ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 139/76

Acțiune introdusă la 13 februarie 2019 — Cinkciarz.pl/EUIPO — MasterCard International (moneyassistant)

(Cauza T-94/19)

(2019/C 139/78)

Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

Părțile

Reclamantă: Cinkciarz.pl sp. z o.o. (Zielona Góra, Polonia) (reprezentanți: E. Skrzydło-Tefelska și K. Gajek, avocați)

Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: MasterCard International, Inc. (New York, New York, Statele Unite)

Datele privind procedura în fața EUIPO

Solicitantul: reclamanta

Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă moneyassistant — cererea de înregistrare nr. 15 225 105

Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 7 decembrie 2018 în cauza R 1054/2018-2

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— anularea deciziei atacate;

— obligarea EUIPO și a MasterCard International, Incorporated la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă, inclusiv a celor efectuate în procedurile în fața EUIPO.

Motivele invocate

— Încălcarea articolului 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 din 5 martie 2018 de completare a Regulamentului (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului privind marca Uniunii Europene și de abrogare a Regulamentului delegat (UE) 2017/1430, coroborat cu articolul 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

— încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, coroborat cu articolul 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

— încălcarea principiilor egalității de tratament și a bunei administrări;
—

anularea deciziei Parlamentului European din 10 decembrie 2018 conținută în scrisoarea din 12 decembrie 2018 cu numărul de referință D 202862 referitoare la grantul final acordat reclamantei pentru anul 2017, în condițiile în care decizia menționată: — a recalificat cuantumul referitor la studiul „Survey on attitude on UK minority groups in the EU”, și anume suma de 108 985,58 euro, în cheltuieli neeligibile și destinate restituirii din cauza pretinsei sale neconformități cu articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 2004/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 noiembrie 2003 (1); — a recalificat cuantumul referitor la conferința intitulată „UK Trade Partnership Conference”, și anume suma de 122 295,10 euro, în cheltuieli neeligibile și destinate restituirii din cauza pretinsei sale neconformități cu articolul 7 din Regulamentul nr. 2004/2003; — a recalificat cuantumul referitor la conferința intitulată „Conservative International — Miami Conference of 26-27 May 2017”, și anume suma de 249 589,17 euro, în cheltuieli neeligibile și destinate restituirii din cauza pretinsei sale neconformități cu articolul 8 din Regulamentul nr. 2004/2003; — a recalificat cuantumul referitor la conferința intitulată „Conservative International — Kampala Conference of 13-15 July 2017”, și anume suma de 91 546,58 euro, în cheltuieli neeligibile și destinate restituirii din cauza pretinsei sale neconformități cu articolul 8 din Regulamentul nr. 2004/2003; — a apreciat că plata, de către partidul „Armenia prosperă”, a unei cotizații în cuantum de 133 043,80 euro este supusă plafonului de 12 000 de euro aplicabilă donațiilor și a obligat-o pe reclamantă să restituie acestui membru cuantumul care depășea 12 000 de euro, respectiv suma de 121 043,80 euro;
C 155/56

Acțiune introdusă la 19 martie 2019 — Style & Taste/EUIPO — The Polo/Lauren Company (Reprezentarea unui jucător de polo)

(Cauza T-169/19)

(2019/C 155/66)

Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

Părțile

Reclamantă: Style & Taste, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: L. Plaza Fernández-Villa, avocat)

Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: The Polo/Lauren Company LP (New York, New York, Statele Unite)

Datele privind procedura în fața EUIPO

Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

Marca în litigiu: marca figurativă (Reprezentarea unui jucător de polo) — marca Uniunii Europene nr. 4 049 201

Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 7 ianuarie 2019 în cauza R 1272/2018-5

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului să declare că marca comunitară nr. 4 049 201 a fost precedată de desenul industrial 24087 și, în consecință, să declare că marca Uniunii Europene nr. 4 049 201, proprietate a PRL, este lipsită de noutate potrivit normelor aplicabile și, în consecință, să anuleze marca europeană menționată.

