Protocol

de aplicare a Convenției alpine din 1991 în domeniul agriculturii montane

Protocolul "Agricultura montană"

Preambul

REPUBLICA FEDERALĂ GERMANIA,

REPUBLICA AUSTRIA,

REPUBLICA FRANCEZĂ,

REPUBLICA ITALIANĂ,

PRINCIPATUL LIECHTENSTEIN,

PRINCIPATUL MONACO,

REPUBLICA SLOVENIA,

CONFEDERAȚIA ELVEȚIANĂ,

și

COMUNITATEA EUROPEANĂ,

ÎN CONFORMITATE CU misiunea acestora care decurge din Convenția privind protecția Alpilor (Convenția alpină) din 7 noiembrie 1991 de a urmări o politică cuprinzătoare de protecție și de dezvoltare durabilă a spațiului alpin,

ÎN APLICAREA obligațiilor care decurg din articolul 2 alineatele (2) și (3) din Convenția alpină,

CONȘTIENTE că le revine sarcina de a proteja, în interesul general, gestionarea peisajelor rurale tradiționale și o agricultură adaptată condițiilor locale și compatibilă cu mediul înconjurător și de a le promova ținând seama de condițiile economice mai dificile,

RECUNOSCÂND că spațiul alpin, prin abundența sa de resurse naturale, în special de resurse de apă, prin potențialul agricol, importanța istorică și culturală, prin valoarea sa de cadru european de viață, activități economice și recreaționale, precum și prin căile de comunicație care traversează acest spațiu, va continua să aibă o importanță vitală în special pentru populația locală, dar și pentru cea din alte regiuni,

CONVINSE că populația locală trebuie să fie în măsură să își definească propriul proiect de dezvoltare socială, culturală și economică și să participe la punerea în aplicare a acestuia în cadrul instituțional existent,

CONVINSE că ar trebui armonizate interesele economice și cerințele de protecție a mediului, ținând seama de particularitățile fiecărei regiuni și de rolul central al agriculturii,

AVÂND ÎN VEDERE importanța pe care a avut-o întotdeauna agricultura în spațiul alpin și contribuția indispensabilă pe care acest sector economic o aduce și va continua să o aducă în special în zonele de munte, ca resursă esențială pentru menținerea unei densități adecvate a populației, pentru aprovizionarea populației cu alimente, producerea de produse tipice de calitate, conservarea și întreținerea peisajului rural în special pentru valorificarea turistică a acestuia și, în sfârșit, pentru protecția solului împotriva eroziunii, a avalanșelor și a inundațiilor,

RECUNOSCÂND că metodele și intensitatea exploatării agricole exercită o influență decisivă asupra naturii și a peisajelor și că zonele rurale cultivate în mod extensiv trebuie să îndeplinească o funcție esențială ca și habitat pentru flora și fauna alpine,

RECUNOSCÂND faptul că activitatea agricultorilor este supusă unor condiții mai dificile de viață și de producție, date fiind geomorfologia și clima din zonele de munte,

CONVINSE că anumite probleme nu pot fi rezolvate decât într-un cadru transfrontalier și presupun măsuri comune din partea statelor alpine și că ar trebui, în special, să se pună în aplicare, la nivel național și european, măsuri economice și sociale de ajustare și adiacente pentru ca, în zonele de munte, viitorul agricultorilor și al exploatațiilor lor să nu fie pus sub semnul întrebării de aplicarea unor parametri exclusiv economici,

AU CONVENIT DUPĂ CUM URMEAZĂ:

CAPITOLUL I

DISPOZIȚII GENERALE

Articolul 1

Obiective

(1) Prezentul protocol stabilește măsuri la nivel internațional pentru conservarea și încurajarea agriculturii montane adaptate la condițiile locale și compatibile cu mediul înconjurător; acesta urmărește recunoașterea și asigurarea continuității contribuției sale esențiale la menținerea populației și la protecția activităților economice durabile, în special prin producerea de produse tipice de calitate, la protecția cadrului natural de viață, prevenirea riscurilor naturale, conservarea frumuseții și a valorii recreative a peisajului natural și rural, precum și la viața culturală din spațiul alpin.

