Rezoluția [1]

privind eficiența ajutorului și definiția ajutorului public pentru dezvoltare

Adunarea Parlamentară Paritară ACP-UE,

- reunită la Port Moresby (Papua Noua Guinee) la 25- 28 noiembrie 2008,

- având în vedere articolul 17 alineatul (1) din Regulamentul său de procedură,

- având în vedere obiectivele Acordului de parteneriat ACP-UE semnat la Cotonou la 23 iunie 2000,

- având în vedere Declarația mileniului a Organizației Națiunilor Unite din 8 septembrie 2000, care stabilește că obiectivele de dezvoltare ale mileniului (ODM) sunt obiectivele stabilite de comun acord de către comunitatea internațională pentru eliminarea sărăciei, precum și raportul ONU privind obiectivele de dezvoltare ale mileniului din 2007,

- având în vedere Declarația comună a Consiliului și a reprezentanților guvernelor statelor membre reuniți în cadrul Consiliului, a Parlamentului European și a Comisiei Europene privind politica de dezvoltare a Uniunii Europene: "Consensul european" (Consensul european privind dezvoltarea) semnat la 20 decembrie 2005,

- având în vedere Declarația de la Paris privind eficiența ajutorului pentru dezvoltare din 2 martie 2005,

- având în vedere Consensul de la Monterrey adoptat la Conferința Internațională a Organizației Națiunilor Unite privind finanțarea dezvoltării din 21 și 22 martie 2002,

- având în vedere Comunicarea Comisiei din 28 februarie 2007 intitulată "Codul de conduită al UE în materie de diviziune a muncii în cadrul politicii de dezvoltare" (COM(2007)0072),

- având în vedere Comunicarea Comisiei din 9 aprilie 2008 intitulată "UE — partener global pentru dezvoltare — Accelerarea progreselor către obiectivele de dezvoltare ale mileniului" (COM(2008)0177),

- având în vedere principalele concluzii și recomandările Comitetului de asistență pentru dezvoltare (CAD) al OCDE incluse în evaluarea paritară a Comunității Europene din 2007,

- având în vedere concluziile Consiliului Afaceri Generale și Relații Externe (CAGRE) din mai 2008 și ale Consiliului din iunie 2008,

- având în vedere rezultatul celui de-Al treilea forum la nivel înalt privind eficiența ajutorului organizat la Accra în perioada 2- 4 septembrie 2008,

- având în vedere Declarația de la Accra adoptată de șefii de stat și de guvern ai țărilor ACP din 3 octombrie 2008,

- având în vedere raportul Comisiei pentru dezvoltare economică, finanțe și comerț (ACP-UE/100.300/08/fin.),

A. întrucât agenda privind eficiența ajutorului ar trebui să permită obținerea unor progrese concrete în privința eradicării sărăciei și a inegalității și să ajute țările partenere să îndeplinească ODM și să respecte standardele privind drepturile omului convenite la nivel internațional;

B. întrucât principala limitare a definiției asimilării pe plan local (ownership) prevăzută în Declarația de la Paris este lipsa recunoașterii explicite a importanței incluziunii democratice (democratic ownership), în special a rolului organizațiilor societății civile și al autorităților locale, precum și a unui angajament clar în privința rolului parlamentelor;

C. întrucât UE și-a asumat o serie de angajamente importante privind egalitatea de gen, care trebuie respectate în totalitate; întrucât dimensiunea de gen este totuși în continuare luată în considerare doar într-o măsură limitată în dezbaterea privind eficiența ajutorului;

D. întrucât creșterea volumului ajutorului și îmbunătățirea eficienței acestuia sunt la fel de importante și întrucât trebuie efectuate progrese atât din punct de vedere al cantității, cât și din punct de vedere al calității ajutorului în vederea îndeplinirii ODM-urilor, acordând o importanță specială ODM-urilor în domeniul sănătății și celor specifice perspectivei de gen, care nu fac aproape deloc dovada progresului și care sunt esențiale pentru respectarea acestor angajamente;

