Rezoluția [1]

privind consecințele sociale ale muncii copiilor și strategii de combatere a muncii copiilor

Adunarea Parlamentară Paritară ACP-UE,

- reunită la Port Moresby (Papua Noua Guinee) la 25- 28 noiembrie 2008,

- având în vedere articolul 17 alineatul (1) din Regulamentul său de procedură,

- având în vedere Convenția ONU privind drepturile copilului care a fost adoptată la 20 noiembrie 1989 [2] și a intrat în vigoare în 1990 și în special articolele 28 și 32 ale acesteia,

- având în vedere Convenția nr. 138 a Organizației Internaționale a Muncii (OIM) privind vârsta minimă de încadrare în muncă (1973) [3] și Convenția nr. 182 privind interzicerea celor mai grave forme ale muncii copiilor și acțiunea imediată în vederea eliminării lor (1999) [4],

- având în vedere articolele 177-181 din Tratatul de instituire a Comunității Europene,

- având în vedere Acordul de Parteneriat ACP-UE semnat la Cotonou la 23 iunie 2000 și revizuit la Luxemburg la 25 iunie 2005 (numit în continuare Acordul de la Cotonou) și în special articolele 26 și 50 ale acestuia,

- având în vedere declarația comună a Consiliului și a reprezentanților guvernelor statelor membre în cadrul reuniunii Consiliului, a Parlamentului European și a Comisiei privind politica de dezvoltare a Uniunii Europene, intitulată "Consensul european" din 20 decembrie 2005 și în special articolele 12, 97, 101 și 103 [5] ale acesteia,

- având în vedere Declarația Mileniului a ONU din 8 septembrie 2000, care stabilește că Obiectivele de Dezvoltare ale Mileniului (ODM) sunt obiectivele stabilite de comun acord de către comunitatea internațională pentru eliminarea sărăciei,

- având în vedere Cadrul pentru acțiune "Educație pentru toți: respectarea angajamentelor noastre colective", adoptat în cadrul Forumului mondial pentru educație la Dakar, Senegal, în 2000 (Summit-ul de la Dakar) [6],

- având în vedere Declarația de la Bruxelles privind educația pentru dezvoltare durabilă în statele ACP și cadrul său de acțiune adoptat de miniștrii educației ACP în 2006,

- având în vedere Declarația UE de la Lucca, Italia, din 2003,

- având în vedere Programul Internațional al OIM pentru eliminarea muncii copiilor (IPEC),

- având în vedere Comunicarea Comisiei intitulată "Copiii ocupă un loc special în acțiunile externe ale Uniunii Europene" [7],

- având în vedere Raportul global de monitorizare din 2008 privind inițiativa Educație pentru toți intitulat "Educație pentru toți până în 2015: o să reușim?" [8],

- având în vedere Rezoluția sa privind drepturile copiilor și, în special, copiii soldați, adoptată la 15 octombrie 2003 [9],

- având în vedere Rezoluția Parlamentului European privind exploatarea copiilor în țările în curs de dezvoltare, cu un accent deosebit asupra muncii copiilor [10],

- având în vedere Rezoluția Parlamentului European privind responsabilitatea socială a întreprinderilor: punerea în aplicare a parteneriatului pentru dezvoltare și ocupare a forței de muncă [11],

- având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri sociale și de mediu (ACP-UE/100.247/08/fin.),

A. întrucât munca copiilor își are rădăcinile în sărăcia maselor și în cultura și tradițiile multor comunități din țările în curs de dezvoltare;

B. întrucât munca copiilor contribuie la scăderea salariilor adulților și, prin urmare, la ciclul sărăciei, forțând adulții să concureze cu mâna de lucru ieftină reprezentată de copii;

C. întrucât munca copiilor se caracterizează prin muncă grea, efectuată deseori în condiții aspre și durând de la douăsprezece până la paisprezece ore pe zi, iar puținul câștigat drept "salariu" este returnat adesea angajatorului pentru cazare și masă sau ca amendă pentru nerealizarea normei;

D. întrucât, în conformitate cu OIM, circa 165 de milioane de copii cu vârste cuprinse între 5 și 14 ani sunt implicați în munca copiilor; întrucât cele mai grave forme de exploatare a copiilor și încălcarea drepturilor copiilor, inclusiv sclavia copiilor (servitorii casnici), vânzarea și traficul de copii, prostituția copiilor, recrutarea copiilor în conflicte armate și alte forme de exploatare, dăunează dezvoltării fizice normale și sănătății mentale a copiilor;

