„Apendicele I

PROCEDURI DE TRANZIT COMUN

TITLUL I

DISPOZIȚII GENERALE

CAPITOLUL I

Obiectul și domeniul de aplicare a regimului și definiții

Articolul 1

Obiect

(1) Prezentul apendice stabilește norme de reglementare a regimului de tranzit comun, în conformitate cu articolul 1 alineatul (3) din convenție.

(2) În absența unor dispoziții contrare, dispozițiile prezentului apendice se aplică operațiunilor efectuate în cadrul regimului de tranzit comun.

Articolul 2

Neaplicarea regimului de tranzit comun în cazul trimiterilor poștale

Regimul de tranzit comun nu se aplică trimiterilor poștale (inclusiv colete poștale) efectuate conform statutelor Uniunii Poștale Universale atunci când mărfurile sunt transportate de titularii drepturilor și obligațiilor care decurg din aceste statute sau în contul acestora.

Articolul 3

Definiții

În sensul prezentei convenții, se aplică următoarele definiții:

(a) «autorități vamale» înseamnă administrațiile vamale responsabile pentru aplicarea convenției și orice alte autorități abilitate să aplice convenția în temeiul legislației naționale;

(b) «persoană» înseamnă: o persoană fizică, o persoană juridică și orice asociație de persoane care nu constituie o persoană juridică, dar care este recunoscută în temeiul legislației Uniunii, al legislației naționale sau al legislației unei țări de tranzit comun ca având capacitatea de a încheia acte juridice;

(c) «declarație de tranzit» înseamnă actul prin care o persoană își manifestă, în forma și după modalitățile prescrise, voința de a plasa o marfă sub regimul de tranzit comun;

(d) «document de însoțire a tranzitului» înseamnă un document imprimat cu ajutorul tehnicilor de prelucrare electronică a datelor pentru a însoți mărfurile și bazat pe datele din declarația de tranzit;

(e) «declarant» înseamnă persoana care depune o declarație de tranzit în nume propriu sau persoana în numele căreia se depune o astfel de declarație;

(f) «titular al regimului» înseamnă persoana care depune declarația de tranzit sau în numele căreia se depune declarația respectivă;

(g) «birou vamal de plecare» înseamnă biroul vamal unde este acceptată o declarație de tranzit;

(h) «birou vamal de tranzit» înseamnă biroul vamal de a cărui competență ține punctul de intrare pe teritoriul vamal al unei părți contractante atunci când mărfurile circulă sub regimul de tranzit comun, sau biroul vamal de a cărui competență ține punctul de ieșire de pe teritoriul vamal al unei părți contractante atunci când mărfurile părăsesc acest teritoriu în cursul unei operațiuni de tranzit printr-o frontieră dintre partea contractantă respectivă și o țară terță;

(i) «birou vamal de destinație» înseamnă biroul vamal unde mărfurile plasate sub regimul de tranzit comun sunt prezentate pentru a încheia regimul;

(j) «număr de referință principal (MRN)» înseamnă numărul de înregistrare alocat unei declarații de tranzit de către autoritatea vamală competentă utilizând tehnici de prelucrare electronică a datelor;

(k) «birou vamal de garanție» înseamnă biroul vamal unde autoritățile vamale din fiecare țară decid constituirea de garanții;

(l) «datorie» înseamnă obligația unei persoane de a plăti cuantumul taxelor de import sau de export, precum și alte taxe aferente mărfurilor plasate sub regimul de tranzit comun;

(m) «debitor» înseamnă orice persoană obligată la plata unei datorii;

(n) «acordarea liberului de vamă» înseamnă actul prin care autoritățile vamale pun la dispoziție mărfurile în scopurile prevăzute de regimul de tranzit comun sub care sunt plasate;

(o) «persoană stabilită pe teritoriul vamal al unei părți contractante» înseamnă: — în cazul unei persoane fizice, orice persoană care își are reședința obișnuită pe teritoriul vamal al părții contractante respective; — în cazul unei persoane juridice sau al unei asociații de persoane, orice persoană care își are sediul social, sediul central sau un sediu permanent pe teritoriul vamal al părții contractante respective;

(p) «tehnici de prelucrare electronică a datelor» înseamnă schimbul de informații pe cale electronică între operatorii economici și autoritățile vamale, între diferite autorități vamale și între autoritățile vamale și alte agenții sau instituții guvernamentale sau europene sau ale țărilor de tranzit comun implicate, într-un format agreat și definit, în scopul prelucrării și stocării automate a datelor primite, utilizându-se oricare dintre următoarele mijloace: (i) schimb electronic de date; (ii) schimb de date de la computer la computer; (iii) transfer electronic de date structurate prin mesaje sau servicii standardizate de la un mediu de prelucrare electronică la altul fără intervenție umană; (iv) introducerea online a datelor în sistemele informatice vamale de stocare și prelucrare care generează răspunsuri online.

