ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Ordonanța Tribunalului (Camera a opta) din 9 septembrie 2013 – Telefónica/Comisia

(Cauza T‑430/11)

„Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Schemă de ajutor care permite amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine — Decizie prin care schema de ajutor este declarată incompatibilă cu piața comună și nu se dispune recuperarea ajutoarelor — Act care presupune măsuri de executare — Lipsa afectării individuale — Lipsa calității de beneficiar efectiv al schemei de ajutor — Lipsa obligației de restituire — Inadmisibilitate”

1. Procedură — Obligația Tribunalului de a iniția procedura orală înainte de a se pronunța cu privire la o excepție de inadmisibilitate — Inexistență [Regulamentul de procedură al Tribunalului, art. 114 alin. (1) și (3)] (a se vedea punctul 20)

2. Acțiune în anulare — Persoane fizice sau juridice — Acte care le privesc direct și individual — Decizie a Comisiei de interzicere a unei scheme sectoriale de ajutoare — Afectare individuală — Criterii — Calitatea de parte la procedura administrativă — Absența unei poziții de negociator clar delimitate — Inadmisibilitate (art. 263 al patrulea paragraf TFUE) (a se vedea punctele 24, 26 și 27)

3. Acțiune în anulare — Persoane fizice sau juridice — Acte care le privesc direct și individual — Decizie a Comisiei de interzicere a unei scheme sectoriale de ajutor — Acțiune a unei întreprinderi care nu era un beneficiar efectiv al schemei menționate la momentul adoptării deciziei — Inadmisibilitate — Acțiune a unei întreprinderi care a beneficiat de un ajutor individual acordat în cadrul acestei scheme, dar care nu era supusă unei obligații de restituire — Inadmisibilitate (art. 263 al patrulea paragraf TFUE) (a se vedea punctele 24, 29-36 și 40-46)

4. Acțiune în anulare — Persoane fizice sau juridice — Distincție între afectarea individuală și interesul de a exercita acțiunea (art. 263 al patrulea paragraf TFUE) (a se vedea punctul 43)

5. Acțiune în anulare — Persoane fizice sau juridice — Noțiunea de act normativ în sensul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE — Orice act cu aplicabilitate generală, cu excepția actelor legislative — Decizie a Comisiei de interzicere a unei scheme sectoriale de ajutor — Act care presupune măsuri de executare în sensul respectivei dispoziții din tratat — Excludere (art. 263 al patrulea paragraf TFUE și art. 288 al patrulea paragraf TFUE) (a se vedea punctele 50-52 și 54)

6. Dreptul Uniunii Europene — Principii — Dreptul la apărare — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Acțiune în anulare împotriva unei decizii în materia ajutoarelor de stat declarată inadmisibilă de către Tribunal — Posibilitatea de a propune instanței naționale să recurgă la o trimitere preliminară (art. 263 TFUE și 267 TFUE) (a se vedea punctul 53)

Obiectul

Cerere de anulare în parte a Deciziei 2011/282/UE a Comisiei din 12 ianuarie 2011 privind amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), pusă în aplicare de Spania (JO L 135, p. 1)

Dispozitivul

1) Respinge acțiunea.
20

În această privință, în primul rând, trebuie arătat că, în temeiul articolului 10a alineatul (1) al cincilea paragraf din Directiva 2003/87, la definirea principiilor de stabilire a criteriilor de referință ex ante pentru fiecare sector și subsector, Comisia trebuia să consulte părțile interesate, inclusiv sectoarele și subsectoarele în cauză. În plus, conform articolului 10a alineatul (2) primul paragraf din această directivă, Comisia trebuia să consulte persoanele interesate, inclusiv sectoarele și subsectoarele vizate, pentru a stabili performanța medie a 10 % dintre cele mai eficiente instalații dintr-un sector sau subsector al Uniunii între 2007 și 2008 drept punct de plecare pentru definirea principiilor de stabilire a criteriilor de referință ex ante pentru fiecare sector sau subsector. Rezultă că părțile interesate în sensul acestor dispoziții erau operatorii instalațiilor care au un interes în stabilirea criteriilor de referință menționate, cum ar fi membrii Eurofer. Întrucât Comisia a stabilit produsele de referință în anexa I la decizia atacată, aceasta trebuia să consulte membrii Eurofer cu privire la principiile menționate mai sus anterior adoptării acestei decizii. În consecință, Eurofer putea să aibă dreptul de a fi consultată numai în rolul său care consta în valorificarea intereselor membrilor săi.
8

