ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Procedura de contestare prevăzută la articolul 72 din Decizia Biroului Parlamentului European privind normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European are un caracter facultativ. În această privință, o cale de atac administrativă, fie că este sau nu este facultativă, are ca obiect să permită și să favorizeze o soluționare amiabilă a diferendului survenit între persoana interesată și administrație pentru a evita un contencios. Rezultă din aceasta, printre altele, că caracterul facultativ sau obligatoriu al unei căi de atac administrative nu are incidență asupra faptului că o procedură administrativă prealabilă constituie o cale precontencioasă. Prin urmare, nu se poate considera, în special în lumina dreptului la o cale de atac jurisdicțională efectivă, consacrat la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, că inițierea unei proceduri de contestare în sensul articolului 72 din decizia menționată aduce atingere dreptului la o cale de atac jurisdicțională împotriva deciziei în litigiu.

În această privință, lipsa unui termen de răspuns impus administrației Parlamentului pentru contestațiile formulate în temeiul articolului 72 din Decizia Biroului Parlamentului European în cadrul unei proceduri administrative cu caracter facultativ nu poate să limiteze accesul la instanța judecătorească, în măsura în care persoana interesată poate, în orice moment, să renunțe la această procedură administrativă prealabilă și să formuleze o cale de atac jurisdicțională. Prin urmare, instanța Uniunii nu poate constata tardivitatea acțiunii fără a ține seama de procedura de contestare formulată în conformitate cu articolul 72 menționat.

(a se vedea punctele 24-26, 28 și 35)
Articolul 35 TFUE interzice restricțiile cantitative la export, precum și orice măsuri cu efect echivalent între statele membre. În această privință, Curtea a statuat că o măsură națională aplicabilă tuturor operatorilor ce acționează pe teritoriul național, care afectează, în fapt, mai mult ieșirea produselor de pe piața statului membru de export decât comercializarea produselor pe piața națională a statului membru respectiv, intră sub incidența interdicției prevăzute la articolul 35 TFUE (Hotărârea din 21 iunie 2016, New Valmar,C‑15/15, EU:C:2016:464, punctul 36 și jurisprudența citată).

Din această definiție reiese că calificarea drept „măsură cu efect echivalent unei restricții cantitative la export” presupune existența unor efecte restrictive asupra schimburilor comerciale (Hotărârea din 21 iunie 2016, New Valmar,C‑15/15, EU:C:2016:464, punctul 42). Aceste efecte pot fi chiar de importanță minoră (Hotărârea din 1 aprilie 2008, Gouvernement de la Communauté française et gouvernement wallon,C‑212/06, EU:C:2008:178, punctul 52), cu condiția să nu fie nici prea aleatorii, nici prea indirecte (Hotărârea din 21 iunie 2016, New Valmar,C‑15/15, EU:C:2016:464, punctul 45 și jurisprudența citată). Or, interdicția ajutoarelor legate de export către state membre, chiar dacă acestea nu depășesc pragul de minimis, prevăzută la articolul 1 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul nr. 1998/2006, nu are prin ea însăși efect asupra schimburilor comerciale, din moment ce se limitează să impună statelor membre să se abțină de la acordarea unui anumit tip de ajutoare. În consecință, această dispoziție nu poate constitui o măsură cu efect echivalent unei restricții cantitative la export contrară articolului 35 TFUE.

Însă, mai ales din normele fundamentale ale pieței interne și din regimul general al ajutoarelor care face parte din acestea rezultă că excluderea ajutoarelor la export din domeniul de aplicare al Regulamentului nr. 1998/2006 este justificată chiar din punctul de vedere al obiectului articolului 107 TFUE. Or, ajutoarele la export, chiar dacă au un cuantum modest, se numără, prin definiție, printre ajutoarele susceptibile să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre, atât direct, conferind un avantaj competitiv produselor exportate, cât și indirect, suscitând din partea celorlalte state membre contramăsuri simetrice destinate să compenseze acest avantaj competitiv. Astfel cum a arătat Comisia în ședință, a permite astfel de ajutoare ar fi deosebit de prejudiciabil pentru funcționarea pieței interne. Rezultă că articolul 35 TFUE nu poate justifica o măsură contrară articolului 107 TFUE.

