ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
7

Supreme Court of the United Kingdom a statuat, la punctul 33 din hotărârea sa din 22 mai 2013, că, pentru acordarea degrevării transfrontaliere la nivelul grupului, aspectul care trebuia examinat în conformitate cu legislația în vigoare înaintea datei de 1 aprilie 2006, interpretată în lumina dreptului Uniunii, era acela de a ști dacă societatea reclamantă este în măsură să demonstreze, pe baza împrejurărilor cunoscute la data la care aceasta face cererea de degrevare, că nu existau posibilități de luare în considerare a pierderilor în discuție în statul membru în care are reședința societatea cedentă în cursul unui oarecare exercițiu fiscal anterior datei cererii și că nu există posibilități pentru o astfel de luare în considerare în cursul exercițiului fiscal în care este făcută cererea sau în cursul oricăror exerciții fiscale viitoare.
7

În secțiunea 4 din același capitol II, intitulată „Competența în materia contractelor încheiate de consumatori”, figurează printre altele articolul 15 din Regulamentul nr. 44/2001, care prevede la alineatul (1): „În ceea ce privește un contract încheiat de o persoană, consumatorul, într‑un scop care se poate considera că se situează în afara domeniului său profesional, competența se determină în conformitate cu dispozițiile din prezenta secțiune, fără a se aduce atingere articolului 4 și articolului 5 punctul 5, în cazul în care: (a) contractul are ca obiect vânzarea de bunuri mobile corporale în rate egale, fixe și eșalonate; (b) contractul are ca obiect un împrumut rambursabil în rate egale, fixe și eșalonate sau orice altă formă de credit încheiat în scopul finanțării vânzării de bunuri mobile corporale; (c) în toate celelalte cazuri, contractul a fost încheiat cu o persoană care desfășoară activități comerciale sau profesionale în statul membru pe teritoriul căruia este domiciliat consumatorul sau, prin orice mijloace, își direcționează activitățile spre acel stat membru sau spre mai multe state, inclusiv statul membru respectiv, iar contractul intră în sfera de acțiune a acestor activități.”
26

În această privință, trebuie amintit că, potrivit unei jurisprudențe constante, întrebările referitoare la interpretarea dreptului Uniunii adresate de instanța națională în cadrul normativ și factual pe care îl definește sub răspunderea sa și a cărui exactitate Curtea nu are competența să o verifice beneficiază de o prezumție de pertinență. Curtea poate refuza să se pronunțe asupra unei cereri formulate de o instanță națională numai dacă este evident că interpretarea solicitată a dreptului Uniunii nu are nicio legătură cu realitatea sau cu obiectul litigiului principal, atunci când problema este de natură ipotetică ori Curtea nu dispune de elementele de fapt și de drept necesare pentru a răspunde în mod util la întrebările care i‑au fost adresate (Hotărârea Melki și Abdeli, C‑188/10 și C‑189/10, EU:C:2010:363, punctul 27, precum și jurisprudența citată).
21

În aceste condiții Hoge Raad der Nederlanden a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare: „1) Articolul 4 din Directiva 2002/29 reglementează problema dacă dreptul de distribuire al titularului dreptului de autor poate fi exercitat cu privire la reproducerea unei opere protejate prin drepturi de autor care a fost vândută și livrată în cadrul SEE de către titularul dreptului sau cu acordul acestuia, în cazul în care respectiva reproducere a suferit ulterior o modificare de formă și este pusă din nou în circulație în această nouă prezentare? 2) a) În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, faptul că a intervenit o modificare în sensul primei întrebări este relevant în speță pentru răspunsul la întrebarea dacă epuizarea drepturilor în sensul articolului 4 alineatul (2) din Directiva 2001/29 este împiedicată sau întreruptă? b) În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare litera a), ce criterii trebuie aplicate în speță pentru a putea vorbi despre o modificare a formei unei reproduceri care împiedică sau întrerupe epuizarea drepturilor în sensul articolului 4 alineatul (2) din Directiva 2001/29? c) Aceste criterii permit aplicarea criteriului, dezvoltat în dreptul național olandez, potrivit căruia nu se mai poate pune problema epuizării pentru simplul motiv că revânzătorul a dat o altă formă reproducerilor și le‑a distribuit public sub această formă (decizia Hoge Raad din 19 ianuarie 1979, NJ 1979/412, Poortvliet)?”
25

