2

Tribunalul a constatat următoarele: „Companiile maritime în cauză 1 […] Corsica Ferries France SAS [denumită în continuare «Corsica Ferries»] este o companie maritimă care oferă legături maritime regulate spre Corsica cu plecare din Franța continentală (Marsilia, Toulon și Nisa) și din Italia. 2 [SNCM] este o companie maritimă care asigură legături regulate spre Corsica cu plecare din Franța continentală (Marsilia, Toulon și Nisa) și spre Africa de Nord (Algeria și Tunisia) cu plecare din Franța, precum și legături spre Sardinia. Una dintre principalele filiale ale SNCM, deținută în proporție de 100 %, este Compagnie méridionale de navigation […]. 3 În anul 2002, SNCM era deținută în proporție de 20 % de Société nationale des chemins de fer și de 80 % de Compagnie générale maritime et financière (denumită în continuare «CGMF»), deținute în întregime de statul francez. La momentul deschiderii capitalului său, în 2006, doi cumpărători, Butler Capital Partners […] și Veolia Transport […], au preluat controlul a 38 % și, respectiv, a 28 % din capital, în timp ce CGMF rămânea prezentă în proporție de 25 %, iar 9 % din capital rămânea rezervat salariaților. Între timp, [Butler Capital Partners] și‑a cedat părțile sociale către [Veolia Transport]. Procedura administrativă 4 Prin Decizia 2002/149/CE din 30 octombrie 2001 privind ajutoarele de stat plătite [Société nationale maritime Corse‑Méditerranée (SNCM)] de Franța (JO 2002, L 50, p. 66, […]), Comisia Comunităților Europene a apreciat că un ajutor de 787 de milioane de euro acordat SNCM, pentru perioada cuprinsă între 1991 și 2001, cu titlu de compensație a serviciului public, era compatibil cu piața comună, în temeiul articolului 86 alineatul (2) CE. Această decizie nu a făcut obiectul unei acțiuni în anulare la Tribunal. 5 Prin scrisoarea din 18 februarie 2002, Republica Franceză a notificat Comisiei un proiect de ajutor pentru restructurare în favoarea SNCM în cuantum de 76 de milioane de euro (denumit în continuare «Planul din 2002»). 6 Prin Decizia 2004/166/CE din 9 iulie 2003 privind ajutorul pentru restructurare pe care Franța intenționează să îl pună în aplicare în favoarea [Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM)] (JO 2004, L 61, p. 13, denumită în continuare «Decizia din 2003»), Comisia a aprobat, cu anumite condiții, două tranșe de ajutoare pentru restructurare plătite SNCM, în cuantum total de 76 de milioane de euro, una de 66 de milioane de euro, plătibilă imediat, și alta, în cuantum maxim de 10 milioane de euro, depinzând de rezultatul net al cesiunilor privind în special navele SNCM. 7 La 13 octombrie 2003, [Corsica Ferries] a introdus la Tribunal o acțiune în anulare împotriva Deciziei din 2003 [(Hotărârea Tribunalului Corsica Ferries France/Comisia, T‑349/03, EU:T:2005:221)]. 8 Prin Decizia 2005/36/CE din 8 septembrie 2004 de modificare a Deciziei [2004/166/CE privind ajutorul pentru restructurare pe care Franța intenționează să îl pună în aplicare în favoarea Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM)] (JO [2005], L 19, p. 70 […]), Comisia a modificat una dintre condițiile impuse la articolul 2 din Decizia din 2003. Era vorba despre condiția privind numărul maxim de 11 nave a căror cesiune SNCM era autorizată să o efectueze. În Decizia [2005/36], Comisia a permis înlocuirea uneia dintre aceste nave, Aliso, cu o alta, Asco. 9 Prin Decizia din 16 martie 2005, Comisia a aprobat plata unei a doua tranșe din ajutorul pentru restructurare, în valoare de 3327400 de euro, pe baza Deciziei din 2003 ([denumită] în continuare «Decizia din 2005»). 10 Prin [Hotărârea Corsica Ferries France/Comisia (EU:T:2005:221)], Tribunalul a anulat Decizia din 2003 pentru motivul unei aprecieri eronate a caracterului minimal al ajutorului, survenită în principal din cauza unor erori de calcul al venitului net din cesiuni, respingând ansamblul celorlalte motive, întemeiate pe nemotivare și pe o încălcare a articolului 87 alineatul (3) litera (c) CE și a Liniilor directoare privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate (JO 1999, C 288, p. 2, denumite în continuare «Liniile directoare»). 