Comisia a finalizat procedura privind titlurile de participare achiziționate în cadrul Uniunii Europene prin Decizia 2011/5/CE din 28 octombrie 2009 privind amortizarea fiscală a Fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), pusă în aplicare de Spania (JO 2011, L 7, p. 48, denumită în continuare „decizia atacată”).
Cerere de suspendare a executării Deciziei C(2011) 6499 final a Comisiei din 20 septembrie 2011 privind măsura C 35/2010 (ex nr. 302/2010) pe care Regatul Danemarcei intenționa să o pună în aplicare sub forma unor taxe mai scăzute pentru jocurile de noroc online, în temeiul legii daneze privind taxele pe jocurile de noroc
32

Articolul 5 din Decizia din 26 iulie 2010, intitulat „Delegațiile Uniunii”, cuprind dispozițiile următoare: „(1) Decizia de a deschide sau de a închide o delegație este adoptată de Înaltul Reprezentant, cu acordul Consiliului și al Comisiei. (2) Fiecare delegație a Uniunii se află sub autoritatea unui șef de delegație. […] (3) Șeful de delegație primește instrucțiuni de la Înaltul Reprezentant și de la SEAE și răspunde de executarea acestora. În domeniile în care Comisia își exercită competențele care îi sunt conferite prin tratate, aceasta poate, în conformitate cu articolul 221 alineatul (2) [din TFUE], să emită și instrucțiuni către delegații, care sunt executate sub responsabilitatea generală a șefului de delegație. (4) Șeful de delegație execută creditele operaționale în legătură cu proiectele Uniunii din țara terță în cauză, atunci când Comisia a subdelegat această competență, în conformitate cu Regulamentul financiar. […] (8) Șeful de delegație are competența de a reprezenta Uniunea în țara în care este acreditată delegația, în special pentru încheierea de contracte și având capacitatea de a sta în justiție. […]”
8

Comisia a încheiat procedura, în ceea ce privește titlurile de participare achiziționate în cadrul Uniunii Europene, prin Decizia 2011/5/CE din 28 octombrie 2009 privind amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), pusă în aplicare de Spania (JO 2011, L 7, p. 48). Prin această decizie se declară incompatibilă cu piața comună schema în litigiu, care constă într‑un avantaj fiscal ce permite societăților spaniole să amortizeze fondul comercial care rezultă din achiziționarea unor titluri de participare în întreprinderi străine atunci când aceasta se aplică în privința achiziționării unor titluri de participare în societăți stabilite în cadrul Uniunii. Comisia a menținut deschisă procedura în ceea ce privește achiziționările unor titluri de participare realizate în afara Uniunii, întrucât autoritățile spaniole se angajaseră să furnizeze elemente noi referitoare la obstacolele din calea fuziunilor transfrontaliere în afara Uniunii.
10

În această privință, în primul rând, Autoritatea AELS arată că litigiul privește printre altele interpretarea Regulamentului (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 [CE] și 82 [CE] (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167), a Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, proclamată la 7 decembrie 2000 la Nisa (JO C 364, p. 1), și a Convenției pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, semnată la Roma la 4 noiembrie 1950 (denumită în continuare „CEDO”). În al doilea rând, aceasta remarcă faptul că controlul practicilor anticoncurențiale intră în unul dintre domeniile de aplicare ale Acordului privind SEE, întrucât textul articolelor 53 și 54 din Acordul privind SEE corespunde, în esență, textului articolelor 101 TFUE și 102 TFUE, iar articolul 55 din Acordul privind SEE atribuie Autorității AELS competența de a examina practicile anticoncurențiale într-o manieră identică cu examinarea efectuată de Comisie în Uniune. Totodată, capitolul II din protocolul 4 la Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție corespunde, în esență, Regulamentului nr. 1/2003. Aceasta adaugă că din jurisprudența Curții AELS rezultă că prevederile Acordului privind SEE trebuie interpretate în lumina drepturilor fundamentale, pentru care CEDO și jurisprudența Curții Europene a Drepturilor Omului constituie surse de interpretare importante.
72

