ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Cauza T-234/06

Giampietro Torresan

împotriva

Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

„Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală CANNABIS — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenite articolul 7 alineatul (1) litera (c) și articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”

Hotărârea Tribunalului (Camera a doua) din 19 noiembrie 2009 II ‐ 4187

Sumarul hotărârii

Marcă comunitară – Renunțare, decădere și nulitate – Cauze de nulitate absolută – Înregistrare contrară articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94

[Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, art. 7 alin. (1) lit. (c) și art. 51 alin.(1) lit. (a)]

Marca CANNABIS nu ar fi trebuit să fie înregistrată ca marcă comunitară pentru „bere” și „vin, băuturi spirtoase, lichioruri, băuturi spumante, vinuri spumante, șampanie”, care fac parte din clasa 32 și, respectiv, din clasa 33 în sensul Aranjamentului de la Nisa, în temeiul existenței motivului absolut de refuz vizat la articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 privind marca comunitară.

Semnul verbal CANNABIS constituie în sine, pentru consumatori, o indicație simplă și directă a unuia dintre posibilele ingrediente ale produselor pentru care a fost înregistrată marca. Pentru acest motiv, semnul verbal CANNABIS depășește cu mult domeniul sugestiei și ține de domeniul descrierii. Prin urmare, semnul menționat trebuie considerat descriptiv, iar nu sugestiv sau aluziv.

Simplul termen „cannabis” utilizat ca marcă va putea fi considerat descriptiv dacă face trimitere, în mod efectiv sau potențial, la una dintre caracteristicile produsului, și anume unul dintre ingredientele care pot fi utilizate la fabricarea băuturilor în cauză. Având în vedere oferta de băuturi care conțin cânepă existente deja pe piață, semnul CANNABIS poate desemna din acest moment unul dintre ingredientele utilizate la fabricarea produselor pentru care a fost înregistrată marca.

Pe de altă parte, faptul că un termen are mai multe sensuri nu are nicio importanță pentru a stabili caracterul său descriptiv. Astfel, faptul că termenul „cannabis” poate avea trei accepțiuni diferite nu poate juca niciun rol în ceea ce privește stabilirea caracterului său descriptiv. Pentru ca articolul 7 alineatul (1) litera (c) din regulamentul menționat să fie aplicabil, este suficient să existe un raport direct și concret între unul dintre sensuri și produsele în cauză.

Rezultă că semnul CANNABIS face trimitere la planta de canabis, bine cunoscută publicului ca urmare a mediatizării sale, care este prezentă în procesul de fabricație al anumitor alimente și al anumitor băuturi. Consumatorul mediu va stabili, așadar, imediat și fără nicio reflecție suplimentară, o legătură între semnul în cauză și caracteristicile produselor pentru care a fost înregistrată marca, ceea ce face ca semnul să fie descriptiv.

(a se vedea punctele 34 și 36-38)
Keywords

Subject of the case

Dizpozitiv



Keywords

Procedură — Excepție de litispendență — Identitate de părți, de obiect și de motive din două acțiuni — Inadmisibilitatea celei de a doua acțiuni (a se vedea punctul 29)

2. Concurență — Amenzi — Cuantum — Stabilire — Puterea de apreciere a Comisiei — Limite — Respectarea principiului egalității de tratament [Regulamentul nr. 17 al Consiliului, art. 15 alin. (2)] (a se vedea punctele 40-42)

3. Concurență — Amenzi — Cuantum — Stabilire — Criterii — Durata încălcării — Încălcări de lungă durată — Majorare cu 10 % din cuantumul de pornire pe an — Puterea de apreciere a Comisiei [Regulamentul nr. 17 al Consiliului, art. 15 alin. (2); Comunicarea Comisiei 98/C 9/03, punctul 1 B] (a se vedea punctele 57 și 58)

Subject of the case

Obiectul

Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2006) 4180 a Comisiei din 20 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul SEE (cazul COMP/F‑1/38.121 – Racorduri), precum și, cu titlu subsidiar, cerere de reducere a amenzii aplicate reclamantelor în decizia menționată

Dizpozitiv

Dispozitivul

1) Respinge acțiunea.