11 Printr‑o scrisoare din 7 aprilie 2006, autoritățile franceze au invitat Comisia să considere că, datorită naturii sale de compensație a serviciului public, o parte din ajutorul pentru restructurare aprobat în cadrul Planului din 2002, în cuantum de 53,48 milioane de euro, nu trebuia să fie calificată drept măsură adoptată în cadrul unui plan de restructurare, ci drept măsură care nu constituie un ajutor, în sensul [Hotărârii Altmark Trans și Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415)], sau drept măsură autonomă a Planului din 2002 în temeiul articolului 86 alineatul (2) CE. 12 La 21 aprilie 2006, proiectul de concentrare economică privind dobândirea controlului comun asupra SNCM de către [Butler Capital Partners] și [Veolia Transport] a fost notificat Comisiei în temeiul articolului 4 din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi [«Regulamentul (CE) privind concentrările economice»] (JO L 24, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 201). Comisia a autorizat operațiunea de concentrare la 29 mai 2006, în temeiul articolului 6 alineatul (1) litera (b) din același regulament. […] 14 La 13 septembrie 2006, Comisia a decis să deschidă procedura prevăzută la articolul 88 alineatul (2) CE în ceea ce privește noile măsuri puse în aplicare în favoarea SNCM, integrând Planul din 2002 (JO 2006, C 303, p. 53 […]). 15 Prin decizia [în litigiu], Comisia a apreciat că măsurile cuprinse în Planul din 2002 constituiau ajutoare de stat ilegale în sensul articolului 88 alineatul (3) CE, dar erau compatibile cu piața comună în temeiul articolului 86 alineatul (2) CE și al articolului 87 alineatul (3) litera (c) CE, și că măsurile din Planul de privatizare din 2006 (denumit în continuare «Planul din 2006») nu constituiau ajutoare de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE. Măsurile în cauză 16 Decizia [în litigiu] are ca obiect următoarele măsuri: — în cadrul Planului din 2002: aportul de capital din partea CGMF la SNCM, în valoare de 76 de milioane de euro, din care 53,48 milioane de euro pentru obligații privind serviciul public, iar soldul, ca ajutor pentru restructurare; — în cadrul Planului din 2006: — prețul negativ de vânzare al SNCM plătit de către CGMF, în valoare de 158 de milioane de euro; — aportul de capital al CGMF, în cuantum de 8,75 milioane de euro; — avansul în cont curent al CGMF, în cuantum de 38,5 milioane de euro, în favoarea personalului disponibilizat al SNCM în cazul unui nou plan social. Decizia [în litigiu] 17 În decizia [în litigiu], în special în considerentele (37)-(54), Comisia a constatat că serviciile de transport de pasageri care deserveau Corsica reprezentau o piață concentrată cu un caracter sezonier. Structura concurențială a pieței a evoluat foarte mult de la intrarea pe piață a [Corsica Ferries], în 1996. Din anul 2000, SNCM și [Corsica Ferries] constituiau un duopol de fapt care deținea mai mult de 90 % din cotele de piață. În 2007, [Corsica Ferries] a depășit clar SNCM și a transportat un milion de pasageri suplimentari, pe o piață în creștere constantă de 4 % pe an. SNCM, împreună cu [Compagnie méridionale de navigation], rămânea în schimb în poziție de cvasimonopol în ceea ce privește transportul de mărfuri. 18 Comisia a considerat, în considerentele (219)-(225) ale deciziei [în litigiu], că ansamblul aporturilor primite de SNCM prin intermediul CGMF erau finanțate din resurse de stat, că amenințau să denatureze concurența și că afectau schimburile comerciale dintre statele membre. Astfel, Comisia a considerat că erau îndeplinite trei dintre cele patru condiții prevăzute la articolul 87 alineatul (1) CE. Aceasta a examinat, așadar, pentru fiecare măsură în parte, existența unui avantaj economic selectiv și eventuala sa compatibilitate cu piața comună. 19 În ceea ce privește cele 76 de milioane de euro notificate în 2002, Comisia a apreciat, în considerentul (236) al deciziei [în litigiu], că 53,48 milioane puteau fi considerate compensații pentru serviciul public. Potrivit punctului 320 din Hotărârea [Corsica Ferries France/Comisia (EU:T:2005:221)], Comisia a evaluat acest aport în lumina Hotărârii Altmark [Trans și Regierungspräsidium Magdeburg (EU:C:2003:415)] și a concluzionat, în considerentul (257) al deciziei [în litigiu], că acesta constituia într‑adevăr un ajutor de stat, dar era compatibil cu piața comună în temeiul articolului 86 alineatul (2) CE. Restul de 22,52 milioane de euro trebuia, așadar, să fie considerat ajutor pentru restructurare. 