ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

în cazul în care la momentul pronunțării hotărârii, Comisia va fi semnat deja contractul Servicii transeuropene de telematică între administrații — noua generație [Trans European Services for Telematics between Administrations — new generation] („TESTA-ng”), declararea nulității contractului, și
1.

Prin intermediul primului motiv, reclamanta arată că ECHA și-a depășit în mod ilegal competențele, care se limitează la conducerea procedurii de verificare că întreprinderea reclamantă are dreptul la redevența redusă rezervată IMM-urilor, substituindu-se Comisiei în adoptarea deciziei cu privire la acest drept și aplicând în mod arbitrar, pentru a stabili dacă reclamanta era din punct de vedere juridic o IMM, criterii materiale diferite de cele prevăzute de Comisie în Regulamentul nr. 340/2008 (1) Astfel, competența de a adopta decizii cu privire la dreptul la redevența redusă rezervată IMM-urilor ar presupune o apreciere referitor la aplicarea, la dimensiunea întreprinderii înregistrate, a criteriilor din Recomandarea 2003/361/CE privind finanțările comunitare ale IMM-urilor, apreciere care nu revine în sarcina secretariatului ECHA, ci numai Comisiei, întrucât nici Regulamentul REACH, nici regulamentele de punere în aplicare ale Comisiei nu au prevăzut o noțiune ad-hoc. În plus, în ceea ce privește stabilirea statutului juridic de IMM, Regulamentul nr. 340/2008 rezervă în mod expres aplicarea subcriteriilor din Recomandarea 2003/361/CE privind întreprinderile legate de alte întreprinderi prin participații întreprinderilor care nu au sediul în Uniunea Europeană. Rezultă, a contrario, că aceste criterii nu pot fi aplicate pentru a stabili dimensiunea unei întreprinderi care nu are sediul în Uniunea Europeană pentru a stabili dacă această întreprindere are dreptul la redevența redusă.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 304/23

Acțiune introdusă la 30 august 2013 — Spania/Comisia

(Cauza T-461/13)

2013/C 304/41

Limba de procedură: spaniola

Părțile

Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González)

Pârâtă: Comisia Europeană

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— anularea deciziei atacate,

— obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei Comisiei din 19 iunie 2013 privind ajutorul de stat SA.28599 (C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009), acordat de Regatul Spaniei pentru extinderea televiziunii digitale terestre în zone îndepărtate și mai puțin urbanizate (cu excepția Castiliei — La Mancha). Această decizie a considerat respectivul ajutor ca fiind parțial incompatibil cu piața internă și a dispus recuperarea sa.

În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

1. Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, date fiind inexistența, în speță, oricărui avantaj economic pentru întreprinderile care desfășoară o activitate economică, precum și lipsa unei selectivități a măsurii și inexistența unei denaturări a concurenței.

2. Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 106 alineatul (2) și a articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE, întrucât nu s-a constatat faptul că s-a ignorat principiul neutralității tehnologice.

3. Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea procedurii în materia ajutoarelor de stat, în speță, în concret, durata sa excesivă, neluarea în considerare a probelor prezentate, precum și lipsa de coerență și de obiectivitate în instrumentarea cazului.

4. Al patrulea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe încălcarea principiilor securității juridice, egalității, proporționalității și subsidiarității și pe inexistența obligației ulterioare de recuperare a ajutorului, în măsura în care articolul 14 din Regulamentul (CE) nr.o659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41), nu impune o astfel de recuperare atunci când se încalcă principii generale de drept al Uniunii.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 313/30

Acțiune introdusă la 19 august 2013 — IOC-UK/Consiliul

(Cauza T-428/13)

2013/C 313/57

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamantă: Iranian Oil Company UK Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, M. Gambardella, D. Sellers și N. Pilkington, avocați)

Pârât: Consiliul Uniunii Europene

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— Anularea Deciziei 2013/270/PESC a Consiliului din 6 iunie 2013 (JO L 156, p. 10) de modificare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 522/2013 al Consiliului din 6 iunie 2013 (JO L 156, p. 3) privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului, în măsura în care actele atacate o vizează pe reclamantă;

— obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.

Motivele și principalele argumente

În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive întemeiate pe încălcarea unor norme fundamentale de procedură, precum și pe încălcarea tratatelor și a prevederilor legale privind aplicarea lor: încălcarea dreptului la a fi ascultat, motivare insuficientă, încălcarea dreptului la apărare, săvârșirea unei erori vădite de apreciere, nerespectarea principiului fundamental al proporționalității, nerespectarea principiului fundamental al egalității de tratament și al nediscriminării și nerespectarea dreptului fundamental de proprietate.