E. întrucât trebuie acordată o atenție deosebită și trebuie luate măsuri urgente împotriva formelor celor mai grave de exploatare a copiilor;

F. întrucât anumite categorii de copii și adolescenți, în special copiii aparținând unor minorități etnice sau altor minorități, copiii migranți, copiii strămutați sau refugiați, copiii afectați de conflictele armate, copiii soldați, orfanii și copiii lipsiți de îngrijirea părinților, copiii afectați de HIV/SIDA și copiii cu handicap, sunt supuși riscurilor în mod deosebit; întrucât fetele sunt supuse inclusiv riscurilor de exploatare și abuz sexual;

G. întrucât munca copiilor este unul din indicatorii cei mai relevanți prin care sunt identificați copiii vulnerabili și care, în consecință, face dovada unor lipsuri în cazul unora dintre ODM, precum eradicarea sărăciei, educația pentru toți, egalitatea de gen, combaterea HIV/SIDA și crearea unui parteneriat global pentru dezvoltare;

H. întrucât exploatarea comercială a copiilor reprezintă o încălcare gravă a demnității lor umane și este contrară principiilor justiției sociale; întrucât, prin ratificarea Convenției privind drepturile copilului, statele părți recunosc drepturile umane ale copiilor;

I. întrucât realizarea educației primare universale de calitate pentru toți copiii reprezintă o metodă prin care copiilor li se permite să dobândească aptitudinile și cunoștințele esențiale pentru a putea scăpa de sărăcie, să influențeze dezvoltarea societăților lor și să facă alegeri libere și informate în viață, contribuind în acest fel la dezvoltarea socială și economică a țărilor lor;

J. întrucât un acces real la o educație de calitate presupune existența unor școli adaptate copiilor, care satisfac nevoile ambelor genuri în mod egal și care sunt dotate cu rețele de apă potabilă sănătoasă și grupuri sanitare, deoarece educația de slabă calitate îi poate îndepărta pe copii de școală și îi face vulnerabili la exploatare;

K. întrucât printre efectele diferitelor forme de exploatare a copiilor se numără o rată scăzută a înscrierii în învățământul primar și secundar (în special în cazul fetelor), o rată ridicată a abandonului școlar, un analfabetism răspândit și o rată ridicată a eșecului, precum și dezvoltarea fizică întârziată în rândul copiilor, o rată ridicată a sarcinilor în rândul adolescentelor, abuzul de droguri printre copii și o rată ridicată a șomajului în rândul adulților;

L. întrucât cea mai mare parte a țărilor au adoptat legi și politici pentru a proteja bunăstarea și interesele copiilor;

M. întrucât guvernele, angajatorii, muncitorii și organizațiile acestora și societatea în general, au responsabilitatea comună de a efectua demersurile necesare pentru eliminarea treptată a exploatării copiilor;

N. întrucât practica angajării copiilor ca forță de muncă are adesea loc în afara întreprinderilor înființate legal și reglementate printr-o legislație adecvată și este predominantă în sectoarele libere și rurale, în mediul privat al gospodăriei și în ocupațiile tipice familiei, care nici măcar nu se consideră că au relevanță socială pentru a putea fi considerate drept muncă și în unele cazuri în activități ilegale;

O. întrucât, în multe cazuri, exploatarea copiilor în țările ACP are loc în numele unor companii europene, care agravează astfel problema muncii copiilor în țările ACP;

P. întrucât exploatarea copiilor în domeniul economic afectează între patru și zece milioane de copii în Europa (dintre care o parte cad pradă celor mai grave forme de exploatare, inclusiv prostituției, în rândul tinerelor fete) și întrucât trebuie subliniat că mulți dintre acești copii și tineri adulți provin din țări ACP și, în cea mai mare parte a cazurilor, se află în mod ilegal în țările europene;

Q. întrucât contribuția pe care munca copiilor o are la veniturile familiei în țările cele mai sărace nu poate fi ignorată;

R. întrucât nu există obiecții cu privire la angajarea copiilor mai mari cu jumătate de normă în ferma familiei sau în afacerea de familie, cu condiția ca educația, sănătatea și bunăstarea lor să nu fie subminate;

