20070628

Rezoluție [1]

privind reducerea sărăciei în rândul micilor agricultori din țările ACP — în special în sectoarele fructelor, legumelor și florilor

Adunarea Parlamentară Paritară ACP-UE,

- reunindu-se la Wiesbaden (Germania) între 25 și 28 iunie 2007,

- având în vedere articolul 17 alineatul (1) din Regulamentul său de procedură,

- având în vedere obiectivele Acordului de parteneriat ACP-UE semnat la Cotonou, la data de 23 iunie 2000, privind comerțul și reducerea sărăciei,

- având în vedere raportul Organizației Națiunilor Unite privind securitatea alimentară în țările în curs de dezvoltare, prezentat de raportorul special al Comisiei ONU pentru drepturile omului în martie 2002 [2],

- având în vedere Declarația de la Cape Town privind negocierile viitoare ale unor noi acorduri comerciale ACP-UE,

- având în vedere angajamentul Reuniunii mondiale la nivel înalt privind alimentația de a reduce la jumătate numărul populației subnutrite până în 2015, lucru care este încă departe de a fi realizat [3],

- având în vedere Declarația Organizației Națiunilor Unite privind Obiectivele de Dezvoltare ale Mileniului (ODM) și angajamentul acesteia de a eradica sărăcia [4],

- având în vedere rapoartele succesive privind dezvoltarea umană redactate în cadrul Programului pentru dezvoltare al Națiunilor Unite,

- având în vedere evaluarea la jumătatea perioadei a Acordurilor de parteneriat economic (APE) efectuată de rețelele regionale ale organizațiilor de agricultori ACP, publicată la 10 decembrie 2006 [5], precum și negocierile APE în curs,

A. întrucât, în conformitate cu raportul UNCTAD din 2006 privind țările cele mai puțin dezvoltate, numărul persoanelor care trăiesc în sărăcie extremă a crescut cu peste 100 % în ultimii treizeci de ani, ajungând de la 138 de milioane în anii 1960 la 334 de milioane în 2000, iar, în cazul în care tendințele actuale persistă, numărul persoanelor care trăiesc cu mai puțin de 1 USD pe zi va crește de la 334 de milioane la 471 de milioane până în 2010;

B. întrucât foametea, malnutriția și excludere a milioane de oameni de la accesul la hrană reprezintă consecințe, printre altele, ale politicilor economice, agricole și comerciale adoptate de către guverne, atât în țările în curs de dezvoltare, cât și în țările industrializate;

C. întrucât agricultura constituie principalul sector economic pentru majoritatea populației din țările ACP; întrucât mijloacele de subzistență ale acestora depind de producția agricolă și de activitățile legate de aceasta, aproximativ 60 % din totalul populației active lucrând în acest sector în ansamblul țărilor ACP; întrucât 73 % din populația rurală din Africa este alcătuită din mici agricultori care practică agricultura de subzistență, pentru care securitatea alimentară reprezintă prioritatea absolută;

D. întrucât diversitatea biologică, agricultura durabilă și securitatea alimentară depind în mod absolut de recunoașterea suveranității alimentare a țărilor ACP, precum și a spațiului politic necesar pentru a proteja sectoarele economice fragile ale țărilor ACP și drepturile individuale și colective ale agricultorilor de a depozita, a face schimb, a distribui și a îmbunătăți semințele, în scopul creșterii producției alimentare;

E. întrucât, în țările ACP, cea mai mare parte a producției agricole și a activităților de export se bazează, în principal, pe ferme familiale de dimensiuni reduse, care sunt foarte sensibile la fluctuațiile de preț;

F. întrucât cea mai mare parte a exporturilor agricole din țările ACP depind de unul sau două produse neprelucrate care conferă economiei o valoare adăugată redusă, contribuind, prin aceasta, la creșterea vulnerabilității economice a acestor țări;