(a se vedea punctele 38 și 43-47)
Cauza C‑304/16

American Express Company

împotriva

The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

[cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)]

„Trimitere preliminară – Regulamentul (UE) 2015/751 – Comisioane interbancare pentru tranzacțiile de plată cu cardul – Articolul 1 alineatul (5) – Asimilarea unei scheme tripartite de plată cu cardul cu o schemă cvadripartită de plată cu cardul – Condiții – Emitere de către o schemă tripartită de plată cu cardul a unor instrumente de plată cu cardul «cu un partener de comarcare sau prin intermediul unui agent» – Articolul 2 punctul 18 – Noțiunea «schemă tripartită de plată cu cardul» – Validitate”

Sumar – Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 februarie 2018

Întrebări preliminare–Competența Curții–Limite–Întrebări adresate în cadrul unui litigiu național fictiv–Inadmisibilitate–Lipsa unui act sau a unei omisiuni a unei administrații naționale susceptibile să dea naștere unei acțiuni având ca obiect controlul legalității–Împrejurare nesusceptibilă, în sine, să stabilească caracterul fictiv al litigiului (art. 267 TFUE) Apropierea legislațiilor–Servicii de plată în cadrul pieței interne–Regulamentul 2015/751–Comisioane interbancare pentru tranzacțiile de plată cu cardul–Schemă tripartită de plată cu cardul–Asimilare cu o schemă cvadripartită–Condiții–Necesitatea ca un partener de comarcare care a încheiat un acord cu o schemă tripartită să acționeze în calitate de emitent de instrumente de plată pentru ca schema să poată fi considerată ca fiind cvadripartită–Lipsă [Regulamentul nr. 2015/751 al Parlamentului European și al Consiliului, considerentul (28) și art. 1 alin. (5) și art. 2 punctul 2] Acte ale instituțiilor–Motivare–Obligație–Conținut și limite–Regulament care prevede asimilarea, în anumite ipoteze, a schemelor tripartite de plată cu cardul cu schemele cvadripartite de plată cu cardul [art. 296 TFUE; Regulamentul nr. 2015/751 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 1 alin. (5)] Apropierea legislațiilor–Servicii de plată în cadrul pieței interne–Regulamentul 2015/751–Comisioane interbancare pentru tranzacțiile de plată cu cardul–Schemă tripartită de plată cu cardul–Asimilare cu o schemă cvadripartită–Condiții–Necesitatea ca un partener de comarcare care a încheiat un acord cu o schemă tripartită să acționeze în calitate de emitent de instrumente de plată pentru ca schema să poată fi considerată ca fiind cvadripartită–Lipsă–Încălcarea principiului proporționalității–Lipsă [art. 5 alin. (4) TUE; Regulamentul nr. 2015/751 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 1 alin. (5) și art. 2 punctul 18]
Expresia „vechiul sistem de economie planificată”, astfel cum figurează la articolul 2 alineatul (7) litera (c) a treia liniuță din Regulamentul nr. 1225/2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene, face referire la vechiul sistem economic care justificase utilizarea sistematică a metodei țării analoage în raport cu producătorii chinezi, dar de care Republica Populară Chineză s‑a îndepărtat. Or, este de notorietate că, deja cu mult timp înainte de 1 iulie 1998, data intrării în vigoare a Regulamentului nr. 905/98 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 384/96 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene, care a introdus dispozitivul preluat ulterior printre altele la articolul 2 alineatul (7) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 1225/2009, sistemul economic care prevala în China deja nu mai era cel al unei țări cu comerț de stat. Astfel, acesta era cel al unei țări care, deși încă nu avea economie de piață, făcuse deja obiectul anumitor reforme de reducere a controlului statului, însă a cărei economie, într‑un număr mare de sectoare, era în continuare caracterizată printre altele de rolul central jucat de planurile cincinale.

În raport cu finalitatea articolului 2 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul nr. 1225/2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene, care urmărește să garanteze că producătorul își desfășoară activitatea în condițiile unei economii de piață și în special că costurile la care este supus și prețurile pe care le practică sunt rezultanta acțiunii libere a forțelor de pe piață, este indiferent, în sensul celei de a treia liniuțe a acestei dispoziții, dacă sistemul economic în discuție este o economie cu comerț de stat sau un alt tip de economie care nu are economie de piață. Prin urmare, articolul 2 alineatul (7) litera (c) a treia liniuță din regulamentul menționat trebuie să fie înțeles în sensul că impune producătorului să demonstreze corespunzător cerințelor legale că costurile sale de producție și situația sa financiară nu fac obiectul niciunei denaturări importante ce decurge dintr‑un sistem economic care nu are economie de piață, care, eventual, în cazul anumitor sectoare, este un sistem deja în tranziție spre un sistem de economie de piață.

