RO
Repertor iuljur isprudenței
ECLI:EU:F:2010 :121 1HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI FUNCȚIEI PU BLICE
(Camera întâi)
30 septembrie 2010
Cauza F-43/09
Carlo van H euckelom
împotriva
Oficiului European de Po liție (Europol)
„Funcție publică — Statutul personalului Europol — Articolul 29 — Avansare în treaptă acordată în 
temeiul rapoartelor de evaluare — Excepție de nelegalitate a d eciziei de stabilire a p oliticii de 
determinare a g radelor și a treptelor — Compe tențele corespunzătoare ale dir ectorului și ale 
Consiliului de administrație al Europol — Putere de apreciere a dir ectorului Europol — Limite”
Obiectul:Acțiune introdusă în temeiul articolului 40 a lineatul (3) din C onvenția încheiată în 
temeiul ar ticolului K.3 di n T ratatul privind U niunea Europeană privind înființarea 
Oficiului European de Poliție (Convenția Europol) și al articolului 93 a lineatul (1) din 
Statutul personalului Europol, prin care domnul van Heuckelom solicită anularea deciziei 
directorului Europol din 14 iulie 2008 p rin care i se acordă avansarea cu o s ingură treaptă 
începând cu 1 aprilie 2008 , precum și anularea deciziei din 19 ianuarie 2009 d e respingere 
a reclamației sale îndreptate împotriva deciziei me nționate
Decizia: Respinge acțiunea reclamantului. Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.
Sumarul hotărârii
1. Acțiune în anulare — Interesul de a e xercita acțiunea — Persoane fizice sau juridice
(art. 263 a l patrulea paragraf TFUE)
2. Funcționari — Acțiune — Reclamație administrativă prealabilă — Concordanță între reclamație și 
acțiune — Identitate de o biect și cauză — Excepție de n elegalitate care se r eferă la o a ltă cauză 
juridică de cât cea care apare în reclamație — Admisibilitate
(Statutul funcționarilor, art. 90 și 91)
3. Funcționari — Agenți ai Europol — Avansare în treaptă la fiecare doi ani
(Statutul personalului Eu ropol, art. 28 și 29)
4. Funcționari — Agenți ai Europol — Avansare în treaptă la fiecare doi ani
(Statutul personalului Eu ropol, art. 29)
2 ECLI:EU:F:2010 :121SUMAR—CAUZAF-43/09
VANHEUCKELOM/EUROPOL
1. O acțiune în anulare introdusă de o pe rsoană fizică sau juridică nu este ad misibilă decât în măsura 
în care reclamantul are un interes să obțină anularea actului atacat. Un asemenea interes presupune ca 
anularea acestui act să fie susceptibilă, prin ea însăși, să aibă consecințe juridice sau, altfel spus, să 
aducă un beneficiu părții care a f ormulat-o.
(a se vedea punctul 31)
Trimitere la:
Curte: 24 iunie 1986 , AKZO Ch emie și AKZO Ch emie UK/Comisia, 53/85, Rec., p. 1965 , punctul 21
Tribunalul de Primă Instanță: 14 septembrie 1995 , Antillean Rice Mills și alții/Comisia, T-480/93 ș i T-483/93, Rec., 
p. II-2305 , punctele 59 ș i 60 ș i jurisprudența citată; 20 iunie 2001 , Euroalliages/Comisia, T-188/99, Rec., p. II-1757 , 
punctul 26; 28 septembrie 2004 , MCI/Comisia, T-310/00, Rec., p. II-3253 , punctul 44
2. Norma privind concordanța dintre reclamație și acțiune impune, în esență, să existe o c oncordanță 
între obiectul și cauza cererii introductive și obiectul și cauza reclamației. Se impune o i nterpretare 
flexibilă a a cestei cerințe. Astfel, norma privind concordanța nu poate interveni decât în cazul în care 
acțiunea în justiție modifică obiectul sau cauza reclamației, această ultimă no țiune, „cauză”, urmând a 
fi interpretată în sens larg. Ca urmare a u nei astfel de interpretări și fiind vorba despre concluzii în 
anulare, trebuie să se înțeleagă prin „cauză a l itigiului” contestarea de către reclamant a l egalității 
interne a a ctului atacat sau, alternativ, contestarea legalității externe a a cestuia.