G. întrucât, în ultimii 15 ani, exporturile tradiționale de produse agricole precum cafeaua, cacaua, pielea prelucrată și pielea brută au înregistrat o creștere marginală pe piața UE, în timp ce noile produse, precum cultura florilor, au cunoscut o creștere spectaculoasă (de șase ori), iar anumite nișe de piață din sectorul comerțului echitabil și al produselor organice s-au extins rapid și dispun de un mare potențial;

Reducerea ajutorului intern acordat agriculturii și creșterea importurilor ieftine

H. întrucât programele de ajustare structurală, puse în aplicare începând cu anii 1980, au dus la reducerea sprijinului guvernamental acordat micilor agricultori și producției alimentare și au contribuit la reducerea capacității agriculturii locale;

I. întrucât schimbările politice radicale privind sistemul agricol din țările ACP cuprind eliminarea controlului prețurilor la mijloacele de producție și produsele agricole, reducerea drastică a drepturilor la import, reducerea sprijinului guvernamental pentru serviciile de extindere agricolă și serviciile veterinare, retragerea organismelor parastatale însărcinate cu comercializarea produselor agricole, precum și deschiderea piețelor interne pentru concurența externă;

J. întrucât agricultorii locali din țările ACP sunt amenințați prin importurile de produse de larg consum destinate consumului intern, precum cereale, lapte, carne, legume și produse prelucrate;

Condiții de schimb neechitabile

K. întrucât economia bazată pe culturi pentru export, influențată, în mod inevitabil, de condițiile geo-climatice plasează populația țărilor ACP într-o situație paradoxală, în care acestea produc alimente pentru piețele internaționale, importând, în același timp, din țări bogate produse alimentare de larg consum subvenționate, pentru a acoperi nevoile locale;

L. observând faptul că veniturile țărilor ACP provenite din export au scăzut în cursul ultimelor decenii, în pofida avantajului absolut de care acestea dispun în ceea ce privește produsele tropicale, lucru datorat fluctuațiilor de preț la produsele de bază care a determinat o scădere bruscă, cu până la 60 %, a prețului la produsele tropicale, precum cafeaua, cacaua, uleiul de palmier și bumbacul și întrucât această situație are un impact dezastruos din punct de vedere social și economic asupra populației din țările ACP;

M. întrucât procesul de negociere APE în curs este inadecvat, în special în ceea ce privește sectorul agricol, având în vedere diferențele majore de productivitate și competitivitate existente între cele șase regiuni ACP și UE;

N. reamintind faptul că relațiile comerciale ACP-UE își au originea în acordurile de la Yaoundé, încheiate între fostele puteri coloniale și vechile lor colonii, cu scopul de a garanta Europei accesul la anumite materii prime, precum și de a conferi țărilor ACP, pe o bază stabilă și previzibilă, posibilități de desfacere fiabile și venituri apreciabile din export, în special în temeiul protocoalelor privind produsele de bază;

Impactul schimbărilor climatice

O. întrucât, în conformitate cu al doilea raport al Organizației Națiunilor Unite privind gospodărirea apelor, publicat în 2006, 75 % din populația Africii trăiește în regiuni aride sau semi-aride, iar aproximativ 20 % în regiuni cu fluctuații climatice anuale importante;

P. întrucât, în conformitate cu concluziile Raportului privind evaluarea ecosistemelor mileniului, aproximativ 60 % din ecosistemele mondiale, inclusiv resursele de apă dulce și stocurile pentru pescuit, sunt degradate sau utilizate într-un mod nedurabil; întrucât populația cea mai săracă din lume suferă cel mai mult în urma acestei degradări a ecosistemelor, aspectele cele mai vulnerabile fiind apa, agricultura, sănătatea umană, biodiversitatea și creșterea nivelului mării;

Q. întrucât se anticipează că vor exista din ce în ce mai multe inundații și secete, care vor provoca foamete și deteriorarea generală a bunăstării socioeconomice, în special în Africa, în timp ce creșterea nivelului mării amenință viabilitatea anumitor insule din Pacific;