(q) «schimb electronic de date» («EDI») înseamnă transmiterea pe cale electronică a datelor structurate conform mesajelor standardizate stabilite de comun acord, între două sisteme informatice;

(r) «sistem electronic de tranzit» înseamnă sistemul electronic utilizat pentru schimbul electronic de date în cadrul regimului de tranzit comun;

(s) «mesaj standard» înseamnă o structură predefinită pentru transmiterea electronică de date;

(t) «date cu caracter personal» înseamnă orice informație referitoare la o persoană identificată sau identificabilă;

(u) «instalație de transport fixă» înseamnă mijloacele tehnice (de exemplu, conducte și liniile electrice) utilizate pentru asigurarea neîntreruptă a transportului de mărfuri;

(v) «plan de asigurare a continuității activității» înseamnă procedura bazată pe utilizarea documentelor pe suport de hârtie întocmite pentru a permite depunerea declarației de tranzit și monitorizarea operațiunii de tranzit atunci când procedura bazată pe tehnicile de prelucrare electronică a datelor nu poate fi aplicată.

CAPITOLUL II

Dispoziții generale privind regimul de tranzit comun

Articolul 4

Sistemul electronic aferent regimului

(1) În absența unor dispoziții contrare în prezentul apendice, pentru îndeplinirea formalităților vamale în cadrul regimului de tranzit comun se utilizează sistemul electronic de tranzit.

(2) Părțile contractante adoptă de comun acord măsurile de aplicare a sistemului electronic de tranzit, care stabilesc următoarele:

(a) regulile care definesc și reglementează mesajele care fac obiectul schimbului între birourile vamale, necesare aplicării legislației vamale;

(b) un set comun de date și formatul datelor din mesajele care fac obiectul schimbului în baza legislației vamale.

Articolul 5

Utilizarea sistemului electronic de tranzit

(1) În absența unor dispoziții contrare în prezentul apendice, autoritățile competente utilizează sistemul electronic de tranzit pentru schimbul de informații în scopul aplicării regimului de tranzit comun.

(2) Părțile contractante utilizează rețeaua comună de comunicații/interfața comună a sistemelor a Uniunii Europene (CCN/CSI) pentru schimbul de informații menționat la alineatul (1).

Participarea financiară a țărilor de tranzit comun, accesul țărilor de tranzit comun la CCN/CSI și alte aspecte conexe se stabilesc de comun acord între Uniune și fiecare dintre țările de tranzit comun.

Articolul 6

Securitatea datelor

(1) Părțile contractante prevăd condițiile pentru îndeplinirea formalităților prin tehnici de prelucrare electronică a datelor, care cuprind, între altele, măsuri de control al sursei datelor și de protecție a datelor împotriva distrugerii accidentale sau ilegale, a pierderii accidentale, a alterării lor sau a accesului neautorizat.

(2) Pe lângă măsurile menționate la alineatul (1), autoritățile competente definesc și mențin măsuri adecvate în materie de securitate, pentru a asigura funcționarea eficace, fiabilă și sigură a sistemului electronic de tranzit.

(3) Modificarea și ștergerea datelor se înregistrează împreună cu informații despre motivul modificării sau ștergerii, ora exactă a modificării sau ștergerii și identitatea persoanei care a efectuat respectivele operațiuni.

Datele originale sau orice date prelucrate sunt păstrate pentru o perioadă de cel puțin trei ani calendaristici de la sfârșitul anului în care au fost înregistrate aceste date sau pentru o perioadă mai lungă de timp, dacă țările solicită acest lucru.

(4) Autoritățile competente monitorizează în mod regulat securitatea datelor.

(5) Autoritățile competente implicate se informează reciproc cu privire la orice suspiciune legată de încălcarea securității.

Articolul 7

Protecția datelor cu caracter personal

(1) Părțile contractante folosesc datele cu caracter personal care fac obiectul schimbului efectuat în temeiul prezentei convenții numai în scopul aplicării regimului de tranzit comun și al altor regimuri vamale sau de depozitare temporară aplicate ca urmare a regimului de tranzit comun.

