Trebuie calificate drept documente deținute de o instituție în sensul articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei coroborat cu articolul 3 litera (a) din acesta memoriile redactate de un stat membru, depuse în fața Curții de Justiție în cadrul unei acțiuni în constatarea neîndeplinirii obligațiilor în temeiul articolului 258 TFUE și transmise Comisiei, parte la proces.

Această concluzie nu poate fi repusă în discuție de împrejurarea că memoriile nu au fost adresate instituției amintite, ci au fost adresate Curții de Justiție, iar instituția nu a primit decât copii transmise de Curte. Or, deși, în temeiul articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, doar documentele deținute de o instituție, adică întocmite sau primite de către aceasta și aflate în posesia acesteia, intră în domeniul de aplicare al regulamentului menționat, totuși această dispoziție nu subordonează în niciun fel aplicarea regulamentului în cazul documentelor primite de instituție condiției ca documentul în cauză să îi fi fost adresat și transmis direct de autorul său. De asemenea, din moment ce noțiunea de document face obiectul unei definiții largi la articolul 3 litera (a) din Regulamentul nr. 1049/2001, întemeiată pe existența unui conținut păstrat, este necesar să se considere că transmiterea memoriilor în cauză instituției vizate sub formă de copii, iar nu sub formă de originale, nu are efecte asupra existenței unui document în sensul dispoziției respective.

În plus, din definiția largă a noțiunii de document, precum și din formularea și din existența însăși, la articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001, a unei excepții privind protecția procedurilor judiciare rezultă că legiuitorul Uniunii nu a dorit să excludă activitatea contencioasă a instituțiilor din sfera de aplicare a dreptului de acces al cetățenilor. Această apreciere se impune cu atât mai mult cu cât acest regulament nu procedează nici la excluderea activității contencioase a instituțiilor din domeniul său de aplicare, nici la limitarea acestuia doar la activitatea lor administrativă. Pe de altă parte, din moment ce memoriile în litigiu au fost transmise Comisiei în cadrul unei acțiuni în constatarea neîndeplinirii obligațiilor, pe care aceasta a formulat‑o în exercitarea competențelor sale în temeiul articolului 258 TFUE, Comisia le‑a primit în exercitarea competențelor sale.

Pe de altă parte, includerea în domeniul de aplicare al Regulamentului nr. 1049/2001 a memoriilor depuse de un stat membru în cadrul unei proceduri judiciare nu are ca efect să aducă atingere obiectivului normelor speciale privind accesul la documentele aferente procedurilor judiciare. Astfel, protecția procedurilor amintite poate fi asigurată, dacă este necesar, prin aplicarea excepției prevăzute la articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001, cu precizarea că se poate ține seama de lipsa din cadrul normelor speciale privind instanțele Uniunii a unui drept de acces al terților la memoriile adresate instanțelor respective în cadrul unei proceduri judiciare în vederea interpretării excepției privind protecția procedurilor judiciare.

(a se vedea punctele 48-51, 53, 54, 57, 61, 104 și 105)