RO
Repertor iuljur isprudenței
ECLI:EU:F:2011 :9 1HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI FUNCȚIEI PU BLICE
(Camera a d oua)
8 februarie 2011
Cauza F-95/09
Carina Sk areby
împotriva
Comisiei Europene
„Funcție publică — Funcționari — Hărțuire morală din partea superiorului ierarhic — Articolele 12a 
și 24 di n statut — Cerere de asistență — Termen rezonabil — Punct de plecare — Durată”
Obiectul:Acțiune formulată în temeiul articolelor 236 C E și 152 E A prin care doamna Skareby 
solicită în esență anularea deciziei Comisiei din 4 martie 2009 p rin care aceasta a r efuzat 
să inițieze o a nchetă administrativă referitoare la pretinse fapte de hărțuire morală al căror 
autor ar f i fost unul dintre foștii săi superiori ierarhici
Decizia: Anulează decizia C omisiei din 4 martie 2009 p rin care aceasta a r efuzat să inițieze o 
anchetă ad ministrativă referitoare la pretinse fapte de hărțuire morală al căror autor ar f i 
fost unul dintre foștii superiori ierarhici ai r eclamantei. Comisia suportă toate cheltuielile 
de judecată.
Sumarul hotărârii
1. Funcționari — Acțiune — Interesul de a e xercita acțiunea
(Statutul funcționarilor, art. 91)
2. Funcționari — Obligația de a sistență care incumbă administrației — Executare a a cesteia în 
materia hărțuirii mo rale — Formulare a u nei cereri de a sistență — Respectarea unui termen rezonabil
[Statutul funcționarilor, art. 12a, art. 24 și art. 90 a lin. (1)]
3. Funcționari — Obligația de a sistență care incumbă administrației — Executare a a cesteia în 
materia hărțuirii mo rale — Formulare a u nei cereri de a sistență — Punct de p lecare al termenului 
care trebuie respectat
(Statutul funcționarilor, art. 12a)
4. Funcționari — Obligația de a sistență care incumbă administrației — Executare a a cesteia în 
materia hărțuirii mo rale — Formulare a u nei cereri de a sistență — Respectarea unui t ermen 
rezonabil — Durata termenului
(Statutul Curții de J ustiție, art. 46; Statutul funcționarilor, art. 24)
2 ECLI:EU:F:2011 :9SUMAR—CAUZAF-95/09
SKAREBY/COMISIA
1. În ceea ce privește o c hestiune atât de gravă precum h ărțuirea m orală, trebuie să se ad mită că 
funcționarul care susține că a f ost victima unei hărțuiri m orale și care atacă în justiție refuzul 
instituției de a e xamina pe f ond o c erere de asistență își păstrează, în principiu, interesul legitim 
impus de jurisprudență ca condiție de ad misibilitate a u nei acțiuni, chiar da că nu solicită repararea 
prejudiciului care ar f i rezultat ca urmare a p retinsei hărțuiri ș i nici inițierea unei proceduri 
disciplinare împotriva presupusului autor ar h ărțuirii, iar h ărțuirea a î ncetat de mai m ulți ani.
O astfel de soluție se impune în primul rând ca urmare a g ravității practicii de hărțuire morală, care 
poate avea efecte extrem d e prejudiciabile asupra stării d e sănătate a u nei persoane. Persoana care se 
pretinde victimă a h ărțuirii m orale își me nține interesul de a e xercita acțiunea, indiferent dacă o a stfel 
de hărțuire continuă sau nu continuă să aibă loc sau da că persoana în cauză formulează sau are dreptul 
sau intenția de a f ormula alte cereri, cum ar f i cererile de despăgubiri, legate de hărțuirea morală. 
Eventuala recunoaștere de către ad ministrație a e xistenței unei hărțuiri m orale poate, în sine, să aibă 
un efect benefic în cadrul procesului terapeutic de refacere a pe rsoanei hărțuite.
(a se vedea punctele 23, 25 ș i 26)
Trimitere la:
Tribunalul Funcției Publice: 30 noiembrie 2009 ; Wenig/Comisia, F-80/08, punctul 35
2. Respectarea unui termen, care trebuie să fie „rezonabil”, este necesară în toate situațiile în care, în 
lipsa unor prevederi exprese, principiile securității juridice sau protecției încrederii legitime s e opun 
posibilității ca instituțiile Uniunii și persoanele fizice sau juridice să exercite acțiuni fără nicio limitare 
în timp, riscând astfel, printre altele, să pună în pe ricol stabilitatea situațiilor juridice existente.
În măsura în care printr-o cerere de asistență referitoare la o p retinsă hărțuire morală se urmărește să 
se constate existența unui comportament nelegal și culpabil al unui funcționar sau agent și în măsura 
în care nu este exclus ca un astfel de comportament, întrucât a f ost manifestat în cadrul exercitării 
funcțiilor presupusului autor al hărțuirii, să poată eve ntual angaja răspunderea instituției în cauză, 
cererea de asistență în cadrul căreia se invocă un astfel de comportament prezintă di n punct de 
vedere juridic o a semănare cu cererea de despăgubiri adr esată ad ministrației de un funcționar în 
temeiul articolului 90 a lineatul (1) din statut. O r, în m ateria d espăgubirilor, jurisprudența impune 
respectarea unui termen, care trebuie să fie „rezonabil”. Tot astfel, trebuie să se ad mită și existența 
unui termen pe c are funcționarul trebuie să îl respecte pe ntru a i ntroduce o c erere de asistență în 
materia h ărțuirii m orale.