Motivele invocate

— Încălcarea articolului 53 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 207/2009 al Consiliului;
Acțiune introdusă la 28 martie 2019 — Public.Resource.Org și Right to Know/Comisia

(Cauza T-185/19)

(2019/C 172/58)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamante: Public.Resource.Org, Inc. (Sebastopol, California, Statele Unite), Right to Know CLG (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: F. Logue, Solicitor, A. Grünwald, J. Hackl și C. Nüßing, lawyers)

Pârâtă: Comisia Europeană

Concluziile

Reclamantele solicită Tribunalului:

— anularea Deciziei C(2019) 639 final a Comisiei Europene din 22 ianuarie 2019 [inclusiv a deciziei inițiale din 15 noiembrie 2018, cu numărul de referință GROW/D3/ALR/dr (2018) 5993057];

— cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre resoluționare la Comisia Europeană și

— obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele și principalele argumente

În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

1. Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia Europeană a interpretat și/sau a aplicat în mod eronat articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1), având în vedere că această dispoziție nu protejează standardele armonizate solicitate: — dreptul de autor nu poate acorda nicio protecție standardelor armonizate solicitate, întrucât fac parte din dreptul Uniunii; — standardele armonizate solicitate sunt lipsite de caracter original și, prin urmare, nu beneficiază de protecție în temeiul dreptului de autor; — pârâta nu a demonstrat atingerea adusă intereselor comerciale ale organismului de standardizare pe care o invocă.

2. Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia Europeană a încălcat articolul 4 alineatul (2) ultimul segment de frază din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001, în măsura în care a considerat în mod eronat că reclamantele nu pot să se prevaleze de un interes public superior care să justifice accesul la standardele armonizate solicitate: — noțiunile de stat de drept și de drepturi fundamentale impun un acces liber la legislația Uniunii; — standardele armonizate solicitate conțin informații în materie de mediu, în special informații privind emisiile în mediu și, prin urmare, ele trebuie să fie publicate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 (2); — pârâta nu a motivat la un standard juridic corespunzător refuzul său de a admite existența unui interes public superior.

(1) Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 1/vol. 03, p. 76).

(2) Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO 2006, L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).
2.

Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Tribunal al articolului 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, prin care reclamantul arată, printre altele: — faptul că publicarea unor acte de procedură are ca obiectiv, potrivit Curții, „garantarea informării cetățenilor și a publicității justiției”; — faptul că, pentru realizarea acestui obiectiv, nu este necesar să se publice versiuni ale actelor de procedură care îl privesc în mod nominativ pe reclamant sau, în subsidiar, să se facă accesibile asemenea versiuni furnizorilor de motoare de căutare pe internet precum Google; — faptul că, prin aceea că nu a pus capăt unei astfel de practice, Tribunalul a încălcat articolul 4 alineatul (1) litera (c) și articolul 5 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (1) și, în subsidiar, articolul 4 alineatul (1) litera (c) și articolul 5 litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 2018/1725 al Parlamentului European și al Consiliului (2).
Acțiune introdusă la 30 aprilie 2019 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO — Filotas Bellas & Yios (Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)

(Cauza T-282/19)

(2019/C 213/72)

Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

Părțile

Reclamantă: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nicosia, Cipru) (reprezentanți: S. Malynicz QC (Queen’s Counsel), S. Baran, Barrister, și V. Marsland, Solicitor)

Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Filotas Bellas & Yios AE (Alexandreia Imathias, Grecia)

Datele privind procedura în fața EUIPO

Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală figurativă Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927 — marca Uniunii Europene nr. 12 172 276

Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 15 februarie 2019 în cauza R 2295/2017-4

Concluziile

Reclamantul solicită Tribunalului:

— anularea deciziei atacate,

— obligarea EUIPO să suporte propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de reclamantă în procedura de declarare a nulității.