Or, în speță, OAPI nu poate invoca faptul că reclamantele nu au respectat aceste cerințe de formă în cererea lor introductivă, aceasta conținând suficiente elemente care să permită identificarea comportamentului pretins ilegal reproșat OAPI, motivele pentru care reclamantele apreciază că există o legătură de cauzalitate între acest comportament și prejudiciile pe care pretind că le‑au suferit, precum și natura și întinderea acestor prejudicii. Astfel, fără a prejudeca aprecierea temeiniciei cererilor de despăgubire, reclamantele expun pe larg aceste diferite elemente la punctele 126-155 din cererea lor introductivă, sub un titlu separat, intitulat „Daune interese”, întemeindu‑se pe cauzele de nelegalitate dezvoltate în susținerea cererilor lor de anulare (punctele 126, 133-136 și 140), explicând existența unei legături de cauzalitate (punctul 137) și precizând natura și întinderea prejudiciului pretins care ar rezulta din comportamentele ilegale (punctele 139 și 141-148 privind pierderea contractului și punctele 150-155). În consecință, în speță, contrar a ceea ce apreciază OAPI, nu se pune problema ca Tribunalul să caute și să identifice, printre diferitele critici exprimate în susținerea cererilor de anulare, pe cea sau pe cele pe care reclamantele înțeleg să le rețină ca reprezentând temeiul cererilor de despăgubire și nici să aprecieze și să verifice existența unei eventuale legături de cauzalitate între comportamentul sau comportamentele vizate prin critica sau criticile respective și prejudiciile invocate (a se vedea în acest sens Ordonanța Tribunalului din 11 ianuarie 2012, Ben Ali/Consiliul, T‑301/11, punctul 72 și următoarele), ceea ce ar putea justifica o respingere a cererilor de despăgubire ca inadmisibile în temeiul articolului 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură.
Ordonanța Tribunalului (Camera a șaptea) din 9 septembrie 2013 – Planet/Comisia

(Cauza T‑489/12)

„Clauză compromisorie — Al șaselea program‑cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrare — Contracte privind proiectele Ontogov, FIT și RACWeb — Costuri eligibile — Lipsa interesului de a exercita acțiunea — Inadmisibilitate”

1. Acțiune în anulare — Persoane fizice sau juridice — Interesul de a exercita acțiunea — Necesitatea existenței unui interes născut și actual — Apreciere la momentul introducerii acțiunii — Condiție care trebuie respectată în cadrul tuturor acțiunilor formulate în fața instanței Uniunii — Interes legat de situații viitoare și incerte — Excludere (art. 263 TFUE, 272 TFUE și art. 340 primul paragraf TFUE) (a se vedea punctele 31, 32 și 48)

2. Acțiune în anulare — Acțiune care privește în realitate un litigiu de natură contractuală — Necompetența instanței Uniunii — Inadmisibilitate — Recalificarea acțiunii — Excludere [art. 256 TFUE, 263 TFUE, 272 TFUE și 288 TFUE; Regulamentul de procedură al Tribunalului, art. 44 alin. (1) lit. (c)] (a se vedea punctele 51-54)

