*
RO
Repertor iuljur isprudenței
*
ECLI:EU:C:2014 :9 1HOTĂRÂREA CURȚII (Camera a d oua)
16 ianuarie 2014  
Limba de procedură: engleza.„Trimitere preliminară — Directiva 2004 /38/CE — Articolul 28 a lineatul (3) litera (a) — 
Protecția împotriva expulzării — Modul de calcul al perioadei de zece ani — Luarea în considerare a 
perioadelor de detenție”
În cauza C-400/12,
având ca obiect o c erere de decizie preliminară formulată în temeiul articolului 267 T FUE de Upper 
Tribunal (Immigration a nd A sylum Ch amber), London ( Regatul Unit), prin decizia di n 24 august 
2012 , primită de Curte la 31 august 2012 , în procedura
Sec retary of State for the Ho me De partment
împotriva
M. G.,
CURTEA (Camera a d oua),
compusă din doamna R. Silva de Lapuerta (raportor), președinte de cameră, și domnii J. L. da C ruz 
Vilaça, G. Arestis, J.-C. B onichot și A. Arabadjiev, judecători,
avocat general: domnul M. Wathelet,
grefier: doamna L. Hewlett, ad ministrator principal,
având în ve dere procedura scrisă și în urma ședinței din 20 iunie 2013 ,
luând în considerare observațiile prezentate:
— pentru doamna G., de R. Drabble, QC, de L. Hirst, barrister, și de E. Sibley;
— pentru guvernul Regatului Unit, de A. Robinson, în calitate de agent, asistat de R. Palmer, barrister;
— pentru guvernul eston, de M. Linntam și de N. Grünberg, în calitate de agenți;
— pentru Irlanda, de E. Creedon, în calitate de agent, asistată de D. Conlan Smyth, b arrister;
— pentru guvernul polonez, de B. Majczyna și de M. Szpunar, în calitate de agenți;
— pentru Comisia Europeană, de M. Wilderspin și de C. Tufvesson, în calitate de agenți,
2 ECLI:EU:C:2014 :9HOTĂRÂREADIN16.1.2014 –CAUZAC-400/12
G.
având în ve dere decizia de judecare a c auzei fără concluzii, luată după ascultarea avocatului general,
pronunță prezenta
Hotărâre
1 Cererea de decizie preliminară privește interpretarea articolului 28 a lineatul (3) litera (a) din Directiva 
2004 /38/CE a P arlamentului European și a C onsiliului din 29 aprilie 2004 p rivind dr eptul la liberă 
circulație și ședere pe t eritoriul statelor mem bre pe ntru cetățenii U niunii și mem brii f amiliilor 
acestora, de modificare a R egulamentului (CEE) nr. 1612 /68 și de abrogare a D irectivelor 64/221/CEE, 
68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE ș i 93/96/CEE 
(JO L 158, p. 77, rectificare în JO L 229, p. 35, și în JO 2005 , L 197, p. 34, Ediție specială, 05/vol. 7, 
p. 56).
2 Această cerere a f ost formulată în cadrul unui litigiu între Secretary of State for the Home D epartment 
(ministrul de interne, denumit în continuare „Secretary of State”), pe d e o p arte, și doamna G., pe d e 
altă parte, cu privire la o d ecizie de expulzare a a cesteia de pe t eritoriul Regatului Unit.
Cadrul juridic
Dreptul Uniunii
3 Potrivit considerentelor (23) și (24) ale Directivei 2004 /38:
„(23)Expulzarea cetățenilor Uniunii [Europene] și a mem brilor familiilor lor din m otive d e ordine 
publică sau de siguranță publică este o m ăsură care poate afecta grav pe rsoanele care, 
folosindu-se de drepturile și libertățile conferite prin tratat, s-au integrat în m od real în statul 
mem bru gazdă. Domeniul de aplicare al unor asemenea m ăsuri trebuie, prin urmare, să fie 
restrâns, în conformitate cu principiul proporționalității, pentru a s e ține seama de gradul de 
integrare a pe rsoanelor în cauză, de durata șederii acestora în statul mem bru gazdă, de vârsta, 
de starea lor de sănătate, de situația lor familială și economică, precum și de legăturile lor cu 
țara d e origine.