Reclamanta arată că Consiliul nu a audiat reclamanta și că nu există elemente care să fi împiedicat acest lucru. În plus, Consiliul a oferit o motivare insuficientă. Cererile reclamantei prin care urmărea dezvoltarea motivării și de acces la documente nu au primit încă un răspuns, în afara unei scrisori sumare de confirmare de primire. Prin aceste omisiuni, Consiliul a încălcat dreptul la apărare al reclamantei, căreia i-a fost refuzată posibilitatea efectivă de a combate afirmațiile Consiliului, întrucât aceste afirmații nu i-au fost dezvăluite reclamantei. În plus, Consiliul nu a explicat de ce faptul că National Iranian Oil Company exercită un control direct asupra reclamantei ar avea drept rezultat un avantaj economic pentru statul iranian care ar încălca obiectivul deciziei atacate și al regulamentului. În raport cu motivele invocate pentru includerea sa pe listă, reclamanta consideră că acestea sunt fie insuficiente, fie viciate de o eroare vădită de apreciere. În plus, în ansamblu, compararea obiectivelor deciziei de includere pe listă și impactul concret al acestei decizii pentru reclamantă demonstrează că decizia este disproporționată. În sfârșit, Consiliul a încălcat dreptul fundamental de proprietate prin faptul că a adoptat măsuri a căror proporționalitate nu poate fi determinată.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 336/29

Acțiune introdusă la 25 septembrie 2013 — Spania/Comisia

(Cauza T-515/13)

2013/C 336/62

Limba de procedură: spaniola

Părțile

Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, Abogado del Estado)

Pârâtă: Comisia Europeană

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— Anularea deciziei atacate;

— obligarea instituției pârâte la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei Comisiei C(2013)4426 final din 17 iulie 2013 privind regimul fiscal aplicabil anumitor acorduri de leasing financiar, cunoscut și sub denumirea de sistem spaniol în materie de leasing fiscal [(ajutorul SA. 21233 C/2011, ex NN/2011, ex CP 137/2006)]. În această decizie se consideră că măsurile ce rezultă din articolul 15 punctul 11 din textul codificat al Legii privind impozitul pe societăți (amortizarea anticipată a activelor închiriate), din aplicarea regimului de impozitare bazată pe tonaj întreprinderilor, flotelor sau activităților neeligibile și din articolul 50 punctul 3 din Regulamentul privind impozitul pe societăți constituie un ajutor de stat acordat unor grupuri de interes economic, incompatibil cu piața internă.

În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive:

1. Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE, având în vedere că nu era îndeplinită niciuna dintre condițiile necesare pentru calificarea măsurilor examinate în decizia atacată drept ajutor de stat; astfel, nu există niciun element de selectivitate într-un avantaj accesibil tuturor investitorilor potențiali din toate sectoarele economiei, fără nicio condiție prealabilă; nici concurența nu este denaturată sau amenințată să fie denaturată, întrucât nu se poate considera că un avantaj accesibil tuturor, fără discriminare (în special pe motive de naționalitate) favorizează sau poate favoriza poziția concurențială a anumitor sectoare sau întreprinderi în detrimentul concurenților acestora, din moment ce orice investitor putea să participe la structurile denumite SEAF și să profite de beneficiile pe care le oferea acest sistem. Prin urmare, nici comerțul dintre statele membre nu este afectat, în măsura în care membrii (sau acționarii) unei entități nu exercită nicio activitate pe piață.
—

în această privință, se susține că decizia atacată a pus în aplicare articolului 3 alineatul (2), citat anterior — care privește cumularea ajutoarelor, fiecare dintre ele încadrându-se, per se, în regimul de minimis — într-o situație în care ajutorul de minimis se adăuga unui ajutor existent. În plus, în decizie s-a săvârșit o eroare, constând în calificarea măsurii contestate care modifică ajutorul existent, în sensul articolului 1 litera (c) din Regulamentul nr. 659/1999. Astfel, amânarea semestrială a termenului unei tranșe anuale reprezenta o măsură parțială și, prin urmare, nu determina o afectare substanțială a ajutorului existent. Mai mult, aceasta nu presupunea o majorare mai mică de 20 % din bugetul inițial al regimului de ajutoare existent și nu producea efecte asupra aprecierii compatibilității unui asemenea regim. În orice caz, Comisia nu a motivat suficient aceste aspecte.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 367/36

Acțiune introdusă la 17 octombrie 2013 — European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/European Joint Undertaking for ITER and the Development of Fusion Energy

(Cauza T-553/13)

2013/C 367/65

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamante: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luxemburg) și Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentant: D. Mabger, avocat)

Pârâtă: European Joint Undertaking for ITER and the Development of Fusion Energy

Concluziile

Reclamante solicită Tribunalului:

— anularea deciziei de atribuire din 7 august 2013 a pârâtei referitoare la cererea de oferte deschisă F4E-ADM-0464 (JO 2012/S 213-352451) pentru atribuirea contractului-cadru de servicii în cascadă intitulat „Furnizarea de proiecte în materia tehnologiei informațiilor și comunicării (TIC) pentru Fusion for Energy” (JO 2013/S 198-342743);

— obligarea pârâtei să acorde reclamantelor o compensație pentru daunele rezultate din pierderea oportunității de a i se atribui un contract;

— obligarea pârâtei să plătească reclamantelor daune-interese exemplare;

— obligarea pârâtei să plătească cheltuielile de judecată și de altă natură efectuate de reclamante în legătură cu prezenta acțiune, chiar dacă aceasta este respinsă.