R. întrucât, în conformitate cu al patrulea Raport de evaluare al Comisiei interguvernamentale privind schimbările climatice (IPCC), publicat în 2007, schimbările climatice din ultimii 50 de ani ar putea împiedica realizarea Obiectivelor de Dezvoltare ale Mileniului (ODM), în condițiile în care, în unele țări africane, producțiile agricole ar putea scădea cu până la 50 % până în 2020, iar resursele de apă potabilă în unele insule mici din Caraibe, Africa și Pacific devin insuficiente;

Impactul HIV/SIDA

S. întrucât, în conformitate cu estimările FAO, 7 milioane de lucrători agricoli au murit din cauza HIV începând cu 1985, iar alte 16 milioane de victime sunt preconizate în următoarele două decade în 25 din țările cele mai afectate din Africa;

T. întrucât în cele zece țări africane cele mai afectate se anticipează o scădere a forței de muncă între 10 și 26 %, lucru care constituie o amenințare gravă pentru sănătatea publică și pentru dezvoltarea economică și socială a Africii, unde agricultura joacă un rol central;

U. întrucât HIV/SIDA afectează, în special, forța de lucru productivă, privând regiunile afectate de producătorii de alimente și de agricultori și distrugând sectorul agricol pentru generațiile viitoare;

V. întrucât problemele referitoare la agricultura practicată la scară redusă și la HIV/SIDA sunt strâns legate, având în vedere că sectorul agricol durabil este important, nu doar pentru a asigura mijloacele necesare în vederea achiziționării medicamentelor antiretrovirale, ci și pentru a garanta o alimentație echilibrată și nutritivă, necesară pentru ca aceste medicamente să își facă efectul;

W. întrucât este necesară elaborarea unor strategii (acces la teren, la credite și la medicamente) și a unor noi instrumente care să vizeze nevoile specifice ale populației rurale afectate de pandemia HIV, în special persoanele în vârstă, femeile și adulții slăbiți de boală;

Agricultura ca parte a politicii naționale pentru dezvoltare și a cooperării ACP-UE

X. întrucât, în pofida faptului că majoritatea persoanelor sărace din țările ACP trăiesc în zone rurale, nici guvernele naționale și nici politica de cooperare pentru dezvoltare a UE nu acordă prioritate dezvoltării agriculturii și dezvoltării rurale;

Y. întrucât doar 4 din cele 78 de țări ACP au transformat agricultura în sector prioritar, în temeiul celui de-al nouălea FED;

Z. întrucât 30,7 % din resursele celui de-al 9-lea FED au fost alocate programelor de ajustare structurală, 21,4 % transportului, doar 7 % dezvoltării rurale, iar 1,1 % sectoarelor legate, în mod specific, de agricultură;

AA. întrucât, cu toate că majoritatea producătorilor sunt femei, activitatea acestora nu este recunoscută, iar nevoilor specifice ale acestora li se acordă prea puțină atenție;

AB. întrucât, în temeiul celui de-al 9-lea FED, se aleg doar două sectoare prioritare pentru fiecare țară;

AC. întrucât accesul la credite reprezintă o problemă majoră pentru micii agricultori și constituie o piedică în calea dezvoltării acestora;

AD. întrucât micilor agricultori din zonele defavorizate ar trebui să li se acorde prioritate, având în vedere că aceștia au fost privați, în mod tradițional, de sprijinul agricol; întrucât principiul acordării de subvenții și al investițiilor în zonele îndepărtate și defavorizate reprezintă un principiu consacrat al politicii de coeziune a UE;

AE. întrucât UE este în prezent pe cale de a dezvolta o strategie "Ajutor pentru comerț" care ar putea avea drept rezultat creșterea sprijinului acordat micilor agricultori;

1. consideră că politica de cooperare pentru dezvoltare ACP-UE ar trebui să se bazeze pe recunoașterea dreptului țărilor ACP de a-și proteja agricultura, în vederea garantării unor venituri decente pentru micii agricultori, a creșterii producției locale și a garantării securității alimentare, permițând, în același timp, deschideri selective ale piețelor, astfel cum s-a întâmplat în Europa;