E. întrucât datele recente furnizate de OCDE indică faptul că ajutorul general al UE a scăzut în mod semnificativ în 2007 și întrucât cifrele care contabilizează ajutorul sunt adesea mărite artificial prin includerea instrumentelor pentru reducerea datoriilor și a unor fonduri care nu ajung la populațiile țărilor partenere;

F. întrucât țările donatoare și partenere trebuie să adere la cele mai înalte standarde de deschidere și transparență, în special țările donatoare în ceea ce privește previziunile lor bugetare referitoare la fluxurile ajutoarelor, care, în caz contrar, nu pot fi reflectate în previziunile bugetare anuale ale țărilor partenere, reducând prin aceasta în mod considerabil capacitatea parlamentelor de a controla politicile de dezvoltare guvernamentale și capacitatea țărilor partenere de efectua investiții pe termen lung;

G. întrucât ajutorul condiționat subminează grav transparența ajutorului și mărește costul bunurilor și serviciilor cu până la 30 %, în conformitate cu previziunile Băncii Mondiale;

H. întrucât donatorii rămân reticenți față de utilizarea sistemelor naționale, iar progresele au fost extrem de lente în această privință; întrucât aceasta este o componentă cheie a asimilării pe plan local (ownership) și întrucât alinierea este esențială pentru a sprijini consolidarea capacităților și pentru dezvoltarea piețelor locale;

I. întrucât sistemul de ajutor internațional se complică odată cu crearea structurilor verticale și apariția unor noi actori publici și privați, care deseori funcționează în afara codurilor și a mecanismelor de coordonare existente;

J. întrucât sprijinul bugetar poate contribui la asimilarea pe plan local (ownership) a programelor de dezvoltare, la consolidarea capacităților instituționale și la ameliorarea supravegherii și a controlului exercitate de actorii naționali; întrucât succesul acestuia este determinat totuși de capacitatea guvernelor de a planifica, executa și justifica cheltuielile lor publice;

K. întrucât țările partenere se confruntă adesea cu condiționări foarte numeroase la nivel politic și legate de îndeplinirea anumitor rezultate, care în unele situații pot fi contradictorii și stabilite de o varietate de donatori și care pot plasa o sarcină imposibil de susținut pe umerii țărilor partenere, diminuând în acest fel asimilarea pe plan național (country ownership) a programelor de dezvoltare și responsabilitatea guvernelor față de cetățenii și parlamentele lor;

L. întrucât asistența tehnică se poate ridica la 50 % din ajutor, dar o mare parte a acesteia continuă să fie condiționată, fiind supraevaluată și ineficientă în ceea ce privește consolidarea capacităților instituționale locale și a asimilării pe plan local (ownersip) a programelor de dezvoltare;

M. întrucât o proporție care crește în mod constant a sectoarelor celor mai vulnerabile ale societății vor deveni și mai vulnerabile;

N. întrucât vulnerabilitatea din punct de vedere al economiei și mediului a statelor insulare mici în curs de dezvoltare (SIDS) și a statelor ACP fără ieșire la mare la multiplele crize poate duce la consecințe negative grave asupra societății și mediului și la o reziliență economică slabă și poate afecta în mod negativ capacitatea statelor respective de a îndeplini obiectivele de dezvoltare durabilă și de realizare cu succes a reformei economice atât de necesare;

O. întrucât comunitatea internațională a făcut mari eforturi de cooperare cu statele cele mai sărace și întrucât acestea nu au fost însoțite de eforturi similare pentru statele cu venituri medii (MIC), în special pentru statele insulare mici în curs de dezvoltare care importă alimente de bază și combustibili; întrucât aceste țări riscă să se întoarcă la categoria de state cu venituri mici dacă nu se iau măsuri adecvate și prompte pentru a răspunde nevoilor lor,