(2) Prin punerea în aplicare a prezentului protocol, părțile contractante urmăresc să optimizeze toate funcțiile agriculturii montane.

Articolul 2

Luarea în considerare a obiectivelor în cadrul celorlalte politici

Părțile contractante se angajează să țină seama de obiectivele prevăzute în prezentul protocol și în cadrul celorlalte politici ale lor.

Articolul 3

Obligații fundamentale în contextul economic global

Părțile contractante convin cu privire la necesitatea de a adapta politica agricolă la toate nivelurile, în acord cu politica economică globală, la cerințele unei dezvoltări durabile și echilibrate, pentru a face posibile, în cadrul condițiilor de politică financiară date:

(a) încurajarea, în special în zonele montane, a unei agriculturi compatibile cu mediul înconjurător și a funcțiilor sale de interes general în sensul articolului 7 din prezentul protocol;

(b) realizarea de acțiuni semnificative împotriva părăsirii zonelor montane și asigurarea, în același timp, a unor condiții de viață adecvate, prin măsuri de politică socială și structurală asociate unui ansamblu de măsuri de politică agricolă și de mediu.

Articolul 4

Rolul agricultorilor

Părțile contractante convin că, în special în zonele de munte, agricultura a modelat peisajul de-a lungul secolelor, conferindu-i un caracter istoric și o valoare culturală. Prin urmare, ar trebui să se recunoască rolul esențial al agricultorilor, datorită sarcinilor lor multifuncționale, în prezent și în viitor, în ceea ce privește conservarea peisajului natural și rural, iar aceștia să fie asociați la procesul de luare a deciziilor și a măsurilor pentru regiunile montane.

Articolul 5

Participarea autorităților regionale și locale

(1) Fiecare parte contractantă stabilește, în cadrul său instituțional, cel mai bun nivel de coordonare și cooperare între instituțiile și autoritățile regionale și locale vizate în mod direct, pentru a promova o solidaritate în ceea ce privește responsabilitatea, în special în vederea exploatării și a dezvoltării sinergiilor atât în aplicarea politicilor de agricultură montană, cât și în punerea în aplicare a măsurilor care derivă din acestea.

(2) Autoritățile regionale și locale vizate în mod direct trebuie să fie părți la diferitele stadii de pregătire și de punere în aplicare a acestor politici și măsuri în limitele competențelor proprii și în cadrul instituțional existent.

Articolul 6

Cooperarea internațională

Părțile contractante convin:

(a) să procedeze la evaluări comune ale dezvoltării politicii agricole și să garanteze că se consultă reciproc înainte de a adopta orice decizie importantă în materie de politică agricolă, în vederea punerii în aplicare a prezentului protocol;

(b) să asigure realizarea obiectivelor și a măsurilor stabilite de prezentul protocol prin intermediul cooperării transfrontaliere a tuturor autorităților competente și, în special, a administrațiilor regionale și a autorităților locale;

(c) să încurajeze atât schimburile de cunoștințe și de experiență, cât și inițiative comune prin cooperare internațională între institute de cercetare și de formare, între organizațiile agricole și de mediu, precum și mijloacele de informare în masă.

CAPITOLUL II

MĂSURI SPECIFICE

Articolul 7

Încurajarea agriculturii montane

(1) Părțile contractante urmăresc să diferențieze măsurile de politică agricolă la toate nivelurile, în funcție de condițiile locale diferite, și să încurajeze agricultura montană ținând seama de handicapurile naturale locale. Trebuie susținute, în special, exploatațiile care asigură un nivel minim de activitate agricolă în locații extreme.

(2) Contribuția pe care agricultura montană o aduce atât la conservarea și la întreținerea peisajelor naturale și rurale, cât și la prevenirea riscurilor naturale, în interesul general, face necesară o compensație pe măsură, în cadrul acordurilor contractuale legate de proiecte și servicii identificate, depășind obligațiile generale.