2. consideră că lupta împotriva sărăciei și a insecurității alimentare trebuie să vizeze cauzele structurale ale sărăciei în țările în curs de dezvoltare și, în consecință, solicită luarea unor măsuri care să promoveze accesul la teren, la apă și la resursele biodiversității, precum și a unor măsuri care să încurajeze o politică de susținere locală a micilor ferme durabile;

3. sprijină Declarația de la Maputo [6] a șefilor de stat africani care recunoaște rolul central pe care agricultura îl joacă în lupta împotriva sărăciei și necesitatea creșterii cu 10 % a sprijinului bugetar în acest sector;

4. consideră că organizațiile agricultorilor trebuie recunoscute ca actori importanți în inițiativele privind sectorul rural și agricol și trebuie incluse în grupul neguvernamental de actori pe care CE îl consultă, în mod regulat; consideră, în special, că interesele micilor agricultori care practică agricultura de subzistență ar trebui reprezentate, în mod corespunzător;

Reorientarea finanțării FED

5. solicită atât UE, cât și țărilor ACP să reorienteze politica lor, plasând agricultura în centrul programării FED, pentru a ține seama de faptul că majoritatea persoanelor sărace din țările ACP trăiesc în zone rurale;

6. solicită UE să sprijine transformarea structurală a producției din țările sărace, pentru a trece de la o economie bazată pe export la o strategie intraregională de dezvoltare durabilă, ținând seama de nevoile reale ale populației și urmărind reducerea dependenței de țările industrializate, precum și dezvoltarea piețelor interne și regionale;

7. reafirmă importanța punerii la dispoziție a unor mijloacele suficiente pentru a facilita respectarea unor norme cum ar fi cele privind etichetarea, ambalarea și condițiile de sănătate publică pentru produsele care provin de la mici agricultori și sunt exportate pe piețe regionale și europene, precum și pentru a asigura o pregătire corespunzătoare a agricultorilor;

8. reafirmă importanța punerii la dispoziția micilor agricultori, în special a femeilor, a mijloacelor corespunzătoare pentru a permite acestora să facă investiții în vederea îmbunătățirii proceselor locale de producție;

9. recomandă punerea la dispoziția organizațiilor care deservesc comunitățile locale rurale și producătorii rurali a mai multor mijloace de finanțare FED, în temeiul Acordului ACP-UE de la Cotonou;

10. solicită asistență FED în vederea reorientării spre agricultura ecologică, dacă este posibil, și spre agricultura echitabilă, după caz, în vederea promovării unei producții durabile pe termen lung, precum și a creșterii venitului pe kilogramul produs al agricultorilor;

11. solicită asistență FED pentru a putea utiliza, în toate zonele sărace în apă, tehnologii moderne de desalinizare a apei marine și de îmbunătățire a calității apei;

12. solicită asistență FED pentru a reduce utilizarea de pesticide și de îngrășăminte chimice care necesită investiții semnificative în favoarea unor surse alternative de îngrășăminte și de produse fitosanitare mai durabile, adaptate nevoilor locale;

13. solicită ca strategiile de dezvoltare ale UE și ale țărilor ACP să acorde prioritate nevoilor micilor agricultori care practică agricultura de subzistență, având în vedere procentul ridicat al acestora în rândul agricultorilor din țările ACP, precum și gradul sporit de vulnerabilitate al acestora;

Condiții de schimb neechitabile

14. consideră că anumite acorduri de liber schimb încheiate între parteneri inegali au agravat sărăcia și au un impact negativ asupra securității alimentare, contribuind la deteriorarea situației anumitor state ACP importatoare de produse alimentare brute; solicită UE și statelor membre să țină seama de această situație în momentul alocării resurselor, în cadrul adaptării Asistenței oficiale pentru dezvoltare (AOD) în funcție de cerințele de ajustare comercială;

15. observă că ansamblul politicilor de liber schimb concepute de donatori, care cuprind reduceri drastice ale drepturilor la import, au dus la creșterea importurilor de produse alimentare în mai multe țări africane: importurile de orez în Burkina Faso au crescut de la 99000 de tone în 1996 la 137808 de tone în 2000, iar producția locală de orez nedecorticat a crescut de la 111700 de tone în 1997 la 66300 de tone în 2001, în timp ce în Camerun, importurile de orez acoperă în prezent 87 % din nevoile populației, în detrimentul producătorilor locali;