1. salută progresele înregistrate în ceea ce privește angajamentele politice luate în cadrul Agendei de acțiune de la Accra (AAA) și subliniază necesitatea aplicării ambițioase a agendei respective, trecând de la concepte și promisiuni politice la rezultate tangibile și măsurabile în ceea ce privește aplicarea principiilor prevăzute în Declarația de la Paris; speră că UE se va angaja într-un mod mai proactiv și că va juca un rol principal în îmbunătățirea eficienței ajutorului în întreaga lume;

2. invită UE și țările ACP să promoveze în mod activ valorile comune și prioritățile stabilite în versiunea revizuită a Acordului de parteneriat de la Cotonou, precum reducerea sărăciei, egalitatea de gen, dezvoltarea durabilă din punct de vedere economic, social și al mediului, integrarea regională, promovarea păcii, a securității și a unei democrații care respectă drepturile omului, în cadrul Agendei privind eficiența ajutorului;

3. subliniază că democrația oferă cea mai bună temelie pentru dezvoltarea durabilă, pace și securitate; solicită, prin urmare, ca în cadrul cooperării dintre UE și ACP să se acorde prioritate promovării democrației, favorizând un proces decizional transparent, incluziv și responsabil ca mijloc important de creștere a eficienței ajutorului;

4. îndeamnă Comisia Europeană și statele membre să utilizeze o definiție mai largă a coerenței decât cea prevăzută în AAA, pentru a garanta o coerență sporită a politicii de dezvoltare în cadrul unor politici europene precum agricultura, pescuitul, comerțul, energia, mediul, schimbările climatice, securitatea și migrația, pentru a evalua impactul acestor politici asupra dezvoltării și pentru a asigura o reformă adecvată, astfel încât aceste politici să nu poată crea bariere netarifare și să nu poată submina îndeplinirea ODM-urilor și a obiectivelor prevăzute în APE;

5. subliniază că, deși Declarația de la Paris reprezintă punctul de plecare al dezbaterii privind eficiența ajutorului, Acordul de parteneriat de la Cotonou și Declarația de la Paris se pot consolida reciproc, deoarece primul dintre acestea constituie de asemenea un model de cooperare eficientă pentru dezvoltare;

Asigurarea incluziunii democratice (democratic ownership) și a responsabilității

6. subliniază că conceptul de "ownership" menționat în Declarația de la Paris trebuie să fie extins, în conformitate cu Acordul de parteneriat de la Cotonou, pentru a cuprinde incluziunea democratică (democratic ownership) (asigurarea participării parlamentelor naționale, organismelor guvernamentale locale, societăților civile, a unui sistem juridic independent și a mass-mediei), astfel încât să se asigure mai multă transparență și responsabilitate reciprocă, în baza unor indicatori monitorizabili, și să se garanteze îndeplinirea obiectivelor ajutorului pentru dezvoltare;

7. salută recunoașterea în cadrul AAA a rolului însemnat pe care îl dețin parlamentele și administrațiile locale în procesul de dezvoltare; invită donatorii și guvernele partenere să se asigure că parlamentele și administrațiile locale joacă un rol adecvat în garantarea eficienței ajutorului, sprijinind asimilarea pe plan local (ownership), creând mecanisme de control prin monitorizarea bugetelor, politicilor și a rezultatelor lor și implicând cetățenii în luarea deciziilor pentru dezvoltare în cadrul procesului democratic;

8. salută recunoașterea în cadrul AAA a rolului însemnat pe care îl deține societatea civilă în procesul de dezvoltare; invită donatorii și guvernele partenere să garanteze participarea deplină și semnificativă a societății civile la planificarea, executarea, monitorizarea și evaluarea bugetelor și programelor și să creeze condițiile de care aceasta are nevoie pentru a-și îndeplini propriul rol;

9. invită donatorii și țările partenere să ia în considerare impactul disproporționat pe care îl are sărăcia asupra femeilor și să garanteze faptul că egalitatea de gen, creșterea gradului de autonomie a femeilor și drepturile femeii sunt în întregime încorporate în procesele naționale de dezvoltare; regretă faptul că în AAA nu sunt identificate mecanisme de punere în aplicare a egalității de gen și de creștere a gradului de autonomie a femeilor și că, prin urmare, nu sunt prevăzuți indicatori ai progresului;