Așadar, legătura unei măsuri care constă în acordarea unor avantaje fiscale pentru investițiile străine în sectoare considerate strategice, precum înaltele tehnologii, cu diferite planuri puse în aplicare în China este suficientă pentru a se prezuma că această măsură constituie o denaturare determinată de vechiul sistem de economie planificată, în sensul articolului 2 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul nr. 1225/2009.

(a se vedea punctele 83-85 și 95)
2)

Obligă Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd [Uxbridge (Regatul Unit)], Kühne + Nagel Ltd [Shanghai (China)] și Kühne + Nagel Ltd [Hong‑Kong (China)] să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.
Cauza C‑643/16

American Express Company

împotriva

The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

[cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)]

„Trimitere preliminară – Directiva (UE) 2015/2366 – Servicii de plată în cadrul pieței interne – Articolul 35 alineatul (1) – Cerințe în materie de acces la sistemele de plată al prestatorilor de servicii de plată autorizați sau înregistrați – Articolul 35 alineatul (2) primul paragraf litera (b) – Inaplicabilitatea acestor cerințe la sistemele de plată alcătuite exclusiv din prestatori de servicii de plată care aparțin unui grup – Aplicabilitatea cerințelor menționate la schemele tripartite de plată cu cardul care au încheiat acorduri de comarcare sau de agenție – Validitate”

Sumar – Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 februarie 2018

Întrebări preliminare–Competența Curții–Limite–Întrebări adresate în cadrul unui litigiu național fictiv–Inadmisibilitate–Lipsa unui act sau a unei omisiuni a unei administrații naționale susceptibile să dea naștere unei acțiuni având ca obiect controlul legalității–Împrejurare nesusceptibilă, în sine, să stabilească caracterul fictiv al litigiului (art. 267 TFUE) Apropierea legislațiilor–Servicii de plată în cadrul pieței interne–Directiva 2015/2366–Cerințe în materie de acces la sistemele de plată al prestatorilor de servicii de plată–Aplicabilitate în privința schemelor tripartite de plată cu cardul care au utilizat un agent pentru prestarea de servicii de plată–Inaplicabilitate în privința schemelor care au încheiat un acord de comarcare cu un partener de comarcare care nu furnizează servicii de plată în ceea ce privește produsele comarcate [Directiva 2015/2366 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 35 alin. (1) și (2) primul paragraf lit. (b)] Acte ale instituțiilor–Motivare–Obligație–Conținut și limite–Directivă care supune schemele tripartite de plată cu cardul care au încheiat contracte de agenție cerințelor în materie de acces la sistemele de plată [art. 296 alin. (2) TFUE; Directiva 2015/2366 a Parlamentului European și a Consiliului, considerentele (49), (50) și (52) și art. 35 alin. (1)] Apropierea legislațiilor–Servicii de plată în cadrul pieței interne–Directiva 2015/2366–Cerințe în materie de acces la sistemele de plată al prestatorilor de servicii de plată–Aplicabilitate în privința schemelor tripartite de plată cu cardul care au utilizat un agent pentru prestarea de servicii de plată–Încălcarea principiului proporționalității–Lipsă (Directiva 2015/2366 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 35)
Cauzele conexate C‑316/16 și C‑424/16

B

împotriva

Land Baden‑Württemberg

și

Secretary of State for the Home Department

împotriva

Franco Vomero

(cereri de decizie preliminară formulate de Verwaltungsgerichtshof Baden‑Württemberg și de Supreme Court of the United Kingdom)

„Trimitere preliminară – Cetățenia Uniunii Europene – Dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre – Directiva 2004/38/CE – Articolul 28 alineatul (3) litera (a) – Protecția sporită împotriva expulzării – Condiții – Dreptul de ședere permanentă – Ședere în statul membru gazdă în cei zece ani anteriori deciziei de expulzare de pe teritoriul statului membru în cauză – Perioadă de detenție – Consecințe în ceea ce privește continuitatea șederii de zece ani – Raportul cu aprecierea globală a unei legături de integrare – Momentul în care intervine aprecierea respectivă și criteriile care trebuie luate în considerare în cadrul acesteia”

