ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
6

Articolul 4 din Directiva 92/83 prevede: „(1) Statele membre pot aplica accize reduse, care pot fi diferențiate în funcție de producția anuală a fabricilor de bere în cauză, la berea produsă de fabricile mici independente, între limitele: — accizele reduse nu se aplică întreprinderilor producătoare de mai mult de 200000 hl de bere pe an; — accizele reduse, care pot fi sub acciza minimă, nu se stabilesc la mai mult de 50% sub acciza națională standard. (2) În sensul accizelor reduse, termenul «mici fabrici de bere independente» se referă la o fabrică de bere independentă din punct de vedere legal și economic de orice altă fabrică de bere și care folosește clădiri separate din punct de vedere fizic de orice altă fabrică de bere și care nu lucrează sub licență. Totuși, atunci când două sau mai multe fabrici de bere mici cooperează, iar producția lor anuală totală nu depășește 200000 hl, aceste fabrici de bere pot fi considerate o mică fabrică de bere independentă separată. (3) Statele membre se asigură că orice cotă redusă pe care o stabilesc se aplică, de asemenea, berii livrate pe teritoriul lor de către mici fabrici de bere situate în alte state membre. Se mai asigură, în special, că niciunei livrări individuale din alt stat membru nu i se aplică o acciză mai mare decât echivalentul său național.”
5

Articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul nr. 3665/87 are ca obiect recuperarea sumelor plătite în plus din restituirile la export și penalizările. Primul-al treilea și al șaptelea paragraf ale alineatului (1) au următorul cuprins: „(1) În cazul în care se constată că un exportator, în scopul obținerii unei restituiri la export, a solicitat o restituire care o depășește pe cea aplicabilă, restituirea datorată pentru exportul respectiv este cea aplicabilă produsului efectiv exportat, redusă cu: (a) jumătate din diferența dintre restituirea solicitată și cea aplicabilă exportului respectiv; (b) de două ori diferența dintre restituirea solicitată și cea aplicabilă, în cazul în care exportatorul oferă informații false în mod intenționat. Restituirea solicitată se consideră a fi suma calculată din informațiile furnizate în conformitate cu articolul 3 sau cu articolul 25 alineatul (2). În cazul în care restituirea variază în funcție de destinație, partea diferențiată a restituirii aplicate se calculează folosind datele privind cantitatea, greutatea și destinația furnizate în conformitate cu articolul 47. Penalizarea prevăzută la primul paragraf litera (a) nu se aplică: (a) în cazuri de forță majoră; (b) în cazuri excepționale, în care exportatorul, din proprie inițiativă, imediat după constatarea faptului că restituirea solicitată este prea mare, notifică autoritatea competentă în scris, dacă aceasta nu l-a informat pe exportator că intenționează să examineze cererea sau dacă exportatorul a aflat despre această intenție în alt mod sau dacă autoritatea competentă a stabilit deja că restituirea solicitată este incorectă; (c) în cazul unor erori evidente în privința restituirilor solicitate, recunoscute de autoritățile competente; (d) în cazul în care restituirea solicitată este în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1222/94 al Comisiei și în special cu articolul 3 alineatul (2) și este calculată pe baza cantităților medii folosite într-o perioadă de timp determinată; (e) în cazul unor ajustări ale greutății, atât timp cât diferența de greutate se datorează metodelor aplicate la cântărire. […] Penalizările nu se aplică atunci când restituirea solicitată este mai mare decât cea aplicabilă în conformitate cu articolul 2 bis alineatul (2), cu articolul 20 alineatul (3), cu articolul 33 alineatul (2) și/sau cu articolul 48.” [traducere neoficială]
5

Articolul 7 din Directiva 2004/38 prevede: „(1) Toți cetățenii Uniunii au dreptul de ședere pe teritoriul altui stat membru pentru o perioadă mai mare de trei luni în cazurile în care: (a) sunt lucrători care desfășoară activități salariate sau activități independente în statul membru gazdă, […]. […] (3) În sensul alineatului (1) litera (a), un cetățean al Uniunii care nu mai desfășoară o activitate salariată sau o activitate independentă își menține statutul de lucrător salariat sau de lucrător care desfășoară o activitate independentă în următoarele condiții: […] (c) este înregistrat în mod corespunzător ca fiind în șomaj involuntar, după ce a îndeplinit un contract de muncă pe termen limitat, cu durata de sub un an, sau după ce a devenit șomer în mod involuntar în timpul primelor douăsprezece luni și s-a înregistrat ca persoană care caută de lucru la serviciul competent de ocupare a forței de muncă. În acest caz, statutul de lucrător se menține pentru o perioadă de cel puțin șase luni; […]”
13