Integrarea regională sub impulsul ACP și APE

16. invită țările ACP să realizeze o integrare regională solidă, funcțională și complementară înainte de încheierea unui acord de liber schimb cu UE și/sau cu alte părți și consideră că integrarea regională sub impulsul țărilor ACP ar trebui să reprezinte o condiție prealabilă a încheierii acordurilor de parteneriat economic având drept scop dezvoltarea;

17. constată cu surprindere faptul că structurile regionale responsabile cu negocierea APE nu corespund întotdeauna structurilor regionale existente, în cadrul cărora acționează în prezent țările ACP;

18. solicită părților implicate în negocierile în curs privind APE să se asigure că obligația de a menține avantajele conferite de garanțiile consacrate în prezentul acord comercial este confirmată și respectată, astfel încât nici un stat ACP să nu fie defavorizat prin încheierea viitoarelor EPA;

19. consideră că negocierile în curs privind încheierea unui acord de liber schimb în cadrul APE ar putea constitui o amenințare serioasă la adresa producției locale din țările ACP, în condițiile în care, prin aceste acorduri se ajunge la o concurență între două sisteme agricole care diferă foarte mult din punctul de vedere al productivității, politicii și al subvențiilor europene și îndeamnă UE ia în considerare punctele de vedere ale guvernelor locale;

20. subliniază faptul că un comerț echitabil între Nord și Sud presupune plata unui preț echitabil pentru resursele și produsele agricole provenite din țările în curs de dezvoltare, adică un preț care să reflecte costurile interne și externe, respectând, totodată, criteriile minime care reglementează condițiile de lucru, salariile forței de lucru și protecția mediului; îndeamnă UE și țările ACP să intensifice sprijinul acordat comerțului echitabil, în conformitate cu angajamentul cuprins la articolul 23 litera (g) din Acordul de la Cotonou;

21. subliniază necesitatea de a sprijini proiectele publice și regionale de dezvoltare din țările ACP; solicită consolidarea structurilor locale și a rețelelor regionale de producție și de distribuție a produselor agricole;

22. solicită insistent dezvoltarea și utilizarea de instrumente de finanțare general accesibile tuturor grupurilor de producători care nu dispun de resurse financiare; subliniază importanța programelor privind acordarea de împrumuturi pe termen scurt sau mediu, în vederea promovării dezvoltării rurale și a sprijinirii producătorilor locali, a cooperativelor locale și a creării de firme, în special de către femei;

Schimbările climatice

23. subliniază impactul devastator al schimbărilor climatice asupra țărilor vulnerabile, lucru dovedit de nevoia de ajutor alimentar de urgență apărută în fiecare an în Africa, care s-a triplat începând cu mijlocul anilor 1980, precum și de faptul că, doar în 2006, peste 25 de milioane de africani s-au confruntat cu crize alimentare;

24. constată faptul că un studiu realizat în 2005 de Organizația Mondială a Sănătății (OMS) a stabilit o legătură directă între schimbările climatice globale și creșterea cazurilor de malarie, malnutriție și diaree și anticipează că Africa va fi confruntată cu creșteri mai rapide ale bolilor, precum și cu alte riscuri, deoarece nu este pregătită pentru a face față acestor probleme;

25. invită țările ACP și statele membre ale UE să înscrie schimbările climatice în centrul politicii de dezvoltare strategică și să răspundă amenințării pe care încălzirea globală o reprezintă pentru producția alimentară care, în conformitate cu estimările unui raport al ONU, ar putea scădea cu 5 % până în 2008, în timp ce între 25 % și 40 % din habitatele naturale ale Africii s-ar putea pierde, iar 30 % din infrastructura de coastă ar putea fi distrusă;

26. invită UE să-și realizeze obiectivul său privind asigurarea unei creșteri a temperaturii cu maxim 2 grade, cheltuielile necesare acestor investiții fiind suportate de către țările industrializate;