(24) În consecință, cu cât este mai m are gradul de integrare a c etățenilor Uniunii și a mem brilor 
familiilor lor în statul mem bru gazdă, cu atât ar t rebui să fie mai m are gradul lor de protecție 
împotriva expulzării. O m ăsură de expulzare îndreptată împotriva unor cetățeni ai U niunii care 
au locuit mulți ani pe t eritoriul statului mem bru gazdă și, în special, dacă s-au născut și și-au 
avut reședința acolo întreaga lor viață ar t rebui să se ia n umai în împrejurări excepționale, 
pentru m otive i mpe rative c e țin de siguranța publică. De asemenea, astfel de împrejurări 
excepționale ar t rebui avute în ve dere și în cazul unei măsuri de expulzare luate împotriva unor 
minori, pe ntru a s e proteja legăturile acestora c u familia, în conformitate cu C onvenția 
Organizației Națiunilor Unite privind dr epturile copilului, încheiată la 20 noiembrie 1989 .”
4 Sub titlul „Definiții”, articolul 2 din Directiva 2004 /38 p revede:
„În sensul prezentei directive:
1. prin «cetățean al Uniunii» se înțelege orice persoană având cetățenia unui stat mem bru;
2. prin «mem bru de familie» se înțelege:
(a) soțul;
ECLI:EU:C:2014 :9 3HOTĂRÂREADIN16.1.2014 –CAUZAC-400/12
G.
[...]
3. prin «stat mem bru gazdă» se înțelege statul mem bru în care se deplasează un cetățean al Uniunii 
în scopul de a-și exercita dreptul la liberă circulație și ședere.”
5 Articolul 3 din această dir ectivă, intitulat „Destinatarii”, prevede:
„(1)Prezenta dir ectivă se aplică oricărui cetățean al Uniunii care se deplasează sau își are reședința 
într-un stat mem bru, altul decât cel al cărui resortisant este, precum ș i mem brilor familiei sale, 
conform definiției de la articolul 2 punctul 2, care îl însoțesc sau i s e alătură.
[...]”
6 Capitolul III di n dir ectiva me nționată, intitulat „Dreptul de ședere”, cuprinde ar ticolele 6-15. 
Articolul 6 privește „[d]reptul de ședere pe ntru o pe rioadă de cel mult trei luni”. Articolul 7 prevede, 
sub anumite condiții, un „[d]rept[...] de ședere pentru o pe rioadă mai m are de trei luni”.
7 În capitolul IV di n aceeași dir ectivă, intitulat „Dreptul de ședere pe rmanentă”, articolul 16 di n aceasta, 
intitulat „Regula generală pentru cetățenii Uniunii și pentru mem brii familiilor acestora”, prevede:
„(1)Cetățenii Uniunii care și-au avut reședința legală pe t eritoriul statului mem bru gazdă în cursul 
unei perioade neîntrerupte de cinci ani dobândesc dreptul de ședere pe rmanentă pe t eritoriul acestuia. 
Acest drept nu face obiectul condițiilor prevăzute la capitolul III.
(2) Alineatul (1) se aplică și în cazul mem brilor de familie care nu au cetățenia unui stat mem bru și 
care și-au avut reședința legală împreună cu cetățeanul Uniunii în statul mem bru gazdă în cursul unei 
perioade neîntrerupte de cinci ani.
(3) Continuitatea șederii n u este afectată de absențe temp orare care nu depășesc un total de șase luni 
pe an sau de absențe de durată mai lungă în ve derea îndeplinirii s erviciului militar obligatoriu ori de o 
absență de m aximum d ouăsprezece luni consecutive d eterminată de m otive i mportante, precum 
sarcina și nașterea, boli grave, studiile sau formare profesională ori detașarea în alt stat mem bru sau 
într-o țară terță.
(4) Odată dobândit, dr eptul de ședere pe rmanentă se pierde numai în cazul unei absențe din statul 
mem bru gazdă pe o pe rioadă care depășește doi ani consecutivi.”
8 În cadrul capitolului VI din Directiva 2004 /38, intitulat „Restrângerea dreptului de intrare și a dr eptului 
de ședere pe ntru m otive d e ordine publică, siguranță publică sau sănătate publică”, articolul 27 di n 
această dir ectivă, intitulat „Principii generale”, prevede:
„(1)Sub rezerva dispozițiilor prezentului capitol, statele mem bre pot restrânge libertatea de circulație 
și de ședere a c etățenilor Uniunii și a mem brilor lor de familie, indiferent de cetățenie, pentru motive 
de ordine publică, siguranță publică sau sănătate publică. Aceste motive n u pot fi invocate în scopuri 
economice.