Sumar – Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 aprilie 2018

Cetățenia Uniunii–Dreptul de liberă circulație și de liberă ședere pe teritoriul statelor membre–Directiva 2004/38–Restrângerea dreptului de intrare și a dreptului de ședere pentru motive de ordine publică sau de siguranță publică–Protecție împotriva expulzării–Condiție–Ședere în cei zece ani anteriori deciziei de expulzare–Condiție de aplicare–Persoană interesată care dispune de un drept de ședere permanentă [Directiva 2004/38 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 16 și art. 28 alin. (2) și alin. (3) lit. (a)] Cetățenia Uniunii–Dreptul de liberă circulație și de liberă ședere pe teritoriul statelor membre–Directiva 2004/38–Restrângerea dreptului de intrare și a dreptului de ședere pentru motive de ordine publică sau de siguranță publică–Protecție împotriva expulzării–Condiție–Ședere în cei zece ani anteriori deciziei de expulzare–Perioadă de ședere continuă calculată în sens invers, începând cu data deciziei de expulzare [Directiva 2004/38 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 28 alin. (3) lit. (a)] Cetățenia Uniunii–Dreptul de liberă circulație și de liberă ședere pe teritoriul statelor membre–Directiva 2004/38–Restrângerea dreptului de intrare și a dreptului de ședere pentru motive de ordine publică sau de siguranță publică–Protecție împotriva expulzării–Condiție–Întrerupere a continuității șederii în statul membru gazdă printr‑o perioadă de detenție–Perioadă de ședere continuă de zece ani anterioară perioadei de detenție–Apreciere globală a legăturilor de integrare cu statul membru [Directiva 2004/38 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 28 alin. (3) lit. (a)] Cetățenia Uniunii–Dreptul de liberă circulație și de liberă ședere pe teritoriul statelor membre–Directiva 2004/38–Restrângerea dreptului de intrare și a dreptului de ședere pentru motive de ordine publică sau de siguranță publică–Protecție împotriva expulzării–Condiție–Ședere în cei zece ani anteriori deciziei de expulzare–Momentul aprecierii–Data adoptării deciziei de expulzare [Directiva 2004/38 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 27 alin. (2) al doilea paragraf și art. 28 alin. (3) lit. (a)]
Articolul 4 din Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate trebuie interpretat în sensul că este necesar, în cadrul evaluării individuale a unei cereri de protecție internațională, să se țină seama de amenințările de persecuție și de vătămări grave cu care se confruntă un membru de familie al solicitantului pentru a stabili dacă acesta din urmă este el însuși expus unor asemenea amenințări din cauza legăturii sale de familie cu respectiva persoană amenințată.

Din regimul de acordare a statutului uniform de azil sau de protecție subsidiară stabilit de legiuitorul Uniunii rezultă astfel că evaluarea cererii de protecție internațională, impusă de articolul 4 din Directiva 2011/95, are ca obiect să stabilească dacă solicitantul – sau, dacă este cazul, persoana în numele căreia depune cererea – are o temere bine fondată de a fi personal persecutat sau este personal supus unui risc real de vătămări grave. Deși din ceea ce precedă rezultă că o cerere de protecție internațională nu poate fi admisă ca atare pentru motivul că un membru de familie al solicitantului are o temere fondată de a fi persecutat sau este supus unui risc real de vătămări grave, trebuie, în schimb, astfel cum a arătat avocatul general la punctul 32 din concluzii, să se țină seama de asemenea amenințări cu care se confruntă un membru de familie al solicitantului pentru a stabili dacă solicitantul este el însuși expus unor amenințări de persecuție sau de vătămări grave din cauza legăturii sale de familie cu respectiva persoană amenințată. În această privință și după cum subliniază considerentul (36) al Directivei 2011/95, membrii de familie ai unei persoane amenințate riscă, în general, să se afle și ei într‑o situație vulnerabilă.

