RO
Repertor iuljur isprudenței
ECLI:EU:F:2010 :11 1HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI FUNCȚIEI PU BLICE (Camera a t reia)
24 februarie 2010
Cauza F-89/08
P
împotriva
Parlamentului European
„Funcție publică — Agenți temp orari — Parlamentul European — Concediere — Pierderea încrederii”
Obiectul:Acțiune formulată în temeiul articolelor 236 CE și 152 EA, prin care reclamanta solicită, 
în primul rând, anularea deciziei Parlamentului European din 15 aprilie 2008 d e reziliere 
a contractului său de agent temp orar, în al doilea râ nd, reintegrarea sa cu efect 
retroactiv, în al treilea rând, plata salariului său începând de la 15 iulie 2008 , în al patrulea 
rând, plata unei despăgubiri pe ntru prejudiciul moral și prejudiciul adus carierei pe c are 
apreciază că le-a suferit ca urmare a d eciziei de concediere și, în al cincilea râ nd, 
obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată
Decizia: Respinge acțiunea. Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.
Sumarul hotărârii
1. Funcționari — Agenți temporari — Agenți temporari din categoria prevăzută la articolul 2 litera (c) 
din Regimul aplicabil celorlalți agenți — Agent temporar repartizat pe lângă un grup politic al 
Parlamentului Eu ropean
[Regimul aplicabil celorlalți agenți, art. 2 lit. (c)]
2. Funcționari — Agenți temporari — Agenți temporari din categoria prevăzută la articolul 2 litera (c) 
din Regimul aplicabil celorlalți agenți — Agent temporar repartizat pe lângă un grup politic al 
Parlamentului Eu ropean
[Regimul aplicabil celorlalți agenți, art. 2 lit. (c)]
3. Funcționari — Agenți temporari — Decizie de c oncediere — Obligația de mo tivare — Întindere
[Statutul funcționarilor, art. 25 a l doilea paragraf și art. 90 a lin. (2); Regimul aplicabil celorlalți agenți, 
art. 2 lit. (c)]
4. Acțiune în anulare — Motive — Abuz de p utere — Noțiune
5. Funcționari — Obligația de s olicitudine care incumbă administrației — Conținut — Limite
[Regimul aplicabil celorlalți agenți, art. 2 lit. (c)]
6. Funcționari — Acțiune — Obiect — Som ație adresată administrației — Inadmisibilitate
(art. 233 CE; Statutul funcționarilor, art. 91)
2 ECLI:EU:F:2010 :11SUMAR—CAUZAF-89/08
P/PARLAMENTULEUROPEAN
1. Respectarea dr eptului la apărare, în orice procedură desfășurată împotriva unei persoane și care 
poate conduce la un act care o l ezează, constituie un principiu fundamental de dr ept comunitar și 
trebuie asigurată chiar în absența oricărei reglementări privind procedura în cauză. În temeiul acestui 
principiu, persoanei interesate trebuie să i s e fi oferit, înainte de ad optarea deciziei care o v izează, 
posibilitatea să își prezinte în mod eficient punctul de vedere asupra caracterului veridic și pertinent al 
faptelor și al circumstanțelor pe b aza cărora a f ost adoptată această decizie.
Cu toate acestea, motivul întemeiat pe î ncălcarea dreptului la apărare nu poate fi invocat în mod util în 
privința unei decizii de încetare a d etașării u nui funcționar pe l ângă un grup politic al Parlamentului 
European. Astfel, având în ve dere natura specifică a a tribuțiilor exercitate pe l ângă un grup politic și 
necesitatea me nținerii, într-un astfel de me diu politic, a u nor raporturi de încredere reciprocă între 
grupul respectiv și funcționarii d etașați pe l ângă acesta, obligația de a a udia pe rsoana interesată înainte 
de adoptarea deciziei de încetare a a tribuțiilor sale nu se impune într-un asemenea caz.