(2) Măsurile luate di n m otive d e o rdine p ublică sau s iguranță p ublică respectă p rincipiul 
proporționalității și se întemeiază exclusiv pe c onduita pe rsoanei în cauză. Condamnările pe nale 
anterioare nu pot justifica în sine luarea unor asemenea măsuri.
Conduita pe rsoanei în cauză trebuie să constituie o a menințare reală, prezentă și suficient de gravă la 
adresa unui interes fundamental al societății. Nu pot fi acceptate motivări care nu sunt dir ect legate 
de caz sau care sunt legate de considerații de prevenție generală.
4 ECLI:EU:C:2014 :9HOTĂRÂREADIN16.1.2014 –CAUZAC-400/12
G.
(3) Pentru a s tabili dacă persoana respectivă reprezintă un pe ricol pentru ordinea publică sau siguranța 
publică, la eliberarea certificatului de înregistrare sau, în absența unui sistem d e înregistrare, în termen 
de cel mult trei luni de la intrarea persoanei respective pe t eritoriul său sau de la data la care persoana 
și-a semnalat prezența pe t eritoriul său în conformitate cu ar ticolul 5 alineatul (5) ori la eliberarea 
permisului de ședere, statul mem bru gazdă poate, în cazul în care consideră indispensabil, să ceară 
statului mem bru de origine sau, dacă este necesar, altor state mem bre să îi f urnizeze informații 
privind antecedentele pe rsoanei respective. Această consultare nu poate avea un caracter sistematic. 
Statul mem bru consultat răspunde în termen de două luni.
(4) Statul mem bru care a e liberat pașaportul sau cartea de identitate pe rmite titularului documentului 
care a f ost expulzat din motive de ordine publică, siguranță publică sau sănătate publică de pe t eritoriul 
altui stat mem bru să reintre pe t eritoriul său fără nicio formalitate, chiar da că documentul nu mai este 
valabil sau da că cetățenia titularului este contestată.”
9 Articolul 28 di n dir ectiva me nționată, intitulat „Protecția împotriva expulzării” și care figurează de 
asemenea în capitolul VI din aceasta, prevede:
„(1)Înainte de a l ua o d ecizie de expulzare de pe t eritoriul său di n m otive d e ordine publică sau 
siguranță publică, statul mem bru gazdă ia î n considerare di verși factori p recum d urata șederii 
individului respectiv pe t eritoriul său, vârsta acestuia, starea lui de sănătate, situația sa familială și 
economică, integrarea sa socială și culturală în statul mem bru gazdă și legăturile sale cu țara d e 
origine.
(2) Statul mem bru gazdă nu poate lua o d ecizie de expulzare împotriva unui cetățean al Uniunii sau a 
mem brilor familiei sale, indiferent de cetățenie, care au dobândit dreptul de ședere pe rmanentă pe 
teritoriul său, cu excepția cazurilor în care există m otive impe rative [a se citi «motive g rave»] de 
ordine publică sau siguranță publică.
(3) Nu se poate lua o d ecizie de expulzare împotriva cetățenilor Uniunii, indiferent de cetățenia 
acestora, cu excepția cazului în care decizia se bazează pe m otive impe rative d e siguranță publică 
definite de statele mem bre, dacă aceștia:
(a) și-au avut reședința în statul mem bru gazdă în cei zece ani anteriori sau
(b) sunt minori, cu excepția cazului în care expulzarea este în interesul copilului, în conformitate cu 
Convenția O rganizației Națiunilor Unite privind dr epturile copilului, încheiată la 20 noiembrie 
1989 .”
Dreptul Regatului U nit
10 Regulamentul din 2006 p rivind imigrarea (Spațiul Economic European) [Immigration ( European 
Economic Area) Regulations 2006 ] transpune în dr eptul Regatului Unit dispozițiile Directivei 2004 /38.
11 Articolul 21 di n regulamentul me nționat, intitulat „Decizii ad optate pe ntru m otive d e ordine publică, 
de siguranță publică sau de sănătate publică”, asigură transpunerea articolelor 27 ș i 28 di n această 
directivă.