Soții Balazs contestă motivarea hotărârilor Tribunalului Cluj și solicită, în temeiul dispozițiilor acelorași regulamente, recunoașterea dreptului lor la pensie pentru limită de vârstă pentru perioadele de contribuție pe care le‑au realizat în România. Aceștia susțin, în esență, că, în urma aderării României la Uniunea Europeană, statul membru menționat are obligația de a aplica Regulamentele nr. 1408/71 și nr. 574/72. Astfel, acordul bilateral, care ar fi mai puțin favorabil și nu ar figura în anexa III la Regulamentul nr. 1408/71, nu ar intra sub incidența articolului 7 alineatul (2) litera (c) din acest regulament.
12

Articolul 13, intitulat „Reguli generale”, din cadrul titlului II, „Stabilirea legislației aplicabile”, din Regulamentul nr. 1408/71 prevede: „(1) Sub rezerva articolelor 14c și 14f, persoanele cărora li se aplică prezentul regulament se află sub incidența legislației unui singur stat membru. Această legislație se stabilește în conformitate cu dispozițiile prezentului titlu. (2) Sub rezerva articolelor 14-17: (a) persoana care desfășoară o activitate salariată pe teritoriul unui stat membru se supune legislației statului respectiv chiar dacă își are domiciliul pe teritoriul altui stat membru sau dacă întreprinderea sau angajatorul la care persoana este încadrată își are sediul social sau adresa pe teritoriul altui stat membru; […]”
8

Din cauza intrării în vigoare a Regulamentului nr. 1008/2008 la 1 noiembrie 2008, Air Berlin a modificat etapa a doua a sistemului său de rezervare astfel încât, în cadrul tabelului respectiv, să fie afișate, în plus față de orele de plecare și de sosire, tariful pentru transportul aerian de pasageri aplicabil serviciului aerian selectat, inclusiv, separat, taxele și tarifele, tariful suplimentar datorat pentru kerosen și cuantumul total al acestor elemente menționate separat. Într‑o căsuță situată sub același tabel erau indicate prețul calculat plecând de la aceste date, costurile de procesare, precum și, dedesubt, prețul final pe persoană pentru zborul selectat.
6

La data depunerii declarațiilor de import în discuție în litigiul principal, nota explicativă a SA referitoare la poziția 9018 avea următorul cuprins: „[…] Această poziție se referă la un ansamblu – deosebit de vast – de instrumente și de aparate, din toate materialele (inclusiv metale prețioase), caracterizate prin faptul că folosirea lor normală necesită, în aproape totalitatea cazurilor, intervenția unui practician (medic, chirurg, stomatolog, veterinar, infirmieră etc.) în stabilirea unui diagnostic, prevenirea sau tratarea unei maladii, efectuarea unei operații etc. Se includ de asemenea instrumentele și aparatele pentru lucrările de anatomie sau de disecție, pentru autopsii etc. și cu unele condiții, instrumentele și aparatele pentru ateliere de proteze dentare […] […] Instrumentele și aparatele despre care este vorba pot să aparțină acestei poziții, chiar dacă au dispozitive optice sau electrice, care au rolul agentului motor sau de transmitere sau care acționează cu efect preventiv sau curativ sau pentru un scop de diagnostic. Această poziție cuprinde de asemenea instrumentele și aparatele care lucrează cu laser sau alt fascicol de lumină sau de fotoni, ca și instrumentele și aparatele cu ultrasunete.” [traducere neoficială]
4