Potrivit unei jurisprudențe constante, întrebările referitoare la interpretarea dreptului comunitar adresate de instanța națională în contextul normativ și de fapt pe care îl definește sub răspunderea sa și a cărui exactitate Curtea nu are competența să o verifice beneficiază de o prezumție de pertinență. Curtea poate refuza să se pronunțe asupra unei cereri de pronunțare a unei hotărâri preliminare adresate de o instanță națională numai dacă este evident că interpretarea dreptului comunitar solicitată de instanța națională nu are nicio legătură cu realitatea sau cu obiectul acțiunii principale, atunci când problema este de natură ipotetică sau atunci când Curtea nu dispune de elementele de fapt sau de drept necesare pentru a răspunde în mod util la întrebările care îi sunt adresate (a se vedea în acest sens Hotărârea din 7 iunie 2007, van der Weerd și alții, C-222/05-C-225/05, Rep., p. I-4233, punctul 22 și jurisprudența citată).
21

Potrivit aprecierii Republicii Elene, coeficientul care are rolul de a reflecta gravitatea încălcării constatate este evaluat la un nivel extrem de ridicat de către Comisie și nu ar trebui să fie mai mare de 4. În această privință, Republica Elenă susține că încălcarea nu a afectat decât un sector restrâns de activitate, că reglementarea națională în cauză se aplică fără discriminare și reprezintă, în plus, soluția cea mai adecvată pentru rezolvarea problemelor economice și sociale cauzate de exploatarea prejudiciabilă și necontrolată a jocurilor, astfel încât este justificată de motive imperative de interes general. În plus, referindu-se la jurisprudența Curții, Republica Elenă susține că respectivul coeficient încalcă principiul proporționalității.
„1)

Articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul [de aplicare] coroborat cu articolul 11 alineatul (1) din [Convenția TIR] trebuie interpretat în sensul că termenul de prescripție care figurează la articolul 11 alineatul (1) din Convenția TIR se aplică numai în beneficiul asociației garante, nu și în beneficiul titularului carnetului sau că depășirea termenului de un an de la data luării în evidență a carnetului TIR are incidență, pentru titularul carnetului, asupra exigibilității datoriei vamale, respectiv a accizelor și a accizelor speciale, precum și asupra răspunderii sale și că, din cauza depășirii acestui termen de un an, autoritățile vamale competente nu mai au dreptul de a recupera această datorie?
43

Or, simpla împrejurare că ECI este stabilită în Comunitate nu permite, în sine, să se considere că mărfurile din speță au fost plasate sub un alt regim vamal în prealabil punerii lor în liberă circulație în Comunitate. În orice caz și sub rezerva verificărilor instanței naționale în acest sens, nu reiese din dosarul transmis Curții că aceasta ar fi situația în privința acestor transporturi.
24

În conformitate cu articolul 11 alineatul (1) litera (c) din Directiva 98/71: „Se refuză înregistrarea cererii sau, în cazul în care înregistrarea a fost deja făcută, aceasta se anulează, în oricare dintre următoarele situații: […] (c) dacă solicitantul sau titularul nu are dreptul la acesta conform legislației din statul membru respectiv […]”.
7

Articolul 17 din A șasea directivă are următorul cuprins: „(1) Dreptul de deducere ia naștere în momentul în care taxa deductibilă devine exigibilă. (2) În măsura în care bunurile și serviciile sunt utilizate în scopul operațiunilor taxabile ale unei persoane impozabile, persoana impozabilă are dreptul de a deduce din valoarea taxei pe care are obligația de a o plăti: (a) [TVA-ul datorat sau achitat] în statul membru în cauză pentru bunurile care îi sunt sau care urmează a-i fi livrate sau pentru serviciile care îi sunt sau urmează a-i fi prestate de o altă persoană impozabilă; […] (3) Statele membre pot de asemenea acorda oricărei persoane impozabile dreptul la deducerea sau la rambursarea [TVA-ului] menționat […] la alineatul (2), în măsura în care bunurile și serviciile sunt utilizate în cadrul: (a) unor operațiuni legate de activitățile economice menționate la articolul 4 alineatul (2), desfășurate în altă țară, care ar îndeplini condițiile pentru deducerea impozitului dacă s-ar desfășura pe teritoriul statului membru; […]”
7