Articolul 8

Amenajarea teritoriului și peisajul rural

(1) Părțile contractante se angajează, cu respectarea peisajului natural și rural, să țină seama de condițiile speciale din zonele de munte în cadrul amenajării teritoriului, al ocupării solurilor, al reorganizării și al îmbunătățirii funciare.

(2) Pentru a-și îndeplini sarcinile multiple, agricultura montană va trebui să dispună în primul rând de terenurile necesare unei exploatări agricole adaptate la condițiile locale și care să protejeze mediul.

(3) În acest context, este necesar să se asigure atât conservarea sau restabilirea elementelor tradiționale ale peisajului rural (păduri, liziere de pădure, garduri vii, tufărișuri, pajiști umede, uscate și slabe, pășuni alpine), cât și exploatarea acestora.

(4) Vor trebui luate măsuri speciale pentru conservarea clădirilor agricole și a elementelor arhitecturale rurale tradiționale, precum și pentru menținerea utilizării metodelor și a materialelor de construcție caracteristice.

Articolul 9

Metode de exploatare care protejează natura. Produse tipice

Părțile contractante se angajează să adopte toate măsurile necesare destinate aplicării unor criterii comune pentru a încuraja folosirea și difuzarea, în zonele de munte, a metodelor de exploatare extensivă care protejează natura și sunt caracteristice pentru zona respectivă și pentru a proteja și a promova produsele agricole tipice care se disting prin moduri de producere limitate la nivel local, unice și care protejează natura.

Articolul 10

Creșterea animalelor adaptată la condițiile locale și diversitatea patrimoniului genetic

(1) Părțile contractante convin că o componentă esențială a agriculturii montane, atât ca sursă de venit, cât și ca element determinant al identității peisajului și al culturii o reprezintă creșterea animalelor adaptată la condițiile locale și la suprafața disponibilă. În consecință, ar trebui să se mențină economia creșterii animalelor, inclusiv a animalelor domestice tradiționale, cu varietatea sa de rase caracteristice și produsele sale tipice; această creștere trebuie să fie adaptată la condițiile locale, să utilizeze suprafața disponibilă și să protejeze mediul.

(2) În această perspectivă, ar trebui conservate structurile agricole, de pășunat și forestiere necesare, respectând echilibrul adaptat la condițiile locale între suprafețele de pășunat și numărul de vite, în cadrul unei economii de pășunat extensive adaptate.

(3) De asemenea, este necesar să se adopte măsurile necesare pentru conservarea diversității patrimoniului genetic al animalelor de interes economic și al culturilor de plante, în special în domeniul cercetării și al diseminării cunoștințelor privind agricultura.

Articolul 11

Promovare comercială

(1) Părțile contractante urmăresc să creeze condiții favorabile comercializării produselor de agricultură montană, în vederea sporirii vânzării acestora la locul producerii și a consolidării competitivității lor pe piețele naționale și internaționale.

(2) Promovarea este asigurată, printre altele, prin mărci cu denumire de origine controlată și prin garantarea calității, făcând posibilă atât protecția producătorilor, cât și cea a consumatorilor.

Articolul 12

Limitarea producției

În cazul limitării producției agricole, părțile contractante urmăresc să țină seama de cerințele speciale din zonele de munte pentru o exploatare adaptată la condițiile locale și compatibilă cu mediul.

Articolul 13

Complementaritate între agricultură și economia forestieră

Părțile contractante sunt de acord că interdependența parțială și complementaritatea dintre economia agricolă și cea forestieră în zonele de munte impun ca acestea să fie concepute în mod integrat. În consecință, ele încurajează:

(a) economia forestieră compatibilă cu natura atât ca sursă de venituri suplimentare pentru exploatațiile agricole, cât și ca activitate auxiliară a persoanelor angajate în sectorul agricol;

(b) luarea în considerare a funcțiilor protectoare, productive și recreative, precum și a funcțiilor ecologice și biogenetice ale pădurilor, în raport cu suprafețele agricole, ținând seama de condițiile locale specifice și în armonie cu peisajul;

(c) o reglementare a economiei de pășunat și a populării cu vânat, pentru a evita orice prejudiciu intolerabil adus pădurilor și culturilor.