Conform articolului 13 din Regulamentul nr. 1408/71: „(1) Sub rezerva articolelor 14c și 14f, persoanele cărora li se aplică prezentul regulament se află sub incidența legislației unui singur stat membru. Această legislație se stabilește în conformitate cu dispozițiile prezentului titlu. (2) Sub rezerva articolelor 14-17: (a) persoana care desfășoară o activitate salariată pe teritoriul unui stat membru se supune legislației statului respectiv chiar dacă își are domiciliul pe teritoriul altui stat membru sau dacă întreprinderea sau angajatorul la care persoana este încadrată își are sediul social sau adresa pe teritoriul altui stat membru; (b) persoana care desfășoară o activitate independentă pe teritoriul unui stat membru se supune legislației statului respectiv, chiar dacă are reședința pe teritoriul altui stat membru; […]”
45

Trebuie să se amintească, în plus, că articolul 132 din Directiva TVA urmărește scutirea de TVA a anumitor activități de interes general. Această dispoziție nu exclude însă toate activitățile de interes general de la aplicarea TVA‑ului, ci numai pe acelea care sunt enumerate și descrise în acest articol într‑un mod foarte detaliat (Hotărârea Institute of the Motor Industry, C‑149/97, EU:C:1998:536, punctul 18).
4

Articolul 2.2 alineatul 1 din Legea din 2000 privind finanțarea studiilor (Wet studiefinanciering 2000), în versiunea rezultată în urma modificării din 11 octombrie 2006 (denumită în continuare „WSF 2000”), are următorul cuprins: „Poate solicita o finanțare a studiilor studentul care: a) are cetățenia olandeză; b) nu are cetățenia olandeză, însă, în domeniul finanțării studiilor, este asimilat unui resortisant olandez în temeiul unui tratat sau al unei decizii a unei organizații internaționale, […] […]”
8

Astfel, articolul 22 din Decretul regal din 24 decembrie 1998 privind restrângerea și extinderea categoriei persoanelor obligate la plata contribuțiilor la asigurările sociale (Besluit beperking en uitbreiding kring verzekerden volksverzekeringen, Stb. 1998, nr. 746, denumit în continuare „decretul olandez”) prevede: „În măsura în care nu lucrează în Țările de Jos, persoana care are reședința în această țară și care are dreptul la o prestație în temeiul unui sistem legal sau extralegal de securitate socială din străinătate sau în temeiul unui sistem al unei organizații internaționale este scutită, la cerere, de Oficiul Național de Asigurări Sociale, să încheie o asigurare în conformitate cu Legea privind regimul general al pensiilor pentru limită de vârstă [Algemene Ouderdomswet], cu Legea privind asigurarea generalizată de urmaș [Algemene nabestaandenwet] și cu Legea generală privind alocațiile familiale [Algemene kinderbijslagwet], atât timp cât aceasta: a) are dreptul cu titlu permanent exclusiv la o prestație menționată în partea introductivă a prezentei dispoziții, iar cuantumul lunar al acestei prestații este cel puțin egal cu 70 % din cuantumul prevăzut la articolul 8 alineatul 1 litera a) din Legea privind salariul minim și indemnizația minimă de concediu [Wet minimumloon en minimumvakantiebijslag] sau b) are dreptul, în plus față de prestațiile menționate litera a), la o prestație de securitate socială olandeză, iar cuantumul lunar total al acestei prestații și al prestației legale sau extralegale din străinătate sau al prestației din partea organizației internaționale este cel puțin egal cu 70 % din cuantumul prevăzut la articolul 8 alineatul 1 litera a) din Legea privind salariul minim și indemnizația minimă de concediu, iar prestația din străinătate sau prestația din partea organizației internaționale este mai mare sau egală cu prestația olandeză.”
(b)