Litigiul principal și întrebările preliminare
12 Doamna G. este resortisant portughez. La 12 aprilie 1998 , aceasta a i ntrat în Regatul Unit împreună cu 
soțul său, de asemenea resortisant portughez. D oamna G. a o cupat un loc de muncă între lunile mai 
1998 ș i martie 1999 . În cursul acestei din urmă luni, ea a î ncetat să lucreze pe ntru a a vea primul său
ECLI:EU:C:2014 :9 5HOTĂRÂREADIN16.1.2014 –CAUZAC-400/12
G.
 copil, născut în luna iunie a a celuiași an. În cursul anilor 2001 ș i 2004 , doamna G. și soțul său au mai 
avut doi copii. În pe rioada s a de inactivitate și până la separarea cuplului, în luna decembrie 2006 , 
doamna G. a fost susținută financiar d e soțul său. În pofida a cestei separări, doamna G. și soțul său au 
rămas căsătoriți.
13 În luna aprilie 2008 , copiii doamnei G. au fost plasați într-o familie substitutivă în urma unui raport al 
personalului spitalicesc în care se afirma că leziunile suferite de unul dintre aceștia nu aveau o o rigine 
accidentală. La 21 noiembrie 2008 , instanța pe ntru cauze de familie a s tabilit răspunderea doamnei G. 
pentru leziunile cauzate unuia di ntre copiii săi. La 27 august 2009 , doamna G. a fost declarată vinovată 
cu privire la un capăt de acuzare de rele tratamente și la trei capete de acuzare de loviri și vătămări 
corporale săvârșite asupra unei persoane care nu a î mplinit vârsta de 16 a ni și a fost condamnată la 21 
de luni de închisoare.
14 În urma condamnării doamnei G., copiii au fost încredințați soțului persoanei interesate. Deși se afla în 
închisoare, doamnei G. i s-a acordat un dr ept de vizitare a c opiilor săi, sub supraveghere și în public. 
Cu toate acestea, în luna aprilie 2010 , autoritățile locale au întrerupt aceste vizite, iar î n luna august 
care a u rmat au solicitat suspendarea dreptului în discuție. La 5 iulie 2011 , instanța pe ntru cauze de 
familie a d ecis să me nțină supravegherea, să limiteze vizitele, sub forma unor contacte indirecte, și să 
interzică anumite acte, arătând că doamna G. trebuia încă să facă dovada c ă era capabilă să ducă o 
viață stabilă și să nu consume dr oguri.
15 La 11 mai 2010 , în timp c e se afla în închisoare, doamna G. a p rezentat Secretary of State o c erere de 
eliberare a u nui permis de ședere pe rmanentă în Regatul Unit. La 8 iulie 2010 , Secretary of State a 
respins această cerere și a di spus expulzarea doamnei G. pentru m otive d e ordine publică și de 
siguranță publică, conform ar ticolului 21 di n R egulamentul din 2006 p rivind imigrarea (Spațiul 
Economic European).
16 La 11 iulie 2010 , doamna G., care își executase pe deapsa, a r ămas totuși în detenție ca urmare a 
adoptării d eciziei Secretary of State privind expulzarea sa. În această decizie, Secretary of State a 
considerat, în p rimul râ nd, că protecția s porită împotriva expulzării p revăzută la ar ticolul 28 
alineatul (3) litera (a) din Directiva 2004 /38 se întemeiază pe i ntegrarea cetățeanului în statul mem bru 
gazdă și că o a stfel de integrare nu se poate realiza în pe rioada î n care acesta se află în închisoare. În al 
doilea râ nd, Secretary of State a a preciat că doamna G. nu putea să beneficieze nici de protecția 
intermediară împotriva expulzării, întrucât, pe d e o p arte, nu a d emonstrat că dobândise un dr ept de 
ședere pe rmanentă și, pe d e altă parte, existau, în orice caz, m otive g rave d e ordine publică sau de 
siguranță publică ce justificau expulzarea pe rsoanei interesate. În al treilea rând, Secretary of State a 
constatat că, cu atât mai m ult, doamna G. nu putea să beneficieze de protecția de bază împotriva 
expulzării.
17 Doamna G . a f ormulat o a cțiune la First-tier Tribunal (Immigration a nd A sylum Ch amber). La 
10 ianuarie 2011 , această instanță a ad mis acțiunea, apreciind că doamna G. locuise în Regatul Unit 
anterior deciziei de expulzare pe ntru o pe rioadă mai m are de zece ani și că Secretary of State nu 
demonstrase existența unor motive impe rative d e siguranță publică. First-tier Tribunal (Immigration 
and Asylum Ch amber) a c onsiderat totuși că, în lipsa unor probe prin care să se demonstreze că soțul 
său ocupase un loc de m uncă sau exercitase într-un alt mod dr epturi conferite de Tratatul FUE, 
doamna G. nu dovedise dobândirea dreptului de ședere permanentă în sensul Directivei 2004 /38.