Această excepție se aplică de fiecare da tă când se pune problema necesității de a s e me nține existența 
unor „raporturi de încredere”, mai exact pentru toți agenții temp orari r ecrutați în temeiul articolului 2 
litera (c) din Regimul aplicabil celorlalți agenți – încrederea reciprocă fiind un element esențial al 
contractelor de agenți temp orari v izate de această dispoziție – atunci când contractul lor încetează din 
cauza dispariției raportului de încredere. Astfel, adoptarea unei decizii de încetare, din cauza dispariției 
raportului de încredere, a u nui contract încheiat în temeiul articolului 2 litera (c) din Regimul aplicabil 
celorlalți agenți nu presupune audierea în prealabil a pe rsoanei interesate.
(a se vedea punctele 29-33)
Trimitere la:
Curte: 15 iulie 1970 , Buchler/Comisia, 44/69, Rec., p. 733, punctul 9; 10 iulie 1986 , Belgia/Comisia, 234/84, Rec., 
p. 2263 , punctul 27; 3 octombrie 2000 , Industrie des poudres sphériques/Consiliul, C-458/98 P, Rec., p. I-8147 , 
punctul 99; 5 octombrie 2000 , Germania/Comisia, C-288/96, Rec., p. I-8237 , punctul 99; 29 aprilie 2004 , Parlamentul 
European/Reynolds, C-111/02 P, Rec., p. I-5475 , punctele 50-60; 9 noiembrie 2006 , Comisia/De Bry, C-344/05 P, 
Rec., p. I-10915 , punctul 37
Tribunalul de Primă Instanță: 28 ianuarie 1992 , Speybrouck/Parlamentul European, T-45/90, Rec., p. II-33, 
punctul 94; 17 octombrie 2006 , Bonnet/Curtea de Justiție, T-406/04, RecFP, p. I-A-2-213 ș i II-A-2-1097 , punctul 79
2. Potrivit dispozițiilor articolului 4 di n decizia B iroului Parlamentului European di n 3 mai 2004 
privind transmiterea atribuțiilor autorității împuternicite să facă numiri și ale autorității abilitate să 
încheie contractele de m uncă, astfel cum a f ost m odificată prin decizia b iroului me nționat din 
26 octombrie 2004 î n privința deputaților neafiliați, secretarul general al Parlamentului European este 
cel care exercită atribuțiile de autoritate abilitată să încheie contractele de m uncă pe ntru agenții 
temp orari p revăzuți la articolul 2 litera (c) din Regimul aplicabil celorlalți agenți, care sunt recrutați în 
vederea exercitării u nor atribuții pe l ângă acești deputați. Prin u rmare, secretarul general al 
Parlamentului European este compe tent să ad opte o d ecizie de concediere a u nui agent temp orar c are 
își exercită atribuțiile pe l ângă deputații neafiliați. Cu toate acestea, grupurile politice dispun de o 
putere discreționară în alegerea colaboratorilor pe c are doresc să îi a ngajeze pe ntru exercitarea de 
atribuții temp orare pe l ângă ele, precum și pentru stabilirea încetării contractului lor.
În ceea ce privește deputații neafiliați, care sunt parlamentari c e nu au fost în m ăsură să formeze un 
grup politic, un agent administrativ, „coordonatorul deputaților neafiliați”, este cel care are atribuția 
de a me nține legătura între deputații neafiliați, precum și între deputații neafiliați și celelalte grupuri 
politice sau serviciile ad ministrative a le Parlamentului European. Acest coordonator gestionează de 
asemenea resursele comune puse la dispoziția deputaților neafiliați și trebuie să asigure astfel aplicarea 
Regimului aplicabil celorlalți agenți în privința agenților temp orari r epartizați pe l ângă deputații 
menționați.
ECLI:EU:F:2010 :11 3SUMAR—CAUZAF-89/08
P/PARLAMENTULEUROPEAN
Respectivii agenți temp orari î și exercită în principal atribuțiile pe l ângă un singur parlamentar, care 
este responsabilul lor ad ministrativ dir ect. Acesta semnează, printre altele, ordinele lor de deplasare. 