Motivele și principalele argumente

În susținerea acțiunii, reclamante invocă două motive.

1. Primul motiv este întemeiat pe faptul că pârâta nu a respectat legislația UE, întrucât a evaluat ofertele și a atribuit contractul după expirarea duratei de validitate a ofertelor.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 24/33

Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2013 — BlackRock/OAPI (SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY)

(Cauza T-609/13)

2014/C 24/61

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamantă: BlackRock, Inc. (New York, Statele Unite) (reprezentanți: S. Malynicz, Barrister, K. Gilbert și M. Blair, Solicitors)

Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 11 septembrie 2013 în cauza R 572/2013-4;

— obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

Marca comunitară vizată: marca verbală „SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY” pentru servicii din clasele 35 și 36 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 11 144 748.

Decizia examinatorului: respinge în întregime cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 24/27

Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2013 — H.P. Gauff Ingenieure/OAPI — Gauff (Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW)

(Cauza T-586/13)

2014/C 24/49

Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

Părțile

Reclamantă: H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG — JBG (Nürnberg, Germania) (reprezentant: G. Schneider-Rothhaar, avocat)

Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Gauff GmbH & Co. Engineering KG (Nürnberg, Germania)

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 5 septembrie 2013 (cauza R 118/2013-1);

— trimiterea cauzei la OAPI spre reexaminare, cu recomandarea de a proceda la repunerea în drepturi;

— obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cursul procedurii în fața camerei de recurs.

Motivele și principalele argumente

Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

Marca comunitară vizată: marca figurativă „Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW” pentru produse și servicii din clasele 11, 19, 36, 37, 39, 40, 41 și 42 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 10 028 082.

Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Gauff GmbH & Co. Engineering KG.

Marca sau semnul invocat: marca verbală germană și marca verbală comunitară „Gauff”, precum și marca figurativă germană și marca figurativă comunitară „GAUFF” pentru bunuri și servicii din clasele 9, 16, 35, 36, 37, 39, 40, 41, 42 și 44.

Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

Decizia camerei de recurs: respinge cererea de repunere în drepturi și respinge calea de atac ca inadmisibilă.

Motivele invocate: încălcarea articolului 81 din Regulamentul nr. 207/2009.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 24/26

Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2013 — The Royal County of Berkshire Polo ClubOAPI — Lifestyle Equities (Royal County of Berkshire POLO CLUB)

(Cauza T-581/13)

2014/C 24/47

Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

Părțile

Reclamantă: The Royal County of Berkshire Polo Club Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: J. Maitland-Walker, Solicitor)

Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lifestyle Equities CV (Amsterdam, Țările de Jos)

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 25 iulie 2013 pronunțată în cauza R 1374/2012-2;

— obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri și procedurii aflate pe rolul camerei de recurs.

Motivele și principalele argumente

Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

Marca comunitară vizată: marca figurativă care cuprinde elementele verbale „Royal County of Berkshire POLO CLUB” pentru produse și servicii din clasele 9, 14, 16, 18, 25 și 28 — cererea de înregistrare 9 642 621

Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

Marca sau semnul invocat: mărcile comunitare înregistrate nr. 8 456 469, nr. 5 482 484, 532 895 și nr. 364 257

Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în totalitate.

Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia atacată.

Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 45/35

Acțiune introdusă la 6 noiembrie 2013 — Luxembourg Pamol (Cipru) și Luxembourg Industries/Comisia

(Cauza T-578/13)

2014/C 45/60

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamante: Luxembourg Pamol (Cipru) Ltd (Nicosia, Cipru); și Luxembourg Industries Ltd (Tel Aviv, Israel) (reprezentanți: C. Mereu și K. Van Maldegem, avocați)

Pârâtă: Comisia Europeană

Concluziile

Reclamantele solicită Tribunalului:

— declararea acțiunii admisibilă și întemeiată;

— anularea deciziei în litigiu, și

— obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

Reclamantele solicită anularea Deciziei Comisiei din 8 octombrie 2013, notificată reclamantelor la 9 octombrie 2013, privind publicarea anumitor părți din raportul de examinare inter pares referitor la fosfonați de potasiu, precum și din actul adițional final la raportul respectiv, cu privire la care reclamantele au solicitat aplicarea regimului de confidențialitate în temeiul Directivei 91/414/CEE a Consiului (1) și al Regulamentului (UE) nr. 188/2011 al Comisiei (2) (denumită în continuare „decizia în litigiu”).