20 În ceea ce privește Planul din 2006, Comisia a aplicat apoi, în considerentele (267)-(352) ale deciziei [în litigiu], testul investitorului privat care operează într‑o economie de piață (denumit în continuare «testul investitorului privat») prețului negativ de vânzare de 158 de milioane de euro. Pentru aceasta, Comisia a evaluat dacă, aflat în locul și în poziția CGMF, un investitor privat ipotetic ar fi preferat să recapitalizeze [SNCM] cu această sumă sau să lichideze societatea și să suporte costurile. A fost necesar, prin urmare, să se evalueze un cost de lichidare minim. 21 Comisia a apreciat, în considerentele (267)-(280) ale deciziei [în litigiu], că costul de lichidare trebuia să includă în mod obligatoriu costul unui plan social, și anume costul unei indemnizații suplimentare de concediere, în plus față de obligațiile legale și contractuale, pentru a se conforma practicii marilor grupuri de întreprinderi din prezent și pentru a nu aduce atingere imaginii de marcă a holdingului și a acționarului. Astfel, Comisia a evaluat, cu ajutorul unui expert independent, costul acestor indemnizații suplimentare prin realizarea unei comparații cu planuri sociale puse în aplicare recent în Franța de grupuri de întreprinderi precum Michelin sau Yves Saint‑Laurent. 22 Comisia a apreciat, în considerentul (350) al deciziei [în litigiu], că prețul negativ de vânzare rezulta dintr‑o procedură de selecție deschisă, transparentă, necondiționată și nediscriminatorie și că, în această privință, constituia un preț de piață. Prin urmare, reținând o ipoteză a unui cost de lichidare limitat numai la indemnizațiile de concediere, Comisia a concluzionat, în considerentul (352) al deciziei menționate, că costul de lichidare era mai mare decât prețul negativ de vânzare și că aportul de capital de 158 de milioane de euro nu constituia, așadar, un ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE. 23 În ceea ce privește aportul de capital de 8,75 milioane de euro al CGMF, Comisia a apreciat, în considerentele (356)-(358) ale deciziei [în litigiu], că, întrucât aportul cumpărătorilor privați era semnificativ și concomitent, caracterul de ajutor putea fi exclus de la bun început. Comisia a constatat apoi că rata de rentabilitate fixă constituia o remunerare adecvată a capitalurilor investite și că existența unei clauze rezolutorii de cesiune nu era de natură să pună sub semnul întrebării egalitatea de tratament. Comisia a concluzionat, în considerentul (365) al aceleiași decizii, că aportul de capital al CGMF, în cuantum de 8,75 milioane de euro, nu constituia un ajutor în sensul articolului 87 alineatul (1) CE. 24 Comisia a observat apoi, în considerentele (372)-(378) ale deciziei [în litigiu], că măsurile de ajutor pentru persoane, în valoare de 38 de milioane de euro, depuse într‑un cont escrow, urmau să fie utilizate în eventualitatea unui nou plan social pus în aplicare de cumpărători și că acestea nu puteau corespunde execuției planurilor de reducere a efectivelor prevăzute în Planul din 2002. Potrivit Comisiei, aceste ajutoare puteau fi plătite numai persoanelor al căror contract de muncă cu SNCM ar fi fost desfăcut în prealabil. Aceste măsuri nu ar constitui, așadar, sarcini care decurg din aplicarea normală a legislației sociale incidente în cadrul desfacerii contractului de muncă. Comisia a concluzionat că aceste ajutoare pentru persoane, aprobate de stat ca autoritate publică, iar nu de stat în calitate de acționar, se încadrau în politica socială a statelor membre și nu constituiau, astfel, un ajutor în sensul articolului 87 alineatul (1) CE. 25 În ceea ce privește soldul de 22,52 milioane de euro notificat ca ajutoare pentru restructurare, respectiv soldul celor 76 de milioane de euro notificat în cadrul Planului din 2002 și al celor 53,48 milioane de euro considerate compatibile cu piața comună în temeiul articolului 86 alineatul (2) CE […], Comisia a apreciat, în considerentul (381) al deciziei [în litigiu], că acesta constituia un ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE. Comisia a evaluat apoi compatibilitatea acestei măsuri cu Liniile directoare. 