În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare litera a): APAAN trebuie considerată una dintre «stoffen […], die zodanig zijn vermengd dat genoemde stoffen niet gemakkelijk of met economisch rendabele middelen kunnen worden gebruikt of geëxtraheerd», respectiv «substance that is compounded in such a way that it cannot be easily used or extracted by readily applicable or economically viable means» sau «une autre préparation contenant un au plus de substances classifiées qui sont composées de manière telle que ces substances ne peuvent pas être facilement utilisées, ni extraites par des moyens aisés à mettre en œuvre ou économiquement viables» [«substanțe» care «sunt combinate în așa fel încât substanțele nu pot fi folosite sau recuperate prin metode ușor de aplicat sau viabile din punct de vedere economic»]? În temeiul datelor furnizate de poliție cuprinse în anexa 3, pare să fie vorba despre un procedeu de transformare relativ previzibil, probabil chiar simplu.
50

Sub rezerva unei verificări din partea instanței de trimitere, rezultă, așadar, că termenul de plată a accizelor datorate pentru uleiurile lubrifiante importate sub regimul suspensiv de accize, calculat de la data punerii lor în circulație pe piața poloneză, este același ca cel prevăzut pentru uleiurile lubrifiante achiziționate pe piața menționată. În plus, uleiurile lubrifiante care sunt importate pot face obiectul importului conform regimului de plată a accizelor, ceea ce determină un termen de plată a accizelor mai scurt.
14

În versiunea în limba engleză a acestei poziții, termenii „instruments or apparatus for measuring or checking of quantities of heat” corespund termenilor „instruments et appareils […] pour mesures calorimétriques” [instrumente și aparate […] pentru măsurări calorimetrice] care figurează în versiunea în limba franceză a respectivei poziții.
27

Potrivit unei jurisprudențe constante a Curții, întrebările referitoare la interpretarea dreptului Uniunii adresate de instanța națională în cadrul normativ și factual pe care îl definește sub răspunderea sa și a cărui exactitate Curtea nu are competența să o verifice beneficiază de o prezumție de pertinență. Curtea poate refuza să statueze asupra unei cereri de decizie preliminară adresate de o instanță națională numai dacă este evident că interpretarea solicitată a dreptului Uniunii nu are nicio legătură cu realitatea sau cu obiectul litigiului principal, atunci când problema este de natură ipotetică sau atunci când Curtea nu dispune de elementele de fapt sau de drept necesare pentru a răspunde în mod util întrebărilor care i‑au fost adresate (Hotărârea van der Weerd și alții, C‑222/05-C‑225/05, EU:C:2007:318, punctul 22, precum și Hotărârea Melki și Abdeli, C‑188/10 și C‑189/10, EU:C:2010:363, punctul 27).
11

Titlul II din Regulamentul nr. 1408/71 cuprinde articolele 13-17a din acesta, referitoare la stabilirea legislației aplicabile. Articolul 13 menționat, după ce prevede, la alineatul (1), regula potrivit căreia persoanele cărora li se aplică acest regulament se află, în principiu, sub incidența legislației unui singur stat membru, continuă în următorii termeni: „(2) Sub rezerva articolelor 14-17: (a) persoana care desfășoară o activitate salariată pe teritoriul unui stat membru se supune legislației statului respectiv chiar dacă are domiciliul pe teritoriul altui stat membru sau dacă întreprinderea sau angajatorul la care persoana este încadrată are sediul social sau adresa pe teritoriul altui stat membru; […] (c) persoana care desfășoară o activitate salariată la bordul unei nave sub pavilionul unui stat membru se supune legislației statului respectiv; […] (f) persoana căreia nu îi mai este aplicabilă legislația unui stat membru, fără ca legislația altui stat membru să îi fie aplicabilă în conformitate cu una dintre regulile stabilite în paragrafele anterioare sau în conformitate cu una dintre excepțiile sau dispozițiile speciale stabilite la articolele 14-17, face obiectul legislației statului membru pe teritoriul căruia are reședința, în conformitate exclusiv cu dispozițiile legislației respective.”
3