Această restricție nu împiedică utilizarea acestor date de către autoritățile vamale în scopul analizei riscurilor și al investigațiilor pe parcursul regimului de tranzit comun și pentru procedurile judiciare rezultate în urma regimului de tranzit comun. În cazul în care datele menționate sunt utilizate în aceste scopuri, autoritățile vamale care au furnizat informațiile sunt înștiințate imediat.

(2) Părțile contractante garantează că prelucrarea datelor cu caracter personal care fac obiectul schimbului efectuat în cadrul aplicării convenției se realizează în conformitate cu Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1).

(3) Fiecare parte contractantă ia măsurile necesare pentru a asigura respectarea dispozițiilor prezentului articol.

CAPITOLUL III

Obligațiile titularului regimului, ale transportatorului și ale destinatarului mărfurilor care circulă sub regimul de tranzit comun

Articolul 8

Obligațiile titularului regimului, ale transportatorului și ale destinatarului mărfurilor care circulă sub regimul de tranzit comun

(1) Titularul regimului are următoarele responsabilități:

(a) prezentarea mărfurilor intacte și a informațiilor necesare la biroul vamal de destinație în termenul prevăzut și respectându-se măsurile luate de către autoritățile vamale în vederea asigurării identificării acestora;

(b) respectarea dispozițiilor vamale referitoare la regimul de tranzit comun;

(c) în absența unor dispoziții contrare din prezenta convenție, furnizarea unei garanții pentru a asigura plata eventualelor datorii care pot lua naștere în raport cu mărfurile.

(2) Transportatorul sau destinatarul care acceptă mărfurile cunoscând faptul că acestea circulă sub regimul de tranzit comun este, de asemenea, responsabil pentru prezentarea mărfurilor intacte la biroul vamal de destinație în termenul prevăzut și respectând măsurile de identificare luate de către autoritățile vamale.

CAPITOLUL IV

Garanții

Articolul 9

Sistemul electronic utilizat pentru garanții

Pentru schimbul și stocarea informațiilor legate de garanții se utilizează tehnici de prelucrare electronică a datelor.

Articolul 10

Obligația de a furniza o garanție

(1) Titularul regimului furnizează o garanție pentru a asigura plata datoriei care ar putea lua naștere în raport cu mărfurile plasate sub regimul de tranzit comun.

(2) Garanția este furnizată sub următoarele forme:

(a) ca o garanție izolată care acoperă o singură operațiune; sau

(b) ca o garanție globală care acoperă mai multe operațiuni, sub forma unui angajament asumat de un garant, în cazul în care se aplică o simplificare prevăzută la articolul 55 litera (a).

(3) În orice caz, autoritățile vamale pot refuza tipul de garanție propus atunci când acesta este incompatibil cu buna funcționare a regimului de tranzit comun.

Articolul 11

Forme ale garanției izolate

(1) Garanția izolată poate fi furnizată sub următoarele forme:

(a) prin depozit în numerar;

(b) prin angajamentul unui garant;

(c) prin titluri.

(2) În cazul menționat la alineatul (1) litera (c), garanția izolată este furnizată prin angajamentul unui garant.

Articolul 12

Garantul

(1) Garantul menționat la articolul 10 alineatul (2) litera (b), la articolul 11 alineatul (1) litera (b) și la articolul 11 alineatul (2) trebuie să fie o terță persoană stabilită pe teritoriul părții contractante în care se furnizează garanția și aprobată de către autoritățile vamale care solicită garanția.

În angajamentul său, garantul indică o adresă de comunicare sau desemnează un mandatar în fiecare țară a părților contractante implicate în operațiunea de tranzit comun.

(2) Garantul se angajează în scris să plătească cuantumul garantat al datoriei. Totodată, angajamentul acoperă, în limitele cuantumului garantat, sumele datoriilor de plătit ca urmare a controalelor a posteriori.

(3) Autoritățile vamale pot refuza să aprobe un garant care nu prezintă siguranță în ceea ce privește plata cuantumului datoriei în termenul stabilit.