27. solicită realizarea unei evaluări a impactului asupra mediului exercitat de acordurile de liberalizare a comerțului, în vederea identificării costurilor lor ecologice, precum și a impactului acestora asupra securității alimentare, resurselor energetice și încălzirii globale;

Lupta împotriva HIV/SIDA

28. își exprimă preocuparea față de potențialul efect dăunător pe care HIV/SIDA îl poate avea asupra dezvoltării durabile în țările ACP și, în special, asupra agriculturii de subzistență și comerciale, ca urmare a pierderii forței de lucru rurale, precum și a persoanelor cu cunoștințe în domeniul agricol și a lucrătorilor calificați, ceea ce are drept rezultat o scădere a productivității, posibilități reduse de angajare și insecuritate alimentară;

29. consideră că lupta împotriva HIV/SIDA ar trebui să se situeze în centrul politicilor guvernelor țărilor ACP și al politicilor de dezvoltare ale UE, pentru a face față consecințelor devastatoare ale HIV/SIDA asupra securității alimentare și a dezvoltării socio-economice, astfel încât să se asigure o legătură corespunzătoare între măsurile de combatere a HIV/SIDA și programele pentru agricultură și dezvoltare rurală;

30. consideră că costurile ridicate ale medicamentelor necesare pentru a combate HIV/SIDA și alte maladii curabile prezintă o amenințare gravă pentru producția agricolă și dezvoltarea sectorului rural în țările ACP;

Sprijinirea agriculturii și conferirea de încredere în viitor populației

31. subliniază faptul că politicile de ajustare structurală urmărite de către instituțiile financiare internaționale (IFI) și susținute de Uniunea Europeană începând cu anii 1980, care se bazează exclusiv pe deflația economică prin luarea de măsuri monetare, pe aplicarea principiilor economiei de piață și pe participarea redusă a statului, nu sunt suficiente pentru a reduce sărăcia;

32. solicită eliminarea tuturor subvențiilor UE la export, întrucât acestea prejudiciază serios producția alimentară locală;

33. salută, în acest context, decizia adoptată de UE în cadrul conferinței Organizației Mondiale a Comerțului (OMC), desfășurată la Hong Kong în 2005, privind eliminarea subvențiilor agricole la export până în 2013 și solicită insistent continuarea punerii în aplicare a deciziilor adoptate;

34. solicită ca statele membre ale UE și Comisia Europeană să se angajeze în abordarea cauzelor structurale ale migrației în masă, prin modificarea politicilor lor actuale, inclusiv a dumpingului produselor UE pe piețele lumii a treia, pentru a permite țărilor africane să-și protejeze și să-și consolideze economiile, precum și să garanteze venituri decente pentru populația lor, asigurând, astfel, perspective mai bune pentru viitor;

35. încredințează copreședinților săi sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului ACP-UE și Comisiei Europene.

[1] Adoptată de Adunarea Parlamentară Paritară ACP-UE la 28 iunie 2007 la Wiesbaden (Germania).

[2] Raportul (E/CN.4/2002/58) întocmit de Jean Ziegler, raportorul special al ONU privind dreptul alimentar de pe lângă Comisia privind drepturile omului.

[3] Declarația de la Roma privind securitatea alimentară mondială adoptată în cadrul Reuniunii mondiale la nivel înalt privind alimentația între 13 și 17 noiembrie 1996 la Roma, Italia.

[4] Rezoluția 55/2 a Adunării Generale ONU adoptată la 18 septembrie 2000"Declarația Mileniului a Națiunilor Unite".

[5] Revizuirea intermediară a Acordurilor de parteneriat economic (APE), contribuție independentă a rețelelor regionale ale organizațiilor de agricultori, 10 decembrie 2006.

[6] Declarația de la Maputo "Împreună construim viitorul", a 4-a Reuniune la nivel înalt a șefilor de stat și de guvern ai țărilor ACP, Maputo, Mozambic, 23 și 24 iunie 2004 (ACP/28/010/04 final).

--------------------------------------------------