Articolul 25 din A doua directivă, intitulat „Autorități de reglementare”, prevedea la alineatele (5), (6) și (11): „(5) Orice parte care are o reclamație față de un operator al rețelelor de transport, [gaze naturale lichefiate] sau distribuție cu privire la elementele menționate la articolul 19 alineatele (1), (2) și (4) poate transmite reclamația către autoritatea de reglementare, care, acționând în calitate de autoritate de soluționare a litigiilor, ia o hotărâre în termen de două luni de la primirea reclamației. Acest termen poate fi prelungit cu două luni în cazul în care autoritățile de reglementare doresc să obțină informații suplimentare. Acest termen poate fi prelungit cu acordul reclamantului. O astfel de hotărâre are caracter obligatoriu, cu condiția să nu fie anulată ca urmare a unui apel. (6) Orice parte vătămată și care are dreptul să depună plângere în legătură cu o decizie referitoare la metodologii, adoptată în temeiul alineatelor (2), (3) sau (4), sau atunci când autoritatea de reglementare are obligația de a se consulta referitor la metodologia propusă, poate să depună plângerea spre reexaminare ulterior publicării deciziei sau a propunerii de decizie, în termen de cel mult două luni sau mai puțin, după cum stabilesc statele membre. Această plângere nu are efect suspensiv. […] (11) Reclamațiile menționate la alineatele (5) și (6) nu trebuie să aducă atingere exercitării căilor de atac prevăzute de dreptul comunitar și național.”
37

Trebuie de asemenea arătat în acest context că din lucrările pregătitoare ale Directivei 2003/124 rezultă că o referire la posibilitatea de a trage o concluzie cu privire la „direcția” efectului informației asupra cursului instrumentelor financiare în cauză, care figura în versiunea supusă consultării publice a avizului tehnic CESR/02-089d emis în luna decembrie 2002 de Comitetul autorităților europene de reglementare a pieței valorilor mobiliare (CERVM), destinat Comisiei Europene și intitulat „Avizul CERVM privind nivelul 2 al măsurilor de punere în aplicare referitoare la propunerea de directivă privind abuzul de piață” („CESR’s Advice on Level 2 Implementing Measures for the proposed Market Abuse Directive”), a fost înlăturată ulterior, tocmai pentru a evita ca o asemenea referire să poată servi drept pretext pentru lipsa publicării de informații.
12

Din decizia în litigiu reiese că, în perioada cuprinsă între anii 1993 și 2002, mai mulți producători de CR, destinatari ai deciziei în litigiu, au participat la o încălcare unică și continuă a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE, extinsă la ansamblul teritoriului Spațiului Economic European (SEE), care consta în acorduri și practici concertate cu privire la alocarea și la stabilizarea piețelor, a cotelor de piață și a cotelor de vânzări de CR, precum și la coordonarea și la punerea în aplicare a mai multor creșteri de prețuri, la stabilirea unui acord asupra prețurilor minime, la împărțirea clienților și la schimbul de informații sensibile din punct de vedere concurențial. Acești producători se întruneau în mod regulat, de mai multe ori pe an, în cadrul unor reuniuni multilaterale sau bilaterale.
1

Cererea de decizie preliminară are ca obiect, pe de o parte, validitatea Deciziei 2011/346/UE a Comisiei din 20 iulie 2010 privind ajutorul de stat C 33/09 (ex NN 57/09, CP 191/09) pus în aplicare de Portugalia sub forma unei garanții de stat în favoarea BPP (JO 2011, L 159, p. 95) și, pe de altă parte, interpretarea articolului 14 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului [108 TFUE] (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).
2

Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Modelo Continente Hipermercados SA (denumită în continuare „MCH”), pe de o parte, și Autoridade para as Condições de Trabalho – Centro Local do Lis (ACT) (Autoritatea pentru Monitorizarea Condițiilor de Muncă – Centrul local din Lis), pe de altă parte, cu privire la decizia acesteia din urmă de a sancționa societatea MCH pentru încălcări ale dreptului portughez al muncii săvârșite de Good and Cheap – Comércio Retalhista SA (denumită în continuare „Good and Cheap”) înaintea absorbției acesteia de către MCH.
10