NC este întemeiată pe sistemul armonizat mondial de descriere și codificare a mărfurilor (denumit în continuare „SA”) elaborat de Consiliul de Cooperare Vamală, care a devenit ulterior Organizația Mondială a Vămilor, și instituit prin convenția internațională încheiată la Bruxelles la 14 iunie 1983 și aprobată în numele Comunității Economice Europene prin Decizia 87/369/CEE a Consiliului din (JO L 198, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 3, p. 199). Capitolul 84 din notele explicative la NC face trimitere, în ceea ce privește ventilatoarele, la aparatele descrise în notele explicative la SA care au următorul cuprins: „B. — Ventilatoare Aceste aparate, care pot sau nu pot să fie prevăzute cu un motor încorporat, sunt destinate fie să debiteze un flux regulat de aer sau de alt gaz la o presiune relativ mică, fie să asigure mișcarea aerului în spații închise. Ventilatoarele de primul tip au părți componente rotative (elice, rotoare cu aripioare etc.) puse în rotație într-o carcasă sau într-o conductă înfășurătoare și care funcționează în felul anumitor compresoare rotative sau centrifuge; ele pot să lucreze la fel de bine fie pe refulare (de exemplu, ventilatoarele industriale pe refulare care echipează sufleriile pentru încercări aerodinamice), fie pe aspirație. Aparatele de al doilea tip sunt de construcție mai simplă și sunt constituite numai dintr-o elice pusă în mișcare în aer liber de un motor. Ventilatoarele sunt utilizate, de exemplu, pentru aerisirea puțurilor de mine, ventilarea localurilor, a navelor, a silozurilor etc., aspirația pulberilor, vaporilor, fumului, gazelor calde etc., uscarea diferitelor materiale (piele, hârtie, țesături, vopsele etc.), pentru creșterea sau regularizarea tirajului focarelor, prin suflare sau aspirare (tiraj forțat). Se clasifică, de asemenea, la această grupă ventilatoarele de apartament (ventilatoarele de masă, ventilatoarele de perete, ventilatoarele concepute pentru a fi încastrate în dispozitivele de închidere sau ferestre etc.); aceste aparate conțin adesea mecanisme oscilante sau basculante. Poziția exclude ventilatoarele prevăzute cu alte organe decât motorul sau carcasa lor (cicloane cu șicane, filtre, elemente de încălzire sau de răcire, schimbătoare de căldură etc.) dacă aceste organe le conferă caracterul de mașini mai complexe de la alte poziții, cum sunt aerotermele cu încălzire neelectrică (poziția 73.22), mașinile și aparatele pentru condiționarea aerului (poziția 84.15), aparatele pentru filtrare (poziția 84.21), răcitoarele de aer pentru tratamentul industrial al materialelor (poziția 84.19) sau împrospătarea aerului în localuri (poziția 84.79), aparatele electrice pentru încălzirea incintelor, prevăzute cu un ventilator (poziția 85.16) etc.” [traducere neoficială]
7

Directiva 2003/48/CE a Consiliului din 3 iunie 2003 privind impozitarea veniturilor din economii sub forma plăților de dobânzi (JO L 157, p. 38, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 64) are drept obiect, potrivit articolului 1 alineatul (1), să permită ca veniturile din economii sub forma plății unor dobânzi efectuate într-un stat membru în folosul unor beneficiari reali, persoane fizice, rezidenți fiscali ai altui stat membru, să fie efectiv impozitate în conformitate cu legislația din cel de al doilea stat membru.
8

Articolul 11 din Regulamentul nr. 320/2006 prevede: „(1) Întreprinderile care dețin o cotă plătesc, pentru un an de comercializare și pentru o tonă de cotă, un cuantum temporar […]. Cotele eliminate de o întreprindere la începutul unui an de comercializare în conformitate cu articolul 3 alineatul (1) nu fac obiectul plății cuantumului temporar […] pentru respectivul an de comercializare și nici pentru anii următori de comercializare. (2) Cuantumul temporar […] pentru zahăr […] este stabilit la: — 126,40 EUR pe tonă de cotă pentru anul de comercializare 2006-2007; — 173,8 EUR pe tonă de cotă pentru anul de comercializare 2007-2008; — 113,3 EUR pe tonă de cotă pentru anul de comercializare 2008-2009. […] (3) Statele membre trebuie să plătească Comunității cuantumul temporar […] pe care urmează să îl perceapă în teritoriile lor respective. […] (5) Toate cuantumurile temporare […] destinate a fi plătite în conformitate cu alineatul (3) sunt atribuite de statul membru întreprinderilor stabilite pe teritoriul său în funcție de cota atribuită în cursul anului de comercializare respectiv. […]”
6.