S. întrucât în practică ar putea fi dificil să se facă o distincție morală între copiii exploatați comercial și copiii a căror muncă este utilizată pentru a susține activitatea fermei la nivel de subzistență;

T. întrucât răspândirea unor boli precum HIV/SIDA a contribuit la utilizarea copiilor în activitățile care generează venituri;

U. întrucât eliminarea muncii copiilor este complicată de inegalitățile culturale și de gen;

V. întrucât îmbunătățirea accesului la credite accesibile și rambursabile poate avea efectul de a atenua fenomenul de exploatare a copiilor și de a crește numărul înscrierilor în școli;

W. întrucât existența unor opțiuni alternative de îngrijire a copiilor contribuie la reducerea muncii copiilor și creează condițiile necesare creșterii frecvenței școlare;

X. întrucât eforturile de susținere a nivelurilor educaționale ale adulților și a salariilor contribuie la reducerea preponderenței și intensității exploatării copiilor și cresc șansele ca copiii să nu abandoneze școala;

Y. întrucât diferența dintre spațiul urban și cel rural influențează școlarizarea copiilor și deciziile referitoare la muncă;

Z. întrucât fiecare copil are dreptul de a fi declarat la naștere; întrucât nedeclararea nașterilor facilitează exploatarea și abuzurile comise asupra copiilor în sectoarele ascunse ale muncii, precum activitățile casnice și agricultura;

AA. întrucât companiile care își desfășoară activitatea într-un mod care contravine instrumentelor internaționale și legislației interne și internaționale referitoare la munca copiilor beneficiază de un avantaj incorect;

AB. întrucât sectorul agricol din țările în curs de dezvoltare oferă un potențial însemnat al exploatării copiilor și întrucât, în conformitate cu un raport din 2002 al Human Rights Watch circa 70 % sau 170 de milioane de copii fac parte din această industrie, unde sunt forțați să lucreze 12 ore pe zi, 365 de zile pe an, fiind expuși contactului cu pesticide toxice și unor temperaturi extreme, de până la 100 °C, și unde trebuie să manevreze încărcături grele și unelte industriale ascuțite;

AC. întrucât pirotehnia, reciclarea deșeurilor, spargerea rocilor și mineritul se numără printre cele mai grave forme de exploatare prin muncă a copiilor și întrucât cea mai gravă formă de exploatare este utilizarea soldaților copii în războaie;

AD. întrucât cei care achiziționează bunuri din țările în curs de dezvoltare sunt în măsură să identifice și să refuze să cumpere bunuri fabricate total sau parțial prin utilizarea muncii copiilor și pot astfel să exercite o presiune economică directă și eficace;

AE. întrucât drepturile fundamentale ale copiilor sunt în pericol să fie grav subminate prin expunerea și exploatarea acestora în publicitatea neîntreruptă din mijloacele de informare în masă (precum radio, televiziune și ziare),

Generalități

1. salută numărul mare al țărilor ACP și UE care au ratificat Convențiile OIM nr. 138 și nr. 182 (a se vedea anexa 1); invită statele părți să asigure implementarea acestor convenții și le îndeamnă pe cele care încă nu au ratificat aceste convenții să facă acest lucru de urgență;

2. recunoaște că trebuie acordată prioritate copiilor folosiți în industriile cele mai periculoase;

3. solicită în termenii cei mai clari posibil ca acelora împotriva cărora se aduc dovezi că au recrutat sau utilizat copii soldați să fie deferit Tribunalului Penal Internațional și judecat;

4. subliniază, în contextul Convenției nr. 182, necesitatea luării unor măsuri urgente pentru eliminarea celor mai grave forme de exploatare prin muncă a copiilor, precum utilizarea copiilor în condiții de sclavie sau semi-sclavie și în activități periculoase sau riscante de producție sau trafic de droguri și de contrabandă și trafic cu arme mici, exploatarea copiilor foarte mici și exploatarea sexuală comercială a copiilor;

5. invită toate statele UE semnatare ale Convenției nr.182 a OIM să publice anual dovezi ale respectării articolului 8, care solicită membrilor să se ajute reciproc pentru a pune în practică dispozițiile Convenției prin cooperare și/sau asistență internațională sporită;

