Keywords

Summary



Keywords

1. Acțiune în anulare – Competența instanței Uniunii – Capăt de cerere prin care se urmărește obținerea unei somații adresate unei instituții – Inadmisibilitate

(art. 263 TFUE și 266 TFUE)

2. CECO – Ajutoare acordate siderurgiei – Recuperarea unui ajutor ilegal – Măsuri de ajutor nenotificate – Inacțiunea Comisiei într-o perioadă relativ îndelungată – Securitate juridică – Protecție – Condiții și limite – Împrejurări excepționale

[art. 4 lit. (c) CO]

3. CECO – Ajutoare acordate siderurgiei – Recuperarea unui ajutor ilegal – Măsuri de ajutor nenotificate – Inacțiunea Comisiei într-o perioadă relativ îndelungată – Lipsa încălcării principiului securității juridice – Apreciere de către Tribunal

4. CECO – Domeniu de aplicare al Tratatului – Norme privind ajutoarele de stat – Aplicabilitatea dispozițiilor Tratatului CE doar cu titlu subsidiar

[art. 305 alin. (1) CE]

5. CECO – Ajutoare acordate siderurgiei – Noțiune – Apreciere exclusiv din perspectiva dispozițiilor relevante ale Tratatului CECA – Luare în considerare a unei practici decizionale anterioare a Comisiei – Excludere

[art. 4 lit. (c) CO]

6. CECO – Domeniu de aplicare al Tratatului – Norme privind ajutoarele de stat – Aplicare în privința tuturor activităților unei întreprinderi siderurgice – Condiții – Risc real de deturnare a ajutoarelor în beneficiul activităților de producție care intră în domeniul de aplicare al Tratatului CECA – Noțiune

[art. 4 lit. (c) CO, 80 CO și 81 CO]

7. CECO – Ajutoare acordate siderurgiei – Noțiune – Măsuri având o finalitate privind mediul înconjurător – Includere

[art. 4 lit. (c) CO]

8. Acte ale instituțiilor – Aplicarea în timp – Retroactivitatea unei norme de drept substanțial – Condiții – Neretroactivitatea normelor Codurilor privind ajutoarele acordate siderurgiei

(art. 2 CO-4 CO; Decizia generală nr. 2496/96)

9. Acte ale instituțiilor – Motivare – Obligație – Conținut – Decizie a Comisiei în materia ajutoarelor de stat

[art. 4 lit. (c) CO și art. 15 CO; art. 253 CE]

10. CECO – Ajutoare pentru siderurgie – Recuperarea unui ajutor ilegal – Restabilirea situației anterioare – Ajutor sub forma unei amânări a impozitului – Rambursarea în totalitate a dobânzilor neplătite de beneficiar – Stabilirea unei cote a dobânzii de referință – Puterea de apreciere a Comisiei – Control jurisdicțional – Limite

[art. 4 lit. (c) CO]

11. CECO – Ajutoare pentru siderurgie – Recuperarea unui ajutor ilegal – Aplicarea dreptului național – Deducere, de către autoritățile naționale, a anumitor sume din cuantumul de recuperat – Limite

[art. 4 lit. (c) CO]

Summary

1. A se vedea textul deciziei.

(a se vedea punctul 19)

2. Chiar în lipsa unui termen de prescripție stabilit de legiuitorul comunitar, cerința fundamentală de securitate juridică se opune întârzierii la nesfârșit, de către Comisie, a exercitării competențelor sale.

Cu toate acestea, notificarea ajutoarelor de stat de către statele membre este un element central al mecanismului comunitar de control al acestora, în consecință, în lipsa unei notificări, întreprinderile care beneficiau de aceste ajutoare nu se puteau prevala de o încredere legitimă.

În această privință, regimul ajutoarelor de stat prevăzut de Tratatul CECO se deosebește, prin caracterul său deosebit de strict, de cel prevăzut de Tratatul CE.

