ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 39/7

Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 noiembrie 2013 [cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Regatul Unit] — Dixons Retail plc/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Cauza C-494/12) (1)

(Directiva 2006/112/CE - Taxă pe valoarea adăugată - Livrare de bunuri - Noțiune - Utilizare frauduloasă a unui card bancar)

2014/C 39/11

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Părțile din procedura principală

Reclamantă: Dixons Retail plc

Pârât: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Obiectul

Cerere de decizie preliminară — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Interpretarea articolului 14 alineatul (1) și a articolului 73 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1) — Noțiunea „livrare de bunuri” — Livrare în urma unei achiziții efectuate prin utilizarea neautorizată și frauduloasă a unui card de credit

Dispozitivul

Articolul 2 punctul 1, articolul 5 alineatul (1) și articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, precum și articolul 2 alineatul (1) litera (a), articolul 14 alineatul (1) și articolul 73 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că, în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, remiterea unui bun către un cumpărător care utilizează fraudulos un card bancar ca mijloc de plată constituie o „livrare de bunuri” în sensul articolului 2 punctul 1, al articolului 5 alineatul (1), al articolului 2 alineatul (1) litera (a) și al articolului 14 alineatul (1) menționate și că, în cadrul unei astfel de remiteri, plata efectuată de un terț, în temeiul unei convenții încheiate între acesta din urmă și furnizorul bunului respectiv, prin care terțul s-a obligat să plătească furnizorului bunurile vândute de acesta cumpărătorilor care utilizează un astfel de card ca mijloc de plată, constituie o „contrapartidă”, în sensul articolului 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) și al articolului 73 menționate.

(1) JO C 26, 26.1.2013.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 52/20

Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 decembrie 2013 [cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Regatul Unit] — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/The Bridport and West Dorset Golf Club Limited

(Cauza C-495/12) (1)

(Fiscalitate - TVA - Directiva 2006/112/CE - Scutiri - Articolul 132 alineatul (1) litera (m) - Prestarea anumitor servicii strâns legate de sport - Acces la un teren de golf - Vizitatori care nu sunt membri ai unui club de golf și care achită o taxă de acces pe green („green fee”) - Excluderea scutirii - Articolul 133 primul paragraf litera (d) - Articolul 134 litera (b) - Venituri suplimentare)

2014/C 52/34

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Părțile din procedura principală

Reclamanți: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Pârât: The Bridport and West Dorset Golf Club Limited

Obiectul

Cerere de decizie preliminară — Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Regatul Unit — Interpretarea articolului 132 alineatul (1) litera (m), a articolului 133 litera (d) și a articolului 134 litera (b) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Scutiri — Prestări de servicii strâns legate de sport sau de educația fizică — Vânzarea, de către o organizație fără scop lucrativ, a drepturilor de a utiliza un teren de golf pentru o anumită perioadă, pentru a practica golf pe acesta

Dispozitivul

1. Articolul 134 litera (b) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că nu exclude de la scutirea prevăzută la articolul 132 alineatul (1) litera (m) din această directivă prestarea de servicii care constă în acordarea, de către o organizație fără scop lucrativ care administrează un teren de golf și propune un sistem de afiliere, a dreptului de a utiliza acest teren de golf vizitatorilor care nu sunt membri ai acestei organizații.

2. Articolul 133 primul paragraf litera (d) din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că nu permite statelor membre, în împrejurări precum cele din litigiul principal, să excludă de la scutirea prevăzută la articolul 132 alineatul (1) litera (m) din această directivă prestarea de servicii care constă în acordarea dreptului de a utiliza terenul de golf administrat de o organizație fără scop lucrativ care propune un sistem de afiliere atunci când această prestare de servicii este efectuată în favoarea unor vizitatori care nu sunt membri ai organizației menționate.

(1) JO C 32, 2.2.2013.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 52/15

Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de première instance de Liège — Belgia) — Guido Imfeld, Nathalie Garcet/État belge

(Cauza C-303/12) (1)

(Libertatea de stabilire - Egalitate de tratament - Impozit pe venit - Legislație referitoare la evitarea dublei impuneri - Venituri obținute în alt stat decât statul de reședință - Metoda exonerării cu rezervă de progresivitate în statul de reședință - Luare în considerare parțială a situației personale și familiale - Pierdere a anumitor avantaje fiscale legate de situația personală și familială a lucrătorului)

2014/C 52/23

Limba de procedură: franceza

Instanța de trimitere

Tribunal de première instance de Liège

Părțile din procedura principală

Reclamanți: Guido Imfeld, Nathalie Garcet

Pârât: État belge

Obiectul

Cerere de decizie preliminară — Tribunal de première instance de Liège — Interpretarea articolului 39 CE — Dispoziții convenționale și naționale privind dubla impunere — Venituri profesionale obținute și impozitate integral într-un alt stat membru decât în statul de reședință — Luare în considerare parțială a situației personale și familiale în statul în care sunt obținute veniturile — Calculul impozitului pe venit în statul de reședință în temeiul clauzei privind rezerva de progresivitate — Pierdere a unor avantaje fiscale care sunt legate de situația persoanlă și familială