Articolul 13

Dispensa de garanție

(1) Nu se solicită nicio garanție în oricare dintre următoarele situații:

(a) transportul mărfurilor pe cale aeriană atunci când se utilizează regimul de tranzit bazat pe un manifest electronic pentru mărfurile transportate pe cale aeriană;

(b) transportul mărfurilor pe Rin, pe căile sale navigabile, pe Dunăre sau pe căile sale navigabile;

(c) transportul mărfurilor prin instalații de transport fixe;

(d) transportul mărfurilor pe calea ferată sau pe cale aeriană atunci când se utilizează regimul de tranzit pe suport de hârtie pentru mărfurile transportate pe calea ferată sau pe cale aeriană.

(2) În cazurile menționate la alineatul (1) litera (d), dispensa de garanție se aplică numai autorizațiilor pentru utilizarea regimului de tranzit comun pe suport de hârtie pentru mărfurile transportate pe calea ferată sau pe cale aeriană care au fost acordate înainte de 1 mai 2016.

CAPITOLUL V

Dispoziții diverse

Articolul 14

Statutul juridic al documentelor și evidențele

(1) Documentele emise și evidențele păstrate în conformitate cu normele țării în care au fost emise sau păstrate, indiferent de formatul tehnic și de măsurile introduse sau acceptate de autoritățile competente ale unei țări, au același efect juridic pe teritoriul altor țări ca în țara în care au fost emise sau în care sunt păstrate.

(2) Rezultatele inspecțiilor efectuate în cadrul regimului de tranzit comun de către autoritățile competente ale unei țări au, și în alte țări, aceeași forță ca rezultatele inspecțiilor efectuate de autoritățile competente ale fiecăreia dintre aceste țări.

Articolul 15

Lista birourilor vamale competente pentru operațiunile de tranzit comun

Fiecare țară introduce în sistemul informatic administrat de Comisia Europeană («Comisia») lista birourilor vamale competente pentru operațiunile de tranzit comun, indicând numărul lor de identificare, atribuțiile lor, zilele și programul de lucru. De asemenea, orice modificare a acestor informații trebuie să fie introdusă în sistemul informatic.

Comisia comunică aceste informații tuturor țărilor prin intermediul sistemului informatic.

Articolul 16

Biroul centralizator

În cazul în care o țară a înființat un birou centralizator desemnat pentru gestionarea și monitorizarea regimului de tranzit comun și primirea și transmiterea de documente referitoare la acest regim, țara respectivă informează Comisia în legătură cu acest birou.

Comisia comunică această informație celorlalte țări.

Articolul 17

Infracțiuni și sancțiuni

Țările iau măsurile necesare pentru a lupta împotriva oricărei infracțiuni sau nereguli și pentru a aplica sancțiuni efective, proporționale și disuasive.

TITLUL II

FUNCȚIONAREA REGIMULUI

CAPITOLUL I

Garanția izolată

Articolul 18

Calcularea cuantumului garanției izolate

O garanție izolată furnizată în conformitate cu articolul 10 alineatul (2) litera (a) acoperă cuantumul datoriei care poate lua naștere, calculat pe baza celor mai ridicate rate ale taxelor vamale aplicabile mărfurilor de același tip. Pentru acest calcul, mărfurile unionale transportate în conformitate cu dispozițiile convenției sunt considerate mărfuri neunionale.

Articolul 19

Garanția izolată sub forma unui depozit în numerar

(1) O garanție izolată furnizată sub forma unui depozit în numerar sau prin orice alt mijloc de plată echivalent este constituită în conformitate cu dispozițiile în vigoare în țara de plecare în care garanția este solicitată.

(2) O garanție izolată sub forma unui depozit în numerar furnizată într-una dintre părțile contractante este valabilă în toate părțile contractante. Aceasta este rambursată atunci când regimul este descărcat.

(3) În cazul în care o garanție este constituită sub forma unui depozit în numerar sau a oricărui alt mijloc de plată echivalent, autoritățile vamale nu au obligația plății unei dobânzi aferente acestui depozit.

Articolul 20

Garanția izolată sub forma unui angajament al unui garant

(1) Un angajament asumat de un garant pentru a constitui o garanție izolată se furnizează utilizându-se formularul care figurează în anexa C1 la apendicele III. Acest angajament se reține la biroul vamal de garanție pe parcursul perioadei sale de valabilitate.

(2) Atunci când actele cu putere de lege sau actele administrative impun aceasta sau în virtutea practicilor uzuale, o țară poate accepta ca angajamentul menționat la alineatul (1) să fie furnizat sub o formă diferită, cu condiția ca acesta să aibă același efect juridic ca angajamentul prevăzut în formular.