18 Secretary of State a f ormulat apel împotriva deciziei First-tier Tribunal (Immigration a nd Asylum 
Chamber) la instanța de trimitere. Printr-o decizie no tificată la 13 august 2011 , această din urmă 
instanță a a nulat decizia First-tier Tribunal (Immigration a nd Asylum Ch amber) pentru motivul că era 
în contradicție cu jurisprudența internă.
6 ECLI:EU:C:2014 :9HOTĂRÂREADIN16.1.2014 –CAUZAC-400/12
G.
19 În cadrul procedurii angajate în fața instanței de trimitere, Secretary of State a ad mis că doamna G. 
dobândise un dr ept de ședere pe rmanentă, în sensul Directivei 2004 /38, în luna mai 2003 ș i că nu 
pierduse acest drept ulterior. Pozițiile părților din litigiul principal rămân însă divergente în ceea ce 
privește atât modul de calcul al perioadei de zece ani prevăzute la articolul 28 a lineatul (3) litera (a) 
din Directiva 2004 /38, cât și aprecierea, în speță, a m otivelor grave d e ordine publică sau de siguranță 
publică, în sensul articolului 28 a lineatele (1) și (2) din această dir ectivă.
20 În cursul procedurilor desfășurate în fața First-tier Tribunal (Immigration a nd Asylum Ch amber) și a 
instanței de trimitere, procedurile inițiate în m aterie familială au luat sfârșit în urma mutării soțului 
doamnei G. la M anchester (Regatul Unit) în luna septembrie 2011 . Încarcerarea doamnei G. a f ost 
menținută până la 20 martie 2012 .
21 În acest context, Upper Tribunal (Immigration a nd Asylum Ch amber), London, a h otărât să suspende 
judecarea cauzei și să adr eseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1)O pe rioadă de detenție a u nui cetățean al Uniunii, ca urmare a u nei condamnări pe nale, întrerupe 
perioada d e ședere în statul mem bru gazdă care este necesară pe ntru ca această pe rsoană să 
beneficieze de nivelul cel mai ridi cat de protecție împotriva expulzării, conferit de articolul 28 
alineatul (3) litera (a) din Directiva 2004 /38, sau împiedică în alt mod pe rsoana să se întemeieze 
pe acest nivel de protecție?
2) Referirea la pe rioada d e «zece ani anteriori» cuprinsă în ar ticolul 28 a lineatul (3) litera (a) [din 
Directiva 2004 /38] înseamnă că șederea trebuie să fie continuă pe ntru ca un cetățean al Uniunii 
să poată beneficia de nivelul de protecție cel mai ridi cat împotriva expulzării?
3) În sensul articolului 28 a lineatul (3) litera (a) [menționat], perioada n ecesară de zece ani în cursul 
căreia un cetățean al Uniunii trebuie să fi avut reședința în statul mem bru gazdă este calculată
a) în sens invers, începând cu decizia de expulzare, sau
b) plecând de la începutul șederii acestui cetățean în statul mem bru gazdă?
4) În cazul în care răspunsul la întrebarea [a treia litera a)] este că trebuie să se calculeze în sens 
invers pe rioada d e zece ani, situația este diferită da că pe rsoana a a cumulat zece ani de ședere 
înainte de o a semenea detenție?”
Cu privire la întrebările preliminare
Cu privire la a d oua și la a t reia întrebare
22 Prin intermediul celei de a d oua și al celei de a t reia întrebări, care trebuie analizate în primul rând, 
instanța de trimitere solicită să se stabilească, în esență, pe d e o p arte, dacă perioada d e ședere de zece 
ani prevăzută la articolul 28 a lineatul (3) litera (a) din D irectiva 2004 /38 t rebuie calculată în sens 
invers, începând de la decizia de expulzare a pe rsoanei în cauză, sau da că, dimpotrivă, ea trebuie 
calculată plecând de la începutul șederii acestei persoane și, pe d e altă parte, dacă pe rioada r espectivă 
trebuie să fie continuă.
