ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
18

În plus, Regatul Belgiei își exprimă temerea că o punere în aplicare a deciziei atacate i‑ar aduce un prejudiciu ireparabil, întrucât autoritățile fiscale belgiene ar trebui să colecteze de la societăți toate datele necesare, să reexamineze și să recalculeze impozitul pe care ar fi trebuit să îl plătească fiecare societate în lipsa sistemului aplicabil profitului excedentar și să solicite rambursarea cuantumului ajutorului, majorat cu dobânzi. În plus, aceste autorități ar trebui să contacteze autoritățile omologe din celelalte state membre și din anumite țări terțe pentru a stabili dacă acea parte a profitului excedentar care a făcut obiectul unui raport în Belgia a fost sau urmează să fie impusă și în alte țări. Această muncă ar implica o sarcină administrativă enormă pentru administrația unei țări relativ mici, care are puține resurse umane la dispoziția sa. Regatul Belgiei arată că, în cazul anulării deciziei atacate, s‑ar confrunta cu un prejudiciu grav și ireparabil creat de sarcina administrativă enormă pe care ar trebui s‑o îndeplinească, mai întâi pentru a calcula suma de recuperat în temeiul deciziei atacate, care este lipsită de claritate, și ulterior pentru a restitui sumele recuperate.
1

Prin Decizia C(2014) 4443 final din 2 iulie 2014, Comisia Europeană a declarat dobândirea E‑Plus Mobilfunk GmbH & Co. KG (denumită în continuare „E‑Plus”) de către Telefónica Deutschland Holding AG (denumită în continuare „Telefónica Deutschland”) compatibilă cu piața internă și cu articolul 57 din Acordul privind Spațiul Economic European (SEE) (cazul COMP/M.7018 Telefónica Deutschland/E‑plus), sub rezerva respectării de către Telefónica Deutschland a anumitor angajamente definitive anexate la decizia menționată (denumite în continuare „angajamentele definitive”).
45

În această privință, pe lângă obstacolele juridice, a căror existență nu poate fi admisă, astfel cum s‑a amintit la punctul 44 de mai sus, Republica Polonă invocă existența unor dificultăți practice la punerea în aplicare a efectelor unei asemenea anulări. Și această obiecție trebuie însă respinsă. Astfel, după cum subliniază Comisia în răspunsurile sale la întrebările adresate de președintele Tribunalului la 23 decembrie 2016, dacă Tribunalul anulează decizia atacată, rezervarea produselor de capacitate anuale pentru perioada ulterioară pronunțării hotărârii Tribunalului va trebui invalidată, întrucât privește produse anuale distincte, care pot fi rezervate pentru o perioadă de până la 15 ani numai în cazul în care sunt cumulate și, prin urmare, este vorba despre produse independente unele de altele. În plus, din condițiile generale ale contractului aplicabile transportului de gaze prin intermediul gazoductului OPAL, furnizat de Comisie, reiese că contractul de transport încheiat între utilizatorii rețelei și OGT în ceea ce privește achiziționarea produselor de capacitate prin intermediul licitațiilor va putea fi reziliat imediat pentru motive importante, anularea deciziei Comisiei de către Tribunal înscriindu‑se, fără îndoială, printre aceste motive. Comisia adaugă în mod întemeiat că această anulare ar constitui o împrejurare fortuită care are consecințe juridice asupra contractului, în sensul că ar justifica adaptarea condițiilor contractului respectiv. În plus, aceste condiții generale permit OGT să modifice condițiile contractului în viitor dacă necesitatea de a ține seama de modificarea situației juridice impune acest lucru, de exemplu în prezența unei hotărâri pronunțate de o instanță internațională. Mai mult, nu pare exclus a priori ca, având în vedere litigiul aflat pe rolul Tribunalului, o clauză de salvgardare să fie introdusă în toate contractele semnate cu privire la viitoarele licitații (de exemplu contractele în aval încheiate de operatorii implicați în transportul, distribuția și livrarea de gaze furnizate de Gazprom, dar și contractele de comercializare a gazelor naturale), pentru a preveni consecințele unei noi eventuale suspendări a deciziei atacate sau a unei anulări a acesteia din urmă. În orice caz, întrucât procedurile în fața Tribunalului au fost deschise împotriva deciziei atacate, există, fără îndoială, un risc comercial care nu va putea fi ignorat de actorii de pe piață.
49