(3) Pentru fiecare angajament, biroul vamal de garanție comunică titularului regimului următoarele informații:

(a) un număr de referință al garanției;

(b) un cod de acces asociat cu numărul de referință al garanției.

Titularul regimului nu poate modifica acest cod de acces.

Articolul 21

Garanția izolată sub formă de titluri

(1) Un angajament asumat de un garant pentru a constitui o garanție izolată sub formă de titluri se furnizează utilizându-se formularul care figurează în anexa C2 la apendicele III. Acest angajament se reține la biroul vamal de garanție pe durata valabilității sale.

Articolul 20 alineatul (2) se aplică mutatis mutandis.

(2) Titlurile se întocmesc de către garant utilizând formularul prevăzut în anexa C3 la apendicele III și sunt furnizate persoanelor care intenționează să fie titulari ai regimului. Aceste titluri sunt valabile pe teritoriul tuturor părților contractante.

Fiecare titlu corespunde unui cuantum de 10 000 EUR pentru care garantul este responsabil. Durata valabilității unui titlu este de un an de la data emiterii.

(3) Garantul furnizează biroului vamal de garanție orice detalii solicitate cu privire la titlurile de garanție izolată pe care le-a emis.

(4) Pentru fiecare titlu, garantul îi comunică persoanei care intenționează să fie titularul regimului următoarele informații:

(a) un număr de referință al garanției;

(b) un cod de acces asociat cu numărul de referință al garanției.

Persoana care intenționează să fie titularul regimului nu poate modifica codul de acces.

(5) Persoana care intenționează să fie titularul regimului depune la biroul vamal de plecare un număr de titluri corespunzător multiplului de 10 000 EUR necesar pentru a acoperi cuantumul total al datoriei care ar putea lua naștere.

(6) În cazul în care este acceptată o declarație de tranzit pe suport de hârtie în conformitate cu articolul 26 alineatul (1) litera (b), titlurile sunt furnizate pe hârtie și reținute de către biroul vamal de plecare. Acest birou vamal comunică numărul de identificare al fiecărui titlu biroului vamal de garanție indicat pe titlu.

Articolul 22

Aprobarea angajamentului

Angajamentul asumat de un garant se aprobă de către biroul vamal de garanție, care informează persoana căreia i se solicită constituirea garanției că angajamentul este aprobat.

Articolul 23

Revocarea aprobării garantului sau a angajamentului și anularea angajamentului

(1) Biroul vamal de garanție poate revoca aprobarea garantului sau aprobarea angajamentului unui garant în orice moment. Biroul vamal de garanție notifică această revocare garantului și persoanei căreia i se solicită constituirea garanției.

Revocarea aprobării garantului sau a angajamentului garantului intră în vigoare în cea de a șaisprezecea zi de la data la care decizia de revocare este primită sau este considerată a fi primită de către garant.

(2) Garantul își poate anula angajamentul în orice moment. Garantul notifică biroului vamal de garanție anularea angajamentului.

Anularea angajamentului garantului nu afectează mărfurile care, la momentul în care anularea produce efecte, au fost deja plasate și se află încă sub un regim de tranzit comun în baza angajamentului anulat.

Anularea angajamentului de către garant intră în vigoare în cea de a șaisprezecea zi de la data la care aceasta este notificată de către garant biroului vamal de garanție.

(3) Autoritățile vamale din țara responsabilă de biroul vamal de garanție relevant introduc în sistemul electronic menționat la articolul 9 informații privind orice revocare a aprobării unui garant, aprobare a unei întreprinderi de către un garant sau orice anulare a unui garant și data de la care oricare dintre acestea produce efecte.

CAPITOLUL II

Mijloace de transport și declarații

Articolul 24

Declarația de tranzit și mijloacele de transport

(1) Fiecare declarație de tranzit include numai mărfurile plasate sub regimul de tranzit comun care circulă sau urmează să circule de la un birou vamal de plecare către un birou vamal de destinație cu un mijloc de transport unic, într-un container sau într-un colet.

Cu toate acestea, pot fi incluse într-o singură declarație de tranzit mărfuri care circulă sau urmează să circule de la un birou vamal de plecare către un birou vamal de destinație în mai mult de un container sau în mai mult de un colet atunci când containerele sau coletele sunt încărcate pe un mijloc de transport unic.