10. regretă faptul că AAA nu transpune sub forma unor măsuri practice angajamentul asumat în Declarația de la Paris de implicare a parlamentelor, a organizațiilor societății civile și a autorităților locale; speră că UE va respecta rolul principal asumat de țările partenere și va contribui la consolidarea capacității acestora de a și-l exercita și îndeamnă UE și țările partenere să elaboreze planuri de acțiune practice pentru a asigura incluziunea democratică (democratic ownership) și pentru a stabili o serie de indicatori ai progresului;

Sporirea eforturilor pentru a crește eficiența ajutorului

11. salută concluziile adoptate de Consiliu, care reafirmă angajamentul atingerii obiectivului colectiv privind ajutorul public pentru dezvoltare (APD) de 0,56 % în 2010 și de 0,7 % în 2015; solicită să se ia noi angajamente sub forma unor calendare multianuale ambițioase, astfel încât creșterea progresivă a bugetelor alocate ajutorului să poată fi măsurată;

12. îndeamnă Comisia Europeană și statele membre să asigure faptul că definițiile APD nu sunt extinse pentru a include articole nespecifice ajutorului, precum cheltuielile militare; invită Comisia Europeană și statele membre să excludă cheltuielile destinate reducerii datoriilor din cheltuielile legate de APD raportate și să nu țină cont de banii cheltuiți în Europa pentru studenți și refugiați la calcularea totalului cheltuielilor destinate ajutorului pentru dezvoltare;

13. insistă ca donatorii să aloce ajutorul într-un mod transparent, responsabil, iar caracterul previzibil al fluxurilor, programării și efectuării plăților să sporească considerabil, în special prin elaborarea unor programe multianuale fiabile și prin asigurarea posibilității de anticipare de la an la an; salută inițiativa de planificare continuă (rolling programming) prevăzută în AAA, care asigură previzibilitatea pe termen mediu;

Creștere economică susținută pentru o dezvoltare durabilă

14. subliniază că un indicator al eficienței ajutorului este măsura în care acesta contribuie la crearea unei economii puternice, care protejează mediul și în care nimeni nu este privat de dreptul de a beneficia de servicii sociale de bază;

15. solicită abordarea într-o manieră mai adecvată, în cadrul cooperării pentru dezvoltare, a problemei piedicilor existente în calea creșterii economice precum lipsa investițiilor străine directe, scurgerile de capital și poverile administrative apăsătoare pentru întreprinderile mici și mijlocii;

16. solicită elaborarea în acest sens a unor politici de dezvoltare care să promoveze transferul de cunoștințe, concurența și politicile macroeconomice viabile și care să reducă birocrația pentru întreprinderi, care respectă sau care promovează drepturile de proprietate și care luptă împotriva corupției;

17. subliniază că comerțul echitabil poate fi unul din mijloacele cele mai eficiente de promovare a dezvoltării economice durabile, însoțit de măsuri de sprijin adecvate pentru a acoperi costurile legate de adaptare și pentru a finanța programele de securitate socială și de creștere a gradului de autonomie, dar că trebuie să fie susținut de politici sociale și de redistribuire, pentru a garanta faptul că beneficiile sunt împărțite în mod echitabil;

18. regretă că s-au făcut foarte puține progrese în ceea ce privește utilizarea sistemelor naționale (doar un mic procent din APD trece prin sistemele bugetare naționale, în vreme ce donatorii au promis atingerea unui procent de 50 % până în 2010) și că nici măcar în țările care dețin sisteme naționale cu o funcționare adecvată donatorii nu doresc să utilizeze sistemele respective; îndeamnă țările donatoare să efectueze mai repede alinierea ajutorului acordat la sistemele naționale într-o măsură cât mai mare posibilă să consolideze sistemele administrației locale și să mărească volumul ajutorului utilizat pentru sprijinul bugetar general și sectorial în cazurile în care există o bună guvernanță economică și politică, asigurând o transparență și o responsabilitate bugetară deplină; subliniază că sprijinul bugetar nu trebuie sub nicio formă să fie acordat în situațiile în care se observă existența corupției generalizate;

