ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Cauza C-262/16: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 octombrie 2017 [cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Regatul Unit] – Shields & Sons Partnership/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată – Directiva 2006/112/CE – Articolul 296 alineatul (2) – Articolul 299 – Regimul comun forfetar pentru producători agricoli – Excludere de la regimul comun – Condiții – Noțiunea „categorie de producători agricoli”]

Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 octombrie 2017 [cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Regatul Unit] – Shields & Sons Partnership/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Cauza C-262/16) ( 1 )

„[Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Articolul 296 alineatul (2) — Articolul 299 — Regimul comun forfetar pentru producători agricoli — Excludere de la regimul comun — Condiții — Noțiunea „categorie de producători agricoli”]”

Instanța de trimitere

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Părțile din procedura principală

Apelantă: Shields & Sons Partnership

Intimată: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Dispozitivul

1) Articolul 296 alineatul (2) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că prevede în mod exhaustiv situațiile în care un stat membru poate exclude un producător agricol de la regimul comun forfetar pentru producători agricoli.

2) Articolul 296 alineatul (2) din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că producătorii agricoli cu privire la care s-a constatat că recuperează semnificativ mai mult în calitate de aderenți la regimul comun forfetar pentru producători agricoli decât ar recupera în cazul în care ar fi supuși regimului normal sau celui simplificat al taxei pe valoarea adăugată nu pot constitui o categorie de producători agricoli în sensul acestei dispoziții.

( 1 ) JO C 260, 18.7.2016.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 402/5

Hotărârea Curții (Camera întâi) din 4 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Regatul Unit) – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Mercedes-Benz Financial Services UK Ltd

(Cauza C-164/16) (1)

([Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 14 alineatul (2) litera (b) - Livrare de bunuri - Autovehicule - Contract de leasing financiar cu opțiune de cumpărare])

(2017/C 402/05)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Părțile din procedura principală

Recurentă: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Intimată: Mercedes-Benz Financial Services UK Ltd

Dispozitivul

Sintagma „contract de închiriere a bunurilor care prevede că, în condiții normale, dreptul de proprietate este dobândit cel mai târziu la plata ultimei rate”, utilizată la articolul 14 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, trebuie interpretată în sensul că se aplică unui contract-tip de locațiune cu opțiune de cumpărare atunci când din condițiile financiare ale contractului se poate deduce că exercitarea opțiunii se dovedește a fi singura alegere rațională din punct de vedere economic pe care locatarul o va putea face la momentul potrivit dacă contractul este executat până la expirarea sa, aspect a cărui verificare este de competența instanței naționale.

(1) JO C 191, 30.5.2016.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 437/7

Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 octombrie 2017 [cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Regatul Unit] – The English Bridge Union Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Cauza C-90/16) (1)

([Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Scutirea prestărilor de servicii strâns legate de sport - Noțiunea „sport” - Activitate caracterizată printr-o componentă fizică - Jocul de bridge simultan])

(2017/C 437/09)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Părțile din procedura principală

Apelantă: The English Bridge Union Limited

Intimați: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Dispozitivul

Articolul 132 alineatul (1) litera (m) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că o activitate precum bridge-ul simultan, care se caracterizează printr-o componentă fizică care este neglijabilă, nu intră sub incidența noțiunii „sport”, în sensul acestei dispoziții.

(1) JO C 145, 25.4.2016.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 424/13

Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (Chancery Division) – Regatul Unit) – Air Berlin plc/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Cauza C-573/16) (1)

([Trimitere preliminară - Impozite indirecte - Acumulări de capital - Aplicarea unei taxe de 1,5 % pe cesionarea, către un serviciu de compensare a tranzacțiilor („clearance service”), a acțiunilor nou-emise sau a acțiunilor destinate să fie cotate la o bursă de valori a unui stat membru])

(2017/C 424/17)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

High Court of Justice (Chancery Division)

Părțile din procedura principală

Reclamantă: Air Berlin plc

Pârâți: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Dispozitivul

1) Articolele 10 și 11 din Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului trebuie interpretate în sensul că se opun impozitării unei operațiuni de cesionare de acțiuni precum cea în discuție în litigiul principal, prin care proprietatea juridică asupra tuturor acțiunilor unei societăți a fost cesionată unui serviciu de compensare cu singurul scop de a înscrie aceste acțiuni la o bursă de valori, fără ca proprietatea efectivă asupra acestor acțiuni să fie modificată.