(2) În sensul prezentului articol, se consideră a constitui un mijloc de transport unic, cu condiția ca mărfurile transportate să fie expediate împreună:

(a) un vehicul rutier însoțit de remorcă (remorci) sau de semiremorcă (semiremorci);

(b) o ramă de vagoane de cale ferată pentru călători sau mărfuri;

(c) navele care formează un singur convoi.

(3) În cazul în care, în scopul aplicării regimului de tranzit comun, se folosește un mijloc de transport unic pentru încărcarea mărfurilor la mai multe birouri vamale de plecare și pentru descărcarea lor la mai multe birouri vamale de destinație, se depun declarații separate de tranzit pentru fiecare dintre trimiteri.

Articolul 25

Declarațiile de tranzit efectuate prin tehnici de prelucrare electronică a datelor

Informațiile și structura datelor din declarația de tranzit sunt prezentate în anexele A1, A2 și B6 la apendicele III.

Articolul 26

Declarațiile de tranzit pe suport de hârtie

(1) Autoritatea vamală acceptă o declarație de tranzit pe suport de hârtie în următoarele cazuri:

(a) atunci când mărfurile sunt transportate de călători care nu au acces direct la sistemul electronic de tranzit, conform modalităților descrise la articolul 27;

(b) atunci când se aplică planul de asigurare a continuității activității în conformitate cu anexa II, în cazul unei defecțiuni temporare a: (i) sistemului electronic de tranzit; (ii) sistemului informatic folosit de titularii regimului pentru depunerea declarației de tranzit comun prin intermediul tehnicilor de prelucrare electronică a datelor; (iii) conexiunii electronice dintre sistemul informatic utilizat de titularii regimului pentru depunerea declarației de tranzit comun prin tehnici de prelucrare electronică a datelor și sistemul electronic de tranzit;

(c) atunci când o țară de tranzit comun decide acest lucru.

(2) Pentru aplicarea alineatului (1) literele (a) și (c), autoritățile vamale se asigură că datele de tranzit sunt înregistrate în sistemul electronic de tranzit și transmise între autoritățile vamale prin intermediul sistemului respectiv.

(3) Acceptarea unei declarații de tranzit pe suport de hârtie, conform celor menționate la alineatul (1) litera (b) punctele (ii) și (iii), face obiectul aprobării din partea autorităților vamale.

Articolul 27

Declarația de tranzit pentru călători

În cazurile menționate la articolul 26 alineatul (1) litera (a), călătorul întocmește declarația de tranzit pe suport de hârtie în conformitate cu articolele 5 și 6 și cu anexa B6 la apendicele III.

Articolul 28

Trimiteri mixte

O trimitere poate cuprinde atât mărfuri care trebuie plasate sub procedura T1, cât și mărfuri care trebuie plasate sub procedura T2, cu condiția ca fiecare articol să fie marcat în mod corespunzător în declarația de tranzit cu codurile «T1», «T2» sau «T2F».

Articolul 29

Autentificarea declarației de tranzit și responsabilitatea titularului regimului

(1) Declarația de tranzit este autentificată de declarant.

(2) Depunerea unei declarații de tranzit de către titularul regimului pe lângă autoritățile vamale îl face pe titular responsabil de următoarele:

(a) exactitatea și integralitatea informațiilor înscrise în declarația de tranzit;

(b) autenticitatea, exactitatea și valabilitatea oricărui document justificativ care însoțește declarația de tranzit;

(c) respectarea tuturor obligațiilor care decurg din plasarea mărfurilor înscrise în declarația de tranzit în cadrul regimului de tranzit comun.

CAPITOLUL III

Formalități la biroul vamal de plecare

Articolul 30

Depunerea și acceptarea unei declarații de tranzit

(1) Declarația de tranzit este depusă la biroul vamal de plecare.

(2) Acest birou vamal de plecare acceptă declarația de tranzit dacă sunt îndeplinite următoarele condiții:

(a) declarația conține toate datele necesare în scopul aplicării regimului de tranzit comun, astfel cum se specifică în anexa II la apendicele III;

(b) declarația este însoțită de toate documentele necesare;

(c) mărfurile care fac obiectul declarației de tranzit au fost prezentate în vamă în timpul programul oficial de lucru.

Biroul vamal de plecare poate, la cererea declarantului, să permită prezentarea mărfurilor în afara programului oficial de lucru sau în oricare alt loc.

(3) Autoritățile vamale pot permite ca documentele menționate la alineatul (1) litera (b) să nu fie prezentate la biroul vamal de plecare. În acest caz, documentele respective se află în posesia declarantului și la dispoziția autorităților vamale.

