio distincție între livrările intragrup efectuate de participanți la înțelegeri integrate vertical, care formează o întreprindere unică cu cumpărătorul de care sunt legate, și livrările efectuate de participanți care nu formează o întreprindere unică. b) Recurgerea la noțiunea de așa-zise „vânzări SEE directe prin intermediul unor produse prelucrate” contrazice principiul care se află la baza Hotărârii Europa Carton/Comisia, potrivit căruia livrările intragrup trebuie să fie tratate exact în aceeași manieră ca vânzările către întreprinderi terțe. c) Este contrar doctrinei „punerii în aplicare” dezvoltate în Hotărârea „Wood pulp I” să se aplice articolul 101 TFUE și articolul 53 din Acordul SEE unor livrări de LCD-uri efectuate în afara SEE. d) Noțiunea de așa-zise „vânzări SEE directe prin intermediul unor produse prelucrate” determină excluderea nelegală din domeniul de aplicare al articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul SEE a tranzacțiilor de LCD-uri care sunt practicate și restrâng concurența în cadrul SEE pe baza unui raționament pe care Curtea l-a respins în mod expres în Hotărârea Istituto Chemioterapico Italiano și Commercial Solvents/Comisia. e) Aplicarea extrateritorială a normelor de concurență ale Uniunii, care rezultă din recurgerea la noțiunea de așa-zise „vânzări SEE directe prin intermediul unor produse prelucrate” determină un risc de sancțiuni concurente pentru întreprinderi și de conflicte de competență cu alte autorități de concurență.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 194/11

Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 21 martie 2014 – Malvino Cervati, Società Malvi Sas di Cervati Malvino/Agenzia delle Dogane, Agenzia delle Dogane – Ufficio delle Dogane di Livorno

(Cauza C-131/14)

2014/C 194/13

Limba de procedură: italiana

Instanța de trimitere

Corte suprema di cassazione

Părțile din procedura principală

Recurenţi: Malvino Cervati, Società Malvi Sas di Cervati Malvino

Intimaţi: Agenzia delle Dogane, Agenzia delle Dogane – Ufficio delle Dogane di Livorno

Întrebare preliminară

Regulamentul (CE) nr. 1047/2001 (1) și Regulamentul (CE) nr. 2988/1995 (2) trebuie interpretate în sensul că este interzis și constituie un abuz de drept și o practică frauduloasă comportamentul operatorului comunitar A (Malvi sas), care, întrucât nu dispune de o licență de import sau și-a epuizat propria parte din contingent, cumpără loturi determinate de marfă de la alt operator comunitar, B (Tonini Roberto & C. sas), care, la rândul său, le-a cumpărat de la un furnizor din afara Uniunii Europene (Bananaservice srl) și le-a cedat în țara terță altui operator comunitar, C (L’Olivo Maria), care, întrucât îndeplinea condițiile, a obținut o licență în cadrul contingentului și, fără a-și transfera licența, le-a pus în liberă circulație în Comunitatea Europeană pentru a le ceda, după vămuire și în schimbul unei remunerații corespunzătoare, mai mică decât taxa specifică pentru importuri în afara contingentului, aceluiași operator, B (Tonini Roberto & C. sas), care, în final, le vinde operatorului A (MALVI sas)?

(1) Regulamentul (CE) nr. 1047/2001 din 30 mai 2001 de instituire a unui regim de licențe de import și de certificate de origine și de stabilire a modalităților de gestionare a contingentelor tarifare pentru usturoiul importat din țări terțe (JO L 145, p. 35).