(a se vedea punctele 41, 43 ș i 44)
Trimitere la:
Tribunalul de Primă Instanță: 6 iulie 2004 , Huygens/Comisia, T-281/01, punctele 42 ș i 46-48; 5 octombrie 2004 , 
Eagle și alții/Comisia, T-144/02, punctele 57 și 66
Tribunalul Funcției Publice: 11 mai 2010 , Nanopoulos/Comisia, F-30/08, punctul 117, care face obiectul unui recurs 
aflat pe r olul Tribunalului Uniunii E uropene, cauza T -308/10 P; 9 iulie 2010 , M arcuccio/Comisia, F-91/09, 
punctul 32, care face obiectul unui recurs aflat pe r olul Tribunalului Uniunii Europene, cauza T-450/10 P
3. Potrivit articolului 12a alineatul (3) din statut, hărțuirea m orală se m anifestă sub forma unei 
conduite de lungă durată, repetate sau sistematice. Hărțuirea m orală constituie, așadar , o î ncălcare 
continuă prin definiție, care are în mod necesar o a numită durată și care, pentru a s e considera ca fiind 
comisă, presupune existența unor acte repetate sau sistematice. În plus, este posibil ca simptomele să 
nu apară decât după un anumit timp d e la comiterea primelor acte de hărțuire m orală sau de la
ECLI:EU:F:2011 :9 3SUMAR—CAUZAF-95/09
SKAREBY/COMISIA
 momentul la care victima a d evenit pe d eplin conștientă de efectul acestor acte, respectiva victimă 
având, de altfel, adesea nevoie de timp pe ntru a c onștientiza ce i s e întâmplă și a reuși să se desprindă 
de influența exercitată de hărțuitor.
Reiese astfel că, având în ve dere caracteristicile specifice ale hărțuirii m orale și cerința securității 
juridice, este ad ecvat să fie utilizate criterii exclusiv obiective și să se considere ca punct de plecare al 
termenului pentru formularea unei cereri de asistență în ceea ce privește hărțuirea morală momentul 
săvârșirii u ltimului act al presupusului autor al hărțuirii m orale sau, în orice caz, m omentul începând 
cu care presupusul autor nu m ai este în m ăsură să repete actele săvârșite împotriva victimei sale, și 
aceasta independent atât de cunoașterea sau de conștientizarea de către victimă a di feritelor acte de 
hărțuire m orală, cât și de actul în urma căruia conduita abuzivă a p resupusului autor al hărțuirii 
morale poate fi considerată „de lungă durată” sau „sistematică”, permițând constatarea existenței unei 
astfel de hărțuiri.
(a se vedea punctele 47 și 49)
4. Având în ve dere asemănarea care există din punct de vedere juridic între cererea de despăgubiri a 
funcționarilor și cererea de asistență bazată pe e xistența unei hărțuiri m orale și în lipsa oricărui motiv 
pertinent pentru a n u ține seama de elementul de comparație me nționat anterior, trebuie să se admită, 
în primul rând, că termenul pentru formularea unei cereri de asistență trebuie să fie rezonabil, în al 
doilea rând, că un termen de cinci ani, asemănător celui prevăzut la articolul 46 di n Statutul Curții de 
Justiție, trebuie considerat în principiu ca fiind rezonabil pe ntru a p utea informa în m od valabil 
administrația cu privire la un caz de hărțuire morală și a c ere asistența acesteia, solicitând în special 
inițierea u nei anchete ad ministrative î n a ceastă p rivință. A stfel, acest termen pe rmite atât 
administrației să își respecte pe d eplin o bligația d e solicitudine și obligațiile care decurg di n 
articolul 24 di n statut, ad optând eve ntual măsuri di n proprie inițiativă, cât și persoanei în cauză să 
dispună de timp s uficient pentru a s esiza instituția și a-și invoca pretențiile; acest termen pe rmite de 
asemenea luarea în considerare a p articularităților care caracterizează no țiunea de hărțuire morală, și 
anume f aptul că, pe d e o p arte, este posibil ca simptomele să nu apară decât după un anumit timp d e 
la comiterea primelor acte care constituie hărțuire morală și, pe d e altă parte, că victima are ad esea 
nevoie de timp pe ntru a c onștientiza ce i s e întâmplă și a r euși să se desprindă de influența exercitată 
de hărțuitor.
Cu toate acestea și prin analogie cu ceea ce este acceptat în m ateria a cțiunilor în despăgubire ale 
funcționarilor, termenul de cinci ani pe ntru a f ormula cererea de asistență în ceea ce privește 
hărțuirea morală nu poate fi considerat o r egulă rigidă și intangibilă. În special, chiar da că o c erere de 
asistență privind hărțuirea m orală formulată în interiorul termenului de cinci ani este în principiu 
admisibilă, situația ar p utea fi diferită în cazul unor circumstanțe speciale, care trebuie să fie apreciate 
în funcție de miza litigiului, de complexitatea cauzei și de comportamentul persoanei în cauză.
(a se vedea punctele 53 și 54)
Trimitere la:
Tribunalul Funcției Publice: 4 noiembrie 2008 , Marcuccio/Comisia, F-87/07, punctul 30