26 Comisia a constatat, în considerentele (387)-(401) ale deciziei [în litigiu], că SNCM era într‑adevăr, în 2002, o întreprindere în dificultate în sensul punctului 5 litera (a) și al punctului 6 din Liniile directoare și că Planul din 2002 era de natură să asigure revitalizarea întreprinderii, conform punctelor 31-34 din Liniile directoare. 27 În ceea ce privește prevenirea denaturărilor nedorite ale concurenței (punctele 35-39 din Liniile directoare), Comisia a apreciat, în considerentul (404) al deciziei [în litigiu], că piața transporturilor maritime spre Corsica nu avea probleme de supracapacitate și, prin urmare, nu era necesar să se contribuie la stabilizarea ei. Comisia a constatat apoi, în considerentul (406) al deciziei menționate, că planul de restructurare notificat contribuia în mod semnificativ la reducerea prezenței întreprinderii pe piață. Astfel, criteriul privind prevenirea denaturărilor nedorite ale concurenței era și el îndeplinit. 28 Comisia a observat, în considerentele (410)-(419) ale deciziei [în litigiu], că nevoia de ajutor, calculată la minimul acesteia în temeiul punctelor 40 și 41 din Liniile directoare, era limitată la 19,75 milioane de euro la 9 iulie 2003, sub rezerva venitului net din cesiunile prevăzute de Decizia din 2003. În acest scop, Comisia a început prin a calcula nevoile de lichidități ale SNCM pentru planul său de restructurare. Costul planului de restructurare a fost stabilit, potrivit acesteia, la 46 de milioane de euro. Comisia a scăzut apoi ansamblul cesiunilor realizate între 18 februarie 2002 (data notificării Planului din 2002) și 9 iulie 2003 (data adoptării Deciziei din 2003), respectiv 26,25 milioane de euro, ajungând la suma de 19,75 milioane de euro. 29 În ceea ce privește măsurile compensatorii, Comisia a constatat că ansamblul condițiilor prevăzute de Decizia din 2003 privind achizițiile, utilizarea flotei, cesiunile de active, interdicția de a oferi prețuri mai scăzute decât cele ale fiecăruia dintre concurenții săi […] și limitarea numărului de curse ale navelor pe liniile cu plecare din Corsica fuseseră respectate în cvasitotalitate. Întrucât aceste condiții fuseseră îndeplinite, iar cuantumul ajutorului notificat era în mod semnificativ mai mic decât cuantumul aprobat în 2003, Comisia nu a considerat oportun să impună obligații suplimentare. Astfel, după ce a luat în considerare cuantumul cesiunilor suplimentare prevăzute de Decizia din 2003, Comisia a apreciat, în considerentul (434) al deciziei [în litigiu], că soldul final al restructurării, stabilit la 15,81 milioane de euro, constituia un ajutor de stat compatibil cu piața comună conform articolului 87 alineatul (3) litera (c) CE. 30 Dispozitivul deciziei [în litigiu] are următorul cuprins: «Articolul 1 Compensația plătită de statul francez societății SNCM, în valoare de 53,48 milioane de euro, pentru îndeplinirea obligațiilor de serviciu public în perioada 1991-2001 constituie un ajutor de stat ilegal în sensul articolului 88 alineatul (3) din Tratatul CE, dar compatibil cu piața comună, conform prevederilor articolului 86 alineatul (2) din tratat. Prețul negativ de vânzare a SNCM, de 158 de milioane de euro, aplicarea de către CGMF a măsurilor sociale pentru angajați, în valoare de 38,5 milioane de euro și recapitalizarea comună și concomitentă a SNCM de către CGMF, în valoare de 8,75 milioane de euro, nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) din Tratatul CE. Ajutorul pentru restructurare în valoare de 15,81 milioane de euro pe care Franța l‑a pus în aplicare în beneficiul [SNCM] constituie un ajutor de stat ilegal în sensul articolului 88 alineatul (3) din Tratatul CE, dar este compatibil cu piața comună în sensul articolului 86 alineatul (2) din tratat. Articolul 2 Prezenta decizie se adresează Republicii Franceze.»”