2) Obligă IMI plc, IMI Kynoch Ltd, Yorkshire Fittings Ltd, VSH Italia Srl, Comap SA și Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.
Keywords

Subject of the case

Dizpozitiv



Keywords

Concurență — Procedură administrativă — Respectarea dreptului la apărare — Acces la dosar — Întindere — Lipsa comunicării unui document incriminator — Efecte care variază în funcție de importanța documentului, în raport cu sarcina probei care revine Comisiei (a se vedea punctele 30-32)

2. Concurență — Înțelegeri — Probă — Gradul de precizie necesar al elementelor de probă reținute de Comisie [art. 81 alin. (1) CE] (a se vedea punctele 47-49)

3. Concurență — Înțelegeri — Acorduri între întreprinderi — Probă — Declarație a unei întreprinderi în cauză, contestată de alte întreprinderi participante la aceeași înțelegere — Valoare probantă — Apreciere [art. 81 alin. (1) CE] (a se vedea punctul 50)

4. Concurență — Procedură administrativă — Decizia Comisiei de constatare a unei încălcări — Obligația Comisiei de a face dovada încălcării și a duratei acesteia — Întinderea sarcinii probei [art. 81 alin. (1) CE] (a se vedea punctul 51)

5. Concurență — Înțelegeri — Participarea unei întreprinderi la inițiative anticoncurențiale — Caracter suficient, pentru angajarea răspunderii întreprinderii, al unei aprobări tacite fără distanțare publică [art. 81 alin. (1) CE] (a se vedea punctele 86-88)

6. Concurență — Amenzi — Cuantum — Stabilire — Criterii — Gravitatea încălcării — Circumstanțe atenuante — Rol pasiv sau imitativ al întreprinderii — Criterii de apreciere (Comunicarea 98/C 9/03 a Comisiei) (a se vedea punctele 98 și 99)

Subject of the case

Obiectul

Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2006) 4180 a Comisiei din 20 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F‑1/38.121 – Fitinguri), precum și, cu titlu subsidiar, cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantelor în decizia menționată

Dizpozitiv

Dispozitivul

1) Anulează articolul 1 din Decizia C(2006) 4180 a Comisiei din 20 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F‑1/38.121 – Fitinguri) în măsura în care acesta se referă la perioada cuprinsă între 30 iulie 1996 și 31 iulie 1997 ca temei al participării Kaimer GmbH & Co. Holding KG și a Sanha Kaimer GmbH & Co. KG și la perioada cuprinsă între 1 ianuarie 1998 și 14 iulie 1999 ca temei al participării Sanha Italia Srl.

2) Stabilește cuantumul amenzii aplicate Kaimer la 7,15 milioane de euro, din care în solidar cu Sanha Kaimer un cuantum de 7,15 milioane de euro, iar în solidar cu Sanha Italia un cuantum de 6,325 milioane de euro.

3) Respinge în rest acțiunea.

4) Kaimer, Sanha Kaimer și Sanha Italia suportă propriile cheltuieli de judecată și 50 % din cheltuielile de judecată ale Comisiei Europene.

5) Comisia suportă 50 % din propriile cheltuieli de judecată.
1)

Anulează Regulamentul (CE) nr. 85/2006 al Consiliului din 17 ianuarie 2006 de instituire a dreptului antidumping definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit la importul de somon de crescătorie originar din Norvegia în măsura în care privește Marine Harvest Norway AS, succesor în drepturi al Fjord Seafood Norway AS, pentru taxele antidumping aplicate importurilor care provin de la aceasta din urmă până la 18 septembrie 2007 și Alsaker Fjordbruk AS.
1)

Anulează Regulamentul (CE) nr. 85/2006 al Consiliului din 17 ianuarie 2006 de instituire a dreptului antidumping definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit la importul de somon de crescătorie originar din Norvegia, în măsura în care se referă la Fiskeri og Havbruksnæringens Landsforening, la Norske Sjømatbedrifters Landsforening, la Salmar Farming AS, la Hydroteck AS, la Hallvard Lerøy AS și la Lerøy Midnor AS.
77