Articolul 3 alineatul (1) din această lege are următorul conținut: „Un produs are un defect atunci când nu oferă siguranța la care o persoană este îndreptățită să se aștepte, ținând seama de toate împrejurările, printre care: a) modul de prezentare a produsului; b) utilizarea căreia îi este destinat în mod rezonabil produsul; c) momentul punerii în circulație a produsului.”
26

În actele din 23 mai 2011, Consiliul a motivat înghețarea fondurilor și a resurselor economice ale recurentei după cum urmează: „EIH a jucat un rol‑cheie în sprijinirea anumitor bănci iraniene prin oferirea unor opțiuni alternative pentru efectuarea tranzacțiilor blocate de sancțiunile [Uniunii] împotriva Iranului. S‑a constatat că EIH acționează ca bancă de consiliere și ca bancă de intermediere în tranzacțiile cu entitățile iraniene desemnate. De exemplu, EIH a înghețat conturile băncilor desemnate de [Uniune] Bank Saderat Iran și Bank Mellat, deschise la EIH Hamburg [Germania] la începutul lunii august 2010. La puțin timp după aceea, EIH a reluat afacerile în euro cu Bank Mellat și cu Bank Saderat Iran utilizând conturi EIH cu o bancă iraniană nedesemnată. În august 2010, EIH a creat un sistem care să permită plățile curente către Bank Saderat London și Future Bank Bahrain, în așa fel încât să evite sancțiunile [Uniunii]. Din octombrie 2010, EIH continuă să acționeze ca un canal de plăți efectuate de bănci iraniene sancționate, inclusiv Bank Mellat și Bank Saderat. Aceste bănci sancționate își dirijează plățile către EIH via Bank of Industry and Mine a Iranului. În 2009, EIH a fost utilizată de Post Bank într‑un sistem de eludare a sancțiunilor care a implicat realizarea unor tranzacții în numele Bank Sepah desemnată de ONU. Bank Mellat desemnată de [Uniune] este una dintre băncile‑mamă ale EIH.”
12

Articolul 5 din regulamentul menționat, intitulat „Scutiri fiscale”, prevedea: „Bunurile și serviciile următoare nu sunt supuse plății taxei pe vânzări: 1) bunurile și serviciile vândute prin intermediul comerțului electronic; 2) energia electrică și termică vândută prin rețeaua de distribuție, gazul natural, precum și apa; 3) bunurile și serviciile vândute pe durata unei călătorii cu vaporul, cu avionul, cu trenul sau cu autobuzul, în cazul în care călătoria începe sau se termină în afara teritoriului orașului Tallinn sau în cazul în care vaporul, avionul, trenul sau autobuzul rămâne pe parcursul călătoriei în afara teritoriului orașului Tallinn; 4) orice medicament, mijloc de contracepție, produs sanitar și de igienă, aparat medical, precum și orice accesoriu medical care figurează pe lista prevăzută de Regulamentul nr. 63 al ministrului afacerilor sociale din 4 decembrie 2006 […]; 5) pâinea fără adaos de miere, de ouă, de brânză sau de fructe […]; 6) laptele, smântâna, zerul, laptele și smântâna covăsite, iaurtul, chefirul și alte produse din lapte și din smântână fermentate sau acrite […], cu excepția celor sub formă de pudră, sub formă de granule sau sub alte forme solide […]; 7) preparatele (omogenizate) sub formă de piure, destinate utilizării în calitate de alimente pentru copii mici […], laptele special pentru bebeluși […], preparatele pentru alimentația copiilor mici, ambalate pentru vânzarea cu amănuntul, sub formă de pudră sau de lichide […] precum și alimentele pentru copii mici care conțin lapte și produse lactate […]; 8) scutecele pentru bebeluși […]; 9) vapoarele, iahturile și ambarcațiunile cu motoare outboard cu o lungime între 4 și 12 metri care sunt supuse unui control tehnic.”