Prin urmare, deși, în practică, pentru asigurarea funcționării ad ministrative c otidiene a „grupului” 
deputaților neafiliați, un agent temp orar e xecută în m od necesar sarcini care privesc alți deputați 
neafiliați decât unicul său responsabil administrativ dir ect, acesta rămâne pe rsoana față de care trebuie 
să existe un raport de încredere. Astfel, atunci când dispare raportul de încredere dintre responsabilul 
administrativ dir ect al unui agent și acest agent, coordonatorul deputaților neafiliați transmite 
secretarului general al Parlamentului European o c erere de concediere și, pe b aza acestei cereri, 
secretarul general al Parlamentului European ad optă o d ecizie de concediere. În m ăsura în care se 
întemeiază pe o p ierdere a î ncrederii responsabilului administrativ dir ect al agentului, această decizie 
nu poate fi anulată numai pe ntru m otivul că pierderea încrederii n u îl privește decât pe u nul dintre 
deputații neafiliați.
(a se vedea punctele 39-43, 45 ș i 46)
Trimitere la:
Curte: Parlamentul European/Reynolds, citată anterior, punctul 50
3. Niciun m otiv impe rativ nu pe rmite excluderea agenților temp orari d e la protecția împotriva 
concedierilor nejustificate, în special atunci când sunt titulari ai u nui contract pe pe rioadă 
nedeterminată sau atunci când, fiind titulari ai u nui contract pe pe rioadă determinată, sunt concediați 
înainte de ajungerea la termen a a cestuia. Or, pentru a g aranta o p rotecție suficientă în acest sens, este 
important să se permită, pe d e o p arte, persoanelor interesate să se asigure că interesele lor legitime a u 
fost respectate sau lezate, precum și să aprecieze oportunitatea sesizării instanței și, pe d e altă parte, să 
se pe rmită acesteia să își exercite controlul, ceea ce echivalează cu recunoașterea existenței unei 
obligații de motivare în sarcina autorității.
Atunci când este ad optată o d ecizie de concediere pe ntru motivul unei pierderi de încredere, persoana 
interesată nu di spune de garanții procedurale, precum dr eptul de a f i audiat în cursul procedurii 
administrative. Prin urmare, obligația de motivare și respectarea ei de către ad ministrație constituie 
unica garanție ce pe rmite pe rsoanei interesate, cel puțin după ad optarea deciziei care o l ezează, să se 
prevaleze în m od eficient de căile de atac pe c are le are la dispoziție pe ntru a c ontesta legalitatea 
deciziei me nționate.
Cu toate acestea, dispariția ra portului de încredere, care este o r elație de natură pe rsonală, nu se 
întemeiază în m od necesar pe e lemente obiective. Astfel, simpla constatare a e xistenței acestei 
dispariții a ra portului de încredere poate fi suficientă pe ntru a j ustifica ad optarea unei decizii de 
concediere. Prin urmare, da că o d ecizie de concediere nu se întemeiază decât pe o a stfel de 
constatare, cerința de precizie în privința prezentării, în m otivele deciziei, a î mprejurărilor factuale 
care dovedesc sau justifică această dispariție a ra portului de încredere nu poate fi decât restrânsă.
Nu este mai puțin ad evărat, în special în ceea ce privește agenții temp orari r epartizați pe l ângă deputați 
neafiliați ai P arlamentului European, că motivarea unei decizii de concediere întemeiate pe o p ierdere a 
încrederii trebuie în m od necesar să ad ucă precizări suficiente referitoare la pe rsoana față de care nu 
mai există raportul de încredere. Astfel, agentul în cauză va putea să se asigure că decizia este legată 
de responsabilul său ad ministrativ dir ect, și anume d eputatul neafiliat față de care trebuie să existe un 
raport de încredere.
În cazul unei decizii insuficient motivate, nu revine unui agent temp orar o bligația de a s e informa el 
însuși în legătură cu m otivele acestei decizii. Astfel, atunci când o d ecizie este insuficient motivată, 
administrația nu se poate prevala de împrejurarea că motivele acestei decizii erau accesibile în dosarul 
personal al agentului în cauză pe ntru a p utea obține înlăturarea de către instanță, în faza procedurii 
contencioase, a m otivului întemeiat pe a ceastă m otivare insuficientă. Cu toate acestea, atunci când
4 ECLI:EU:F:2010 :11SUMAR—CAUZAF-89/08
P/PARLAMENTULEUROPEAN
 rezultă chiar di n cuprinsul reclamației introduse de agent în temeiul articolului 90 a lineatul (2) din 
statut că acesta a l uat cunoștință de motivele unei decizii consultându-și dosarul personal, ar f i excesiv 
să se anuleze această decizie din cauza faptului, desigur, criticabil, că instituția nu le-a expus în m od 
explicit cu ocazia respingerii acestei reclamații.