Obiectul

Acțiune în temeiul articolului 272 TFUE și al articolului 340 primul paragraf TFUE prin care se urmărește constatarea, pe de o parte, a faptului că refuzul Comisiei de a considera drept costuri eligibile anumite sume plătite pentru executarea contractelor „Ontology enabled E‑Gov Service Configuration (Ontogov)”, „Fostering self‑adaptive e‑government service improvement using semantic technologies (FIT)” și „Risk Assessment for Customs in Western Balkans (RACWeb)”, încheiate în cadrul celui de al șaselea program‑cadru al Comunității Europene pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrare care contribuie la realizarea Spațiului European de Cercetare și la inovare (2002-2006), constituie o încălcare de către Comisie a obligațiilor sale contractuale și, pe de altă parte, că aceste sume constituie costuri eligibile și nu trebuie rambursate

Dispozitivul

1) Respinge acțiunea ca inadmisibilă.
Ordonanța președintelui Tribunalului din 16 octombrie 2013 – Comunidad Autónoma del País Vasco și Itelazpi/Comisia

(Cauza T-462/13 R)

„Procedură referitoare la măsurile provizorii — Ajutoare de stat — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă și prin care se dispune recuperarea acestuia, precum și anularea plăților în curs — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”

1. Procedură privind măsurile provizorii — Suspendarea executării — Măsuri provizorii — Condiții de dispunere — Fumus boni iuris — Urgență — Prejudiciu grav și ireparabil — Caracter cumulativ — Evaluare comparativă a tuturor intereselor în cauză — Putere de apreciere a judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii [art. 256 alin. (1) TFUE, art. 278 TFUE și art. 279 TFUE; Regulamentul de procedură al Tribunalului, art. 104 alin. (2)] (a se vedea punctele 15-17)

2. Procedură privind măsurile provizorii — Suspendarea executării — Măsuri provizorii — Condiții de dispunere — Urgență — Prejudiciu grav și ireparabil — Sarcina probei — Decizie a Comisiei de recuperare a unui ajutor de stat — Situație susceptibilă să compromită grav îndeplinirea sarcinilor de serviciu public de către o entitate teritorială infrastatală de drept public — Inexistență [art. 278 TFUE și 279 TFUE; Regulamentul de procedură al Tribunalului, art. 104 alin. (2)] (a se vedea punctele 23 și 24)

3. Procedură privind măsurile provizorii — Suspendarea executării — Măsuri provizorii — Condiții de dispunere — Urgență — Decizie a Comisiei de recuperare a unui ajutor de stat — Decizie adresată statului membru, iar nu beneficiarului — Luare în considerare a măsurilor naționale de punere în aplicare — Măsuri necoercitive — Lipsa urgenței [art. 278 TFUE și 279 TFUE și art. 288 alin. (4) TFUE; Regulamentul de procedură al Tribunalului, art. 104 alin. (2) (a se vedea punctele 29-31 și 39)

4. Măsuri provizorii — Suspendarea executării — Condiții de dispunere — Urgență — Prejudiciu grav și ireparabil — Decizie prin care se dispune recuperarea unui ajutor de stat — Existența în fața instanței naționale a unor căi de atac împotriva măsurilor naționale de executare — Posibilitate a instanței Uniunii de a lua în considerare astfel de căi de atac în cadrul aprecierii pe fond a cererii de măsuri provizorii — Lipsa caracterului ireparabil [art. 278 TFUE; Regulamentul de procedură al Tribunalului, art. 104 alin. (2)] (a se vedea punctele 34-36)

Obiectul

Cerere de suspendare a executării articolelor 3 și 4 din Decizia C(2013) 3204 final a Comisiei din 19 iunie 2013 privind ajutorul de stat SA.28599 (C 23/2010) (ex NN 36/010, ex CP 163/2009) pus în aplicare de Regatul Spaniei pentru extinderea televiziunii digitale terestre în zonele îndepărtate și mai puțin urbanizate (cu excepția Castilla-La Mancha)