(2) Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166).
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 223/7

Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Ireland (Irlanda) la 5 mai 2014 – Kuldip Singh, Denzel Nnjume, Khaled Aly/Minister for Justice and Equality

(Cauza C-218/14)

2014/C 223/10

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

High Court of Ireland

Părțile din procedura principală

Reclamanți: Kuldip Singh, Denzel Nnjume, Khaled Aly

Pârât: Minister for Justice and Equality

Intervenient: The Immigrant Council of Ireland

Întrebările preliminare

1) Atunci când căsătoria dintre un cetăţean al Uniunii și un cetăţean al unui stat terţ încetează prin divorţ, care este obţinut după plecarea cetăţeanului Uniunii din statul membru gazdă în care acesta își exercita drepturile conferite de dreptul Uniunii și în cazul în care se aplică articolul 7 și articolul 13 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2004/38/CE (1) a Consiliului, cetăţeanul statului terţ își păstrează ulterior dreptul de ședere în statul membru gazdă? În cazul unui răspuns negativ, cetăţeanul statului terţ deţine dreptul de ședere în statul membru gazdă în perioada premergătoare divorţului după plecarea cetăţeanului Uniunii din statul membru gazdă?

2) Condiţiile prevăzute la articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2004/38/CE sunt îndeplinite dacă soţul care are calitatea de cetăţean al Uniunii susţine că dispune de resurse suficiente în sensul articolului 8 alineatul (4) din directivă parţial datorită resurselor soţului care este cetăţean al unui stat terţ?

3) În cazul unui răspuns negativ la cea de a doua întrebare, potrivit dreptului Uniunii (în afara directivei) persoanele aflate în situaţia reclamanţilor au dreptul să muncească pentru a asigura existenţa „resurselor suficiente” sau a contribui la obţinerea lor în sensul articolului 7 din directivă?

(1) Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE, JO L 157, p. 77. Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 235/9

Cerere de decizie preliminară introdusă de First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Regatul Unit) la 12 mai 2014 – Portmeirion Group UK Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Cauza C-232/14)

2014/C 235/12

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Părțile din procedura principală

Reclamantă: Portmeirion Group UK Ltd

Pârâți: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Întrebarea preliminară

Regulamentul atacat [Regulamentul nr. 412/2013 al Consiliului (1)] este incompatibil cu dreptul Uniunii în măsura în care

(i) se bazează pe erori vădite de apreciere în ceea ce priveşte definiţia produsului în cauză, invalidând astfel concluziile investigaţiei antidumping; și

(ii) nu este motivat în mod corespunzător, astfel cum se prevede la articolul 296 TFUE?

(1) Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 412/2013 al Consiliului din 13 mai 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite la importurile de articole de masă și articole de bucătărie din ceramică originare din Republica Populară Chineză (JO L 131, p. 1).
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 261/16

Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 11 iunie 2014 – Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne/Brasserie Bouquet SA

(Cauza C-285/14)

2014/C 261/23

Limba de procedură: franceza

Instanța de trimitere

Cour de cassation

Părțile din procedura principală

Recurenți: Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne

Intimată: Brasserie Bouquet SA

Întrebarea preliminară

Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 92/83/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice (1) trebuie interpretat în sensul că producția sub licență se referă exclusiv la producția sub licența de exploatare a unui brevet sau a unei mărci sau poate fi interpretat în sensul că producția sub licență înseamnă producția conform unui proces de prelucrare aparținând unui terț și autorizat de acesta?

(1) JO L 316, p. 21, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 152.
B –

Consecințele încălcării asupra intereselor cu caracter general și special: Executarea incompletă a hotărârii Curții din cauza C-440/06 prezintă riscuri relevante de poluare a mediului și are consecințe asupra sănătății umane. Potrivit Comisiei, executarea incompletă a hotărârii Curții din cauza C-440/06 conduce la o eutrofizare a apelor de suprafață care ar putea pune în pericol, printre altele, situația ecologică și chimică, precum și conservarea ecosistemului acvatic și a celui terestru. În consecință, Comisia apreciază că executarea incompletă a hotărârii poate avea incidență asupra aplicării altor directive ale Uniunii Europene, printre care Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (2), Directiva 2006/7/CE privind gestionarea calității apei pentru scăldat (3) și Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (4). În plus, Comisia susține că executarea incompletă a hotărârii Curții afectează posibilitatea cetățenilor de a beneficia de ape de suprafață suficient de curate pentru a permite practicarea activităților recreative (pescuit, scăldat, sporturi nautice, excursii etc.). Este probabil de asemenea ca executarea incompletă a hotărârii să aibă incidență atât asupra calității apei destinate consumului uman, cât și asupra sănătății umane.
7)

