Conform articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut, stabilirea efectivă a numărului de ani de plată a contribuțiilor recunoscut funcționarului care a solicitat transferul în sistemul de pensii al Uniunii al drepturilor sale de pensie dobândite anterior într‑un alt sistem are loc în mod obligatoriu după realizarea concretă a acestui transfer, „pe baza capitalului transferat”. Prin urmare, nu se poate considera că o propunere de stabilire a anilor de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii care, prin natura sa, este comunicată înaintea acestui transfer poate efectua o astfel de stabilire.

Or, chiar statutul prevede, la articolul 91 alineatul (1), că o acțiune în anulare nu poate viza decât un act care lezează. Dacă actul împotriva căruia a fost formulată acțiunea nu îl lezează pe reclamant, acțiunea este inadmisibilă. Interesul eventual al reclamantului de a vedea soluționată pe fond problema ridicată în acțiunea sa este, în această privință, lipsit de relevanță.

Legile de modificare a unei dispoziții legislative se aplică, cu excepția unei derogări, efectelor viitoare ale unor situații apărute sub incidența legii vechi. Numai în situațiile apărute și constituite definitiv sub incidența normei precedente, care instituie drepturi dobândite, lucrurile nu stau astfel. Un drept este considerat dobândit atunci când faptul generator al acestuia s‑a produs înainte de modificarea legislativă. Cu toate acestea, această situație nu se regăsește în cazul unui drept al cărui fapt constitutiv nu s‑a realizat sub incidența legislației care a fost modificată.

Aplicarea unor noi dispoziții generale de aplicare a articolelor 11 și 12 din anexa VIII la statut în ceea ce privește un transfer al drepturilor de pensie dobândite în cadrul unui alt sistem de pensii, solicitat înainte de adoptarea dispozițiilor menționate, însă realizat după intrarea lor în vigoare, nu este contrară articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut.

În această privință, persoana interesată nu dobândește un drept de a i se recunoaște un spor de ani de plată a contribuțiilor decât după transferul în sistemul de pensii al Uniunii al capitalului reprezentând drepturile sale dobândite într‑un alt sistem. Prin urmare, în măsura în care nici o propunere privind sporul de ani de plată a contribuțiilor, transmisă unui funcționar sau unui agent de către o instituție în urma unei cereri de transfer în sistemul de pensii al Uniunii al drepturilor de pensie dobândite în alt sistem de pensii, nici a fortiori simpla depunere a unei astfel de cereri nu produc efecte juridice obligatorii, atât timp cât transferul nu a fost efectuat, se ridică problema, într‑o asemenea ipoteză, a unei „situații care urmează să apară” sau, cel mult, a unei „situații apărute fără să fie totuși integral constituită”. În orice caz, nu se poate pune problema unei situații apărute și constituite definitiv sub incidența normei precedente.

În plus, nici în cazul în care există asigurări precise susceptibile să dea naștere unei încrederi legitime a destinatarilor, particularii nu se pot prevala de principiul protecției încrederii legitime pentru a se opune aplicării unei noi dispoziții de reglementare, în special într‑un domeniu precum cel din prezenta cauză, în care legiuitorul dispune de o largă putere de apreciere.

(a se vedea punctele 152-154 și 170)

Curte: Hotărârea din 22 decembrie 2008, Centeno Mediavilla și alții/Comisia, EU:C:2008:767, punctele 61-63 și 91 și jurisprudența citată