23 În această privință, este necesar să se amintească, în primul rând, că Curtea a a vut deja ocazia să 
constate că, deși este ad evărat că în cadrul considerentelor (23) și (24) ale Directivei 2004 /38 s e 
prevede o p rotecție specială pe ntru pe rsoanele care sunt integrate în m od real în statul mem bru 
gazdă, în special în cazul în care acestea s-au născut și au avut reședința de-a lungul întregii vieți în 
statul mem bru gazdă, nu este mai puțin ad evărat că, având în ve dere modul în care este formulat
ECLI:EU:C:2014 :9 7HOTĂRÂREADIN16.1.2014 –CAUZAC-400/12
G.
 articolul 28 a lineatul (3) din Directiva 2004 /38, criteriul decisiv este acela da că cetățeanul Uniunii a 
avut reședința în acest stat mem bru în cei zece ani anteriori deciziei de expulzare (Hotărârea din 
23 noiembrie 2010 , Tsakouridis, C-145/09, Rep., p. I-11979 , punctul 31).
24 În consecință, spre deosebire de pe rioada i mpusă pe ntru dobândirea dreptului de ședere pe rmanentă, 
care începe o dată cu șederea legală în statul mem bru gazdă a pe rsoanei în cauză, perioada d e ședere 
de zece ani necesară pe ntru acordarea protecției sporite prevăzute la articolul 28 a lineatul (3) litera (a) 
din Directiva 2004 /38 trebuie calculată în sens invers, începând cu da ta deciziei de expulzare a a cestei 
persoane.
25 În al doilea rând, Curtea a c onsiderat, de asemenea, că articolul 28 a lineatul (3) litera (a) din Directiva 
2004 /38 trebuie interpretat în sensul că, pentru a s tabili dacă un cetățean al Uniunii a a vut reședința în 
statul mem bru gazdă în cei zece ani anteriori deciziei de expulzare, criteriu decisiv pe ntru acordarea 
protecției sporite pe c are această dispoziție o c onferă, trebuie să se țină seama de toate aspectele 
relevante în fiecare caz, în special de durata fiecăreia di ntre absențele pe rsoanei în cauză din statul 
mem bru gazdă, de durata cumulată și de frecvența acestor absențe, precum și de motivele care au 
determinat persoana în cauză să părăsească acest stat mem bru și care sunt de natură să indice da că 
aceste absențe implică deplasarea către un alt stat a c entrului intereselor sale pe rsonale, familiale sau 
profesionale (Hotărârea Tsakouridis, citată anterior, punctul 38).
26 Astfel de considerații urmăreau să stabilească în ce măsură absențele de pe t eritoriul statului mem bru 
gazdă în pe rioada me nționată la articolul 28 a lineatul (3) litera (a) din Directiva 2004 /38 împiedică 
persoana în cauză să beneficieze de protecția sporită prevăzută la această dispoziție și porneau de la 
constatarea prealabilă a f aptului că aceeași dispoziție nu cuprindea nicio me nțiune în privința 
împrejurărilor care pot determina întreruperea pe rioadei de ședere de zece ani necesară în ve derea 
dobândirii dr eptului la protecția me nționată (a se ve dea în acest sens Hotărârea Tsakouridis, citată 
anterior, punctele 22 și 29).
27 Or, întrucât criteriul decisiv pe ntru acordarea protecției sporite prevăzute la articolul 28 a lineatul (3) 
litera (a) din Directiva 2004 /38 c onstă, în privința pe rsoanei în cauză, în condiția de a f i avut reședința 
în statul mem bru gazdă în cursul celor zece ani anteriori deciziei de expulzare și întrucât absențele de 
pe teritoriul acestui stat pot afecta acordarea unei astfel de protecții, trebuie să se considere că perioada 
de ședere prevăzută la această dispoziție trebuie să fie, în principiu, continuă.
28 Având în ve dere toate considerațiile precedente, trebuie să se răspundă la a d oua și la a t reia întrebare 
că articolul 28 a lineatul (3) litera (a) din Directiva 2004 /38 trebuie interpretat în sensul că pe rioada d e 
ședere de zece ani prevăzută la această dispoziție trebuie să fie, în principiu, continuă și să se calculeze 
în sens invers, începând de la data deciziei de expulzare a pe rsoanei în cauză.
Cu privire la prima și la a p atra întrebare
29 Prin intermediul primei și al celei de a p atra întrebări, instanța de trimitere solicită să se stabilească, în 
esență, dacă articolul 28 a lineatul (3) litera (a) din Directiva 2004 /38 trebuie interpretat în sensul că o 
perioadă de detenție a pe rsoanei în cauză este de natură să întrerupă continuitatea șederii în sensul 
acestei dispoziții și, prin urmare, să afecteze acordarea protecției sporite pe c are o p revede, inclusiv în 
cazul în care această pe rsoană a a vut reședința în statul mem bru gazdă în cursul celor zece ani 
anteriori încarcerării sale.