Pe de altă parte, în afara faptului că este irelevant, argumentul Comisiei potrivit căruia greutatea specifică nu depinde de soi nu este convingător. Se impune să se constate mai întâi că, în această privință, Comisia se limitează la o simplă afirmație nesusținută prin probe și că argumentul nu pare a fi așadar de natură să poată contrazice elementele și studiile invocate de reclamantă. Astfel, nu este întemeiată afirmația Comisiei potrivit căreia tabelul prezentat de reclamantă (anexa A.12 la cererea introductivă), care indică media greutății specifice a porumbului recoltat în Ungaria între 2001 și 2006, ar arată că greutatea specifică a unei recolte depinde în principal de condițiile climaterice, întrucât aceasta ar varia de la an la an, fără a fi existat o modificare semnificativă a soiurilor de porumb semănate. Într-adevăr, potrivit acestui tabel, greutatea specifică medie a variat de la 70,90 la 73,22 kg/hl și din documentația prezentată de reclamantă (anexa A.6 la cererea introductivă) reiese că soiul cunoscut sub denumirea „dinte-de-cal”, cultivat în principal în Ungaria, produce un porumb cu o greutate specifică cuprinsă între 68 și 74 kg/hl, în timp ce alte soiuri ating o greutate specifică mai mare (74-82 kg pentru soiul Keményszemű și 72-79 kg pentru soiul Puhaszemű). În continuare, Comisia a admis, atât în înscrisurile sale, cât și în cursul ședinței, că soiul poate influența, într-o anumită măsură, greutatea specifică finală a recoltei. În final, Comisia susține că greutatea specifică a porumbului este un parametru deschis care depinde de numeroși factori, dintre care cel principal este clima din anul respectiv, ceilalți factori fiind calitatea solului și mai ales administrarea culturilor (data semănatului, calitatea culturii, condițiile de irigare, data recoltei etc.). Or, cu excepția climei, toți ceilalți factori menționați ar fi putut fi luați în considerare de către producătorii vizați pentru a produce un porumb cu o greutate specifică mai mare, dacă aceștia ar fi fost informați în timp util cu privire la măsurile preconizate.
31

În plus, trebuie amintit că, în ceea ce privește aplicarea articolului 3 alineatul (1) litera (c) din Prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO 1989, L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92), al cărui text este identic cu acela al articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94, Curtea a considerat că aceasta nu depinde de existența unei cerințe de disponibilitate concrete, actuale și serioase [Hotărârea Curții din 4 mai 1999, Windsurfing Chiemsee, C-108/97, și Hotărârea Curții C-109/97, Rec., p. I-2779, punctul 35, Hotărârea Tribunalului din 20 martie 2002, DaimlerChrysler/OAPI (CARCARD), T-356/00, Rec., p. II-1963, punctul 27]. Pentru aplicarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) menționat, trebuie să se analizeze, pe baza semnificației pertinente a semnului verbal în cauză, doar dacă există, din punctul de vedere al publicului interesat, o legătură suficient de directă și de concretă între semn și produsele sau serviciile pentru care se solicită înregistrarea [a se vedea Hotărârea Tribunalului din 20 iulie 2004, Lissotschenko și Hentze/OAPI (LIMO), T-311/02, Rec., p. II-2957, punctul 30 și jurisprudența citată].
177

