Respectarea principiilor statului de drept și a drepturilor omului, precum și a demnității umane se impune în cazul oricărei acțiuni a Uniunii, inclusiv în domeniul politicii externe și de securitate comune (PESC), așa cum reiese din coroborarea dispozițiilor articolului 21 alineatul (1) primul paragraf TUE, ale articolului 21 alineatul (2) litera (b) TUE, ale articolului 21 alineatul (3) TUE și ale articolului 23 TUE.

În special cu privire la dreptul la un proces echitabil și la respectarea prezumției de nevinovăție, acesta ocupă, în special în materie penală, o poziție preeminentă într‑o societate democratică În mod similar, principiile independenței și imparțialității sistemului judiciar, precum și dreptul la un control jurisdicțional efectiv constituie norme esențiale pentru respectarea statului de drept, care formează, el însuși, una dintre principalele valori pe care se sprijină Uniunea, astfel cum rezultă din articolul 2 TUE, din preambulul Tratatului UE și al Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii. Cerințele care decurg din dreptul la un proces echitabil și respectarea prezumției de nevinovăție au ca scop, în special în materie penală, garantarea faptului că decizia prin care se va statua în mod definitiv cu privire la temeinicia acuzațiilor îndreptate împotriva persoanei în cauză este fiabilă și evitarea faptului ca aceasta să fie viciată de denegare de dreptate sau de arbitrariu, ceea ce ar constitui însăși negarea statului de drept.

Caracteristicile regimului Deciziei 2011/172 privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Egipt nu justifică o excepție de la obligația generală a Consiliului, atunci când adoptă măsuri restrictive, să respecte drepturile fundamentale care fac parte integrantă din ordinea juridică a Uniunii excepție care ar avea drept consecință exonerarea acestuia de orice verificare a protecției drepturilor fundamentale asigurată în Egipt.

În consecință, pe de o parte, în măsura în care Decizia 2011/172 se înscrie în cadrul unei politici de susținere a autorităților egiptene întemeiate în special pe obiectivele consolidării și susținerii democrației, statului de drept, drepturilor omului și principiilor dreptului internațional, nu poate fi exclusă complet ipoteza că această decizie este vădit inadecvată în raport cu aceste obiective, din cauza existenței unor încălcări grave și sistematice ale drepturilor fundamentale.

Pe de altă parte, în cazul în care existența procedurilor judiciare în curs de desfășurare în Egipt constituie, în principiu, o bază factuală suficient de solidă pentru desemnarea unor persoane pe lista anexată Deciziei 2011/172, precum și pentru reînnoirea acesteia, nu aceasta este situația în cazul în care Consiliul poate presupune în mod rezonabil că decizia adoptată în urma acestor proceduri nu va fi fiabilă, cu atât mai mult cu cât nu este de competența Consiliului, în principiu, să aprecieze acuratețea și pertinența elementelor pe care se bazează aceste proceduri.

În consecință, în cadrul unui regim de măsuri restrictive, precum cel al Deciziei 2011/172, nu se poate exclude obligația Consiliului de a verifica dacă procedurile judiciare pe care acesta se bazează pot fi considerate drept întemeiate, având în vedere elementele prezentate de persoanele în cauză privind încălcări ale statului de drept și ale drepturilor fundamentale, în special ale dreptului la un proces echitabil, cu condiția să fie vorba de elemente obiective, întemeiate, precise și concordante, de natură să ridice semne de întrebare legitime cu privire la respectarea acestui drept.

Din perspectiva acestor principii, Tribunalul este obligat să exercite, în principiu, un control complet cu privire la aspectul dacă Consiliul și‑a îndeplinit obligația de a analiza cu atenție și cu imparțialitate, asigurându‑se că poate considera drept fiabile procedurile penale referitoare la reclamantul în cauză. În special, acest control implică verificarea aspectului dacă Consiliul a constatat în mod întemeiat că a dispus de suficiente elemente pentru a considera că aceasta a fost situația în speță, în pofida afirmațiilor contrare ale acestui reclamant.

În fond, în pofida caracterului său asiguratoriu, înghețarea activelor dispusă în cadrul regimului Deciziei 2011/172 are o incidență negativă importantă asupra libertăților și drepturilor persoanelor vizate, astfel încât, pentru asigurarea unui echilibru just între obiectivul acestei înghețări a activelor și cel al protecției acestor drepturi și libertăți, este indispensabil faptul ca Consiliul să poată, dacă este necesar, să evalueze în mod adecvat, sub supravegherea instanței Uniunii, riscul producerii unor astfel de încălcări.

(a se vedea punctele 58-63, 66-71, 213 și 214)