Articolul 14

Surse suplimentare de venit

Recunoscând importanța tradițională a exploatațiilor agricole familiale în agricultura montană și în scopul susținerii acestora ca activitate economică – principală, complementară sau auxiliară – părțile contractante încurajează crearea și dezvoltarea unor surse suplimentare de venit în zonele de munte, în special la inițiativa și în favoarea populației locale, cu precădere în sectoarele legate de agricultură, precum economia forestieră, turismul și artizanatul, în armonie cu conservarea peisajului natural și rural.

Articolul 15

Îmbunătățirea condițiilor de viață și de muncă

Părțile contractante încurajează consolidarea și îmbunătățirea calității serviciilor indispensabile pentru depășirea condițiilor defavorabile cu care se confruntă persoanele angajate în domeniul activităților agricole și forestiere din zonele de munte în vederea corelării îmbunătățirii condițiilor de viață și de muncă ale acestora cu dezvoltarea economică și socială care se manifestă în alte domenii și în alte zone ale spațiului alpin. În această privință, criteriile de luare a deciziilor nu vor trebui să fie de natură pur economică. Acest lucru se aplică în principal căilor de legătură, construcțiilor și restructurărilor de locuințe și clădiri agricole, achiziționării și întreținerii instalațiilor și a echipamentelor tehnice.

Articolul 16

Măsuri complementare

Părțile contractante pot lua, în ceea ce privește agricultura montană, măsuri complementare celor prevăzute de prezentul protocol.

CAPITOLUL III

CERCETARE, FORMARE ȘI INFORMARE

Articolul 17

Cercetare și observare

(1) Părțile contractante încurajează și armonizează, în strânsă colaborare, observarea sistematică și cercetarea care se dovedesc utile pentru atingerea obiectivelor prevăzute de prezentul protocol.

(2) Părțile contractante încurajează mai ales cercetarea agricolă destinată în mod special agriculturii montane, cercetare care va fi dezvoltată astfel încât să corespundă cât mai bine condițiilor locale concrete și care va fi integrată în procesele de definire și verificare a obiectivelor și a măsurilor de politică agricolă, rezultatele obținute fiind aplicate activităților de formare și asistență tehnică pentru agricultură.

(3) Părțile contractante se asigură că rezultatele naționale ale cercetării și ale observării sistematice sunt integrate într-un sistem comun de observare și de informare permanentă și că devin accesibile publicului în cadrul instituțional existent.

(4) În ceea ce privește diferitele zone de munte și ținând seama de obiectivele și măsurile prevăzute de prezentul protocol, părțile contractante stabilesc, în special, o evidență comparativă a situației economice și sociale a agriculturii montane.

(5) Evidența trebuie să fie actualizată periodic și să conțină indicații privind temele și teritoriile care prezintă probleme speciale și eficiența măsurilor aplicate și a celor care urmează a fi adoptate. Sunt tratate cu prioritate datele privind dezvoltarea demografică, socială și economică în raport cu diferiți indicatori geografici, ecologici și de infrastructură a zonelor, precum și definirea criteriilor care să corespundă unei dezvoltări durabile și echilibrate în sensul Convenției alpine și al prezentului protocol.

(6) De asemenea, temele citate în anexă sunt considerate drept prioritare.

Articolul 18

Formare și informare

(1) Părțile contractante încurajează formarea inițială și continuă, precum și informarea publicului în ceea ce privește obiectivele, măsurile și punerea în aplicare a prezentului protocol.