(a se vedea punctele 69-74, 77 ș i 81-83)
Trimitere la:
Tribunalul de Primă Instanță: 8 decembrie 2005 , Reynolds/Parlamentul European, T-237/00, RecFP, p. I-A-385 
și II-1731 , punctul 95; 8 septembrie 2009 , ETF/Landgren, T-404/06 P, Rep., p. II-2841
Tribunalul Funcției Publice: 26 octombrie 2006 , Landgren/ETF, F-1/05, RecFP, p. I-A-1-123 ș i II-A-1-459, 
punctele 73 și 74
4. Un act reprezintă un abuz de putere numai da că rezultă di n indicii obiective, pe rtinente și 
concordante că a f ost adoptat în scopul exclusiv sau cel puțin determinant de a a tinge alte obiective 
decât pe c ele declarate sau de a e luda o p rocedură special prevăzută de tratat.
(a se vedea punctul 87)
Trimitere la:
Curte: 21 iunie 1958 , Groupeme nt des hauts fourneaux et aciéries belges/Înalta Au toritate, 8/57, Rec., p. 223, 256 ; 
10 martie 2005 , Spania/Consiliul, C-342/03, Rec., p. I-1975 , punctul 64; 7 septembrie 2006 , Spania/Consiliul, 
C-310/04, Rec., p. I-7285 , punctul 69
5. Noțiunea de obligație de solicitudine a ad ministrației reflectă echilibrul dintre dr epturile și 
obligațiile reciproce pe c are statutul le-a instituit în relațiile dintre autoritatea publică și agenții din 
serviciul public. Acest echilibru implică, printre altele, ca, atunci când se pronunță cu privire la 
situația unui funcționar, autoritatea să ia î n considerare toate elementele care pot sta la baza deciziei 
sale și ca, astfel, să țină seama nu numai de interesul serviciului, ci și de interesul funcționarului în 
cauză. Cu toate acestea, încrederea reciprocă este un element esențial al contractelor de agenți 
temp orari p revăzute la articolul 2 litera (c) din Regimul aplicabil celorlalți agenți. Prin urmare, în afara 
împrejurărilor excepționale, eve ntualele limite de acțiune a ad ministrației, decurgând din obligația de 
solicitudine, nu pot împiedica, atunci când di spare raportul de încredere, adoptarea unei decizii de 
concediere întemeiate pe a cest motiv.
(a se vedea punctele 112 ș i 113)
Trimitere la:
Curte: 28 mai 1980 , Kuhner/Comisia, 33/79 ș i 75/79, Rec., p. 1677 , punctul 22; 29 iunie 1994 , Klinke/Curtea de 
Justiție, C-298/93 P, Rec., p. I-3009 , punctul 38
Tribunalul de Primă Instanță: Speybrouck/Parlamentul European, citată anterior, punctul 94; Bonnet/Curtea de 
Justiție, citată anterior, punctul 47
6. În cadrul unei acțiuni formulate în temeiul articolului 91 di n statut, nu revine instanței comunitare 
sarcina de a adr esa somații instituțiilor Uniunii. Astfel, pe d e o p arte, această instanță este ev ident 
lipsită de compe tența de a adr esa somații instituțiilor me nționate și, pe d e altă parte, în cazul anulării 
unui act, instituția vizată este obligată să adopte măsurile pe c are le implică executarea hotărârii.
ECLI:EU:F:2010 :11 5SUMAR—CAUZAF-89/08
P/PARLAMENTULEUROPEAN
(a se vedea punctul 120)
Trimitere la:
Tribunalul de Primă Instanță: 27 iunie 2002 , Tralli/BCE, T-373/00, T-27/01, T-56/01 ș i T-69/01, RecFP, p. I-A-97 
și II-453, punctul 42 și jurisprudența citată