Potrivit jurisprudenței, în vederea determinării domeniului de aplicare al unui act, trebuie să se examineze dacă actul în discuție privește individual persoane determinate. În această privință, instanța Uniunii nu se poate limita la denumirea oficială a actului, ci trebuie să țină seama, în primul rând, de obiectul și de conținutul acestuia (Hotărârea din 14 decembrie 1962, Confédération nationale des producteurs de fruits et légumes și alții/Consiliul, 16/62 și 17/62, EU:C:1962:47, p. 901, 918). Astfel, o decizie care are ca destinatar un stat membru are un domeniu de aplicare general, întrucât se aplică unor situații determinate în mod obiectiv și produce efecte juridice față de categorii de persoane privite în mod general și abstract [a se vedea, cu privire la sistemul prevăzut de Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO 2003, L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78), Ordonanța din 8 aprilie 2008, Saint‑Gobain Glass Deutschland/Comisia, C‑503/07 P, EU:C:2008:207, punctul 71].
6

Prin scrisorile din 17 august și din 29 septembrie 1999, Comisia a notificat autorităților spaniole decizia sa de a deschide procedura oficială de investigare prevăzută la articolul 108 alineatul (2) TFUE în ceea ce privește cele șase scheme fiscale, și anume creditul fiscal de 45 % din investiții în favoarea întreprinderilor adoptat de provinciile Vizcaya și Guipúzcoa (JO 1999, C 351, p. 29), reducerile degresive pe patru ani ale bazei de impozitare pentru întreprinderile noi, adoptate de provinciile Álava, Vizcaya și Guipúzcoa (JO 2000, C 55, p. 2), și creditul fiscal de 45 % din investiții aplicat în favoarea întreprinderilor adoptat de provincia Álava (JO 2000, C 71, p. 8).
51

Trebuie amintit că, în temeiul articolului 19 al treilea și al patrulea paragraf și al articolului 21 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, aplicabile procedurii în fața Tribunalului în conformitate cu articolul 53 primul paragraf din același statut, precum și potrivit articolului 73 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, părțile, altele decât statele membre și instituțiile Uniunii Europene, Autoritatea de Supraveghere a Asociației Europene a Liberului Schimb (AELS) sau statele părți la Acordul privind Spațiul Economic European (SEE), trebuie să fie reprezentate de un avocat autorizat să practice în fața unei instanțe a unui stat membru sau a unui alt stat parte la Acordul privind SEE. În plus, cererea trebuie să cuprindă numele și domiciliul reclamantului și calitatea semnatarului. În sfârșit, originalul oricărui act de procedură trebuie să fie semnat de către agentul sau avocatul părții.
48

În consecință, chiar și în ipoteza în care caracterul cert al prejudiciului invocat de PGNiG Supply ar fi suficient demonstrat, acesta din urmă nu s‑ar putea realiza înaintea expirării contractelor respective, dacă, în plus, acestea din urmă nu fac obiectul reînnoirii. Or, în raport cu durata medie a procedurilor în fața Tribunalului, hotărârea pe fond în prezenta cauză va fi pronunțată, cel mai probabil, în termen de doi ani, respectiv în cursul anului 2019. În plus, dacă expirarea contractelor respectiv ar fi confirmată până la pronunțarea de către Tribunal a hotărârii sale, nu este exclus ca Tribunalul să considere că există împrejurări excepționale astfel încât ar decide din oficiu să se pronunțe asupra acestei cauze potrivit unei proceduri accelerate, în temeiul articolului 151 alineatul (2) din Regulamentul de procedură. În caz contrar, nu este de asemenea exclus ca, în cazul în care împrejurările impun, să se decidă judecarea acestei cauze cu prioritate, conform articolului 67 alineatul (2) din același regulament.
2)

Nu este necesară pronunțarea cu privire la cererile de intervenție formulate de Polska Grupa Energetyczna S. A. (PGE), de Republica Franceză, de Elektrárny Opatovice, a.s., și Saale Energie GmbH, de Sev.en EC, a.s., de Freistaat Sachsen, de Elektrárna Počerady, a.s., de European Environmental Bureau (EEB) și de Client Earth.
47