30 În această privință, trebuie să se ara te că Curtea a c onsiderat deja că regimul de protecție împotriva 
măsurilor de expulzare instaurat prin D irectiva 2004 /38 e ste întemeiat pe g radul de integrare a 
persoanelor în cauză în statul mem bru gazdă, astfel încât, cu cât este mai m are gradul de integrare a 
cetățenilor Uniunii și a mem brilor familiilor lor în statul mem bru gazdă, cu atât ar t rebui să fie mai 
mare gradul lor de protecție împotriva expulzării, ținând seama de faptul că această expulzare poate
8 ECLI:EU:C:2014 :9HOTĂRÂREADIN16.1.2014 –CAUZAC-400/12
G.
 afecta grav persoanele care, folosindu-se de drepturile și de libertățile conferite prin Tratatul FUE, s-au 
integrat în m od real în statul mem bru gazdă (a se ve dea în acest sens Hotărârea Tsakouridis, citată 
anterior, punctele 24 și 25).
31 Curtea a a vut deja ocazia să afirme, cu prilejul interpretării pe c are a da t-o articolului 16 a lineatul (2) 
din Directiva 2004 /38, că aplicarea de către instanța națională a u nei pedepse cu închisoarea este de 
natură să demonstreze nerespectarea de către pe rsoana în cauză a v alorilor exprimate de societatea 
din statul mem bru gazdă în dr eptul penal al acestuia, astfel încât luarea în considerare a pe rioadelor 
de detenție în ve derea dobândirii d e către mem brii d e familie ai u nui cetățean al Uniunii care nu au 
cetățenia unui stat mem bru a dr eptului de ședere pe rmanentă în sensul articolului 16 a lineatul (2) din 
Directiva 2004 /38 ar c ontraveni în m od vădit obiectivului urmărit de dir ectiva me nționată prin 
instituirea acestui dr ept de ședere (Hotărârea di n 16 ianuarie 2014 , O nuekwere, C-378/12, 
punctul 26).
32 În m ăsura în care gradul de integrare a pe rsoanelor în cauză fundamentează în m od esențial atât 
dreptul de ședere pe rmanentă, cât și regimul de protecție împotriva expulzării p revăzut de Directiva 
2004 /38, motivele care justifică faptul că pe rioadele de detenție nu sunt luate în considerare în 
vederea d obândirii dr eptului de ședere pe rmanentă sau faptul că aceste pe rioade întrerup 
continuitatea șederii n ecesare pe ntru dobândirea dr eptului respectiv trebuie de asemenea reținute în 
cadrul interpretării ar ticolului 28 a lineatul (3) litera (a) din această dir ectivă.
33 Rezultă că pe rioadele de detenție nu pot fi luate în considerare în ve derea acordării p rotecției sporite 
prevăzute la articolul 28 a lineatul (3) litera (a) din Directiva 2004 /38 și că aceste pe rioade întrerup, în 
principiu, continuitatea șederii în sensul dispoziției me nționate.
34 În ceea ce privește această continuitate a ș ederii, la punctul 28 di n prezenta hotărâre s-a amintit că 
perioada d e zece ani necesară pentru acordarea protecției sporite prevăzute la articolul 28 a lineatul (3) 
litera (a) din Directiva 2004 /38 trebuie să fie, în principiu, continuă.
35 Or, în ceea ce privește întrebarea în ce măsură discontinuitatea șederii în cursul celor zece ani anteriori 
deciziei de expulzare a pe rsoanei în cauză o î mpiedică pe a ceasta să beneficieze de protecția sporită, 
trebuie ca de fiecare da tă să se facă o a preciere globală a s ituației persoanei în cauză la momentul 
precis la care se pune problema expulzării (a se ve dea în acest sens Hotărârea Tsakouridis, citată 
anterior, punctul 32).
36 În această privință, din moment ce perioadele de detenție întrerup, în principiu, continuitatea șederii în 
sensul articolului 28 a lineatul (3) litera (a) din D irectiva 2004 /38, acestea, împreună cu celelalte 
elemente care reprezintă totalitatea aspectelor pe rtinente în fiecare cauză, pot fi luate în considerare 
de autoritățile naționale însărcinate cu aplicarea articolului 28 a lineatul (3) din Directiva 2004 /38 în 
cadrul aprecierii gl obale necesare pe ntru a s e determina da că legăturile create anterior ca expresie a 
integrării în statul mem bru gazdă au fost rupte, astfel încât protecția sporită prevăzută prin dispoziția 
respectivă să fie sau să nu fie acordată (a se vedea în acest sens Hotărârea Tsakouridis, citată anterior, 
punctul 34).
