C 378/11

Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 septembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court (Irlande) – Irlanda) – Recorded Artists Actors Performers Ltd/Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Ireland, Attorney General

(Cauza C-265/19) (1)

(Trimitere preliminară - Proprietate intelectuală - Drepturi conexe dreptului de autor - Directiva 2006/115/CE - Articolul 8 alineatul (2) - Utilizarea fonogramelor în Uniune - Dreptul artiștilor interpreți sau executanți la o remunerație echitabilă împărțită cu producătorii de fonograme - Aplicabilitate în privința resortisanților statelor terțe - Tratatul privind interpretările și execuțiile și fonogramele - Articolele 4 și 15 - Rezerve notificate de statele terțe - Limitări ale dreptului la o remunerație echitabilă care pot să decurgă, prin reciprocitate, din aceste rezerve pentru resortisanții statelor terțe în Uniune - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 17 alineatul (2) și articolul 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Dreptul fundamental la protecția proprietății intelectuale - Cerință potrivit căreia orice limitare trebuie să fie prevăzută de lege, să respecte substanța dreptului fundamental și să fie proporțională - Repartizarea competențelor Uniunii și ale statelor membre pentru a stabili aceste limitări - Repartizarea competențelor în relațiile cu statele terțe - Articolul 3 alineatul (2) TFUE - Competență exclusivă a Uniunii)

(2020/C 378/13)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

High Court (Irlande)

Părțile din procedura principală

Reclamantă: Recorded Artists Actors Performers Ltd

Pârâți: Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Ireland, Attorney General

Dispozitivul

1) Articolul 8 alineatul (2) din Directiva 2006/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind dreptul de închiriere și de împrumut și anumite drepturi conexe dreptului de autor în domeniul proprietății intelectuale trebuie interpretat, în lumina articolului 4 alineatul (1) și a articolul 15 alineatul (1) din Tratatul Organizației Mondiale a Proprietății Intelectuale (OMPI) privind interpretările și execuțiile și fonogramele, în sensul că se opune ca un stat membru să excludă, cu ocazia transpunerii în legislația sa a termenilor „artiștii interpreți sau executanți […] în cauză”, care figurează la acest articol 8 alineatul (2) și care desemnează artiștii care au dreptul la o parte din remunerația echitabilă și unică prevăzută la articolul menționat, artiștii resortisanți ai statelor terțe față de Spațiul Economic European (SEE), cu singura excepție a celor care au domiciliul sau reședința în SEE și a celor a căror contribuție la fonogramă a fost realizată în SEE.

2) Articolul 15 alineatul (3) din Tratatul Organizației Mondiale a Proprietății Intelectuale (OMPI) privind interpretările și execuțiile și fonogramele și articolul 8 alineatul (2) din Directiva 2006/115/CE trebuie, în stadiul actual al dreptului Uniunii, să fie interpretate în sensul că rezervele notificate de statele terțe în temeiul acestui articol 15 alineatul (3), care au ca efect limitarea pe teritoriile lor a dreptului la o remunerație echitabilă și unică prevăzut la articolul 15 alineatul (1) din Tratatul OMPI privind interpretările și execuțiile și fonogramele, nu conduc în Uniunea Europeană la limitări ale dreptului prevăzut la acest articol 8 alineatul (2) în privința resortisanților din aceste state terțe, asemenea limitări putând fi totuși introduse de legiuitorul Uniunii, cu condiția să fie conforme cu cerințele prevăzute la articolul 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. Prin urmare, articolul 8 alineatul (2) menționat se opune ca un stat membru să limiteze dreptul la o remunerație echitabilă și unică în privința artiștilor interpreți sau executanți și a producătorilor de fonograme resortisanți ai statelor terțe menționate.

3) Articolul 8 alineatul (2) din Directiva 2006/115 trebuie interpretat în sensul că se opune ca dreptul la o remunerație echitabilă unică prevăzut la acest articol să fie limitat astfel încât numai producătorul fonogramei respective să perceapă o remunerație, fără a o împărți cu artistul interpret sau executant care a contribuit la fonogramă.

(1) JO C 206, 17.6.2019.