În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

1. Primul motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a Directivei 94/414/CEE a Consiliului și a dreptului fundamental al protecției secretului comercial consacrat la articolul 339 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, articolului 7 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a articolului 8 din Convenția europeană a drepturilor omului și a libertăților fundamentale, ca urmare a unei interpretări eronate a dispozițiilor menționate și a unei erori de apreciere a cererilor reclamantelor de aplicare a regimului de confidențialitate.

2. Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a principiilor fundamentale al dreptului Uniunii, și anume principiul bunei administrări și al protecției dreptului la apărare, prin faptul că nu a acordat reclamatelor posibilitatea adecvată de a se apăra și de a clarifica motivul formulării cererilor de aplicare a regimului de confidențialitate.

(1) Directiva Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (JO L 230, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 10, p. 30).

(2) Regulamentul (UE) nr. 188/2011 al Comisiei din 25 februarie 2011 de stabilire a normelor detaliate de punere în aplicare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în ceea ce privește procedura de evaluare a substanțelor active care nu existau pe piață la doi ani de la data notificării directivei menționate (JO L 53, p. 51).
—

În mod concret, deși nu era menționat nimic în acest sens în caietul de sarcini aplicabil, pârâtul a testat (rapiditatea) imprimantelor reclamantei începând de la momentul pornirii lor, iar nu la momentul în care acestea funcționează în modul cel mai performant. Din acest motiv, măsurătorile/valorile indicate în oferta reclamantei diferă de măsurătorile/valorile rezultate din teste, care în cele din urmă sunt inferioare și, prin urmare, determină un punctaj dezavantajos. Reclamanta nu poate verifica dacă aparatele concurentului său au fost testate în aceleași împrejurări (nefavorabile). În plus, pârâtul, după efectuarea testelor pentru acest subcriteriu de atribuire (criteriul C „Evaluare tehnică a echipamentelor bazată pe teste”), a stabilit un calcul și un punctaj și le-a comunicat reclamantei. Acest punctaj (și anume 41,2 %) este diferit de punctajul inclus în final în tabelul din decizia atacată (și anume 38,61 %).
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 194/25

Acțiune introdusă la 20 decembrie 2013 – K. Chrysostomides & Co. și alții/Consiliul și alții

(Cauza T-680/13)

2014/C 194/33

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamanți: Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC (Nicosia, Cipru) și alți 50 de reclamanți (reprezentant: P. Tridimas, Barrister)

Pârâți: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Uniunea Europeană reprezentată de Comisia Europeană, Eurogrup reprezentat de Consiliul Uniunii Europene, Banca Centrală Europeană

Concluziile

Reclamanții solicită Tribunalului:

— obligarea pârâţilor la plata către reclamanţi a sumelor menţionate în tabelul anexat la cererea introductivă plus dobânzi începând de la 26 martie 2013 până la data pronunţării hotărârii Tribunalului;

— obligarea pârâţilor la plata cheltuielilor de judecată.

În subsidiar, reclamanții solicită Tribunalului:

— constatarea faptului că este angajată răspunderea extracontractuală a Uniunii Europene şi/sau a instituţiilor pârâte;

— determinarea procedurii de urmat pentru stabilirea prejudiciului recuperabil efectiv suferit de reclamanţi;

— obligarea pârâţilor la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

Reclamanții (51 în total) sunt deponenți și/sau acționari ai Bank of Cyprus Public Company Ltd și/sau ai Cyprus Popular Bank Public Co. Ltd. Aceştia solicită despăgubiri în conformitate cu articolele 268, 340 alineatele (2) și (3) TFUE, care reglementează răspunderea extracontractuală a Uniunii Europene, pentru prejudiciile pe care le-au suferit ca urmare a măsurilor adoptate de instituțiile pârâte prin care se impunea Republicii Cipru o schemă de recapitalizare internă.

Reclamanţii consideră că instituțiile pârâte au adoptat pentru Republica Cipru o schemă de recapitalizare internă care a condus în mod direct la pierderea depozitelor și a participațiilor acestora. În opinia reclamanților, măsurile de recapitalizare internă adoptate de Republica Cipru au fost introduse exclusiv în scopul de a pune în aplicare măsurile adoptate de pârâţi și au fost de asemenea aprobate de instituțiile pârâte.

Reclamanţii consideră că schema de recapitalizare internă încalcă dreptul de proprietate, astfel cum este protejat prin articolul 17 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și prin articolul 1 din Protocolul nr. 1 la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului şi a libertăților fundamentale. Reclamanții susțin de asemenea că schema de recapitalizare internă încalcă principiul proporționalității, principiul protecției încrederii legitime și principiul nediscriminării.