Hotărârea Curții (Camera a patra) din 14 ianuarie 2021 (cereri de decizie preliminară formulate de High Court (Irlanda), International Protection Appeals Tribunal – Irlanda) – K.S., M.H.K/The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Irlanda și the Attorney General (C-322/19), R.A.T., D.S./Minister for Justice and Equality (C-385/19)

(Cauzele conexate C-322/19 și C-385/19) (1)

(Trimitere preliminară - Controale la frontiere, azil și imigrare - Protecție internațională - Standarde pentru primirea solicitanților de protecție internațională - Directiva 2013/33/UE - Resortisant al unei țări terțe care s-a deplasat dintr-un stat membru al Uniunii Europene în altul, dar care nu a solicitat protecție internațională decât în acesta din urmă - Decizie de transfer către primul stat membru - Regulamentul (UE) nr. 604/2013 - Acces la piața muncii în calitate de solicitant de protecție internațională)

(2021/C 72/07)

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

High Court (Irlande), International Protection Appeals Tribunal

Părțile din procedura principală

Recurenți: KS, MHK (C-322/19), R.A.T., D.S (C-385/19)

Intimați: The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Irlanda și the Attorney General (C-322/19), Minister for Justice and Equality (C-385/19)

Dispozitivul

1) O instanță națională trebuie să țină seama de Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale, care, în temeiul articolelor 1 și 2, precum și al articolului 4a alineatul (1) din Protocolul (nr. 21) privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție, nu se aplică în statul membru al acestei instanțe, pentru a interpreta dispozițiile Directivei 2013/33/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a standardelor pentru primirea solicitanților de protecție internațională, care este, în schimb, aplicabilă în statul membru menționat, conform articolului 4 din acest protocol.

2) Articolul 15 din Directiva 2013/33 trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care exclude un solicitant de protecție internațională de la accesul la piața muncii pentru simplul motiv că o decizie de transfer a fost adoptată în privința sa în temeiul Regulamentului (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid.

3) Articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2013/33 trebuie interpretat în sensul că: — poate fi atribuită solicitantului de protecție internațională întârzierea în adoptarea unei decizii în primă instanță având ca obiect o cerere de protecție internațională rezultată dintr-o lipsă de cooperare a acestui solicitant cu autoritățile competente; — un stat membru nu poate atribui solicitantului de protecție internațională întârzierea în adoptarea unei decizii în primă instanță având ca obiect o cerere de protecție internațională ca urmare a faptului că acesta nu și-a depus cererea în primul stat membru de intrare, în sensul articolului 13 din Regulamentul nr. 604/2013; — un stat membru nu poate atribui solicitantului de protecție internațională întârzierea în examinarea cererii sale rezultată din introducerea de către acesta a unei căi de atac jurisdicționale, cu efect suspensiv, împotriva deciziei de transfer adoptate în privința sa în temeiul Regulamentului nr. 604/2013.

(1) JO C 220, 1.7.2019.

JO C 255, 29.7.2019.