În consecință, chiar și în ipoteza în care caracterul cert al prejudiciului invocat de PGNiG ar fi suficient demonstrat, acesta din urmă nu s‑ar putea realiza înaintea expirării contractelor respective, dacă, în plus, acestea din urmă nu fac obiectul reînnoirii. Or, în raport cu durata medie a procedurilor în fața Tribunalului, hotărârea pe fond în prezenta cauză va fi pronunțată, cel mai probabil, în termen de doi ani, respectiv în cursul anului 2019. În plus, dacă expirarea contractelor respective ar fi confirmată până la pronunțarea de către Tribunal a hotărârii sale, nu este exclus ca Tribunalul să considere că există împrejurări excepționale, astfel încât ar decide din oficiu să se pronunțe asupra acestei cauze potrivit unei proceduri accelerate, în temeiul articolului 151 alineatul (2) din Regulamentul de procedură. În caz contrar, nu este de asemenea exclus ca, în cazul în care împrejurările impun, să se decidă judecarea acestei cauze cu prioritate, conform articolului 67 alineatul (2) din același regulament.
18

Or, este necesar să se precizeze că, pe de o parte, în temeiul articolului 64 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001], în urma examenului pe fond asupra căii de atac formulate împotriva unei decizii a unuia dintre organele prevăzute la articolul 58 alineatul (1) din același regulament [devenit articolul 66 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001], camera de recurs „poate fie să exercite competențele organului care a pronunțat decizia atacată, fie să retrimită cauza spre soluționare organului în cauză”. Rezultă că respectiva cameră de recurs nu are competența de a adresa o somație instanței a cărei decizie a examinat‑o [Ordonanța din 30 iunie 2009, Securvita/OAPI (Natur‑Aktien‑Index), T‑285/08, EU:T:2009:230, punctul 16, și Ordonanța din 17 mai 2017, Piper Verlag/EUIPO (THE TRAVEL EPISODES), T‑164/16, nepublicată, EU:T:2017:352, punctul 18].
40

Astfel, în primul rând, acest concurs a fost organizat de Eulex Kosovo ca urmare a deciziei de a reduce efectivele acestei misiuni, care a fost adoptată după aprobarea, la 17 iunie 2016, a OPLAN și, la 20 iunie 2016, a planului de desfășurare a Eulex Kosovo. Or, în ceea ce privește OPLAN, rezultă din articolul 4 alineatul (4) din Acțiunea comună 2008/124 că acesta este definit de echipa de planificare a Uniunii (EPUE Kosovo) și că este aprobat de Consiliul Uniunii Europene. În ceea ce privește planul de desfășurare a Eulex Kosovo aprobat de comandantul operațiunilor civile, rezultă că, potrivit articolului 7 alineatul (2) din Acțiunea comună 2008/124, comandantul exercită comandamentul și controlul Eulex Kosovo în plan strategic, sub controlul politic și direcția strategică a Comitetului politic și de securitate (COPS) și sub autoritatea generală a Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate. Ținând seama de aceste elemente, decizia de a organiza concursul din anul 2016 constituie un act administrativ și nu a fost luată pe baza contractului de muncă dintre reclamantă și Eulex Kosovo.
10

Pentru acest motiv, soluționarea cererilor de intervenție formulate de Ipab di Vicenza la 13 octombrie 2017, de Ipab Casa Gino e Pierina Marani la 23 octombrie 2017, de Ipab Centro Residenziale per Anziani di Cittadelli la 9 noiembrie 2017, respectiv de Azienda Pubblica dei Servizi alla Persona „Grimani – residenze per Anziani in Osimo” la 10 noiembrie 2017, în susținerea concluziilor reclamantei, și de Republica Italiană la 22 noiembrie 2017, în susținerea concluziilor Comisiei, a fost suspendată, în conformitate cu articolul 144 alineatul (3) din Regulamentul de procedură.
68

În concluzie, în considerarea acestei desistări, acest aspect al prezentei acțiuni pe care reclamanta a introdus‑o la Tribunal nu mai poate să îi procure prin rezultatul său niciun beneficiu, astfel că aceasta nu mai are niciun interes de a exercita acțiunea. Or, potrivit jurisprudenței citate la punctele 42 și 43 de mai sus, interesul de a exercita acțiunea constituie condiția esențială și primară a oricărei acțiuni în justiție și trebuie să subziste până la momentul pronunțării hotărârii judecătorești, sub sancțiunea nepronunțării asupra fondului.
33