Astfel, atunci când, în cadrul Tratatului CECO, un ajutor de stat a fost acordat fără a fi notificat, întârzierea cu care Comisia își exercită competențele de control și dispune recuperarea acestui ajutor nu atrage nelegalitatea deciziei de recuperare decât în cazuri excepționale, care evidențiază o abținere vădită a Comisiei și o încălcare evidentă a obligației sale de diligență.

(a se vedea punctele 23-26)

3. A se vedea textul deciziei.

(a se vedea punctele 27-67)

4. A se vedea textul deciziei.

(a se vedea punctele 51 și 52)

5. A se vedea textul deciziei.

(a se vedea punctul 66)

6. În temeiul articolelor 80 CO și 81 CO, doar întreprinderile care exercită o activitate de producție în domeniul cărbunelui și al oțelului sunt supuse normelor din Tratatul CECO. În această privință, doar produsele enumerate în anexa I la Tratatul CECO intră sub incidența expresiilor „cărbune” și „oțel”. Astfel, o întreprindere nu este supusă interdicției prevăzute la articolul 4 litera (c) CO decât în măsura în care exercită o asemenea activitate de producție.

Cu toate acestea, împrejurarea că o întreprindere exercită activități de producție în domeniul oțelului nu înseamnă că toate activitățile sale trebuie să fie considerate activități supuse Tratatului CECO. În această privință, în cazul întreprinderilor care produc atât produse care intră sub incidența Tratatului CECO, cât și produse care intră sub incidența Tratatului CE, aplicarea Tratatului CECO unor ajutoare destinate să susțină un sector de producție care nu intră în domeniul de aplicare al acestuia din urmă poate fi justificată în cazul în care există un risc real de deturnare a ajutoarelor menționate în favoarea activităților de producție incluse în acest domeniu de aplicare. Astfel, având în vedere, pe de o parte, particularitățile sectorului siderurgic și, pe de altă parte, interdicția strictă și absolută a ajutoarelor de stat prevăzută la articolul 4 litera (c) CO, ar fi contrar finalității sistemului instituit prin Tratatul CECO ca examinarea ajutoarelor care pot fi eventual în favoarea sectoarelor de producție ale unei întreprinderi care intră sub incidența Tratatului CECO să fie supusă normelor mai puțin stricte din Tratatul CE.

Condiția privind un risc real de deturnare a ajutoarelor este îndeplinită, în special, dacă organizarea activităților reclamantei nu oferă garanții suficiente care să permită să se excludă o deturnare a ajutoarelor privind investiția în litigiu în favoarea activităților sale de producție supuse Tratatului CECO și, prin urmare, o afectare a concurenței pe piața care intră sub incidența tratatului menționat. Astfel, riscul de deturnare trebuie să fie stabilit prin indicii serioase care permit să se presupună în mod rezonabil că ajutoarele pot, având în vedere împrejurările din speță, să facă obiectul unei deturnări în favoarea activităților CECO ale întreprinderii siderurgice în cauză.

(a se vedea punctele 75, 77, 78 și 80)

7. Deși protecția mediului constituie unul dintre obiectivele esențiale ale Uniunii, necesitatea de a lua în considerare acest obiectiv nu justifică excluderea unor măsuri selective din domeniul de aplicare al articolului 4 litera (c) CO. Astfel, pentru a stabili dacă o măsură națională poate fi calificată drept ajutor de stat, important nu este obiectul său, ci efectele sale. Astfel, finalitatea privind mediul înconjurător urmărită de intervențiile statului nu este suficientă pentru a le sustrage de la bun început de la calificarea drept „ajutoare”.

(a se vedea punctele 98 și 99)

8. Contrar dispozițiilor din Tratatul CE referitoare la ajutoarele de stat, care abilitează în mod permanent Comisia să statueze cu privire la compatibilitatea acestora, Codurile privind ajutoarele acordate siderurgiei nu atribuie Comisiei această competență decât pentru o perioadă determinată. În consecință, dacă anumite ajutoare nu sunt notificate Comisiei în perioada prevăzută de un cod în acest scop, Comisia nu se mai poate pronunța cu privire la compatibilitatea acestor ajutoare în raport cu respectivul cod. Prin urmare, după ce perioada de aplicabilitate a codului a expirat, Comisia nu mai are competența să autorizeze, în temeiul derogărilor prevăzute, un ajutor privind siderurgia care nu a fost notificat potrivit acestui cod.