Dispozitivul

1) Respinge cererea de măsuri provizorii.
28

În orice caz, trebuie amintit că prejudiciul invocat de reclamantă ar fi suferit cu ocazia unei proceduri de cerere de ofertă pentru atribuirea unui contract de achiziție publică. Or, o asemenea procedură are ca obiect să permită autorității în cauză să selecteze, dintre mai multe oferte concurente, pe aceea care i se pare cea mai conformă cu criteriile de selecție predeterminate, autoritatea respectivă dispunând în acest sens de o largă putere de apreciere. Prin urmare, o întreprindere care participă la o asemenea procedură nu are niciodată garanția absolută că va adjudeca acel contract, ci trebuie să țină seama întotdeauna de eventualitatea atribuirii contractului unui alt ofertant. În aceste condiții, efectele financiare negative în privința întreprinderii în discuție, care ar rezulta din respingerea ofertei sale, se încadrează, în principiu, în riscul comercial obișnuit pe care trebuie să îl confrunte fiecare întreprindere care își desfășoară activitatea pe piață (a se vedea Ordonanța președintelui Tribunalului din 25 ianuarie 2012, Euris Consult/Parlamentul European, T-637/11 R, punctul 19 și jurisprudența citată).
13

În primul rând, deși admite că nu era înregistrată în niciun stat membru al Uniunii Europene, reclamanta consideră că, întrucât sediul său principal este în Irlanda, ar trebui să se considere, în temeiul dreptului irlandez, că are personalitate juridică, întrucât acesta nu prevede obligația de a fi înregistrată la autoritățile naționale. În această privință, reclamanta se referă la dispozițiile articolului 37 alineatul 4 literele (c) și (e) din Legea privind amenajarea teritoriului și dezvoltarea din 2000 (Planning and Development Act 2000), astfel cum a fost modificată prin Legea privind amenajarea teritoriului și dezvoltarea (infrastructura strategică) din 2006 [Planning and Development (Strategic Infrastructure) Act 2006] (denumită în continuare „Legea privind amenajarea teritoriului și dezvoltarea din 2000, cu modificările ulterioare”). În plus, reclamanta precizează că, în pofida adresei menționate pe cererea introductivă, sediul său se află în fapt în Irlanda. Menționarea în cererea introductivă a unei adrese din Franța ar fi greșită, această adresă corespunzând celei a președintelui său și sediului unei organizații nonguvernamentale, înregistrată în Franța, care se numără printre membrii săi.
49

În cele din urmă, în acest context, este necesar să se examineze afirmațiile reclamantelor prezentate la punctul 80 din cererea introductivă, potrivit cărora Comisia a înțeles greșit principiile de bază ale metodei lor de alocare a numărului de lucrători care consta de fapt în a furniza un număr mai mare de lucrători în primul an sau în primii doi ani de executare a contractului, urmând să reducă acest număr în al treilea și în al patrulea an, datorită creșterii eficienței prin abordări de consolidare inovatoare. În măsura în care pot fi considerate incompatibile cu constatările prezentate la punctele 44-46 de mai sus, aceste afirmații trebuie respinse. Mai exact, deși nu se poate exclude că eforturile de consolidare inovatoare în primii ani pot conduce la un număr mai mic de lucrători pentru susținerea unui număr mai mare de utilizatori în următorii ani, permițând astfel să se pună în pericol conformitatea unui model potrivit căruia ofertanții sunt obligați să indice doar numărul de lucrători din al patrulea an, cifrele pentru primul, pentru al doilea și pentru al treilea an fiind stabilite în mod automat în funcție de un număr mai mic de utilizatori, reclamantele nu au prezentat nicio dovadă care să stabilească faptul că ar fi propus într‑adevăr în oferta lor astfel de metode, care ar fi, în plus, transparente, logice, coerente, verificabile, complete și practice, cum impunea caietul de sarcini (capitolul 2 din secțiunea 1-5-0, intitulat „Metoda de alocare a numărului de lucrători – aspecte financiare”). Unicul element de îmbunătățire a eficienței la care s‑au referit reclamantele în cadrul ședinței a fost propunerea unui sistem care permitea utilizatorilor să solicite echipament informatic folosind o platformă online în loc să utilizeze alte mijloace de telecomunicații. Cu toate acestea, în măsura în care un argument de această natură poate fi evaluat fără elemente de probă concrete, dacă astfel de măsuri sunt de natură să promoveze gestionarea eficientă a timpului de către utilizatorii serviciului, acestea nu par, în lipsa altor elemente care să îl susțină, să afecteze în mod substanțial nivelul de eficiență a lucrătorilor ofertantului și cu atât mai puțin cu cât nu a fost prezentată nicio inovație specială cu privire la sarcina lor de a furniza echipamentele solicitate.
18