Prin actele din data de 8, 11 și 12 iunie 2018, Helm AG, Monsanto Europe NV/SA și Monsanto Company, Nufarm GmbH & Co. KG, Nufarm, Albaugh Europe Sàrl, Albaugh UK Ltd și Albaugh TKI d.o.o., precum și Barclay Chemicals Manufacturing Ltd au formulat o cerere de intervenție în susținerea concluziilor Comisiei.
34

Actele atacate conțin o evaluare emisă de BCE a dificultății în care se află sau este susceptibilă de a se afla o entitate. Aceasta nu are nicio putere de decizie în cadrul prevăzut pentru adoptarea unei scheme de rezoluție. Astfel, în temeiul considerentului (26) al Regulamentului nr. 806/2014, deși BCE și Comitetul unic de rezoluție trebuie să poată determina dacă o instituție de credit se află sau este susceptibilă de a se afla în dificultate, este de competența exclusivă a Comitetului unic de rezoluție să aprecieze condițiile necesare pentru o rezoluție și să adopte o schemă de rezoluție în cazul în care consideră că sunt întrunite toate condițiile. În plus, din articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul nr. 806/2014 rezultă în mod explicit că este de competența Comitetului unic de rezoluție să aprecieze dacă sunt întrunite cele trei condiții prevăzute la această dispoziție. Desigur, BCE are competența de a comunica o evaluare privind prima condiție, și anume dificultatea în care se află sau este susceptibilă de a se afla o entitate, dar este vorba mai precis doar despre o evaluare care nu obligă în niciun fel Comitetul unic de rezoluție.
53

În special, ea subliniază că, având în vedere contextul său și trimiterea la articolul 12 din Regulamentul de punere în aplicare nr. 725/2011, exprimarea „may not” utilizată la al patrulea alineat al actului atacat, în fraza „As a result, the Commission hereby notifies you of the eco‑innovation CO2 savings certified by reference to Implementing Decision (EU) 2015/158 that may not be taken into account for the calculation of the average specific emissions of Daimler AG in 2017” [În consecință, Comisia vă notifică prin prezenta reducerile emisiilor de CO2 obținute prin intermediul ecoinovațiilor și certificate prin referire la Decizia de punere în aplicare (UE) 2015/158, care nu pot fi luate în considerare la calcularea mediei emisiilor specifice ale Daimler AG în anul 2017], ar trebui înțeleasă ca o afirmație de principiu, iar nu ca un simplu „preaviz” sau ca o simplă eventualitate a unei măsuri viitoare.
Ordonanța Tribunalului (Camera a șasea) din 16 ianuarie 2020 – Hemp Foods Australia/EUIPO – Cabrejos (Sativa)

(Cauza T-128/19)

„Acțiune în anulare – Marcă a Uniunii Europene – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană – Neînscrierea schimbării titularului în registrul internațional – Lipsa capacității procesuale active – Inadmisibilitate”

1. Procedură jurisdicțională – Admisibilitatea acţiunilor – Apreciere prin raportare la situaţia din momentul depunerii cererii introductive (a se vedea punctul 20)

2. Marcă a Uniunii Europene – Procedura căii de atac – Acțiune în fața instanței Uniunii – Persoane îndreptățite să formuleze calea de atac și să se constituie părți la procedură – Înscriere a schimbării titularului în registrul internațional [Regulamentul 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 20 alin. (11), art. 72 alin. (4) și art. 199] (a se vedea punctele 22 și 24)

3. Marcă a Uniunii Europene – Procedura căii de atac – Acțiune în fața instanței Uniunii – Transferul dreptului de proprietate intelectuală în cauză – Substituirea avândului-cauză fostului titular al dreptului – Necesitatea unei ordonanțe a Tribunalului (Regulamentul de procedură al Tribunalului, art. 174-176) (a se vedea punctul 23)

Obiectul

Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 16 noiembrie 2018 (cauza R 1041/2018‑2) privind o procedură de opoziție între domnul Cabrejos și Raw With Life Pty Ltd as Trustee for Benhaim Trading Trust