Monitoarele video, care sunt receptoare legate direct prin cabluri coaxiale la camera video sau la un magnetoscop și în care au fost desființate toate circuitele de radiofrecvență, se prezintă ca aparate de folosință profesională utilizate în centrele de control ale stațiilor de televiziune sau în televiziunea cu circuit închis (aeroporturi, gări, siderurgie, chirurgie etc.). În principal, aceste aparate sunt constituite din dispozitive ce realizează crearea și devierea unui punct luminos pe un ecran, în sincronism cu semnalele de la sursă și cu unul sau cu mai multe amplificatoare video ce permit să varieze intensitatea punctului luminos. Ele pot avea intrările roșu (R), verde (G) și albastru (B) separate sau codificate în oricare dintre sisteme (NTSC, SECAM, PAL, D-MAC sau altele). Pentru receptarea semnalelor codate, monitorul trebuie să fie echipat pentru decodarea (separarea) semnalelor R, G și B. Mijlocul utilizat de obicei pentru formarea imaginii este tubul catodic cu vedere directă sau proiectorul cu trei tuburi catodice, dar există monitoare ce folosesc alte mijloace pentru a ajunge la același obiectiv (de exemplu, ecran cu cristale lichide, raze luminoase deviate pe o peliculă de ulei). Aceste monitoare pot fi cu tub catodic sau sub formă de ecrane plate, cu cristale lichide, cu diodă emițătoare de lumină (LED), cu plasmă etc.
25

Este în special obligația fiecărui stat membru de a organiza, cu respectarea dreptului comunitar, propriul sistem de impozitare a beneficiilor distribuite și de a defini, în acest cadru, baza impozabilă, precum și cota de impozitare care se aplică acționarului beneficiar (a se vedea în special Hotărârea Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, citată anterior, punctul 50, Hotărârea din 12 decembrie 2006, Test Claimants in the FII Group Litigation, C-446/04, Rec., p. I-11753, punctul 47, și Hotărârea din , Orange European Smallcap Fund, C-194/06, Rep., p. I-3747, punctul 30).
56

Or, un stat membru nu se poate întemeia în acest mod pe un punct de vedere al unei părți a opiniei publice pentru a pune sub semnul întrebării o măsură de armonizare adoptată de către instituțiile comunitare (a se vedea Hotărârea Compassion in World Farming, citată anterior, punctul 67). Astfel cum a amintit Curtea într-o cauză având ca obiect chiar Directiva 2001/18, un stat membru nu se poate prevala de dificultățile de aplicare apărute în stadiul executării unui act comunitar, nici chiar de dificultățile legate de rezistența unor particulari, pentru justificarea nerespectării obligațiilor și a termenelor care rezultă din normele de drept comunitar (a se vedea Hotărârea din 9 decembrie 2008, Comisia/Franța, C-121/07, Rep., p. I-9159, punctul 72).
17

Potrivit articolului 2 alineatele 1-5 din Decretul legislativ nr. 80/92: „1. Plata efectuată de Fond […] conform articolului 1 privește creanțele salariale, altele decât cele care corespund indemnizației de încetare a raportului de muncă, referitoare la ultimele trei luni ale raportului de muncă care se situează înăuntrul unei perioade de 12 luni care precedă: a) data deciziei de deschidere a uneia dintre procedurile menționate la articolul 1 alineatul 1; b) data începerii executării silite; c) data deciziei de lichidare sau de încetare a administrării provizorii ori de autorizare a continuării administrării întreprinderii pentru lucrătorii care au continuat să își exercite activitatea profesională sau data de încetare a raportului de muncă, în cazul în care aceasta a intervenit în timpul continuării activității întreprinderii. 2. Plata efectuată de Fond în sensul alineatului 1 nu poate depăși o sumă egală cu de trei ori plafonul indemnizației de șomaj excepționale, după deducerea reținerilor pentru securitatea socială. 3. Obținerea sumelor plătite de Fond în temeiul prezentului articol este reglementată de dispozițiile alineatelor 2, 3, 4, 5, ale alineatului 7 prima teză și ale alineatului 10 ale articolului 2 din Legea nr. 297 din 29 mai 1982. Sumele plătite de Fond sunt reglementate de dispozițiile articolului 2 alineatul 7 a doua teză din legea menționată. 4. Plata menționată la alineatul 1 al prezentului articol nu poate fi cumulată, până la obținerea sumelor vizate: a) cu indemnizația de șomaj excepțională încasată în perioada de 12 luni prevăzută la alineatul 1; b) cu sumele plătite lucrătorului în perioada de trei luni prevăzută la alineatul 1; c) cu indemnizația de mobilitate recunoscută în temeiul Legii nr. 223 din 23 iulie 1991, în cursul celor trei luni de după încetarea raportului de muncă. 5. Termenul de prescripție a dreptului la prestația menționată la alineatul 1 este de un an. Dobânzile și efectele deprecierii monetare se calculează începând de la data introducerii cererii”.
1)