Totuși, Comisia subliniază în mod întemeiat că Siegwerk este singurul dintre cei 10 clienți care au răspuns la chestionarul pentru clienți care a indicat probleme legate de disponibilitatea materiilor prime. Niciun alt client, nici măcar Flint și Sun, nu a invocat, în cursul procedurii administrative, asemenea dificultăți. La fel, niciunul dintre cei treisprezece concurenți ai părților la concentrare care au răspuns la chestionarul pentru concurenți nu a avansat asemenea probleme referitoare la rășina brută de ulei de tal sau la rășina de colofoniu, deși Comisia formulase întrebări privind utilizarea capacităților pentru producția de rășini hibride (care se compun din rășini de hidrocarburi și din rășini pe bază de ulei de tal sau de rășină de colofoniu) și referitoare la dificultățile la intrarea, în special, pe piața rășinilor pe bază de colofoniu (întrebările 39 și 40 din chestionarul pentru concurenți). Într-adevăr, singura indicație în acest sens emană de la Cray Valley, care a afirmat că „accesul limitat la materiile prime puțin costisitoare (în particular la hidrocarburi)” era un obstacol pentru noii veniți de pe piață. În particular, Arizona nu a menționat nicio dificultate în această privință. Or, producătorii de rășini pe bază de colofoniu sunt cel mai bine plasați pentru a detecta problemele de aprovizionare privind materiile prime. În plus, intervenientele subliniază, de asemenea, că, în ciuda unui recul temporar pronunțat al ofertei în raport cu cererea, era totuși posibil să se procure rășina de colofoniu la prețul pieței.
16

La 1 iulie 2003, Comisia a adresat o comunicare a obiecțiilor suplimentară către reclamantă și De Beers, în care aprecia că acordul notificat era, de asemenea, susceptibil de a constitui un acord anticoncurențial interzis de articolul 53 alineatul (1) din Acordul privind Spațiul Economic European (SEE) și care nu poate fi exceptat în temeiul articolului 53 alineatul (3) din Acordul SEE. În aceeași zi, a adresat o comunicare a obiecțiilor suplimentară distinctă către De Beers, conform căreia acordul notificat era, de asemenea, susceptibil de a constitui un abuz de poziție dominantă interzis de articolul 54 din Acordul SEE.
78

Astfel, articolul 6 ter alineatul 1) litera c) teza a doua care se referă la o astfel de legătură nu privește decât emblemele și alte semne ale organizațiilor internaționale interguvernamentale menționate la același alineat la litera b), și nu emblemele și alte semne de stat menționate la același alineat la litera a). „[A]ceste dispoziții”, de care amintește articolul 6 ter alineatul 1) litera c) teza a doua, sunt, în mod evident, dispozițiile evocate la același alineat 1) litera c) prima teză, respectiv „dispozițiile de sub litera b)” referitoare la emblemele organizațiilor internaționale. Această interpretare se confirmă prin trimiterile făcute în două rânduri la „organizația” în cauză în cuprinsul aceluiași alineat 1) litera c) a doua teză.
42

În ultimul rând, în ceea ce privește susținerea de către reclamantă a încrederii sale legitime în faptul că existența calității sale procesuale fusese stabilită în mod suficient anterior ședinței, trebuie remarcat că reclamanta a invocat acest argument pentru prima dată în ședința de la Tribunal. Or, decizia de suspendare din 27 iunie 2005, invocată de reclamantă în susținerea încrederii sale legitime, a fost adoptată ca răspuns la cererea intervenientei de înlăturare a efectului suspensiv al recursului formulat de reclamantă împotriva deciziei de acordare. Trebuie subliniat că decizia nu îi aparține camerei de recurs, ci unui comitet distinct, competent să adopte decizii de înlăturare a efectului suspensiv al recursurilor, care, pe de altă parte, nu era format din aceleași persoane întrunite în camera de recurs. În plus, acest comitet a constatat la punctul 10 din decizie că, în acel stadiu al procedurii, era dificil de apreciat temeinicia recursului reclamantei în fața camerei de recurs, în special pentru că intervenienta nu depusese încă memoriul său în intervenție. Comitetul a arătat în continuare că, fără a aduce atingere poziției finale a OCSP, nu a decis totuși în acel stadiu că recursul era vădit nefondat. Rezultă că acest comitet nici nu a făcut o apreciere specifică cu privire la admisibilitatea recursului reclamantei, nici nu a menționat o astfel de decizie a camerei de recurs. În plus, acesta și-a prezentat considerațiile sub rezerva deciziei finale. În aceste împrejurări, trebuie apreciat că această decizie nu putea să confere reclamantei o încredere legitimă în stabilirea calității sale procesuale în fața camerei de recurs. În consecință, acest argument trebuie respins.
39