a) Dacă la întrebarea 6 se răspunde că, în situația în care sunt cauzate de un eveniment care nu este inerent exercitării activității operatorului de transport aerian și scapă de sub controlul efectiv al acestuia, problemele tehnice care pot fi considerate drept deficiențe neprevăzute care pot afecta siguranța zborului constituie împrejurări excepționale care pot determina posibilitatea invocării articolului 5 alineatul (3) din regulament: aceasta înseamnă că o problemă tehnică survenită în mod spontan și care nu poate fi imputată unei întrețineri deficitare și nici nu a fost descoperită în timpul unei operațiuni obișnuite de întreținere (A-D checks și controalele zilnice menționate anterior în cadrul situației de fapt) poate sau, dimpotrivă, nu poate constitui o împrejurare excepțională – presupunând că nu putea fi descoperită în timpul operațiunilor obișnuite de întreținere -, întrucât nu se poate astfel identifica niciun eveniment în sensul prevăzut la punctul 26 și, prin urmare, nu se poate stabili nici dacă un astfel de eveniment este inerent exercitării activității operatorului de transport aerian și nici dacă se află sub controlul operatorului de transport aerian? b) Dacă la întrebarea 6 se răspunde că problemele tehnice care pot fi considerate drept deficiențe neprevăzute care pot afecta siguranța zborului reprezintă evenimente în sensul prevăzut la punctul 22 din hotărâre, iar problema tehnică a survenit în mod spontan, nu poate fi pusă pe seama unei întrețineri deficitare și nici nu a fost descoperită în timpul unei operațiuni obișnuite de întreținere (A-D checks și controalele zilnice menționate anterior), această problemă tehnică este sau nu este inerentă exercitării activității operatorului de transport aerian și se află sau nu se află sub controlul acestuia în sensul prevăzut la punctul 26 menționat anterior? c) Dacă la întrebarea 6 se răspunde că problemele tehnice care pot fi considerate drept deficiențe neprevăzute care pot afecta siguranța zborului reprezintă evenimente în sensul prevăzut la punctul 22 din hotărâre, iar problema tehnică a survenit în mod spontan, nu poate fi pusă pe seama unei întrețineri deficitare și nici nu a fost descoperită în timpul unei operațiuni obișnuite de întreținere (A-D checks și controalele zilnice menționate anterior), ce fel de împrejurări trebuie să se circumscrie acestei probleme tehnice și când se consideră că aceste împrejurări sunt excepționale pentru a putea fi invocate în sensul articolului 5 alineatul (3) din regulament?
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 329/9

Cerere de decizie preliminară introdusă de Vilniaus miesto apylinkės teismo (Lituania) la 23 iulie 2014 – ERGO Insurance SE, prin sucursala sa lituaniană ERGO Insurance SE Lietuvos filiala/If P&C Insurance AS, prin sucursala sa lituaniană If P&C Insurance AS filiala

(Cauza C-359/14)

2014/C 329/11

Limba de procedură: lituaniana

Instanța de trimitere

Vilniaus miesto apylinkės teismas

Părțile din procedura principală

Reclamantă: ERGO Insurance SE, prin sucursala sa lituaniană ERGO Insurance SE Lietuvos filialą

Pârâtă: If P&C Insurance AS, prin sucursala sa lituaniană If P&C Insurance AS filialą

Întrebările preliminare

1) Articolul 4 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 593/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (Roma I) (1), care prevede că „în cazul în care legea aplicabilă nu poate fi determinată în temeiul alineatelor (1) sau (2), contractul este reglementat de legea țării cu care are cele mai strânse legături” trebuie să fie interpretat în sensul că în circumstanțe precum cele din prezenta cauză trebuie să se aplice legea germană?

2) În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, principiul prevăzut la articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 864/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 privind legea aplicabilă obligațiilor necontractuale („Roma II”) (2) trebuie să fie interpretat în sensul că, în circumstanțe precum cele din prezenta cauză, legea aplicabilă litigiului dintre asigurătorul vehiculului de tractare și asigurătorul remorcii trebuie să fie determinată în conformitate cu legea țării locului în care s-a produs prejudiciul rezultat din accidentul rutier?