2) Articolul 5 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2008/7/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 privind impozitarea indirectă a majorării de capital trebuie interpretat în sensul că se opune impozitării unei operațiuni de cesionare de acțiuni precum cea în discuție în litigiul principal, prin care proprietatea juridică asupra acțiunilor nou-emise în cadrul unei majorări de capital a fost cesionată unui serviciu de compensare cu singurul scop de a oferi aceste noi acțiuni spre cumpărare.

3) Răspunsul la prima și la a doua întrebare nu este diferit în cazul în care legislația unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, permite operatorului unui serviciu de compensare, după aprobarea autorității fiscale, să opteze pentru posibilitatea ca nicio taxă de timbru să nu fie datorată pentru cesionarea inițială de acțiuni către un serviciu de compensare, dar, în schimb, să fie percepută o taxă suplimentară față de taxa de timbru pentru fiecare vânzare ulterioară de acțiuni.

(1) JO C 22, 23.1.2017.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 5/7

Hotărârea Curții (Camera a noua) din 9 noiembrie 2017 – SolarWorld AG/Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)

(Cauza C-204/16 P) (1)

([Recurs - Dumping - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1238/2013 - Articolul 3 - Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din China - Taxă antidumping definitivă - Scutirea importurilor care fac obiectul unui angajament acceptat - Separabilitate])

(2018/C 005/08)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Recurentă: SolarWorld AG (reprezentant: L. Ruessmann, avocat, J. Beck, Solicitor)

Celelalte părți din procedură: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, și M. J. Beck, solicitor), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: H. Marcos Fraile, agent, asistat de N. Tuominen, avocat), Comisia Europeană (reprezentanți: A. Demeneix, T. Maxian Rusche și J.-F. Brakeland, agenți), China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (reprezentanți: J.-F. Bellis și A. Scalini, avocați, F. Di Gianni, avvocato)

Dispozitivul

1) Respinge recursul.

2) Obligă SolarWorld AG la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

3) Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

(1) JO C 232, 27.6.2016.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 5/7

Hotărârea Curții (Camera a noua) din 9 noiembrie 2017 – SolarWorld AG/ Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)

(Cauza C-205/16 P) (1)

([Recurs - Subvenții - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1239/2013 - Articolul 2 - Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din China - Taxă compensatorie definitivă - Scutirea importurilor care fac obiectul unui angajament acceptat - Separabilitate])

(2018/C 005/09)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Recurentă: SolarWorld AG (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, J. Beck, solicitor)

Celelalte părți din procedură: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, și J. Beck, solicitor), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: H. Marcos Fraile, agent, asistată de N. Tuominen, avocat), Comisia Europeană (reprezentanți: A. Demeneix, J.-F. Brakeland și T. Maxian Rusche, agenți), China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (reprezentanți: J.-F. Bellis și A. Scalini, avocați, F. Di Gianni, avvocato)

Dispozitivul

1) Respinge recursul.

2) Obligă SolarWorld AG la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

3) Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

(1) JO C 232, 27.6.2016.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 52/10

Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 7 decembrie 2017 [cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (Chancery Division) – Regatul Unit] – Merck Sharp & Dohme Corporation/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

(Cauza C-567/16) (1)

([Trimitere preliminară - Proprietate industrială și comercială - Dreptul brevetelor - Medicamente de uz uman - Regulamentul (CE) nr. 469/2009 - Articolul 3 litera (b) - Certificat suplimentar de protecție - Condiții de obținere - Articolul 10 alineatul (3) - Eliberarea certificatului sau respingerea cererii de certificat - Directiva 2001/83/CE - Articolul 28 alineatul (4) - Procedura descentralizată])

(2018/C 052/13)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

High Court of Justice (Chancery Division)

Părțile din procedura principală

Reclamantă: Merck Sharp & Dohme Corporation

Pârât: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

Dispozitivul

1) Articolul 3 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente trebuie interpretat în sensul că nu poate fi asimilată unei autorizații de introducere pe piață, în sensul dispoziției menționate, o comunicare privind încheierea procedurii emisă, conform articolului 28 alineatul (4) din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, astfel cum a fost modificată, în ceea ce privește farmacovigilența, prin Directiva 2010/84/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 2010, de statul membru de referință, înainte de expirarea brevetului de bază prevăzut la articolul 1 litera (c) din Regulamentul nr. 469/2009, astfel încât un certificat suplimentar de protecție nu poate fi obținut în temeiul unei astfel de comunicări.