În plus, în ceea ce privește decizia comisiei administrative a OMPI, este necesar să se precizeze că aceasta nu a abordat decât problema eventualului transfer către France Télécom al numelor de domeniu „pagesjaunes.com” și „pagesjaunes.net”, iar nu problema riscului de confuzie între „pagesjaunes.com” și LES PAGES JAUNES, astfel încât această decizie nu are incidență asupra prezentei proceduri. În plus, OMPI nu s-a pronunțat nici cu privire la validitatea mărcii anterioare.
17

Pe plan vizual, reclamanta atrage atenția că marca solicitată conține elemente diferite de marca anterioară CASTELLUCA. În primul rând, aceasta subliniază că prezența literelor „a”, „n” și „i” în marca solicitată și a literelor „u”, „c” și „a” în marca anterioară și, în al doilea rând, faptul că marca solicitată, spre deosebire de aceasta din urmă, este o marcă figurativă, constând în cuvântul „castellani” subliniat cu două linii orizontale care are în centru o coroană ornată cu turnuri, pe de o parte, și plasat sub un blazon reprezentând un castel cu două turnuri, deasupra cărora este situată o coroană cu două ramuri de palmier și o cruce romană în mijloc, pe de altă parte. Reclamanta consideră că acest element figurativ are caracter distinctiv ridicat, spre deosebire de prefixul mărcilor în conflict, care este lipsit de caracter distinctiv pentru produsele desemnate.
30

În speță, reclamanta solicitase înregistrarea mărcii în litigiu pentru patru categorii de produse, și anume produsele denumite „patiserie și cofetărie, produse din ciocolată, dulciuri”. Restrângerea prezentată în concluziile subsidiare ale reclamantei nu are în vedere retragerea uneia sau a mai multora dintre aceste patru categorii din lista de produse revendicate pentru marca în litigiu, ci vizează modificarea descrierii ansamblului categoriilor de produse în cauză, adăugând precizarea că produsele cuprinse în aceste categorii nu trebuie să fie prezentate sub formă de bile de marțipan și de praline învelite în ciocolată, denumite, în germană, „Mozartkugeln” (bile Mozart). Or, astfel cum s-a arătat mai sus, admiterea concluziilor menționate în stadiul acțiunii în fața Tribunalului ar echivala cu o modificare interzisă a obiectului litigiului (a se vedea în acest sens Hotărârea TEK, punctul 25 de mai sus, punctul 27).
8

Autoritățile elene și-au prezentat Comisiei observațiile prin scrisoarea din 20 noiembrie 2003. Potrivit acestei scrisori, prejudiciul real determinat de anularea a șapte zboruri dus-întors planificate pentru perioada 11-14 septembrie 2001 cu destinația New York, Tel-Aviv (Israel), Toronto via Montreal (Canada) și Boston (Statele Unite) se ridica la 1921203,20 euro. Această cifră nu ar include pierderile înregistrate ca urmare a anulării biletelor pentru alte zboruri pentru care zborurile anulate serveau drept corespondență. În legătură cu cheltuielile legate de zborul care a aterizat la 11 septembrie la Halifax în loc de Toronto, autoritățile elene au prezentat o evaluare potrivit căreia acestea s-ar ridica la 38056 de euro. În ceea ce privește cheltuielile legate de întoarcerea din drum a zborului din 11 septembrie 2001 cu destinația New York, autoritățile elene le-au reevaluat la 3421 de euro. În ceea ce privește anularea a trei zboruri dus-întors cu destinația New-York și Toronto via Montreal la 15 și 16 septembrie 2001, autoritățile elene au subliniat că pagubele cauzate erau direct legate de închiderea spațiului aerian între 11 și 14 septembrie și că se ridicau la 977257 de euro. În ceea ce privește „ferry flights”, autoritățile elene au precizat că era vorba despre un zbor cu destinația New York efectuat la 18 septembrie 2001 și despre două zboruri cu destinația Toronto, via Montreal, efectuate la 20 și 26 septembrie 2001. Prejudiciul determinat de caracterul extraordinar al acestor zboruri, care ar fi condus la lipsa de pasageri pentru zborurile de întoarcere la Atena, s-ar fi ridicat la 487312,17 euro. Potrivit autorităților elene, acest prejudiciu ar trebui considerat direct legat de evenimentele de la 11 septembrie 2001.
49