(1) JO L 177, p. 6.

(2) JO L 199, p. 40.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 315/39

Cerere de decizie preliminară introdusă de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Regatul Unit) la 24 iunie 2014 – Secretary of State for the Home Department/CS

(Cauza C-304/14)

2014/C 315/62

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Părțile din procedura principală

Reclamant: Secretary of State for the Home Department

Pârâtă: CS

Întrebările preliminare

1) Dreptul Uniunii, în special articolul 20 TFUE, se opune ca un stat membru să expulzeze de pe teritoriul său într-o țară care nu este membră a Uniunii un resortisant care nu este cetățean al Uniunii dar care este părintele care asigură în mod efectiv întreținerea unui copil cetățean al acelui stat membru (și, prin urmare, cetățean al Uniunii), dacă în acest mod copilul, cetățean al Uniunii, ar fi privat de exercitarea efectivă a conținutului drepturilor pe care le are în calitate de cetățean al Uniunii?

2) În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, în ce împrejurări o asemenea expulzare ar fi permisă de dreptul Uniunii?

3) În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, în ce măsură, dacă este cazul, articolele 27 și 28 din Directiva 2004/38 (1) servesc drept temei pentru a se răspunde la cea de a doua întrebare?

(1) Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56).
1)

Articolul 56 din Statutul lucrătorilor – Decretul legislativ regal nr. 1/1995 din 24 martie 1995 –, a cincea dispoziție tranzitorie din Legea 3/2012 din 6 iulie 2012 de stabilire a unor măsuri de urgenţă pentru reforma pieţei muncii și articolele 123 și 124 alineatul 13 din Legea privind instanțele pentru litigii de muncă – Legea nr. 36/2011 din 10 octombrie 2011 – (prin trimiterea implicită la dispozițiile anterioare) contravin articolelor 107 și 108 din Tratatul [privind funcționarea] Uniunii Europene, în versiunea sa consolidată, prin faptul că măresc, în esență, compensațiile autorizate prin Decizia Comisiei Europene în procedura „State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group”?
1)

Articolul 17 din Directiva 86/653/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1986 privind coordonarea legislației statelor membre referitoare la agenții comerciali independenți (1) trebuie interpretat în sensul că permite legiuitorului național să prevadă că, după încetarea contractului, agentul comercial are dreptul la o indemnizație de clientelă al cărei cuantum nu poate depăși valoarea remunerației pentru un an, precum și, în cazul în care cuantumul acestei indemnizații nu acoperă în întregime prejudiciul suferit efectiv, la despăgubiri având un cuantum egal cu diferenţa dintre valoarea prejudiciului suferit efectiv și indemnizația respectivă? [OR 25
—

primul motiv: Toshiba susține că Tribunalul a aplicat un criteriu juridic eronat atunci când a considerat că producătorii japonezi de transformatoare ar fi competitori pe piața SEE (1) pentru motivul că barierele la intrarea pe piața SEE nu ar fi insurmontabile și (2) pe baza existenței unui Gentlemen’s Agreement, în loc să fi verificat dacă producătorii japonezi aveau o posibilitate reală și concretă de a intra pe piața SEE și dacă o astfel de intrare corespundea unei strategii economice viabile. În lipsa unei potențiale concurențe între producătorii japonezi și cei europeni, respectivul Gentlemen’s Agreement nu putea încălca articolul 81 CE, iar Comisia nu avea competența să urmărească acest caz. Hotărârea atacată și decizia atacată trebuie, prin urmare, anulate în ceea ce o privește pe Toshiba.
—

În plus, se are în vedere contextul de notorietate publică în sensul că ratingul băncilor portugheze a fost afectat de modificarea ratingului Republicii Portugheze. În acest mod, nu există nicio bancă cu sediul în Portugalia care să respecte criteriile de rating („AA” pe termen lung) impuse în decizia Comisiei. Această circumstanță era menționată în hotărârea atacată, sub titlul „Situația de fapt”, dar a fost ignorată în motivarea acestei hotărâri.