HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI FUNCȚIEI PUBLICE

(Camera a doua)

10 martie 2011





Cauza F-27/10





Christian Begue și alții

împotriva

Comisiei Europene

„Funcție publică — Agenți contractuali — Indemnizație pentru persoanele care lucrează sistematic în servicii de permanență — Articolul 55 și articolul 56b din statut — Regulamentul (CEE, Euratom, CECO) nr. 495/77”

Obiectul: Acțiune formulată în temeiul articolului 270 TFUE, aplicabil Tratatului CEEA în temeiul articolului 106a din acesta, prin care domnul Begue și 17 alți reclamanți ale căror nume figurează în anexa la hotărâre solicită anularea deciziei autorității abilitate să încheie contractele de muncă din cadrul Comisiei din 2 februarie 2010 prin care au fost respinse reclamațiile formulate de aceștia împotriva deciziei din 3 septembrie 2009 prin care au fost respinse cererile acestora privind plata, cu efect retroactiv, a indemnizației de disponibilitate prevăzute la articolul 56b din Statutul funcționarilor Uniunii Europene

Decizia: Respinge acțiunea. Reclamanții suportă propriile cheltuieli de judecată și sunt obligați la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisie.

Sumarul hotărârii

1. Funcționari — Condiții de muncă — Indemnizație de disponibilitate

[Statutul funcționarilor, art. 56b primul paragraf; Regulamentul nr. 495/77 al Consiliului, art. 1 alin. (1) primul paragraf]

2. Funcționari — Condiții de muncă — Indemnizație de disponibilitate

[Statutul funcționarilor, art. 55 și 56b; Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 31 alin. (2); Directiva 2003/88 a Parlamentului European și a Consiliului]

1. Un funcționar nu poate solicita indemnizația de disponibilitate prevăzută la articolul 56b din statut decât dacă sunt îndeplinite două condiții, acestea trebuind să fie interpretate strict. În primul rând și în conformitate cu respectivul articol 56b primul paragraf, funcționarul trebuie să fie obligat să rămână la dispoziția instituției, la locul de muncă sau la domiciliu, în afara duratei normale de muncă. În al doilea rând, funcționarul trebuie să facă parte dintr-un serviciu care prezintă una dintre caracteristicile enumerate la articolul 1 alineatul (1) primul paragraf din Regulamentul nr. 495/77 de stabilire a categoriilor de beneficiari, a condițiilor de atribuire și a cuantumului indemnizațiilor care pot fi acordate funcționarilor care lucrează sistematic în servicii de permanență, precum, de exemplu, efectuarea unor sarcini privind securitatea și prevenirea sau oferirea de asistență pentru coordonarea în caz de urgență sau de criză.

(a se vedea punctele 44 și 76)

2. Numai un serviciu sau o parte a unui serviciu care cuprinde mai mulți funcționari sau agenți poate fi obligat, ca colectiv, să fie efectiv disponibil 24 de ore din 24 tot anul și, în consecință, poate justifica acordarea indemnizației de disponibilitate prevăzute la articolul 56b din statut funcționarilor și agenților săi.

Astfel, un serviciu de asistență care funcționează 24 de ore din 24 necesită o organizare a condițiilor de lucru care să fie conformă cu cerințele minime referitoare la protecția sănătății și a securității funcționarilor. În această privință, articolul 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene prevede că orice lucrător are dreptul la o limitare a duratei maxime de muncă și la perioade de odihnă zilnică și săptămânală, precum și la o perioadă anuală de concediu plătit. În plus, un program de lucru care nu permite lucrătorilor să beneficieze de dreptul de repaus zilnic, chiar dacă este vorba despre un contract cu o durată maximă de 80 de zile pe an, nu numai că lipsește de conținut un drept individual recunoscut în mod expres de Directiva 2003/88 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru, ci se află totodată în contradicție cu obiectivul acestei directive.

Rezultă că indemnizația de disponibilitate prevăzută la articolul 56b din statut nu compensează simplul fapt de a putea fi contactat în orice moment de instituție, astfel cum prevede articolul 55 primul paragraf din statut, ci faptul de a fi efectiv supus unei obligații specifice, și anume cea de a efectua un serviciu de gardă care să permită serviciului din care face parte funcționarul să fie operațional în mod continuu. Astfel, noțiunea de obligație de disponibilitate în sensul articolului 56b din statut depășește în mod necesar sfera disponibilității în sensul articolului 55 din statut.

(a se vedea punctele 49, 55 și 57-59)

Trimitere la:

Curte: 9 septembrie 2003, Jaeger, C-151/02, punctul 94; 14 octombrie 2010, Union syndicale „Solidaires Isère”, C-428/09, punctele 50, 59 și 60