Dispozitivul

Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune aplicării unei reglementări fiscale a unui stat membru, precum cea în discuție în litigiile principale, care are drept efect privarea unui cuplu care are reședința în acest stat și care obține în același timp venituri în statul respectiv și în alt stat membru de beneficiul efectiv al unui avantaj fiscal determinat din cauza modalităților sale de imputare, în condițiile în care cuplul ar beneficia de acesta dacă soțul care are veniturile cele mai mari nu ar obține toate veniturile sale în alt stat membru.

(1) JO C 287, 22.9.2012.
1.

Prin neadoptarea în termenul stabilit a tuturor măsurilor necesare pentru a recupera de la Portovesme Srl și de la Eurallumina SpA ajutorul de stat declarat ilegal și incompatibil cu piața internă la articolul 2 din Decizia 2011/746/UE a Comisiei din 23 februarie 2011 privind ajutoarele de stat C 38/B/04 (ex NN 58/04) și C 13/06 (ex N 587/05) puse în aplicare de Italia în favoarea Portovesme Srl, ILA SpA, Eurallumina SpA și Syndial SpA, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 3 și 4 din această decizie.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 45/14

Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit) — Eli Lilly and Company Ltd/Human Genome Sciences Inc

(Cauza C-493/12) (1)

(Medicamente de uz uman - Certificat suplimentar de protecție - Regulamentul (CE) nr. 469/2009 - Articolul 3 - Condiții de obținere a acestui certificat - Noțiunea „produs protejat de un brevet de bază în vigoare” - Criterii - Conținutul revendicărilor brevetului de bază - Precizie și detaliere - Definiție funcțională a unui principiu activ - Definiție structurală a unui principiu activ - Convenția privind brevetul european)

2014/C 45/24

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

High Court of Justice (Chancery Division)

Părțile din procedura principală

Reclamantă: Eli Lilly and Company Ltd

Pârâtă: Human Genome Sciences Inc

Obiectul

Interpretarea articolului 3 literele (a) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente (JO L 152, p. 1) — Condiții de obținere a unui certificat — Noțiunea „produs protejat de un brevet de bază în vigoare” — Criterii de apreciere — Aplicarea criteriilor în privința produselor care nu sunt constituite dintr-o combinație de medicamente și de dispozitive medicale

Dispozitivul

Articolul 3 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente trebuie interpretat în sensul că, pentru a se putea considera că un principiu activ este „protejat de un brevet de bază în vigoare” în sensul acestei dispoziții, nu este necesar ca principiul activ să fie menționat în revendicările acestui brevet printr-o formulă structurală. Atunci când acest principiu activ este acoperit de o formulă funcțională care figurează în revendicările unui brevet eliberat de Oficiul European de Brevete, acest articol 3 litera (a) nu se opune în principiu eliberării unui certificat suplimentar de protecție pentru acest principiu activ, cu condiția însă ca, pe baza unor astfel de revendicări, interpretate în special în lumina descrierii invenției, astfel cum prevăd articolul 69 din Convenția privind eliberarea brevetelor europene și protocolul privind interpretarea acestuia, să fie posibil să se concluzioneze că aceste revendicări vizau, implicit, dar necesar, principiul activ în cauză în mod specific, ceea ce revine instanței de trimitere să verifice.

(1) JO C 9, 12.1.2013.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 45/9

Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 decembrie 2013 — Comisia Europeană/Irlanda, Republica Franceză, Republica Italiană, Eurallumina SpA, Aughinish Alumina Ltd

(Cauza C-272/12 P) (1)

(Recurs - Ajutoare de stat - Scutire de accize pentru uleiurile minerale - Atribuțiile instanței - Motiv invocat din oficiu de instanța Uniunii - Raport între armonizarea fiscală și controlul ajutoarelor de stat - Competențele Consiliului și, respectiv, ale Comisiei - Principiul securității juridice - Prezumția de legalitate a actelor Uniunii)

2014/C 45/16

Limba de procedură: franceza

Părțile

Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, G. Conte, D. Grespan și N. Khan, precum și K. Walkerová, agenți)

Celelalte părți din procedură: Irlanda (reprezentanți: E. Creedon, agent, asistat de P. McGarry, SC), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și, inițial, J. Gstalter, ulterior N. Rouam, agenți), Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de G. Aiello, avvocato dello Stato), Eurallumina SpA (reprezentanți: R. Denton și A. Stratakis, precum și L. Martin Alegi și L. Philippou, solicitors), Aughinish Alumina Ltd (reprezentanți: C. Waterson, precum și C. Little și J. Handoll, solicitors)