2) Articolul 10 alineatul (3) din Regulamentul nr. 469/2009 trebuie interpretat în sensul că neacordarea unei autorizații de introducere pe piață de către statul membru în cauză, la data depunerii cererii de certificat suplimentar de protecție în acest stat membru, nu constituie o neregulă susceptibilă să fie reparată în temeiul acestei dispoziții.

(1) JO C 22, 23.1.2017.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 32/2

Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 29 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Regatul Unit) – C. King/The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar

(Cauza C-214/16) (1)

((Trimitere preliminară - Protecția securității și a sănătății lucrătorilor - Directiva 2003/88/CE - Organizarea timpului de lucru - Articolul 7 - Indemnizație pentru concediul anual neefectuat plătită la încetarea raportului de muncă - Reglementare națională care obligă un lucrător să efectueze concediul anual fără ca remunerația pentru acest concediu să fie stabilită))

(2018/C 032/02)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Părțile din procedura principală

Reclamant: C. King

Pârâte: The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar

Dispozitivul

1) Articolul 7 din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru, precum și dreptul la o cale de atac efectivă, consacrat la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretate în sensul că, în ipoteza unui litigiu între un lucrător și angajatorul său cu privire la aspectul dacă lucrătorul are dreptul la un concediu anual plătit conform celui dintâi dintre aceste articole, se opun ca lucrătorul să fie nevoit mai întâi să efectueze concediul, înainte de a ști dacă are dreptul de a fi remunerat pentru acest concediu.

2) Articolul 7 din Directiva 2003/88 trebuie interpretat în sensul că se opune unor dispoziții sau unor practici naționale potrivit cărora un lucrător este împiedicat să reporteze și, eventual, să cumuleze, până la momentul în care raportul său de muncă încetează, drepturi la concediul anual plătit neexercitate pentru mai multe perioade de referință consecutive, ca urmare a refuzului angajatorului de a remunera aceste concedii.

(1) JO C 222, 20.6.2016.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 22/7

Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Regatul Unit) – Toufik Lounes/Secretary of State for the Home Department

(Cauza C-165/16) (1)

((Trimitere preliminară - Cetățenia Uniunii - Articolul 21 TFUE - Directiva 2004/38/CE - Beneficiari - Dublă cetățenie - Cetățean al Uniunii care a dobândit cetățenia statului membru gazdă, păstrând totodată cetățenia sa de origine - Drept de ședere în acest stat membru al unui resortisant al unui stat terț, membru al familiei cetățeanului Uniunii))

(2018/C 022/08)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Părțile din procedura principală

Reclamant: Toufik Lounes

Pârât: Secretary of State for the Home Department

Dispozitivul

Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE trebuie interpretată în sensul că, într-o situație în care un cetățean al Uniunii Europene a făcut uz de libertatea sa de circulație deplasându-se și având reședința într-un stat membru, altul decât cel al cărui resortisant este, în temeiul articolului 7 alineatul (1) sau al articolului 16 alineatul (1) din această directivă, iar ulterior a dobândit cetățenia acestui stat membru, păstrând totodată și cetățenia sa de origine, și, după mai mulți ani, s-a căsătorit cu un resortisant al unui stat terț, cu care continuă să locuiască pe teritoriul statului membru respectiv, acest resortisant nu beneficiază de un drept de ședere derivat în statul membru în discuție în temeiul dispozițiilor directivei menționate. El poate însă să beneficieze de un asemenea drept de ședere în temeiul articolului 21 alineatul (1) TFUE, în condiții care nu trebuie să fie mai stricte decât cele prevăzute de Directiva 2004/38 pentru acordarea dreptului amintit unui resortisant al unui stat terț membru al familiei unui cetățean al Uniunii care și-a exercitat dreptul de liberă circulație stabilindu-se într-un stat membru, altul decât cel al cărui resortisant este.

