ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Articolul 10 din Directiva 92/95 trebuie să fie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în cauză în acțiunea principală care permite revocarea unui membru al consiliului de administrație al unei societăți de capital fără restricții atunci când persoana interesată are calitatea de „lucrătoare gravidă” în sensul acestei directive, iar decizia de revocare luată în privința sa se întemeiază în mod esențial pe starea sa de graviditate. Chiar presupunând că respectivul membru al consiliului de administrație nu are această calitate, nu este mai puțin adevărat că revocarea din funcție a unui membru al consiliului de administrație care exercită atribuții precum cele descrise în acțiunea principală din cauza sarcinii sau dintr-o cauză întemeiată în mod esențial pe această stare nu poate privi decât femeile și reprezintă, prin urmare, o discriminare directă pe criterii de sex, contrară articolului 2 alineatele (1) și (7) și articolului 3 alineatul (1) litera (c) din Directiva 76/207/CEE a Consiliului din 9 februarie 1976 privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 30/6

Hotărârea Curții (Camera a treia) din 2 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit) — Everything Everywhere Limited (fostă T-Mobile UK Limited)/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

(Cauza C-276/09) (1)

(A șasea directivă TVA - Scutire - Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctele 1 și 3 - Negocierea de credite - Operațiuni privind plățile și viramentele - Existența a două prestări de servicii distincte sau a unei prestații unice - Cheltuieli suplimentare facturate cu ocazia utilizării anumitor moduri de plată pentru servicii de telefonie mobilă)

2011/C 30/09

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

High Court of Justice (Chancery Division)

Părțile din acțiunea principală

Reclamantă: Everything Everywhere Limited (fostă T-Mobile UK Limited)

Pârâtă: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

Obiectul

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — High Court of Justice, Chancery Division — Interpretarea articolului 13 punctul B litera (d) punctul 3 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p.1) — Scutiri — Domeniu de aplicare — Noțiunea „servicii care au drept efect transferul de fonduri și conduc la modificări juridice și financiare” — Servicii care debitează un cont și care creditează un alt cont cu suma corelativă — Servicii care nu includ executarea unor sarcini care constau în debitarea unui cont și creditarea unui alt cont cu suma corelativă dar care, atunci când se produce un transfer de fonduri, pot fi considerate drept cauza acestui transfer — Sistem de plată a apelurilor efectuate prin intermediul unui telefon mobil

Dispozitivul

În vederea colectării taxei pe valoarea adăugată, cheltuielile suplimentare facturate clienților de un prestator de servicii de telecomunicații, în cazul în care clienții respectivi nu plătesc aceste servicii prin sistemul de „debit direct” sau prin virament prin intermediul Bankers’ Automated Clearing System, ci prin carte de credit, prin carte de debit, prin cec sau în numerar la ghișeul unei bănci sau al unui agent împuternicit să primească plata în numele acestui prestator de servicii, nu reprezintă contrapartida unei prestări de servicii distincte și independente de prestarea de servicii principală, care constă în furnizarea serviciilor de telecomunicații.

(1) JO C 267, 7.11.2009.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 63/6

Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Italiană

(Cauza C-304/09) (1)

(Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Ajutoare de stat - Ajutoare în favoarea societăților cotate recent la bursă - Recuperare)

2011/C 63/11

Limba de procedură: italiana

Părțile

Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, E. Righini și V. Di Bucci, agenți)

Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri și P. Gentili, agenți)

Obiectul

Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neluarea, în termenul prevăzut, a măsurilor necesare pentru a se conforma articolelor 2, 3 și 4 din Decizia 2006/261/CE a Comisiei din 16 martie 2005 privind schema de ajutoare C 8/2004 (ex NN 164/2003) pusă în aplicare de Italia în favoarea unor societăți cotate recent la bursă [notificată sub numărul C(2005) 591], (JO L 94, p. 42)

Dispozitivul

1. Prin neluarea, în termenele prevăzute, a tuturor măsurilor necesare pentru a abroga schema de ajutoare declarată nelegală și incompatibilă cu piața comună prin Decizia 2006/261/CE a Comisiei din 16 martie 2005 privind schema de ajutoare nr. C 8/2004 (ex NN 164/2003) pusă în aplicare de Italia în favoarea unor societăți cotate recent la bursă și pentru a recupera de la beneficiari ajutoarele acordate în temeiul schemei amintite, Republica Italiană nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2 și 3 din decizia menționată.

2. Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

(1) JO C 256, 24.10.2009.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 55/6

Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal — Regatul Unit) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Weald Leasing Limited

(Cauza C-103/09) (1)

(A șasea directivă TVA - Noțiunea „practică abuzivă” - Operațiuni de leasing puse în aplicare de un grup de întreprinderi în vederea eșalonării plății TVA ului nedeductibil)

2011/C 55/08

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Court of Appeal

Părțile din acțiunea principală

Reclamantă: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Pârâtă: Weald Leasing Limited

Obiectul

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — The Court of Appeal, Londra — Interpretarea Directivei 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Noțiunea de tranzacții ce constituie o practică abuzivă — Operațiuni de închiriere și de sub închirieire realizate de un grup de întreprinderi care efectuează prestații care sunt în mare măsură scutite în vederea eșalonării obligației acestora privind plata TVA

Dispozitivul

1. Avantajul fiscal care rezultă din recurgerea de către o întreprindere la operațiuni de leasing având ca obiect bunuri, precum cele în discuție în acțiunea principală, în locul cumpărării directe a acestor bunuri, nu constituie un avantaj fiscal a cărui acordare ar fi contrară obiectivului urmărit prin dispozițiile relevante din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/7/CE a Consiliului din 10 aprilie 1995, și din legislația națională de transpunere a acestei directive, cu condiția ca clauzele contractuale referitoare la aceste operațiuni, în special cele privind stabilirea ratelor de leasing, să corespundă condițiilor normale ale pieței și ca implicarea unei societăți terțe intermediare în operațiunile menționate să nu fie de natură să se opună aplicării dispozițiilor respective, ceea ce este de competența instanței de trimitere să verifice. Împrejurarea că această întreprindere nu efectuează, în cadrul tranzacțiilor sale comerciale normale, operațiuni de leasing este lipsită de influență în această privință.

2. Dacă anumite clauze contractuale referitoare la operațiunile de leasing în discuție în acțiunea principală și/sau intervenția unei societăți terțe intermediare în aceste operațiuni constituie o practică abuzivă, operațiunile respective trebuie recalificate astfel încât să fie restabilită situația care ar fi existat în lipsa elementelor acestor clauze contractuale care au caracter abuziv și/sau a intervenției acestei societăți.

(1) JO C 129, 6.6.2009.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 63/6

Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Session (Scotland), Edinburgh — Regatul Unit) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/RBS Deutschland Holdings GmbH

(Cauza C-277/09) (1)

(A șasea directivă TVA - Dreptul la deducere - Achiziționare de vehicule și utilizare pentru operațiuni de leasing - Divergențe între regimurile fiscale a două state membre - Interzicerea practicilor abuzive)

2011/C 63/10

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Court of Session (Scotland), Edinburgh

Părțile din acțiunea principală

Reclamanți: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Pârâtă: RBS Deutschland Holdings GmbH

Obiectul

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Court of Session (Scoția), Edinburg — Interpretation articolului 17 alineatul (3) litera (a) din Directiva 77/388/CEE: a șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Operațiuni realizate numai cu intenția de a obține un avantaj fiscal — Prestație de servicii de închiriere de autovehicule în Regatul Unit prin intermediul filialei germane a unei bănci stabilite în Regatul Unit

Dispozitivul

1. În împrejurări precum cele din acțiunea principală, articolul 17 alineatul (3) litera (a) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că un stat membru nu poate refuza unei persoane impozabile deducerea taxei pe valoarea adăugată aferente intrărilor, plătită pentru achiziționarea de bunuri efectuată în acest stat membru, atunci când aceste bunuri au fost utilizate în cadrul unor operațiuni de leasing efectuate într-un alt stat membru, pentru simplul motiv că operațiunile realizate în aval nu au condus la plata taxei pe valoarea adăugată în al doilea stat membru.

2. În împrejurări precum cele din acțiunea principală, în care o întreprindere stabilită într-un stat membru alege ca, prin intermediul filialei sale stabilite într-un alt stat membru, să realizeze operațiuni prin care oferă bunuri în leasing unei societăți terțe stabilite în primul stat membru, pentru a evita să se datoreze taxa pe valoarea adăugată pentru plățile corespunzătoare acestor operațiuni, operațiunile respective fiind calificate în primul stat membru drept prestări de servicii de locațiune efectuate în al doilea stat membru, iar în acest al doilea stat membru, drept livrări de bunuri efectuate în primul stat membru, principiul interzicerii practicilor abuzive nu se opune dreptului la deducerea taxei pe valoarea adăugată recunoscut la articolul 17 alineatul (3) litera (a) din Directiva 77/388.

(1) JO C 267, 7.11.2009.
2.