19. salută faptul că AAA face trimitere la o serie de actori din domeniul dezvoltării, alții decât donatorii bilaterali; subliniază că una din principalele provocări până în 2011 va fi extinderea principiilor prevăzute în Declarația de la Paris pentru a acoperi fondurile verticale și noii donatori, astfel încât să se asigure o adevărată coordonare în rândul donatorilor și alinierea cu țările partenere;

20. solicită guvernelor partenere să-și întemeieze sprijinul bugetar pe un plan național solid de reducere a sărăciei, care să consolideze responsabilitatea, gestiunea financiară și monitorizarea la nivel național printr-o participare strategică sistematică a parlamentelor naționale, a administrațiilor locale și a actorilor nestatali, un aspect care în prezent este extrem de limitat;

21. salută intenția Comisiei Europene de a asigura o formă de sprijin bugetar mai previzibilă pe termen lung folosind contracte ODM în cazul țărilor care înregistrează rezultate performante, dar subliniază că acest lucru presupune o angajare puternică în vederea îndeplinirii ODM-urilor din partea țărilor partenere și că este necesară o monitorizare continuă, în care să se pună un accent puternic pe rezultate;

22. salută faptul că în AAA se precizează că donatorii OCDE-CAD vor extinde domeniul de aplicare prevăzut în Recomandarea CAD din 2001 privind acordarea ajutorului necondiționat la țările sărace puternic îndatorate (HIPC) care nu fac parte din grupul țărilor cele mai puțin dezvoltate (LDC); îndeamnă Comisia Europeană și statele membre să-și ia un angajament ferm de a înlătura până în 2010 orice condiție impusă pentru ajutorul acordat țărilor ACP, inclusiv pentru asistența tehnică, care trebuie să ilustreze prioritățile și caracteristicile naționale, pentru sistemul de achiziții publice, ajutorul alimentar și pentru transportul și depozitarea ajutorului alimentar;

23. invită Comisia Europeană să integreze perspectiva de gen în procedura bugetară, condiționând plata tranșelor variabile de îmbunătățirile aduse indicatorilor diferențiați în funcție de gen; invită țările partenere să includă perspectiva de gen la toate nivelurile procedurii bugetare și să stimuleze intensificarea dialogului cu organizațiile pentru drepturile femeilor;

24. invită Comisia Europeană și țările membre să meargă dincolo de obiectivele AAA și să reducă drastic numărul criteriilor de condiționare, reducând treptat condiționarea în materie de politică economică, și să utilizeze în schimb contracte care să reflecte un acord comun privind prioritățile principale care leagă efectuarea plăților de performanțe și de rezultatele atinse la nivelul politicilor, concentrându-se în particular asupra ODM-urilor, precum și să stabilească un calendar concret în acest scop; invită UE și statele membre ale acesteia să facă uz de influența lor pentru a convinge Banca Mondială și Fondul Monetar Internațional să se îndrepte în aceeași direcție, mai ales în acest moment, când statele ACP sunt în pericol să fie afectate de multiplele crize economice care au loc la nivel mondial;

Diviziunea muncii și coordonarea donatorilor

25. invită Comisia Europeană și statele membre să-și intensifice în mod semnificativ eforturile de mărire a coordonării la nivelul donatorilor și să îmbunătățească diviziunea muncii prin alinierea ajutorului multilateral și bilateral la procesele naționale, incluziunea democratică (democratic ownership), responsabilitatea, armonizarea, analiza comună, programarea și randamentul obținute și să reducă drastic numărul unităților de punere în aplicare a programelor; ia notă de inițiativa AAA de a iniția, până în iunie 2009, în toate țările, un dialog pe tema diviziunii muncii la nivel internațional;

