HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI FUNCȚIEI PUBLICE

A UNIUNII EUROPENE (Camera a treia)

18 noiembrie 2015

FH

împotriva

Parlamentului European

„Funcție publică — Funcționari — Remunerație — Indemnizație de instalare — Articolul 5 alineatul (2) din anexa VII la statut — Repartizare la un nou loc de muncă — Articolul 5 alineatul (4) ultima teză din anexa VII la statut — Excludere a indemnizației de instalare în ipoteza în care funcționarul care are dreptul la alocația pentru locuință este repartizat la locul de reședință al familiei sale — Necesitatea ca funcționarul să se instaleze împreună cu familia sa la locul de repartizare — Separare în fapt a soților — Consecințe — Inaplicabilitatea articolului 5 alineatul (4) ultima teză din anexa VII la statut”

Obiectul:

Acțiune formulată în temeiul articolului 270 TFUE, aplicabil Tratatului CEEA potrivit articolului 106a din acesta, prin care FH solicită în esență anularea deciziei din 15 aprilie 2014 prin care Parlamentul European a respins cererea sa de plată a indemnizației de instalare

Decizia:

Anulează decizia din 15 aprilie 2014 prin care Parlamentul European a respins cererea de acordare a indemnizației de instalare formulată de FH. Obligă Parlamentul European să îi plătească lui FH, cu titlu de indemnizație de instalare care îi este datorată, o sumă echivalentă cu salariul de bază pe o lună; această sumă va fi majorată cu dobânzi de întârziere calculate la rata stabilită de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare aplicabilă în perioada în cauză, majorată cu două puncte, de la data de 11 februarie 2014 până la data plății efective. Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de FH.

Sumarul hotărârii

Funcționari — Rambursarea cheltuielilor — Indemnizație de instalare — Schimbarea locului de repartizare — Funcționar care are dreptul la alocația pentru locuință și care este repartizat la locul în care are reședința familia sa — Excluderea dreptului la indemnizația de instalare — Condiție — Necesitatea ca funcționarul să se instaleze împreună cu familia sa la locul de repartizare

[Statutul funcționarilor, anexa VII, art. 5 alin. (2) și (4)]

Indemnizația de instalare are rolul de a permite funcționarului care a fost obligat să își schimbe reședința pentru a‑și îndeplini obligațiile statutare, în conformitate cu articolul 20 din statut, să suporte, în plus față de cheltuielile legate de mutare care fac obiectul unei rambursări specifice, costurile inevitabile ocazionate ca urmare a integrării sale într‑un nou loc de repartizare pentru o durată considerabilă.

În această ordine de idei, articolul 5 alineatul (4) prima teză din anexa VII la statut coroborat cu alineatul (2) al aceluiași articol prevede că un funcționar care are dreptul la alocația pentru locuință nu va putea pretinde decât plata a jumătate din indemnizația la care ar fi avut dreptul în mod normal, respectiv plata salariului de bază pe o lună, dacă nu se instalează împreună cu familia sa la noul loc de repartizare sau dacă nu se reinstalează împreună cu familia sa atunci când i se schimbă repartizarea la locul în care familia sa a continuat să aibă reședința. Situația unui asemenea funcționar, în raport cu finalitatea indemnizației de instalare, este atunci comparabilă cu aceea a unui funcționar care nu beneficiază de alocația pentru locuință, având în vedere că nu suportă cheltuieli suplimentare pentru a‑și instala familia la locul de repartizare. În același sens, ultima teză a articolului 5 alineatul (4) din anexa VII la statut, care exclude posibilitatea de a beneficia de indemnizația de instalare, își va găsi aplicarea în ipoteza în care funcționarul care are dreptul la alocația pentru locuință este repartizat sau i se schimbă repartizarea în favoarea locului în care are deja reședința familia sa, iar funcționarul se instalează cu aceasta, întrucât nu va trebui să suporte cheltuieli de instalare.

În schimb, nu aceasta este situația funcționarului care are dreptul la alocația pentru locuință care, cu ocazia unei schimbări a repartizării, nu se instalează sau nu se reinstalează împreună cu familia, chiar în condițiile în care aceasta ar avea reședința la noul loc de repartizare. Într‑o asemenea ipoteză, persoana în cauză poate suporta cheltuielile suplimentare legate de instalarea efectivă la o altă adresă decât cea a reședinței familiei sale și poate, în aceste condiții, să pretindă plata indemnizației de instalare, egală cu salariul de bază pe o lună.

În consecință, este necesar să se interpreteze termenii „repartizat la locul de reședință al familiei sale” din cuprinsul ultimei teze a articolului 5 alineatul (4) din anexa VII la statut în sensul că vizează ipoteza unei instalări sau a unei reinstalări a funcționarului împreună cu familia sa la locul de repartizare.

(a se vedea punctele 33-37)

Trimitere la:

Curte: Hotărârea din 9 noiembrie 1978, Verhaaf/Comisia,140/77, EU:C:1978:197, punctul 18

Tribunalul de Primă Instanță: Hotărârea din 29 septembrie 2005, Thommes/Comisia,T‑195/03, EU:T:2005:344, punctul 100