Articolul 31

Modificarea unei declarații de tranzit

(1) Declarantului i se permite, în baza unei cereri, să modifice una sau mai multe informații din declarația de tranzit după acceptarea acesteia de către autoritățile vamale. Modificarea nu are ca efect includerea în declarația de tranzit a altor mărfuri decât cele incluse inițial.

(2) O astfel de modificare nu poate fi permisă în cazul în care cererea este depusă după ce autoritățile vamale:

(a) fie au informat declarantul cu privire la intenția lor de a proceda la examinarea mărfurilor;

(b) fie au stabilit că informațiile din declarația vamală sunt incorecte;

(c) fie au acordat mărfurilor liberul de vamă.

Articolul 32

Invalidarea unei declarații de tranzit

(1) În baza unei cereri depuse de declarant, biroul vamal de plecare invalidează o declarație de tranzit deja acceptată în oricare dintre următoarele cazuri:

(a) în cazul în care se oferă asigurarea că mărfurile sunt plasate imediat sub un alt regim vamal;

(b) în cazul în care se oferă asigurarea că, în urma unor circumstanțe speciale, plasarea mărfurilor sub regimul vamal pentru care au fost declarate nu se mai justifică.

Cu toate acestea, în cazul în care biroul vamal de plecare a informat declarantul cu privire la intenția sa de a proceda la examinarea mărfurilor, cererea de invalidare a declarației vamale nu poate fi acceptată înainte ca această examinare să aibă loc.

(2) Declarația de tranzit nu poate fi invalidată după acordarea liberului de vamă pentru mărfuri, cu excepția cazului în care:

(a) mărfurile puse în liberă circulație într-o parte contractantă au fost declarate în mod eronat pentru un regim de tranzit comun, iar statutul lor vamal de mărfuri aflate în liberă circulație în aceeași parte contractantă a fost dovedit ulterior;

(b) mărfurile au fost declarate în mod eronat în cadrul mai multor declarații vamale.

Articolul 33

Itinerarul pentru circulația mărfurilor în cadrul tranzitului comun

(1) Mărfurile plasate sub regimul de tranzit comun circulă către biroul vamal de destinație de-a lungul unui itinerar justificat din punct de vedere economic.

(2) Dacă biroul vamal de plecare sau declarantul consideră necesar, biroul vamal respectiv impune un itinerar pentru circulația mărfurilor în cadrul regimului de tranzit comun, luând în considerare toate informațiile pertinente comunicate de declarant.

Atunci când impune un itinerar, biroul vamal înregistrează în sistemul electronic de tranzit cel puțin mențiunea privind țările prin care urmează să se efectueze tranzitul.

Articolul 34

Termenul pentru prezentarea mărfurilor

(1) Biroul vamal de plecare stabilește un termen în care mărfurile trebuie prezentate la biroul vamal de destinație, ținând seama de următoarele elemente:

(a) itinerarul;

(b) mijlocul de transport;

(c) legislația în domeniul transporturilor sau alt tip de legislație care ar putea avea un impact asupra stabilirii unui termen;

(d) orice fel de informații pertinente comunicate de titularul regimului.

(2) Atunci când termenul este stabilit de biroul vamal de plecare, termenul respectiv este obligatoriu pentru autoritățile vamale ale țărilor pe al căror teritoriu intră mărfurile în cursul unei operațiuni de tranzit comun, iar termenul respectiv nu trebuie modificat de autoritățile în cauză.

Articolul 35

Verificarea unei declarații de tranzit și examinarea mărfurilor

(1) În scopul verificării exactității informațiilor conținute într-o declarație de tranzit care a fost acceptată, biroul vamal de plecare poate:

(a) să examineze declarația și documentele justificative;

(b) să solicite declarantului furnizarea altor documente;

(c) să examineze mărfurile;

(d) să preleveze eșantioane în vederea analizei sau examinării detaliate a mărfurilor.

(2) Biroul vamal de plecare verifică existența și valabilitatea garanției.

(3) Examinarea mărfurilor prevăzută la alineatul (1) litera (c) se efectuează în locurile desemnate de către biroul vamal de plecare în acest scop și în timpul programului oficial de lucru. Cu toate acestea, autoritățile vamale pot, la cererea declarantului, să procedeze la examinarea mărfurilor în afara programului oficial de lucru sau în orice alt loc.