(2) Părțile contractante încurajează în special:

(a) o dezvoltare accentuată a formării inițiale și continue, a asistenței tehnice în domeniul agricol, a asistenței în materie de gestionare a întreprinderilor și gestionare comercială, fără să se piardă din vedere protecția naturii și a mediului. Oferta de formare va fi în general structurată astfel încât să favorizeze orientarea și pregătirea pentru alte ocupații, alternative sau complementare, în sectoare legate de agricultură;

(b) o informare amplă și obiectivă care să nu se limiteze la personal și la administrațiile vizate în mod direct, ci care să ajungă – în special prin mijloacele de informare în masă – la opinia publică cea mai vastă din interiorul și din afara spațiului alpin, pentru a o informa cu privire la funcțiile agriculturii montane și pentru a-i trezi interesul față de aceasta.

(3) De asemenea, temele citate în anexă sunt considerate drept prioritare.

CAPITOLUL IV

PUNERE ÎN APLICARE, CONTROL ȘI EVALUARE

Articolul 19

Punere în aplicare

Părțile contractante se angajează să asigure punerea în aplicare a prezentului protocol adoptând orice măsură corespunzătoare care se impune în cadrul instituțional existent.

Articolul 20

Controlul respectării obligațiilor

(1) Părțile contractante prezintă periodic un raport comitetului permanent în legătură cu măsurile luate în temeiul prezentului protocol. Rapoartele abordează, de asemenea, chestiunea eficienței măsurilor adoptate. Conferința alpină stabilește periodicitatea rapoartelor.

(2) Comitetul permanent examinează aceste rapoarte pentru a verifica dacă părțile contractante și-au îndeplinit obligațiile ce decurg din prezentul protocol. Acesta poate, de asemenea, să ceară informații suplimentare părților contractante respective sau să recurgă la alte surse de informare.

(3) Comitetul permanent întocmește un raport privind respectarea de către părțile contractante a obligațiilor care decurg din prezentul protocol, adresat Conferinței alpine.

(4) Conferința alpină ia act de acest raport. În cazul în care constată o încălcare a obligațiilor, aceasta poate adopta recomandări.

Articolul 21

Evaluarea eficienței dispozițiilor

(1) Părțile contractante examinează și evaluează, în mod periodic, eficiența dispozițiilor prezentului protocol. În măsura în care acest lucru se dovedește necesar pentru realizarea obiectivelor, acestea propun adoptarea unor modificări corespunzătoare ale prezentului protocol.

(2) În cadrul instituțional existent, la această evaluare sunt asociate și autoritățile regionale și locale. Organizațiile neguvernamentale active în acest domeniu pot fi consultate.

CAPITOLUL V

DISPOZIȚII FINALE

Articolul 22

Legături între Convenția alpină și protocol

(1) Prezentul protocol constituie un protocol la Convenția alpină în sensul articolului 2 și al celorlalte articole relevante din convenție.

(2) Numai părțile contractante la Convenția alpină pot deveni părți contractante la prezentul protocol. Orice denunțare a Convenției alpine implică și denunțarea prezentului protocol.

(3) Atunci când Conferința alpină deliberează cu privire la anumite aspecte privind prezentul protocol, numai părțile contractante la prezentul protocol pot participa la vot.

Articolul 23

Semnare și ratificare

(1) Prezentul protocol este deschis semnării de către statele semnatare ale Convenției alpine și de către Comunitatea Europeană la 20 decembrie 1994 și în Republica Austria, în calitate de depozitară, de la 15 ianuarie 1995.

(2) Prezentul protocol intră în vigoare, pentru părțile contractante care și-au exprimat acordul de a se supune obligativității protocolului menționat anterior, la trei luni de la data la care trei state și-au depus instrumentele de ratificare, de acceptare sau de aprobare.

(3) Pentru părțile contractante care își exprimă ulterior acordul de a se supune obligativității protocolului, acesta intră în vigoare la trei luni de la data depunerii instrumentului de ratificare, de acceptare sau de aprobare. După intrarea în vigoare a unei modificări a protocolului, orice parte contractantă nouă la protocolul menționat anterior devine parte contractantă la protocol astfel cum a fost modificat.