6. invită statele membre ale UE și țările ACP să elaboreze strategii integrate în cadrul parteneriatului ACP-UE în vederea combaterii muncii copiilor, pe baza evaluării exacte a faptelor și având în vedere interesele copiilor; în acest sens, subliniază că este necesar ca societatea civilă și sindicatele să se implice în formularea politicilor și în implementarea și monitorizarea acțiunilor de combatere a muncii copiilor;

7. subliniază că lupta împotriva muncii copiilor presupune o combinație adecvată de alegeri politice și programe, în special în domeniile sănătății, educației, ocupării forței de muncă și al protecției sociale, care trebuie să aibă drept scop sensibilizarea publicului, mobilizarea socială, îmbunătățirea resurselor și a analizei bazelor de date, a legislației din domeniul muncii și a aplicării acesteia, munca decentă, oferirea unei educații obligatorii gratuite, a formării profesionale și o acțiune directă pentru îndepărtarea, reabilitarea și reintegrarea copiilor;

8. invită comunitatea internațională, în special statele membre UE și Comisia Europeană, să includă aspectele referitoare la munca copiilor în fiecare activitate a programelor lor de cooperare pentru dezvoltare și în procesul de realizare a ODM până în 2015, inter alia prin identificarea cauzelor protecției inadecvate a copiilor și ale încălcărilor drepturilor copiilor; subliniază că aceste politici trebuie, de asemenea, să abordeze aspectele reabilitării și integrării sociale a copiilor îndepărtați din activitățile de muncă;

9. recunoaște că munca copiilor este în mare parte cauzată de sărăcie și că soluția pe termen lung constă într-o creștere economică susținută și într-o bună guvernare, care duc la progres social, în special la diminuarea sărăciei și la realizarea educației primare universale;

10. subliniază necesitatea abordării aspectului referitor la eliminarea muncii copiilor în cadrul luptei împotriva HIV/SIDA și în strategiile de soluționare a conflictelor;

11. subliniază că copiii care nu beneficiază de susținere parentală, precum orfanii, copii străzii, copiii strămutați la nivel național, refugiații și copiii victime ale traficului și exploatării sexuale și economice au nevoie de îngrijiri speciale și că trebuie luate măsuri la obiect pentru a ajuta acești copii și instituțiile, structurile și serviciile care îi sprijină;

12. observă că, deși multe guverne au adoptat politici și au luat măsuri pentru eliminarea muncii copiilor, faptul că familiilor copiilor afectați nu li s-au oferit mijloace alternative pentru a se autosusține va agrava situația acestor familii;

13. subliniază că orice politică care vizează eliminarea muncii copiilor trebuie întotdeauna considerată din perspectiva muncii decente pentru toți, în conformitate cu principalele standarde internaționale din domeniul muncii; consideră că nicio campanie împotriva muncii copiilor nu poate avea succes dacă nu este susținută de reforme mai ample ale practicilor comerciale, atât în statele UE, cât și în statele ACP;

14. invită guvernele și actorii societății civile din țările UE și ACP să depună eforturi comune în vederea instituirii unor forțe speciale naționale împotriva exploatării prin muncă a copiilor, care vor oferi și vor disemina informații privind drepturile și bunele practici și care vor urmări să coordoneze politice actorilor guvernamentali locali, naționali și internaționali, ale ONG-urilor și ale sindicatelor;

15. invită statele membre ale UE și țările ACP să includă aspectele referitoare la munca copiilor în inițiativele de dezvoltare existente și viitoare din domeniul agriculturii;

16. îndeamnă guvernele țărilor ACP să-și intensifice eforturile de universalizare a declarării oficiale a nașterii și invită Comisia Europeană să promoveze și să susțină aceste eforturi, incluzând declararea nașterii oficială universală în politica de cooperare pentru dezvoltare;

17. îndeamnă UE să adopte o directivă care să prevadă un tratament special pentru copiii cu statut ilegal care au căzut victime ale traficului și exploatării pe teritoriul UE;

Educația și eliminarea muncii copiilor

18. consideră că orice copil care nu urmează o formă de învățământ cu durată normală este supus riscului de exploatare; consideră că în definiția copilului în acest context intră copiii aflați sub vârsta la care educația cu durată normală este obligatorie în țara respectivă;