(a se vedea punctele 49-51 și dispozitiv 1)
36

După cum arată EFSA în avizul său din 6 ianuarie 2015 intitulat „Scientific Opinion on the risk to plant health posed by Xylella […] in the EU territory, with the identification and evaluation of risk reduction options” (Aviz științific privind riscurile la adresa sănătății plantelor determinate de Xylella […] pe teritoriul UE, cuprinzând identificarea și evaluarea opțiunilor de reducere a riscurilor”) (denumit în continuare „Avizul EFSA din 6 ianuarie 2015”), la care face referire Comisia în considerentul (2) al Deciziei de punere în aplicare 2015/789, această măsură prealabilă se impune, având în vedere că insectele vectori se pot deplasa de la plantele infectate la alte plante (p. 109). Măsura menționată permite astfel, după cum a explicat Comisia în observațiile sale scrise, să se limiteze riscul de răspândire a vectorilor respectivi și, așadar, a bacteriei înseși în momentul eliminării, în temeiul alineatului (2) litera (a) al articolului 6 din această decizie, a plantelor‑gazdă susceptibile de a găzdui acești vectori.
1)

Examinarea întrebărilor privind validitatea adresate Curții nu a revelat niciun element de natură să afecteze validitatea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/1395 al Comisiei din 18 august 2016 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și produse de Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd., Win Profile Industries Ltd, și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14, nici pe cea a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/1647 al Comisiei din 13 septembrie 2016 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Vietnam și produse de Best Royal Co., Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co., Ltd, Freetrend Industrial Ltd. și societatea sa afiliată Freetrend Industrial A (Vietnam) Co., Ltd, Fulgent Sun Footwear Co., Ltd., General Shoes Ltd., Golden Star Co., Ltd., Golden Top Company Co., Ltd., Kingmaker Footwear Co., Ltd, Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd., și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14.
În ceea ce privește condiția privind existența unui avantaj selectiv, sunt considerate ajutoare de stat intervențiile care, sub orice formă, pot favoriza direct sau indirect întreprinderi sau care trebuie să fie considerate drept avantaje economice pe care întreprinderea beneficiară nu l-ar fi obținut în condiții de piață normale. Astfel, sunt considerate, printre altele, ajutoare măsurile care, sub diverse forme, diminuează bugetul întreprinderii și care, prin urmare, fără a fi subvenții în sensul strict al cuvântului, sunt de aceeași natură și au efecte identice. Articolul 107 alineatul (1) TFUE nu distinge după cauzele și obiectivele intervențiilor statului, ci le definește în funcție de efectele lor, deci independent de tehnicile utilizate. Din moment ce măsurile fiscale sunt de natură să constituie ajutoare de stat în favoarea grupuri de interese economice (GIE), cât timp Tribunalul nu recunoaște acestor GIE calitatea de beneficiari ai acestor măsuri pentru motivul că respectivele entități sunt transparente din punct de vedere fiscal, acesta exclude că ele pot fi beneficiarii unor ajutoare de stat doar ca urmare a formei lor juridice și a normelor privind impozitul pe profit legate de acestea. Or, calificarea unei măsuri drept „ajutor de stat” nu poate depinde de statutul juridic al întreprinderilor în cauză, nici de tehnicile utilizate

(a se vedea punctele 36 și 46)
37

În cadrul acestei acțiuni, reclamanții din litigiul principal au susținut în special că transferul lor ar avea consecințe negative asupra stării de sănătate a doamnei C. K., care pot afecta și bunăstarea copilului său nou‑născut. În această privință, ei au afirmat, prezentând diferite certificate medicale în acest sens, că doamna C. K. avusese o sarcină cu risc și că suferea, de la nașterea fiului său, de dificultăți de natură psihiatrică. Astfel, un psihiatru specialist ar fi diagnosticat‑o pe aceasta cu depresie post‑partum și tendințe suicidare periodice. Pe de altă parte, ar reieși din mai multe avize medicale că starea de sănătate precară a doamnei C. K. rezultă în principal din incertitudinea acesteia cu privire la statutul său și din stresul care decurge din aceasta. În plus, deteriorarea stării sale de sănătate mintală ar putea conduce la un comportament agresiv al acesteia îndreptat împotriva ei însăși și a terților, care ar necesita, după caz, îngrijiri spitalicești. Afecțiunea de care suferă doamna C. K. ar impune, așadar, în opinia acestui psihiatru, ca ea și copilul său să rămână la centrul de primire din Ljubljana pentru a primi îngrijiri în acest loc.