26. își exprimă speranța că atlasul 2008 al donatorilor va contribui la promovarea și sprijinirea unei coordonări mai ambițioase la nivelul donatorilor și în special la soluționarea problemei "țărilor preferate" și a "țărilor orfane" și a indiferenței demonstrate față de sectoare vitale precum sănătatea, energia, educația, coeziunea socială, egalitatea de gen; salută faptul că în AAA se prevede, de asemenea, ca donatorii să abordeze problema țărilor care primesc ajutor insuficient și să garanteze faptul că noile dispoziții referitoare la diviziunea muncii nu vor duce la reducerea ajutorului acordat în unele țări în curs de dezvoltare;

27. solicită consolidarea capacităților în toate ministerele, pentru a asigura o eficiență mai mare în domeniile sănătății, educației și egalității de gen, prin sprijin de la buget, întrucât procesul de asimilare pe plan național (country ownership) a programelor de dezvoltare se limitează foarte frecvent la ministerul finanțelor;

28. recunoaște că este necesar un ajutor mai susținut pentru statele fragile și pentru țările cu venituri mici în situații post-conflict; salută faptul că donatorii și țările partenere sunt îndemnate în cadrul AAA să adapteze Declarația de la Paris la principiile OCDE-CAD referitoare la implicarea internațională în statele fragile și situațiile conflictuale, dar subliniază necesitatea construirii unei societăți civile puternice atât în statele fragile, cât și în cele vulnerabile;

29. consideră totuși că trebuie efectuate eforturi mai mari și mai bine direcționate în vederea creșterii sprijinului acordat statelor ACP cu venituri medii și solicită adoptarea și punerea în aplicare în timp util a unui acord privind furnizarea sistematică și previzibilă a ajutorului care să răspundă în mod eficient la nevoile specifice ale statelor respective, pentru a le permite să continue să evolueze pe calea dezvoltării durabile;

30. salută angajamentul comunității donatorilor de a-și intensifica eforturile de cooperare cu țările cele mai sărace și faptul că partea de ajutor programabil alocată Africii este în creștere, mulțumită angajamentului de a dubla APD pentru Africa până în 2010, mai ales în prezent, când prețurile petrolului și alimentelor au crescut, și având în vedere efectele schimbărilor climatice globale, care ar putea zădărnici toate eforturile depuse până în prezent;

31. laudă contribuția Secretariatului Commonwealth-ului și a Institutului pentru țările mici și insulare al Universității din Malta la dezvoltarea indicilor de vulnerabilitate și reziliență și speră că UE își va asuma un rol principal în aplicarea practică a indicilor și în crearea unui cadru nou de asistență sistematică pentru statele insulare mici în curs de dezvoltare și pentru statele fără ieșire la mare în curs de dezvoltare; propune ca în special statele mici să schițeze un profil al vulnerabilității și rezilienței, în paralel cu pregătirea strategiei de dezvoltare pe termen mediu;

32. invită Comisia Europeană și statele membre să-și asume un angajament comun puternic în numele UE la Conferința de la Doha cu privire la cantitatea și calitatea ajutorului pentru dezvoltare, în scopul îndeplinirii ODM-urilor printr-o abordare sustenabilă și prin foi de parcurs clare în vederea respectării angajamentelor lor privind APD, atât pe plan individual, cât și colectiv, fără a aduce atingere actualei crize financiare;

33. încredințează copreședinților sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului de Miniștri ACP-UE, Comisiei Europene, Președinției Consiliului, Uniunii Africane, Parlamentului Pan-African, parlamentelor naționale și regionale, organizațiilor regionale ACP, precum și Comitetului de asistență pentru dezvoltare al OCDE.

[1] Adoptată de Adunarea Parlamentară Paritară ACP-UE la 28 noiembrie 2008 la Port Moresby (Papua Noua Guinee).

--------------------------------------------------