Articolul 24

Notificări

Depozitarul notifică fiecărui stat menționat în preambul și Comunității Europene, în ceea ce privește prezentul protocol:

(a) orice semnare;

(b) depunerea oricărui instrument de ratificare, de acceptare sau de aprobare;

(c) orice dată de intrare în vigoare;

(d) orice declarație prezentată de o parte contractantă sau de un semnatar;

(e) orice denunțare notificată de o parte contractantă, inclusiv data la care aceasta produce efecte.

Drept care subsemnații, împuterniciți în mod corespunzător în acest scop, au semnat prezentul protocol.

Adoptat la Chambéry, la 20 decembrie 1994, în limbile franceză, germană, italiană, slovenă, toate cele patru texte fiind deopotrivă autentice, într-un singur exemplar care va fi depus în arhivele de stat ale Republicii Austria. Depozitarul transmite o copie certificată pentru conformitate tuturor părților semnatare.

--------------------------------------------------

TEME PRIORITARE DE CERCETARE ȘI DE FORMARE ÎN CONFORMITATE CU ARTICOLELE 17 ȘI 18

Cercetare

Definirea și clasificarea zonelor de munte pe baza altitudinii acestora, a condițiilor climaterice, geomorfologice, economice și de infrastructură din diferite locații.

Verificarea efectelor măsurilor adoptate la diferite niveluri politice de luare a deciziilor cu privire la agricultura montană (UE/PAC, state, regiuni, autorități locale) și a funcțiilor ecologice (compatibilitate socială și de mediu).

Evaluarea funcțiilor economice și ecologice, sociale și culturale ale agriculturii și ale economiei forestiere și a posibilităților de dezvoltare ale acestora, în contextul condițiilor locale specifice ale diferitelor zone de munte.

Metode de producție și fabricație, criterii de îmbunătățire și de calitate a produselor agricole în zonele de munte.

Cercetare genetică și asistență tehnică pentru o conservare diferențiată, adaptată condițiilor locale și care să protejeze mediul, diversitatea raselor de animale de interes economic și a culturilor de plante.

Formare

Asistență și formare tehnică, științifică și socio-economică atât pentru exploatațiile agricole, cât și pentru întreprinderile alimentare de prelucrare a acestor produse.

Gestionarea tehnică și economică a întreprinderilor, destinată, în special, diversificării ofertei de produse și diferitelor alternative de producție și de surse de venituri în agricultură și în afara acestui sector.

Condiții și efecte tehnice și financiare ale aplicării metodelor de exploatare și de producție naturale și care protejează mediul.

Mijloacele de informare în masă, prezentarea și difuzarea informației în funcție de orientarea opiniei publice, a politicii și a economiei, atât în interiorul, cât și în afara spațiului alpin.

--------------------------------------------------

DECLARAȚII ÎN NUMELE COMUNITĂȚII EUROPENE

DECLARAȚIA COMUNITĂȚII EUROPENE REFERITOARE LA ARTICOLELE 8 ȘI 9 DIN PROTOCOLUL PRIVIND AGRICULTURA MONTANĂ

Comunitatea Europeană recunoaște principiul coexistenței, care înseamnă posibilitatea, pentru agricultori, de a alege între o producție de tip tradițional, biologică, și una modificată genetic, în conformitate cu obligațiile legale în materie de etichetare a OMG-urilor sau privind standardele de puritate. Articolele corespunzătoare din Protocolul privind agricultura montană ar trebui interpretate în acest sens.

DECLARAȚIA COMUNITĂȚII EUROPENE REFERITOARE LA ARTICOLELE 7, 9, 10, 11, 13, 14 ȘI 16 DIN PROTOCOLUL PRIVIND AGRICULTURA MONTANĂ

Comunitatea Europeană consideră că măsurile publice de susținere destinate anumitor întreprinderi trebuie să fie conforme cu normele sale în materie de concurență stabilite în temeiul articolelor 36, 87, 88 și 89 din Tratatul CE și să nu denatureze sau să amenințe să denatureze concurența și nici să nu afecteze schimburile comerciale dintre părțile contractante.

--------------------------------------------------