Obiectul

Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra extinsă) din 21 martie 2012, Irlanda și alții/Comisia (cauzele conexate T-50/06 RENV, T-56/06 RENV, T-60/06 RENV, T-62/06 RENV și T-69/06 RENV), prin care Tribunalul a anulat Decizia 2006/323/CE a Comisiei din 7 decembrie 2005 privind scutirea de acciză pentru uleiurile minerale folosite drept combustibil în producția de alumină în regiunea Gardanne, în regiunea Shannon și în Sardinia, pusă în aplicare de Franța, de Irlanda și, respectiv, de Italia (JO 2006, L 119, p. 12) — Erori de drept — Necompetența Tribunalului — Neregularități de procedură care afectează interesele Comisiei — Atribuțiile instanței — Încălcarea articolelor 87 și 88 CE și a articolului 61 al doilea paragraf din Statutul Curții — Noțiunea de ajutoare de stat — Imputarea scutirilor în litigiu statelor membre sau Consiliului — Raport între armonizare fiscală și ajutoare de stat — Principiul securității juridice — Prezumție de legalitate — Principiul bunei administrări.

Dispozitivul

1. Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 21 martie 2012, Irlanda și alții/Comisia (T-50/06 RENV, T-56/06 RENV, T-60/06 RENV, T-62/06 RENV și T-69/06 RENV).

2. Trimite cauzele conexate T-50/06 RENV, T-56/06 RENV, T-60/06 RENV, T-62/06 RENV și T-69/06 RENV spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene.

3. Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

(1) JO C 235, 4.8.2012.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 52/16

Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court of the United Kingdom — Regatul Unit) — Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Cauza C-362/12) (1)

(Protecție jurisdicțională - Principiul efectivității - Principiile securității juridice și protecției încrederii legitime - Restituirea plății nedatorate - Căi de atac - Legislație națională - Reducerea termenului de prescripție a căilor de atac aplicabile fără preaviz și cu efect retroactiv)

2014/C 52/26

Limba de procedură: engleza

Instanța de trimitere

Supreme Court of the United Kingdom

Părțile din procedura principală

Reclamant: Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation

Pârâți: Commissioners of Inland Revenue Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Obiectul

Cerere de decizie preliminară — Supreme Court of the United Kingdom — Interpretarea articolelor 49 și 63 TFUE — Taxe naționale contrare dreptului comunitar — Restituire a plății nedatorate — Coexistența, în dreptul național, a două căi de atac alternative deschise contribuabililor pentru a solicita rambursarea sumelor datorate, dintre care una beneficiază de un termen de prescripție mai lung decât cealaltă — Legislație națională care reduce, cu efect retroactiv și fără preaviz, termenul mai lung — Compatibilitate cu principiile efectivității, securității juridice și încrederii legitime

Dispozitivul

1. Într-o situație în care, în conformitate cu dreptul național, contribuabilii pot alege între două căi de atac posibile în materie de restituire a unui impozit perceput cu încălcarea dreptului Uniunii, dintre care una beneficiază de un termen de prescripție mai lung, principiile efectivității, securității juridice și protecției încrederii legitime se opun ca o legislație națională să reducă acest termen de prescripție fără preaviz și cu efect retroactiv.

2. Împrejurarea că, în momentul în care contribuabilul a formulat acțiunea, posibilitatea de a utiliza calea de atac ce oferă termenul de prescripție cel mai lung nu fusese recunoscută decât recent de o instanță inferioară și nu a fost confirmată definitiv de instanța supremă decât ulterior nu are nicio influență asupra răspunsului dat la prima întrebare.

(1) JO C 311, 13.10.2012.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 52/12

Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 decembrie 2013 — Telefónica SA/Comisia Europeană

(Cauza C-274/12 P) (1)

(Recurs - Acțiune în anulare - Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE - Dreptul la o cale de atac - Calitate procesuală activă - Persoane fizice sau juridice - Act care le privește individual - Act normativ care nu presupune măsuri de executare - Decizie prin care o schemă de ajutoare de stat este declarată incompatibilă cu piața comună - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă)

2014/C 52/19

Limba de procedură: spaniola

Părțile

Recurentă: Telefónica SA (reprezentanți: J. Ruiz Calzado și J. Domínguez Pérez, abogados, precum și M. Núñez Müller, Rechtsanwalt)

Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Němečková și C. Urraca Caviedes, agenți)

Obiectul

Recurs declarat împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 21 martie 2012, Telefónica/Comisia (T-228/10), prin care Tribunalul a respins ca inadmisibilă o cerere în anularea articolului 1 alineatul (1) din Decizia 2011/5/CE a Comisiei din 28 octombrie 2009 privind amortizarea fiscală a Fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) pusă în aplicare de Spania (JO 2011, L 7, p. 48).