Dispozitivul

1) Respinge acțiunea ca inadmisibilă.
INFORMAȚII PRIVIND DECIZIILE NEPUBLICATE 
Repertor iul jur isprudenței 
Ordonanța președintelui T ribunalului din 1 2 decembrie 2 0 1 9 –  
KF /CSUE  
(Cauza T-6 1 9 / 1 9 R)  
„Decizie de a iniția o anchetă administrativă – Cerere de suspendare a unei decizii – Cerere de măsuri 
provizorii – Inadmisibilitate – Lipsa urgenței” 
1. Procedură de măsuri provizorii – Suspendarea executării – Măsuri provizorii – Condiții de 
dispunere – Fumus boni iuris – Urgență – Prejudiciu grav și ireparabil – Caracter cumulativ – 
Evaluare comparativă a tuturor intereselor în cauză – Ordine de examinare și mod de verificare – 
Putere de apreciere a judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii 
[Art. 256 alin. (1), art. 278 și 279 TFUE; Regulamentul de procedură al Tribunalului, art. 156] 
(a se vedea punctele 17-20) 
2. Procedură de măsuri provizorii – Condiții de admisibilitate – Admisibilitatea acțiunii principale – 
Lipsă de pertinență – Limite 
(Art. 278 și 279 TFUE) 
(a se vedea punctul 25) 
3. Procedură de măsuri provizorii – Suspendarea executării – Condiții de admisibilitate – 
Admisibilitate prima facie a acțiunii principale – Examinare sumară a acțiunii principale de 
către judecătorul delegat cu luarea măsurilor provizorii – Act care nu produce efecte juridice 
obligatorii – Act care nu poate face obiectul unei acțiuni în anulare – Inadmisibilitatea cererii de 
măsuri provizorii 
[Art. 256 alin. (1), art. 278 și 279 TFUE; Regulamentul de procedură al Tribunalului, art. 156 
alin. (1)] 
(a se vedea punctele 28, 29, 30 și 32) 
4. Procedură de măsuri provizorii – Suspendarea executării – Măsuri provizorii – Condiții de 
dispunere – Urgență – Prejudiciu grav și ireparabil – Sarcina probei – Prejudiciu care rezultă 
dintr-o atingere adusă reputației – Prejudiciu deja produs la mom entul adoptării deciziei de către 
judecătorul delegat cu luarea măsurilor provizorii – Lipsa urgenței 
[Art. 278 și 279 TFUE; Regulamentul de procedură al Tribunalului, art. 156 alin. (4)] 
RO 
ECLI:EU:T:2019 :859 1 
INFORMAȚII PRIVIND DECIZIILE NEPUBLICATE 
(a se vedea punctele 33 și 37-44) 
Obiectul 
Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită suspendarea executării deciziei din 
3 iulie 2019 a directorului Centrului Satelitar al Uniunii Europene de redeschidere a unei anchete 
administrative împotriva lui KF 
Dispozitivul 
1) Respinge cererea de măsuri provizorii.  
2) Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.  
ECLI:EU:T:2019 :859 2
Ordonanța Tribunalului (Camera întâi) din 10 septembrie 2020 – ADESO/Comisia

(Cauza T-529/19)

„Acțiune în anulare – Contracte de grant privind proiectele «Your Environment is Your Life» și «Social Safety Net for Poor and Vulnerable Households in Northern Regions of Somalia/Somaliland Phase II» – Costuri neeligibile – Note de debit – Scrisoare de confirmare – Calitatea de act atacabil – Natura contractuală a litigiului – Act care nu este supus căilor de atac – Act care se înscrie într-un cadru pur contractual de care este indisociabil – Inadmisibilitate”

Acțiune în anulare – Acte supuse căilor de atac – Noțiune – Acte care produc efecte juridice obligatorii – Acțiune care privește în realitate un litigiu de natură contractuală – Anularea unei scrisori de confirmare a Comisiei – Scrisoare de confirmare a recuperării sumelor indicate în note de debit și de luare de poziție cu privire la regularitatea unor proceduri de audit și de recuperare – Necompetența instanței Uniunii – Inadmisibilitate

(art. 263, 272, 274, 288 și 299 TFUE)

(a se vedea punctele 18-23, 32, 33, 36, 37, 44, 46, 49, 54 și 57-60)