La 25 martie 2013, guvernatorul BCC a supus BoC și Laïki unei proceduri de reorganizare. La 29 martie 2013, au fost publicate în acest scop două decrete în temeiul Legii din 22 martie 2013, și anume: — Decretul din 2013 privind reorganizarea prin mijloace proprii a BoC, actul administrativ cu caracter normativ nr. 103, denumit în continuare „Decretul nr. 103”, EE, anexa III(I), nr. 4645, 29.3.2013, p. 769-780 [to peri diasosis me idia mesa tis Trapezas Kyprou Dimosias Etaireias Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 103]; — Decretul din 2013 privind vânzarea anumitor activități ale Laïki, actul administrativ cu caracter normativ nr. 104, denumit în continuare „Decretul nr. 104”, EE, anexa III(I), nr. 4645, 29.3.2013, p. 781-788 [to Peri tis Polisis Orismenon Ergasion tis Cyprus Popular Bank Public Co Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 104].
23

Astfel, primo, este necesar să se arate că scrisoarea din 2 septembrie 2013 este un răspuns la cea pe care reclamanta o adresase anterior Comisiei la data de 1 august 2013. Or, în această primă scrisoare, reclamanta s‑a limitat să solicite o reuniune cu Comisia pentru a discuta despre „aplicabilitatea” considerentului (29) și a articolului 37 din Regulamentul nr. 1901/2006 în cazul produselor medicamentoase orfane nebrevetate („Shire would like to request a meeting with the European Commission to discuss the applicability of the Paediatric Regulation to non‑patented, orphan medicinal products”). Chiar dacă, după cum subliniază reclamanta, titlul acestei scrisori făcea trimitere la medicamentul Xagrid, nu rezultă de nicăieri că reclamanta a solicitat Comisiei să se pronunțe în concret și cu privire la aplicarea Regulamentului nr. 1901/2006 în cazul medicamentului menționat. În ceea ce privește scrisoarea din 2 septembrie 2013, din textul său reiese că în aceasta Comisia i‑a răspuns în mod expres reclamantei că reuniunea solicitată nu părea a fi necesară, expunând totodată propria interpretare a articolului 37 din Regulamentul nr. 1901/2006, în sensul că acesta nu permite acordarea unei prelungiri a exclusivității pe piață pentru produsele medicamentoase orfane nebrevetate („I regret to inform you that we do not share the interpretation [of] Article 37” și „In view of the above explanations, a meeting with the Commission services does not seem to be necessary”). În consecință, termenii folosiți de Comisie în această scrisoare traduc fără echivoc voința acestei instituții de a refuza, pe de o parte, reuniunea solicitată și de a explica, pe de altă parte, că nu împărtășește interpretarea articolului 37 din Regulamentul nr. 1901/2006 propusă.
16

La 25 martie 2013, guvernatorul BCC a supus BoC și Laïki unei proceduri de reorganizare. La 29 martie 2013, au fost publicate în acest scop două decrete în temeiul Legii din 22 martie 2013, și anume: — Decretul din 2013 privind reorganizarea prin mijloace proprii a BoC, actul administrativ cu caracter normativ nr. 103, denumit în continuare „Decretul nr. 103”, EE, anexa III (I), nr. 4645, 29.3.2013, p. 769-780 [to peri diasosis me idia mesa tis Trapezas Kyprou Dimosias Etaireias Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 103] și — Decretul din 2013 privind vânzarea anumitor activități ale Laïki, actul administrativ cu caracter normativ nr. 104, denumit în continuare „Decretul nr. 104”, EE, anexa III (I), nr. 4645, 29.3.2013, p. 781-788 [to Peri tis Polisis Orismenon Ergasion tis Cyprus Popular Bank Public Co Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 104].