Motivele invocate

— încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 a Parlamentului European și a Consiliului,
—

anularea Deciziei C(2018) 6717 final a Comisiei Europene din 19 octombrie 2018 intitulată „State Aid S.A. 50233 (2018/N) — Greece State aid for the construction of Lamia-Xiniada section of the E65 Motorway”;
1.

Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 14-16 ale viitorului Regulament privind piața internă a energiei electrice, coroborate cu articolul 13 alineatul (2) TUE și a principiului general al securității juridice În cadrul primului motiv se susține că, prin clarificarea de la articolul 5 alineatul (8) literele (b) și (c) din anexele I și II la Decizia nr. 02/2019, care este un element critic de rețea, se încalcă structura de bază a articolelor 14-16 din Regulament privind piața internă a energiei electrice, care intră în vigoare la 1 ianuarie 2020. Articolele 14-16 din Regulament privind piața internă a energiei electrice ar reglementa modul în care congestiile interne vor fi luate în considerare la calcularea capacităților de tranzacționare transfrontaliere. Articolului 16 alineatul (8) din Regulament privind piața internă a energiei electrice instituie o prezumție absolută că nu există discriminare în fluxurile transfrontaliere de energie electrică în cazul în care, pe elementele de rețea internă sau transfrontalieră, cel puțin 70 % din capacitatea elementului de rețea în discuție este disponibilă pentru comerțul transfrontalier. Articolului 16 alineatul (4) din Regulament privind piața internă a energiei electrice prevede că măsurile de redispecerizare nu trebuie să depășească capacitatea minimă. În plus, cu respectarea capacității minime, o zonă de ofertare poate fi reconfigurată numai cu acordul statului membru interesat. Mai mult, capacitatea minimă de 70 % urmează să fie inițial sub forma unei traiectorii lineare progresive. Capacitatea minimă de 70 % și traiectoria liniară vor lua în considerare faptul că extinderea rețelei interne are nevoie de timp. Această structură de bază este răsturnată de articolul 5 alineatul (8) literele (b) și (c) din anexele I și II la decizie, în condițiile în care capacitatea minimă de 70 % poate fi aplicată elementelor de rețea internă numai dacă operatorii de transport și de sistem pot demonstra că o reconfigurare a zonei de ofertare sau mai multă redispecerizare sau o mai mare extindere a rețelei ar fi mai puțin eficiente. Mai mult, criteriul eficienței prevăzut la articolul 5 alineatul (8) litera (c) din anexele I și II eludează capacitatea minimă de 70 %, întrucât în practică este imposibil de atins. Luarea în considerare timpurie a unor măsuri de remediere în temeiul articolului 10 alineatul (4) teza a doua și alineatul (5), al articolului 16 alineatul (2) fraza a doua și al articolului 3 litera (d) punctul (vii) din anexa I și al articolului 17 alineatul (3) litera (d) punctul (vii) din anexa II încalcă articolul 16 alineatul (4) din Regulamentul privind piața internă a energiei electrice, potrivit căruia operatorilor trebuie să li se pună la dispoziție capacitatea maximă.
3.

Al treilea motiv întemeiat pe aplicarea nelegală de către Parlamentul European a unei reglementări naționale contrare principiilor fundamentale ale ordinii juridice a Uniunii și, în primul rând, principiului protecției încrederii legitime. Încălcare a principiului supremației dreptului Uniunii. — În acest sens se susține că reforma alocațiilor viagere ale foștilor deputați italieni a determinat din nou cuantumul acestora din urmă ex post în mod absolut imprevizibil, dintr-o dată și fără clauze de salvgardare, astfel încât încalcă în mod foarte grav principiul încrederii legitime care se numără printre principiile fundamentale ale ordinii juridice europene. — Pentru acest motiv, reforma amintită nu putea fi transpusă de Parlamentul European: potrivit principiilor generale care guvernează raporturile dintre sistemele juridice, astfel, transpunerea de norme dintr-o ordine juridică în alta, în urma unei trimiteri (fie dinamice, fie un sistem de referințe încrucișate), are o limită exactă: trimiterea nu poate avea loc atunci când norma din ordinea juridică de proveniență este contrară principiilor fundamentale din ordinea juridică de destinație. În plus, în considerarea supremației dreptului european — care constituie un principiu fundamental al Uniunii — în cazul în care o reglementare națională este contrară unei dispoziții europene, ea nu trebuie aplicată pentru a se asigura o protecție uniformă a cetățenilor prin dreptul european pe întreg teritoriul Uniunii Europene.
2.

Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că scutirile cuprinse în capitolul 9 din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] nu sunt derogări. — Obiectivul normelor SEC este impunerea unei prelevări asupra SEC numai pentru acordurile care presupun un risc ridicat de abuz/sustragere artificială. Regatul Unit a ales o tehnică legislativă în care: (i) a furnizat inițial o definiție amplă și care include SEC și (ii) a exclus marea majoritate a profiturilor provenite de la SEC pentru a identifica numai categoria restrânsă a profiturilor care prezintă un risc de abuz/sustragere artificială. Capitolele 5 și 9 din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 operează împreună pentru identificarea acelor acorduri care prezintă un risc real de abuz/sustragere artificială. — În plus, se susține că Comisia a apreciat în mod vădit eronat atunci când a afirmat că scutirile din capitolul 9 menționat sunt o derogare, întrucât s-a axat pe tehnica legislativă folosită, iar nu pe obiectivele aflate la baza măsurii. — În opinia reclamantului, Comisia a afirmat de asemenea — în mod eronat — că nu exista nicio distincție relevantă între Qualifying Loan Relationships (raporturi de împrumut admisibile — QLR) și non-QLR. Guvernul Regatului Unit este unicul bine plasat pentru a determina ce tip de acorduri prezintă un risc ridicat de abuz/sustragere artificială. Se susține că Comisia: a. a săvârșit o eroare de drept când nu a acordat guvernului Regatului Unit o marjă de apreciere adecvată în evaluarea acestui aspect și b. a săvârșit o eroare vădită de apreciere a acordurilor în discuție.
—

anularea deciziei pârâtului din 16 aprilie 2019, inclusiv a anexei la aceasta, cu privire la calculul contribuțiilor ex ante la Fondul unic de rezoluție pentru anul 2019 (SRB/ES/SRF/2019/10) („Decision of the Single Resolution Board of 16 April 2019 on the calculation of the 2019 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2019/10)”), în măsura în care această decizie, incluzând anexa, privește contribuția datorată de reclamantă, precum și
C 312/32

Acțiune introdusă la 5 iulie 2019 — Vodafone Group și alții/Comisia

(Cauza T-491/19)

(2019/C 312/27)

Limba de procedură: engleza

Părțile

Reclamante: Vodafone Group plc (Newbury, Regatul Unit), Vodafone Consolidated Holdings Ltd (Newbury), Vodafone Finance UK Ltd (Newbury) și Vodafone Jersey Dollar Holdings Ltd (St Helier, Jersey) (reprezentanți: J. Gardiner, QC, I. Taylor, M. Lane și J. Holland, Solicitors)

Pârâtă: Comisia Europeană

Concluziile

Reclamantele solicită Tribunalului:

— anularea în tot sau în parte a Deciziei C(2019) 2526 final a Comisiei din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit în privința CFC Group Financing Exemption [exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor în privința societăților străine controlate];

— în orice caz, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante în legătură cu această procedură.

Motivele și principalele argumente

În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șase motive.

1. Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu și-a îndeplinit corespunzător obligația de motivare și a săvârșit o eroare de drept atunci când a constatat că normele privind societățile străine controlate (SSC) constituie sistemul de referință relevant

2. Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de fapt și de drept și nu și-a îndeplinit corespunzător obligația de motivare atunci când a constatat că exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor (EFG) constituie o derogare

3. Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere și nu și-a îndeplinit corespunzător obligația de motivare atunci când a constatat că EFG, în măsura în care se referă la funcțiile de conducere relevante în Regatul Unit, nu este justificată și, prin urmare, este selectivă

4. Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept și de fapt și nu și-a îndeplinit obligația de motivare atunci când a constatat că EFG constituie un avantaj, în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE

5. Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept atunci când a constatat că anumite persoane care aveau dreptul la EFG au primit un avantaj, în raport cu situația neaplicării EFG
C 305/68

Acțiune introdusă la 23 iulie 2019 — Aldi/EUIPO (BBQ BARBECUE SEASON)

(Cauza T-522/19)

(2019/C 305/78)

Limba de procedură: germana

Părțile

Reclamantă: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Germania) (reprezentanți: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen și M. Minkner, avocați)

Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

Datele privind procedura în fața EUIPO

Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „BBQ BARBECUE SEASON” în culorile negru, gri, alb, portocaliu, portocaliu deschis și portocaliu închis — cererea de înregistrare nr. 17 879 203

Decizia atacată: decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 17 mai 2019 în cauza R 1359/2018-5

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— anularea deciziei atacate;

— obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

Motivele invocate

— încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;
1.

Primul motiv, întemeiat pe faptul că pârâta nu a demonstrat că EFG constituie un avantaj în fiecare caz în care EFG a fost solicitată. În plus, reclamanta susține că a ales să solicite EFG inițial preconizând o scutire de 75 %, fără a ține cont de faptul că impozitarea sa ar fi putut fi mai puțin oneroasă dacă ar fi făcut o analiză în temeiul testului privind funcțiile de conducere relevante („testul SPF”) prevăzut în secțiunea 371EB din capitolul 5 din partea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)].
3.

Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că, chiar presupunând că măsurile în discuție privind SSC constituiau un ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, decizia atacată a concluzionat în mod eronat că nu exista nicio justificare care se putea aplica pentru a susține compatibilitatea măsurilor în discuție cu normele Uniunii Europene în materia ajutoarelor de stat. În plus, decizia atacată este irațională și incoerentă, prin faptul că Comisia a acceptat în mod corect că respectivul capitol 9 din partea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] este justificat în cazurile în care singurul motiv pentru aplicarea unui impozit SSC este testul „capitalului conectat cu Regatul Unit”, pe baza faptului că respectivul test poate fi excesiv de dificil de aplicat în practică dar, în același timp și fără să prezinte o motivare corespunzătoare, Comisia susține că respectivul capitol 9 nu este niciodată justificat în cazurile în care testul privind funcțiile de conducere relevante (SPF) implică aplicarea unui impozit SSC. În fapt, testul SPF este excesiv de dificil de aplicat în practică, astfel încât Comisia ar fi trebuit să constate de asemenea că respectivul capitol 9 este justificat în contextul testului menționat și, prin urmare, să concluzioneze că nu există un ajutor de stat.
Acțiune introdusă la 9 august 2019 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO — Fontana Food (GRILLOUMI)

(Cauza T-555/19)

(2019/C 328/77)

Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

Părțile

Reclamantă: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nicosia, Cipru) (reprezentanți: S. Malynicz QC, S. Baran, Barrister și V. Marsland, Solicitor)

Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Fontana Food AB (Tyresö, Suedia)

Datele privind procedura în fața EUIPO

Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale GRILLOUMI — cererea de înregistrare nr. 15 963 291

Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 29 mai 2019 în cauza R 1355/2018-4

Concluziile

Reclamanta solicită Tribunalului:

— anularea deciziei atacate;

— obligarea EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de reclamantă.

Motivele invocate

— încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;