(1) JO C 191, 30.5.2016.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 22/15

Hotărârea Curții (Camera a treia) din 23 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – Gasorba SL, Josefa Rico Gil, Antonio Ferrándiz González/Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA

(Cauza C-547/16) (1)

([Concurrence - Article 101 TFUE - Accords entre entreprises - Relations commerciales entre exploitants de stations-service et compagnies pétrolières - Accord d’approvisionnement exclusif à long terme en carburants - Décision par laquelle la Commission européenne rend obligatoires les engagements d’une entreprise - Portée du caractère contraignant à l’égard des juridictions nationales d’une décision sur les engagements adoptée par la Commission - Article 9, paragraphe 1, et article 16, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1/2003])

(2018/C 022/19)

Limba de procedură: spaniola

Instanța de trimitere

Tribunal Supremo

Părțile din procedura principală

Recurenți: Gasorba SL, Josefa Rico Gil, Antonio Ferrándiz González

Intimată: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA

Dispozitivul

Articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele [101] și [102 TFUE] trebuie interpretat în sensul că o decizie privind angajamentele adoptată de Comisia Europeană cu privire la anumite acorduri între întreprinderi, în temeiul articolului 9 alineatul (1) din acest regulament, nu se opune ca instanțele naționale să examineze conformitatea acordurilor în cauză cu normele de concurență și să constate, dacă este cazul, nulitatea acestora în temeiul articolului 101 alineatul (2) TFUE.

(1) JO C 22, 23.1.2017.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 72/26

Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Peter Valach și alții/ Waldviertler Sparkasse Bank AG și alții

(Cauza C-649/16) (1)

((Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Domeniu de aplicare - Acţiune în răspundere delictuală împotriva membrilor unui comitet al creditorilor care au respins un plan de restructurare în cadrul unei proceduri de insolvenţă))

(2018/C 072/34)

Limba de procedură: germana

Instanța de trimitere

Oberster Gerichtshof

Părțile din procedura principală

Reclamanți și revizuenți: Peter Valach, Alena Valachová, SC Europa ZV II a.s., SC Europa LV a.s., VAV Parking a.s., SC Europa BB a.s., Byty A s.r.o.

Pârâte și intimate în procedura de revizuire: Waldviertler Sparkasse Bank AG, Československá obchodná banka a.s., Stadt Banská Bystrica

Dispozitivul

Articolul 1 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că această dispoziție se aplică unei acțiuni în răspundere delictuală formulate împotriva membrilor unui comitet al creditorilor ca urmare a comportamentului acestora cu ocazia unui vot privind un plan de restructurare în cadrul unei proceduri de insolvență și că, prin urmare, o astfel de acțiune este exclusă din domeniul de aplicare material al acestui regulament.

(1) JO C 104, 3.4.2017.
2)

Anulează Decizia 2014/489/UE a Comisiei din 19 iunie 2013 privind ajutorul de stat SA.28599 [C 23/2010 (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009)] pus în aplicare de Regatul Spaniei pentru utilizarea televiziunii digitale terestre în regiunile îndepărtate și mai puțin urbanizate (cu excepția Comunității autonome Castilia-La Mancha).
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 104/4

Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 23 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of Gibraltar – Regatul Unit) – The Queen, la cererea Albert Buhagiar și alții/Minister for Justice

(Cauza C-267/16) (1)

([Trimitere preliminară - Domeniul de aplicare teritorial al dreptului Uniunii - Articolul 355 punctul (3) TFUE - Actul privind condițiile de aderare a Regatului Danemarcei, a Irlandei și a Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și adaptările tratatelor - Articolul 29 - Punctul 4 din partea I din anexa I - Excluderea Gibraltarului din teritoriul vamal al Uniunii Europene - Domeniu de aplicare - Directiva 91/477/CEE - Articolul 1 alineatul (4) - Articolul 12 alineatul (2) - Anexa II - Pașaport european pentru arme de foc - Activități de vânătoare și de tir sportiv - Aplicabilitate la teritoriul Gibraltarului - Obligația de transpunere - Inexistență - Validitate])

(2018/C 104/04)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Supreme Court of Gibraltar

Părțile din procedura principală

Reclamantă: The Queen, la cererea: Albert Buhagiar, Wayne Piri, Stephanie Piri, Arthur Taylor, Henry Bonifacio, Colin Tomlinson, Darren Sheriff

Pârât: Minister for Justice

Dispozitivul

1) Articolul 29 din Actul privind condițiile de aderare a Regatului Danemarcei, a Irlandei și a Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și adaptările tratatelor coroborat cu punctul 4 din partea I din anexa I la acesta trebuie interpretat în sensul că articolul 12 alineatul (2) din Directiva 91/477/CEE a Consiliului din 18 iunie 1991 privind controlul achiziționării și deținerii de arme, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/51/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008, coroborat cu articolul 1 alineatul (4) și cu anexa II la aceasta nu se aplică pe teritoriul Gibraltarului.

2) Examinarea întrebărilor preliminare nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea Directivei 91/477, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/51.

(1) JO C 260, 18.7.2016.