37 În sfârșit, în ceea ce privește incidența împrejurării c ă pe rsoana în cauză a a vut reședința în statul 
mem bru gazdă în cursul celor zece ani anteriori încarcerării sale, trebuie amintit că, chiar da că, astfel 
cum s-a amintit la punctele 24 ș i 25 di n prezenta hotărâre, perioada d e ședere de zece ani necesară 
pentru acordarea protecției sporite prevăzute la ar ticolul 28 a lineatul (3) litera (a) din D irectiva 
2004 /38 trebuie calculată în sens invers, începând de la da ta deciziei de expulzare a a cestei persoane, 
o astfel de împrejurare poate fi luată în considerare în cadrul aprecierii gl obale me nționate la punctul 
anterior întrucât calculul efectuat în temeiul acestei dispoziții este diferit de cel la care se procedează 
pentru acordarea dreptului de ședere permanentă.
ECLI:EU:C:2014 :9 9HOTĂRÂREADIN16.1.2014 –CAUZAC-400/12
G.
38 Având în ve dere considerațiile care precedă, trebuie să se răspundă la prima și la a p atra întrebare că 
articolul 28 a lineatul (3) litera (a) din Directiva 2004 /38 trebuie interpretat în sensul că o pe rioadă de 
detenție a pe rsoanei în cauză este, în principiu, de natură să întrerupă continuitatea șederii, în sensul 
acestei dispoziții, și să afecteze acordarea protecției sporite pe c are o p revede, inclusiv în cazul în care 
această persoană a a vut reședința în statul mem bru gazdă în cursul celor zece ani anteriori încarcerării 
sale. Cu toate acestea, împrejurarea respectivă poate fi luată în considerare în cadrul aprecierii gl obale 
necesare pentru a s e determina dacă legăturile create anterior ca expresie a i ntegrării în statul mem bru 
gazdă au fost sau nu au fost rupte.
Cu privire la c h eltuielile de j udecată
39 Întrucât, în privința părților din litigiul principal, procedura ar e caracterul unui incident survenit la 
instanța de trimitere, este de compe tența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. 
Cheltuielile efectuate pe ntru a p rezenta observații Curții, altele decât cele ale părților me nționate, nu 
pot face obiectul unei rambursări.
Pentru aceste motive, Curtea (Camera a d oua) declară:
1) Articolul 2 8 a lineatul (3) litera (a) din D irectiva 2 0 0 4 / 3 8 / CE a P arlamentului European și a 
Consiliului din 2 9 aprilie 2 0 0 4 p rivind dreptul la liberă cir culație și ședere pe te ritoriul 
statelor m embre pentru cetățenii Un iunii și membrii fa miliilor acestora, de m odificare a 
Regulamentului (CE E) nr. 1 6 1 2 / 6 8 ș i de a brogare a D irectivelor 6 4 / 2 2 1 / CE E, 6 8 / 3 6 0 / CE E, 
7 2 / 1 9 4 / CE E, 7 3 / 1 4 8 / CE E, 7 5 / 3 4 / CE E, 7 5 / 3 5 / CE E, 9 0 / 3 6 4 / CE E, 9 0 / 3 6 5 / CE E ș i 9 3 / 9 6 / CE E, 
trebuie interpretat în sensul că p erioada de ș edere de z ece ani prevăzută la această 
dispoziție trebuie să fie, în principiu, continuă și să se calculeze în sens invers, începând de 
la data de ciziei de ex pulzare a p ersoanei în cauză.
2) Articolul 2 8 a lineatul (3) litera (a) din D irectiva 2 0 0 4 / 3 8 t rebuie interpretat în sensul că o 
perioadă de dete nție a p ersoanei în c auză este, în p rincipiu, de n atură să întrerupă 
continuitatea șederii, în sensul acestei dispoziții, și să af ecteze acordarea protecției sporite 
pe care o p revede, inclusiv în cazul în care această persoană a a vut reședința în statul 
membru ga zdă în c ursul celor zece ani anteriori încar cerării sale. Cu toate a cestea, 
împrejurarea respectivă poate fi l uată în considerare în cadrul aprecierii globale necesare 
pentru a s e dete rmina dacă legăturile c r eate a nterior ca ex presie a i ntegrării în statul 
membru ga zdă au fost sau nu au fost rupte.
Semnături