Dispozitivul

1. Respinge recursul.

2. Obligă Telefónica SA la plata cheltuielilor de judecată.

(1) JO C 227, 28.7.2012..
2.

Întreprinderi precum United Utilities Water plc, Yorkshire Water Services Ltd și Southern Water Services Ltd, care furnizează servicii publice în legătură cu mediul, se află sub controlul unui organ sau al unei persoane menționate la articolul 2 punctul 2 litera (a) sau (b) din Directiva 2003/4, astfel încât ar trebui calificate drept „autorități publice” în temeiul articolului 2 punctul 2 litera (c) din această directivă, dacă aceste întreprinderi nu stabilesc în mod cu adevărat autonom felul în care furnizează aceste servicii, întrucât o autoritate publică aflată sub incidența articolului 2 punctul 2 litera (a) sau (b) din directiva menționată este în măsură să influențeze în mod decisiv acțiunea întreprinderilor menționate în domeniul mediului.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 52/17

Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto — Portugalia) — Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, SA/Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território

(Cauza C-425/12) (1)

(Proceduri de atribuire a contractelor de achiziții publice în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor - Directiva 93/38/CEE - Netranspunere în dreptul intern - Posibilitatea statului de a invoca această directivă împotriva unui organism concesionar al unui serviciu public în lipsa transpunerii acestui act în dreptul intern)

2014/C 52/28

Limba de procedură: portugheza

Instanța de trimitere

Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto

Părțile din procedura principală

Reclamantă: Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, SA

Pârât: Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território

Obiectul

Cerere de decizie preliminară — Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto (Portugalia) — Interpretarea articolului 2 alineatul (1) litera (b), a articolului 4 alineatul (1) și a articolului 14 alineatul (1) litera (c) punctul (i) din Directiva 93/38/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor (JO L 199, p. 84), astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 1998 (JO L 101, p. 1) — Efect direct — Posibilitatea statului de a invoca directiva menționată împotriva unui organism concesionar al unui serviciu public în lipsa transpunerii acestui act în dreptul intern

Dispozitivul

Articolul 4 alineatul (1), articolul 14 alineatul (1) litera (c) punctul (i) și articolul 15 din Directiva 93/38/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 1998, trebuie interpretate în sensul că nu pot fi invocate față de o întreprindere privată numai pentru motivul că aceasta are calitatea de concesionar exclusiv al unui serviciu de interes public care intră în domeniul de aplicare personal al acestei directive, în condițiile în care directiva menționată nu a fost încă transpusă în ordinea internă a statului membru respectiv.

O asemenea întreprindere, care a fost însărcinată în temeiul unui act al autorității publice să îndeplinească, sub controlul acesteia din urmă, un serviciu de interes public și care dispune, în acest scop, de puteri exorbitante în raport cu normele aplicabile în relațiile dintre particulari, este obligată să respecte dispozițiile Directivei 93/38, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/4, și, prin urmare, aceste dispoziții pot fi invocate în privința sa de către autoritățile unui stat membru.

(1) JO C 389, 15.12.2012.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 85/9

Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 23 ianuarie 2014 — Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)/riha WeserGold Getränke GmbH & Co. KG (fostă Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG), Lidl Stiftung & Co. KG

(Cauza C-558/12 P) (1)

(Recurs - Marcă comunitară - Marca verbală WESTERN GOLD - Opoziția titularului mărcilor verbale naționale, internațională și comunitară WeserGold, Wesergold și WESERGOLD)

2014/C 85/15

Limba de procedură: germana

Părțile

Recurent: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentant: A. Pohlmann, agent)

Celelalte părți din procedură: riha WeserGold Getränke GmbH & Co. KG (fostă Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG) (reprezentant: T. Melchert, Rechtsanwalt), Lidl Stiftung & Co. KG (reprezentanți:, M. Wolter și A. K. Marx, Rechtsanwälte)

Obiectul

Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 21 septembrie 2012, Wesergold Getränkeindustrie/OAPI — Lidl Stiftung (T-278/10), prin care Tribunalul a anulat decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 24 martie 2010 (cauza R 770/2009-1) referitoare la o procedură de opoziție între Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG și Lidl Stiftung & Co. KG — Cerere de înregistrare a semnului verbal „WESTERN GOLD” ca marcă comunitară — Risc de confuzie cu mărcile verbale naționale, internațională și comunitară „WeserGold”, „Wesergold” și „WESERGOLD” — Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1)

Dispozitivul

1. Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 21 septembrie 2012, Wesergold Getränkeindustrie/OAPI — Lidl Stiftung (WESTERN GOLD) (T-278/10).

2. Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene.

3. Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

(1) JO C 32, 2.2.2013.