Articolul 21 TFUE trebuie interpretat în sensul că: — nu se opune ca autoritățile competente ale unui stat membru să refuze, în temeiul unei reglementări naționale care prevede că numele de familie și prenumele unei persoane pot fi transcrise în actele de stare civilă din acest stat numai sub o formă care să respecte normele de grafie ale limbii oficiale naționale, să modifice, în certificatele de naștere și de căsătorie ale unuia dintre resortisanții săi, numele de familie și prenumele acestuia, potrivit normelor de grafie ale unui alt stat membru; — nu se opune ca autoritățile competente ale unui stat membru să refuze, în împrejurări precum cele în cauză în acțiunea principală și în temeiul aceleiași reglementări, să modifice numele de familie comun unui cuplu căsătorit de cetățeni ai Uniunii, astfel cum figurează acesta în actele de stare civilă eliberate de statul membru de origine a unuia dintre acești cetățeni, sub o formă care să respecte normele de grafie ale acestui din urmă stat, cu condiția ca acest refuz să nu provoace cetățenilor Uniunii menționați inconveniente majore de ordin administrativ, profesional și privat, ceea ce revine instanței de trimitere să determine. Dacă situația se dovedește a fi astfel, revine de asemenea acestei instanțe să verifice dacă refuzul de modificare este necesar protecției intereselor pe care reglementarea națională urmărește să le garanteze și este proporțional cu obiectivul legitim urmărit; — nu se opune ca autoritățile competente ale unui stat membru să refuze, în împrejurări precum cele în cauză în acțiunea principală și în temeiul aceleiași reglementări, să modifice certificatul de căsătorie al unui cetățean al Uniunii resortisant al unui alt stat membru, pentru ca prenumele cetățeanului menționat să fie transcrise în acest certificat cu semne diacritice, astfel cum au fost transcrise în actele de stare civilă eliberate de statul său membru de origine și sub o formă care să respecte normele de grafie ale limbii oficiale naționale a acestui din urmă stat.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 186/5

Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 mai 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supreme Court of the United Kingdom — Regatul Unit) — Shirley McCarthy/Secretary of State for the Home Department

(Cauza C-434/09) (1)

(Libera circulație a persoanelor - Articolul 21 TFUE - Directiva 2004/38/CE - Noțiunea „destinatar” - Articolul 3 alineatul (1) - Resortisant care nu și a exercitat niciodată dreptul de liberă circulație și care a avut întotdeauna reședința în statul membru a cărui cetățenie o are - Efectul deținerii cetățeniei unui alt stat membru - Situație pur internă)

2011/C 186/08

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Supreme Court of the United Kingdom

Părțile din acțiunea principală

Reclamantă: Shirley McCarthy

Pârât: Secretary of State for the Home Department

Obiectul

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Supreme Court of the United Kingdom — Interpretarea articolelor 3 și 16 din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora (OJ L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 07, p. 56) — Noțiunea „destinatar” și „ședere legală” — Resortisant britanic, având și cetățenia irlandeză, care și a petrecut întreaga durată a vieții în Regatul Unit

Dispozitivul

1. Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE trebuie interpretat în sensul că această directivă nu este aplicabilă unui cetățean al Uniunii care nu și a exercitat niciodată dreptul de liberă circulație, care a avut întotdeauna reședința într un stat membru a cărui cetățenie o are și care, pe de altă parte, beneficiază și de cetățenia unui alt stat membru.

2. Articolul 21 TFUE nu este aplicabil unui cetățean al Uniunii care nu și a exercitat niciodată dreptul de liberă circulație, care a avut întotdeauna reședința într un stat membru a cărui cetățenie o are și care, pe de altă parte, beneficiază și de cetățenia unui alt stat membru, în măsura în care situația acestui cetățean nu presupune aplicarea unor măsuri dintr un stat membru care ar avea drept efect să îl priveze de beneficiul efectiv al esenței drepturilor conferite de statutul de cetățean al Uniunii sau să împiedice exercitarea dreptului său de liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre.

(1) JO C 11, 16.1.2010.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 298/2

Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Højesteret — Danemarca) — Orifarm A/S, Orifarm Supply A/S, Handelsselskabet af 5. januar 2002 A/S, aflată în lichidare, Ompakningsselskabet af 1. november 2005 A/S (C-400/09), Paranova Danmark A/S, Paranova Pack A/S (C-207/10)/Merck Sharp & Dohme Corporation (fostă Merck & Co.), Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme

(Cauzele conexate C-400/09 și C-207/10) (1)

(Mărci - Directiva 89/104/CEE - Articolul 7 alineatul (2) - Produse farmaceutice - Import paralel - Reambalarea produsului care poartă marca - Ambalaj nou care îl indică drept autor al reambalării pe titularul autorizației de introducere pe piață, potrivit instrucțiunilor căruia produsul a fost reambalat - Reambalarea fizică efectuată de o întreprindere independentă)