Pe de altă parte, rezultă din principiul securității juridice că nu se poate aprecia compatibilitatea unor ajutoare cu piața comună, în contextul Codurilor privind ajutoarele acordate siderurgiei, decât prin raportare la normele în vigoare la momentul acordării efective a acestora. În această privință, normele comunitare de drept material trebuie interpretate în sensul că nu vizează situații dobândite anterior intrării lor în vigoare decât în măsura în care reiese clar din cuprinsul, din obiectivele sau din economia lor că trebuie să li se atribuie un astfel de efect.

În ceea ce privește, în special, Al șaselea cod privind ajutoarele acordate siderurgiei, nicio dispoziție din codul menționat nu prevede că acesta ar putea fi aplicat retroactiv. În plus, rezultă din economia și din finalitățile Codurilor succesive privind ajutoarele că fiecare dintre acestea prevede norme de adaptare a industriei siderurgice la obiectivele prevăzute de articolele 2 CO, 3 CO și 4 CO în funcție de nevoile existente într-o anumită perioadă. În consecință, aplicarea normelor adoptate într-o anumită perioadă, în funcție de situația acesteia, în privința unor ajutoare acordate într-o perioadă anterioară, nu ar corespunde nici economiei, nici finalităților acestui tip de reglementare.

(a se vedea punctele 103-105 și 109)

9. A se vedea textul deciziei.

(a se vedea punctele 112-115)

10. Recuperarea unui ajutor de stat acordat nelegal urmărește să restabilească situația anterioară acordării acestui ajutor și nu poate, în principiu, să fie considerată o măsură disproporționată în raport cu obiectivele prevăzute la articolul 4 litera (c) CO. Această recuperare trebuie însă să fie limitată la avantajele financiare care decurg în mod real din punerea ajutoarelor la dispoziția beneficiarului și să fie proporțională cu acestea. Astfel, în ipoteza în care ajutorul aprobat ia forma unei amânări a impozitului pe mai mulți ani și, prin urmare, a unui avans de trezorerie gratuit sau a unui împrumut fără dobândă, este necesar, în vederea restabilirii situației anterioare, să se dispună rambursarea în totalitate a dobânzilor pe care beneficiarul ar fi trebuit să le plătească în funcție de ratele practicate pe piață.

Pentru a dispune restabilirea situației anterioare, Comisia are competența de a stabili rata dobânzii care permite să se realizeze această restabilire. Prin urmare, nu revine instanței Uniunii, în cadrul controlului legalității exercitării unei astfel de competențe, sarcina de a substitui aprecierea Comisiei în această materie cu propria apreciere, ci de a examina dacă aprecierea Comisiei este afectată de o eroare vădită sau de un abuz de putere.

În ceea ce privește stabilirea ratelor aplicabile, ratele de referință sunt considerate ca reprezentând nivelul mediu al ratelor dobânzilor în vigoare în fiecare dintre statele membre. Prin urmare, ratele de referință reprezintă un indiciu valabil privind ratele de pe piața împrumuturilor destinate unor investiții industriale. În această privință, pentru motive de securitate juridică și de egalitate de tratament, Comisia poate considera, în general, că este legitim să aplice rata de referință în vigoare pe o perioadă determinată tuturor împrumuturilor acordate în această perioadă. În plus, Comisia poate în mod legitim să rețină ca rată de referință ratele stabilite pentru evaluarea schemelor de ajutoare regionale, astfel cum sunt publicate periodic în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene , din moment ce aceste rate favorabile, aplicabile întreprinderilor care nu au probleme financiare, ar fi fost utilizate, în cazul în care schema în litigiu ar fi fost notificată, pentru determinarea existenței unor elemente constitutive ale unui ajutor

(a se vedea punctele 137-143)

11. A se vedea textul deciziei.

(a se vedea punctele 165-167)