19. subliniază că, deși experiența muncii poate juca un rol în educația copilului, ea nu trebuie să devină exploatatoare și nu trebuie să afecteze activitatea educațională normală și trebuie să le lase întotdeauna timp suficient pentru joacă și pentru a se bucura de copilărie; afirmă că acest lucru este, de asemenea, valabil în cazul muncii plătite și al muncii în familie, precum îngrijirea copiilor sau munca în ferma familiei; subliniază că, deși veniturile din munca copiilor pot reprezenta o cotă importantă din veniturile familiilor cu venituri foarte mici, trebuie luate măsurile necesare pentru ca părinții care își apără, astfel cum au dreptul, copilul de exploatarea prin muncă să nu fie criticați;

20. îndeamnă toate statele UE și ACP să se asigure că măsurile luate în vederea îndeplinirii ODM 2, de exemplu, educația primară universală, sunt durabile și orientate spre calitate; în acest scop, invită UE să condiționeze finanțarea pentru educație de menținerea unor clase cu mărimi gestionabile și de asigurarea unei formări satisfăcătoare a profesorilor; îndeamnă atât UE cât și ACP să pună la dispoziție fonduri care să acopere materialele necesare și mesele studenților, pentru a evita ca educația să devină o cheltuială care ar duce la retragerea copiilor de la școală;

21. invită Comisia Europeană să aloce fondurile destinate educației pentru îndeplinirea unor scopuri precise, acordându-se atenție copiilor aflați cel mai mult în pericol de a fi exploatați, în special fetelor, copiilor din zonele afectate de conflict, copiilor care provin din grupuri marginalizate sau vulnerabile ale societății și copiilor din zonele agricole rurale;

22. invită guvernele să amelioreze cadrele juridice privind munca copiilor și să includă aspectele muncii copiilor în politicile și planurile educaționale, luând în considerare diferențele dintre spațiul urban și cel rural;

23. invită statele ACP să mărească volumul cheltuielilor pentru educație, în special pentru educația primară universală și educația adulților;

24. subliniază importanța dezvoltării bazei de cunoștințe și a rețelelor din domeniile muncii copiilor și al educației, de exemplu, prin cercetare și monitorizare, colectare de date, precum și printr-o analiză eficace și adecvată a reacțiilor obținute în urma anchetelor realizate și a proiectelor pilot, în vederea îmbunătățirii înțelegerii principalelor aspecte ale muncii copiilor și a caracteristicilor naționale în ceea ce privește copiii și educația;

25. încurajează apărarea și diseminarea bunelor practici într-o mai mare măsură, vizând realizarea unor modificări politice și economice reale care să se bazeze pe informații actualizate referitoare la situația muncii copiilor;

26. invită guvernele și alți angajatori înființați în mod legal să organizeze activități educaționale în beneficiul copiilor care muncesc și al familiilor lor, în vederea reducerii efectelor implicării copiilor respectivi în activitățile de muncă;

27. solicită crearea unor clase de recuperare pentru copiii care s-au înscris târziu la școală sau care s-au întors la școală din câmpul muncii, din zonele de conflict sau în care au fost strămutați;

28. își exprimă îngrijorarea față de discrepanțele dintre instrumentele internaționale, în special ODM 2 și Convenția nr. 138 a OIM, aceasta din urmă fixând 15 sau, în mod excepțional, 14 ani ca vârstă minimă pentru admiterea în câmpul muncii, dar solicitând doar educație universală la nivel primar; consideră că în acest fel copiii cu vârste între 11 și 15 ani sunt în pericol mai mare de a fi supuși exploatării și solicită abordarea problemei discrepanței;

Responsabilitățile sectorului întreprinderilor în eliminarea muncii copiilor

29. salută tendința crescută a marilor companii de a stabili coduri de conduită socială și de a adera voluntar la practici comerciale etice; consideră totuși că aceste coduri voluntare nu trebuie să înlocuiască mijloacele de supraveghere ale autorităților publice și respectarea transparentă a principalelor standarde de muncă;

30. încurajează promovarea codurilor de conduită la locul de muncă, aplicarea legislației referitoare la nivelul minim al salariilor și siguranța economică a familiei;