Cu privire la excepțiile de nelegalitate, chiar da că acestea s-ar ra porta la o a ltă cauză juridică decât cea 
care apare în reclamație, inadmisibilitatea acestora pe ntru nerespectarea no rmei privind concordanța ar 
afecta echilibrul dintre protejarea dr epturilor procedurale ale funcționarului și finalitatea procedurii 
precontencioase și ar c onstitui o s ancțiune disproporționată și nejustificată pe ntru funcționar. Astfel, 
ca urmare a c aracterului juridic intrinsec al unei excepții de nelegalitate, precum și a ra ționamentului 
care determină pe rsoana interesată să id entifice și să invoce o a stfel de nelegalitate, nu se poate 
pretinde funcționarului sau agentului care introduce reclamația, care nu di spune neapărat de 
compe tențele juridice ad ecvate, să ridi ce o a stfel de excepție în etapa precontencioasă, sub sancțiunea 
inadmisibilității ulterioare. Aceasta cu atât mai m ult cu cât ridi carea unei excepții de nelegalitate în 
etapa precontencioasă este puțin probabil să conducă la succesul reclamantului în această etapă, 
întrucât este improbabil ca ad ministrația să aleagă neaplicarea unei dispoziții în vigoare, care ar 
încălca eve ntual o no rmă de rang superior, cu unicul scop de a pe rmite soluționarea extrajudiciară a 
litigiului.
(a se vedea punctele 43 și 44)
Trimitere la:
Tribunalul Funcției Publice: 1 iulie 2010 , Mandt/Parlamentul European, F-45/07, punctele 109, 115 ș i 119 ș i 
jurisprudența citată și punctul 121
3. Sistemul de determinare a g radelor și a t reptelor care este în vigoare la Europol prevede două 
proceduri di stincte: pe d e o p arte evaluarea, care face obiectul articolului 28 di n Statutul personalului 
Europol și care este de compe tența evaluatorului, și, pe d e altă parte, avansarea în treaptă, prevăzută la 
articolul 29 di n statutul me nționat, pe ntru care este compe tent dir ectorul Europol.
Potrivit ar ticolului 29 p rimul paragraf prima teză di n S tatutul pe rsonalului Europol, deciziile 
directorului Europol de acordare a t reptelor la fiecare doi ani personalului Europol se întemeiază pe 
„o ev aluare” care ține seama de rezultatele fiecărui agent vizat. Rezultă că, din moment ce articolul 29 
primul paragraf a t reia teză di n Statutul pe rsonalului Europol prevede că „modalitățile exacte ale 
procedurii d e evaluare sunt stabilite de consiliul de ad ministrație”, această dispoziție face trimitere la
ECLI:EU:F:2010 :121 3SUMAR—CAUZAF-43/09
VANHEUCKELOM/EUROPOL
 procedura p otrivit căreia sunt ev aluate rezultatele agenților Europol. Așadar , ea nu impune ca 
modalitățile procedurii p rivind avansarea în treaptă să fie stabilite de Consiliul de ad ministrație al 
Europol.
(a se vedea punctele 48-50)
Trimitere la:
Tribunalul de Primă Instanță: 22 martie 2006 , M ausolf/Europol, T-209/02 ș i T-210/04, RecFP, p. I-A-2-79 
și II-A-2-335, punctul 37
4. În temeiul articolului 29 di n Statutul personalului Europol, directorul poate acorda m aximum două 
trepte la fiecare doi ani, potrivit unei evaluări și ținând cont de prestația pe rsoanei interesate. Aplicarea 
acestui articol intră într-un domeniu în care trebuie să i s e recunoască dir ectorului Europol o l argă 
marjă de apreciere, similară celei recunoscute în temeiul articolului 45 di n Statutul funcționarilor 
autorității împuternicite să facă numiri.
Articolul 5 alineatul (1) din Politica de determinare a g radelor și a t reptelor pe rsonalului Europol, 
adoptată de dir ector, stabilește criteriile de atribuire a t reptelor. În temeiul ultimelor două ev aluări 
anuale, dir ectorul acordă două trepte agenților care au depășit constant sau frecvent așteptările, nu 
acordă nicio treaptă celor care nu au răspuns așteptărilor decât parțial sau deloc și acordă o t reaptă 
tuturor celorlalți agenți.
Rezultă din articolul 5 alineatul (1) me nționat că dir ectorul nu acordă două trepte decât în cazurile în 
care agentul respectiv a r ealizat prestații absolut excelente și nu s-a limitat la a r ăspunde așteptărilor în 
fiecare dintre cei doi ani ai pe rioadei de referință. Aceste criterii, desigur foarte exigente, urmăresc 
recompe nsarea continuității efortului. Nu se poate nega că politica care urmărește stimularea agenților 
în eforturile lor de a d epăși așteptările, politică ad optată de dir ectorul Europol în exercitarea puterii 
discreționare pe c are i-o conferă articolul 29 di n Statutul personalului Europol, urmărește interesul 
serviciului.
În m ăsura în care dir ectorul nu di spune de nicio putere di screționară în temeiul articolului 5 
alineatul (1) din politica me nționată anterior și trebuie să respecte strict criteriile stabilite în dispoziția 
menționată, delimitarea prin criteriile respective a c ompe tenței sale în m ateria a vansării în treaptă 
permite dir ectorului tocmai să se asigure că acele candida turi sunt examinate cu grijă, în m od 
echitabil și cu respectarea principiului egalității de tratament.
(a se vedea punctele 59 și 61-63)
Trimitere la:
Tribunalul de Primă Instanță: Mausolf/Europol, citată anterior, punctul 67