Obiectul

Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea unei decizii a Comisiei care ar fi cuprinsă într‑o scrisoare din 10 mai 2019 privind recuperarea anumitor sume plătite în cadrul unor contracte de grant referitoare la proiectele „Your Environment is Your Life” (FED/2013/313-770) și „Social Safety Net for Poor and Vulnerable Households in Northern Regions of Somalia/Somaliland Phase II” (FED/2013/316-291)

Dispozitivul

1) Respinge acțiunea ca inadmisibilă.
17

În sprijinul excepției de inadmisibilitate ridicate, Parlamentul susține că reclamanta nu are calitate procesuală pentru a solicita anularea parțială a directivei atacate și, în plus, are îndoieli cu privire la interesul acesteia de a exercita acțiunea în anularea parțială a directivei menționate. La rândul său, în sprijinul excepției de inadmisibilitate ridicate, Consiliul susține că acțiunea este inadmisibilă, întrucât, în primul rând, reclamanta nu ar avea interesul de a exercita acțiunea în anularea parțială a directivei atacate, în al doilea rând, aceasta nu ar avea calitate procesuală pentru a solicita anularea parțială a directivei menționate și, în al treilea rând, anularea parțială solicitată ar conduce la modificarea substanțială a directivei atacate.
69

În ceea ce privește cererea conexă a Consiliului prin care se solicită ca Tribunalul să nu țină seama de pasajele din cererea introductivă care se referă la documentele în litigiu, în special de punctele 50-53, punctul 112 litera a) subpunctul iii), de punctul 139 și de punctul 158 litera d), reclamanta apreciază că aceasta ar trebui respinsă. Astfel, ea arată că, în cuprinsul acestor puncte, cu excepția celui din urmă, în care nu figurează nicio referire expresă la primul document în litigiu, ea s‑ar fi limitat la a explica faptul că directiva atacată își are originea în analiza juridică ce figurează în primul document în litigiu. Or, această origine ar fi explicată la al doilea paragraf din propunerea de directivă, care constituie un document public. În plus, afirmația Consiliului ar părea să privească mai degrabă pretinsa posibilitate a reclamantei de a se întemeia pe un document publicat de Parlament, intitulat „Common Rules for Gas Pipelines entering the EU Internal Market” (Norme comune pentru conductele de gaz care intră pe piața internă a Uniunii), chiar dacă, din cauza caracterului public al acestui document, reclamanta ar putea face referire la acesta, precum și la informațiile pe care acesta le dezvăluie. În rest, Tribunalul nu poate priva reclamanta de posibilitatea de a face referire la înscrisuri universitare, chiar dacă acestea s‑ar întemeia sau ar face referire ele înseși, în totalitate sau parțial, la documente confidențiale sau ar dezvălui, în mod direct sau indirect, conținutul acestora.
56

Din articolul 1 alineatul (1) din regulamentul atacat reiese că acesta are ca obiect să reintroducă temporar taxele prevăzute de Tariful vamal comun la importurile de orez Indica originar din Cambodgia, care se află în concurență cu produse similare sau direct concurente comercializate în Uniune. Potrivit articolului 1 alineatul (2) din regulamentul atacat, taxa aplicabilă orezului Indica originar din Cambodgia este de 175 de euro pe tonă pentru primul an, 150 de euro pe tonă pentru al doilea an și 125 de euro pe tonă pentru al treilea an de la data intrării în vigoare a regulamentului atacat. Articolul 1 alineatul (3) din regulamentul menționat prevede de asemenea care va fi cuantumul taxei aplicabile în cazul ajustării taxei prevăzute de Tariful vamal comun.
2)

Obligă Guangdong Haomei New Materials Co. Ltd și Guangdong King Metal Light Alloy Technology Co. Ltd la plata cheltuielilor de judecată.
98

Potrivit articolului 142 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, intervenția rămâne fără obiect atunci când cererea introductivă este declarată inadmisibilă. În speță, întrucât acțiunea a fost respinsă ca inadmisibilă, nu mai este necesară pronunțarea asupra cererilor de intervenție introduse de Comisie, de British in Europe, de Plaid Cymru – The Party of Wales, de European Democracy Lab, de ECIT și de European Alternatives Ltd.