2011/C 298/03

Limba de procedură: daneza

Instanța de trimitere

Højesteret

Părțile din acțiunea principală

Reclamante: Orifarm A/S, Orifarm Supply A/S, Handelsselskabet af 5. januar 2002 A/S, aflată în lichidare, Ompakningsselskabet af 1. november 2005 A/S (C-400/09), Paranova Danmark A/S, Paranova Pack A/S (C-207/10)

Pârâte: Merck Sharp & Dohme Corporation (fostă Merck & Co.), Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme

Obiectul

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Højesteret — Interpretarea Hotărârii Curții MPA Pharma, pronunțate în cauza C 232/94, și a Hotărârii Curții Bristol Myers Squibb, pronunțate în cauza C 427/93, precum și a Primei directive 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92) — Recondiționarea ambalajului unui produs farmaceutic care face obiectul unui import paralel — Importator paralel, titular al autorizației de introducere pe piață a unui medicament importat, care se prezintă, pe noul ambalaj, drept autorul recondiționării, în pofida faptului că achiziționarea medicamentului și recondiționarea ambalajului acestuia au fost efectiv realizate de o întreprindere independentă

Dispozitivul

Articolul 7 alineatul (2) din Prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretat în sensul că nu permite titularului unei mărci aferente unui produs farmaceutic, care face obiectul unor importuri paralele, să se opună comercializării ulterioare a acestui produs reambalat numai ca urmare a faptului că pe noul ambalaj nu este menționată drept autor al reambalării întreprinderea care a reambalat efectiv produsul în cauză, pe baza unei comenzi, și care deține o autorizație pentru a efectua această operațiune, ci întreprinderea titulară a autorizației de introducere pe piață a produsului în cauză, potrivit instrucțiunilor căreia s-a efectuat reambalarea și care își asumă răspunderea pentru aceasta.

(1) JO C 312, 19.12.2009.

JO C 179, 3.7.2010.
1.

Prin neadoptarea în termenul acordat a tuturor măsurile necesare pentru a asigura executarea Deciziei 2008/697/CE a Comisiei din 16 aprilie 2008 privind ajutorul de stat C 13/07 (ex NN 15/06 și N 734/06) pus în aplicare de Italia în beneficiul New Interline, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 249 al patrulea paragraf CE, precum si al articolelor 2 și 3 din decizia menționată.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 311/7

Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Østre Landsret — Danemarca) — Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram- og Sportsforretning, KID-Holding A/S/Skatteministeriet

(Cauza C-398/09) (1)

(Nerambursarea unei taxe percepute fără a fi datorată - Îmbogățire fără justă cauză ca urmare a legăturii existente între instituirea acestei taxe și eliminarea altor taxe)

2011/C 311/08

Limba de procedură: daneza

Instanța de trimitere

Østre Landsret

Părțile din acțiunea principală

Reclamante: Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram- og Sportsforretning, KID-Holding A/S

Pârât: Skatteministeriet

Obiectul

Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Østre Landsret — Interpretarea Hotărârii Curții pronunțată în cauza C-192/95, Comateb și alții, și a principiilor dreptului comunitar în materia restituirii plății nedatorate — Refuzul rambursării unei taxe naționale considerate incompatibile cu dreptul comunitar, pentru motivul îmbogățirii fără justă cauză ca urmare a legăturii directe dintre introducerea taxei nelegale și eliminarea altor taxe percepute pe o altă bază — Nerambursare care are ca efect dezavantajarea operatorilor importatori de produse în raport cu operatorii care achiziționează produse similare naționale din cauza plății proporțional mai importante a taxei nelegale de către operatorii importatori în raport cu operatorii care achiziționează produse naționale

Dispozitivul

Normele dreptului Uniunii cu privire la restituirea plății nedatorate trebuie interpretate în sensul că restituirea plății nedatorate poate genera o îmbogățire fără justă cauză numai în cazul în care sumele plătite fără să fi fost datorate de o persoană impozabilă în temeiul unei taxe percepute într-un stat membru cu încălcarea dreptului Uniunii au fost repercutate în mod direct asupra cumpărătorului. În consecință, dreptul Uniunii nu permite unui stat membru să refuze rambursarea unei taxe nelegale pentru motivul că sumele plătite fără să fi fost datorate de persoana impozabilă au fost compensate printr-o economie rezultată din eliminarea concomitentă a altor taxe, întrucât o astfel de compensare nu poate fi considerată, din punctul de vedere al dreptului Uniunii, o îmbogățire fără justă cauză în raport cu această taxă.

(1) JO C 312, 19.12.2009.