Republica Italiană nu şi‑a respectat, în domeniul restituirii taxei pe valoarea adăugată unei persoane impozabile care are reşedinţa în alt stat membru sau într‑o ţară terţă, dar care are o unitate fixă în statul membru vizat, obligaţiile care îi revin în temeiul articolului 1 din A opta directivă 79/1072/CEE a Consiliului din 6 decembrie 1979 privind armonizarea legislaţiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul ţării şi al articolului 1 din A treisprezecea Directivă 86/560/CEE a Consiliului din 17 noiembrie 1986 privind armonizarea legislaţiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul Comunităţii, prin obligarea unei persoane impozabile stabilite în alt stat membru sau într‑o ţară terţă, dar care are o unitate fixă în Italia şi care, în cursul perioadei în cauză, a efectuat livrări de bunuri sau prestări de servicii în Italia, să solicite restituirea taxei pe valoarea adăugată achitate în amonte conform procedurilor prevăzute de directivele menţionate, mai degrabă decât deducerea acesteia, atunci când achiziţia pentru care se solicită restituirea taxei nu este efectuată prin intermediul acestei unităţi fixe, ci direct de către sediul principal al acestei persoane impozabile.
11

Regulamentul (CE) nr. 319/2009 al Consiliului din 16 aprilie 2009 de precizare a domeniului de aplicare a taxelor antidumping definitive instituite prin Regulamentul (CE) nr. 85/2006 (JO L 101, p. 1) a înlocuit articolul 1 alineatul (1) din acest din urmă regulament cu următorul text: „(1) Se instituie o taxă antidumping definitivă la importurile de somon de crescătorie (altul decât somonul sălbatic) în fileuri sau nu, proaspăt, refrigerat sau congelat, încadrat la codurile NC ex 03021200, ex 03031100, ex 03031900, ex 03032200, ex 03041013 și ex 03042013 (denumit în continuare «somon de crescătorie»), originar din Norvegia. Coloanele vertebrale de somon, alcătuite din oase de pește acoperite parțial cu carne, fiind un subprodus comestibil al industriei pescuitului, încadrat la codurile NC ex 03021200, ex 03031100, ex 03031900, ex 03032200, nu intră sub incidența taxei antidumping definitive, în condițiile în care carnea atașată pe coloana vertebrală nu reprezintă mai mult de 40% din greutatea coloanei vertebrale a somonului.”
12

Articolul 60 alineatul (1) din regulamentul menționat prevede: „În sensul prezentului regulament, o societate sau altă persoană juridică are domiciliul în locul unde aceasta are: (a) sediul statutar sau (b) administrația centrală sau (c) centrul de afaceri.”
24

În aceste condiții, Landesgericht Feldkirch a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare: „1) Trimiterea la articolul 9 alineatul (1) litera (b) din [Regulamentul nr. 44/2001], cuprinsă în articolul 11 alineatul (2) din regulamentul menționat, trebuie interpretată în sensul că un organism de asigurări sociale, căruia i-au fost transferate prin lege (articolul 332 din ASVG) drepturile părții direct vătămate, poate introduce o acțiune directă împotriva asigurătorului la instanța dintr-un stat membru în care acesta are sediul, în măsura în care o astfel de acțiune este admisibilă, iar asigurătorul are sediul pe teritoriul unui stat membru? 2) În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: Această competență există și în situația în care, la momentul introducerii acțiunii, partea direct vătămată nu are domiciliul sau reședința obișnuită în statul membru în care are sediul organismul de asigurări sociale?”
21

La 27 iunie și la 7 iulie 1995, GW GmbH, ulterior reclamanta din acțiunea principală, a dobândit toate părțile sociale ale Wellcome GmbH (denumită în continuare „W GmbH”). Societățile care au cesionat părțile respective sunt GG Ltd, care deținea 99,98% din capitalul societății W GmbH, precum și Burroughs Wellcome Ltd, societatea-mamă a GG Ltd, care deținea 0,02% din acesta.