31. invită Comisia Europeană să mențină și să consolideze responsabilitatea pe care o deține sectorul întreprinderilor în ceea ce privește eliminarea muncii copiilor; invită Comisia Europeană să oblige sectorul întreprinderilor care funcționează în UE să strângă dovezi, să prezinte rapoarte și să-și asume responsabilitatea pentru practicile legate de muncă la toate nivelurile lanțului de aprovizionare; solicită, prin urmare, Comisiei să înființeze un număr verde pentru munca copiilor, pentru a permite ca informațiile referitoare la acest aspect să fie trimise în operațiunile directe sau în lanțul de aprovizionare al companiilor din UE; consideră că această respectare a cerințelor în cadrul lanțului de aprovizionare trebuie susținută de inspecții periodice și amănunțite la toate nivelurile și trebuie să se supună unei verificări din partea unei entități de audit independente; consideră că, în cazul în care se dovedește că o companie utilizează munca copiilor în lanțul de aprovizionare, Comisia Europeană trebuie să o oblige să creeze și să publice un program cu limite temporale, de maximum trei ani, în vederea eliminării imediate a muncii copiilor din lanțul de aprovizionare; consideră că trebuie instituit și aplicat un program de sancțiuni, în cazul în care continuă să se folosească munca copiilor;

32. îndeamnă Comisia Europeană și guvernele ACP să garanteze că orice companie care se dovedește a utiliza munca copiilor își asumă responsabilitatea integrării adecvate în sistemul educațional a copiilor care lucrează în cadrul ei;

33. subliniază că statutul SGP și SGP+ trebuie să depindă nu numai de ratificarea, ci și de demonstrarea de către țările ACP beneficiare ale programelor SGP și SGP+ a respectării Convențiilor OIM privind munca copiilor și a Convenției ONU privind drepturile copilului; în acest scop, invită Comisia Europeană să creeze o structură de monitorizare și raportare periodică și frecventă privind respectarea dispozițiilor acestor convenții; afirmă că trebuie întreprinsă o acțiune adecvată în cazul în care se face dovada unei încălcări grave și sistematice;

34. consideră că contractele de achiziții publice trebuie să conțină clauze care să oblige companiile în cauză să demonstreze respectarea în cadrul lanțului de aprovizionare a standardelor internaționale referitoare la munca copiilor, că aceste contracte nu trebuie acordate în lipsa acestor dovezi și că trebuie să existe, la nivel public, o oportunitate adecvată pentru ONG-uri și alte părți să prezinte dovezile contrare; susține cu tărie că aceste clauze nu trebuie în niciun caz considerate bariere comerciale netarifare;

35. invită statele membre ale UE și Comisia Europeană să condiționeze sprijinul acordat companiilor sub formă de misiuni comerciale, subvenții la export, granturi și împrumuturi de demonstrarea respectării convențiilor internaționale referitoare la munca copiilor;

36. subliniază că globalizarea și liberalizarea comerțului mondial trebuie să fie însoțite de respectarea drepturilor fundamentale, printre care interzicerea muncii copiilor;

37. solicită comunității internaționale (care cuprinde Organizația Mondială a Comerțului) să creeze o marcă de calitate care să indice clar faptul că un produs a fost "cultivat/fabricat fără a utiliza munca copiilor" și care ar putea fi folosit în special în cazul țărilor în care se știe că munca copiilor este la ordinea zilei;

38. încredințează copreședinților sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului de Miniștri ACP-UE, Comisiei Europene, Uniunii Africane, Forumului din Caraibe al statelor din Africa, Caraibe și Pacific, Forumului insulelor din Pacific, statelor membre ale UE, Fondului ONU pentru copii, precum și OIM.

[1] Adoptată de Adunarea Parlamentară Paritară ACP-UE la Port Moresby (Papua Noua Guinee) la 28 noiembrie 2008.

[2] http://www.unhchr.ch/html/menu3/b/k2crc.htm

[3] http://www.ilocarib.org.tt/childlabour/c138.htm

[4] http://www.ilocarib.org.tt/childlabour/c182.htm

[5] JO L 46, 24.2.2006, p. 1.

[6] http://unesdoc.unesco.org/images/0012/001211/121147e.pdf

[7] COM(2008)0055 final.

[8] http://unesdoc.unesco.org/images/0015/001547/154743e.pdf

[9] JO L 26, 29.1.2004, p. 17.

[10] P6_TA (2005)0272.

[11] P6_TA(2007)0062.

--------------------------------------------------