În ceea ce privește comparația dintre vinurile desemnate de marca solicitată și berea, ale și porter la care se referă marca sa MEZZO, reclamanta apreciază că, în primul rând, este vorba de produse de aceeași natură: băuturi alcoolice. În al doilea rând, ar fi vorba de produse având aceeași destinație: consumul uman. În al treilea rând, ar fi vorba de produse utilizate de consumatori în mod similar: la masă sau ca aperitiv. În al patrulea rând, ar fi vorba de produse care se adresează aceluiași public: consumatorii finali. În al cincilea rând, ar fi vorba de produse comercializate sub aceeași formă: în sticle. În al șaselea rând, ar fi vorba de produse distribuite prin aceleași canale: baruri, restaurante, supermagazine, hipermarketuri etc.; ar fi normal să fie dispuse unele lângă altele în aceste spații comerciale și să apără unele lângă altele în meniurile restaurantelor etc. În al șaptelea rând, publicitatea acestor produse ar fi asigurată prin aceleași mijloace: televiziune, radio, reviste etc. În al optulea rând, ar fi vorba de produse care sunt concurente într-o anumită măsură: consumatorul ar putea alege să bea vin sau bere la masă, ca aperitiv etc.
99

Numai cel de al treilea înscris furnizat de reclamantă, o scrisoare de la DOK ING, datată 1 decembrie 2006 și adresată reclamantei, se referă la acțiunile în justiție. Această scrisoare este redactată după cum urmează: „În ceea ce privește licitația menționată mai sus și anularea sa ulterioară de către autoritatea contractantă, vă autorizăm prin prezenta, în calitate de prim investitor al întreprinderii comune, să dați mandat avocatului dumneavoastră pentru a introduce și în numele nostru o acțiune în justiție împotriva [AER] pentru prejudiciul cauzat prin anularea licitației.” („With reference to the above tender and the subsequent cancellation by the Contracting Authority, we her[e]by authorize you as the Joint Venture Leader, to instruct your lawyer to take legal action against the European Agency for Reconstruction, for damages caused by the tender cancellation, also on our behalf.”)
6

La 14 octombrie 2002, intervenienta Venticinque Ltd a depus o cerere de declarare a nulității cu privire la ansamblul serviciilor protejate prin înregistrarea comunitară, în conformitate cu articolul 52 alineatul (1) litera (a) și cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94. Această cerere era întemeiată pe existența unui risc de confuzie între marca comunitară și marca verbală anterioară THE O STORE, care fusese înregistrată în Franța la sub numărul 3 073 591 pentru următoarele produse cuprinse în clasele 18 și 25 ale clasificării de la Nisa: — clasa 18: „Piele și imitații de piele și produse din aceste materiale neincluse în alte clase, și anume valize, casete pentru articole de toaletă vândute goale, poșete de seară, poșete, saci de sport cu utilizări multiple, portofele cu lanț, portofele cu fermoar, portofele din fetru, port-documente și portmonee; piei de animale, piei; geamantane și saci de voiaj; umbrele și bastoane; bice, harnașamente și articole de șelărie”; — clasa 25: „Articole de îmbrăcăminte, și anume costume, cămăși de seară, pantaloni, veste, veste sport, pulovere, fuste, cămăși de damă, veste de lână, jachete tricotate, pardesie, mantouri, pelerine, costume de sport, bluzoane, impermeabile, ținute de seară, fracuri, eșarfe, șaluri, fulare, cravate, mănuși, haine de blană, mantouri de blană, fulare de blană, bermude, tricouri, bluze, rochii de noapte, capoate, pareo, pijamale, cămăși de noapte, halate de baie, ciorapi, șosete, jupoane, costume de baie, lenjerie intimă, sutiene și maiouri; articole pentru acoperirea capului și încălțăminte”;