Articolul 36

Identificarea sigiliilor

Biroul vamal de plecare înregistrează numărul sigiliilor aplicate de respectivul birou vamal și identificatorii individuali de sigiliu în sistemul electronic de tranzit.

Articolul 37

Adecvarea pentru sigilare

Vehiculele rutiere, remorcile, semiremorcile și containerele agreate pentru transportul mărfurilor sub sigiliu vamal în conformitate cu un acord internațional la care Uniunea și țările de tranzit comun sunt părți contractante sunt considerate, de asemenea, ca fiind adecvate pentru sigilare.

Articolul 38

Caracteristicile sigiliilor vamale

(1) Sigiliile vamale au cel puțin următoarele caracteristici esențiale și respectă următoarele specificații tehnice:

(a) caracteristici esențiale ale sigiliilor: (i) să rămână intacte și fixate sigur în condiții normale de utilizare; (ii) să fie ușor de verificat și recunoscut; (iii) să fie fabricate astfel încât orice rupere, manipulare frauduloasă sau îndepărtare să lase urme vizibile cu ochiul liber; (iv) să fie concepute pentru unică folosință sau, dacă sunt destinate să fie utilizate de mai multe ori, să fie concepute astfel încât să li se poată atribui o marcă de identificare clară, individuală de fiecare dată când sunt refolosite; (v) să poarte identificatori individuali de sigiliu care sunt permanenți, ușor de citit și numerotați cu un număr unic;

(b) specificații tehnice: (i) forma și dimensiunile sigiliilor pot varia în funcție de metoda de sigilare utilizată, însă dimensiunile trebuie să permită citirea ușoară a mărcilor de identificare; (ii) mărcile de identificare a sigiliilor trebuie să fie imposibil de falsificat și greu de reprodus; (iii) materialul utilizat trebuie să fie rezistent la rupere accidentală și de așa natură încât să împiedice falsificarea sau reutilizarea nedetectabilă.

(2) Dacă sigiliile au fost certificate de un organism competent în conformitate cu standardul internațional ISO nr. 17712:2013 «Containere pentru mărfuri – Sigilii mecanice», sigiliile respective sunt considerate ca îndeplinind cerințele prevăzute la alineatul (1).

Pentru transporturile containerizate, se utilizează, în cea mai mare măsură posibilă, sigilii cu elemente de securitate ridicată.

(3) Sigiliul vamal poartă următoarele indicații:

(a) cuvântul «Vamă» într-una dintre limbile oficiale ale Uniunii sau ale țărilor de tranzit comun sau o abreviere corespunzătoare;

(b) un cod de țară, având forma codului de țară ISO-alfa-2 și identificând țara în care este aplicat sigiliul.

Părțile contractante pot decide, de comun acord, să folosească elemente de securitate și tehnologii comune.

(4) Fiecare țară comunică Comisiei tipurile de sigiliu vamal aflate în uz. Comisia pune aceste informații la dispoziția tuturor țărilor.

(5) De fiecare dată când un sigiliu trebuie înlăturat pentru a fi posibilă inspecția vamală, autoritatea vamală depune toate eforturile pentru a resigila după cum este necesar, cu un sigiliu vamal cu elemente de securitate cel puțin echivalente, și înscrie informațiile referitoare la acțiune, inclusiv noul număr de sigiliu, în documentația privind încărcătura.

(6) Sigiliile vamale conforme cu anexa II la prezentul apendice, astfel cum a fost modificată prin Decizia nr. 1/2008 a Comisiei mixte CE-AELS (2), pot continua să fie utilizate până la epuizarea stocurilor sau până la 1 mai 2019, dacă această dată precede data epuizării stocurilor.

Articolul 39

Măsuri de identificare alternative la sigilare

(1) Prin derogare de la articolul 11 alineatul (1) din convenție, biroul vamal de plecare poate hotărî să nu sigileze mărfurile plasate sub regimul de tranzit comun și să se bazeze, în schimb, pe descrierea mărfurilor din declarația de tranzit sau din documentele suplimentare, cu condiția ca descrierea să fie suficient de exactă pentru a permite identificarea cu ușurință a mărfurilor și să includă cantitatea și natura acestora, precum și orice elemente speciale precum numerele de serie ale mărfurilor.

(2) Prin derogare de la articolul 11 alineatul (1) din convenție, cu excepția cazului în care biroul vamal de plecare decide altfel, nici mijloacele de transport, nici ambalajele individuale conținând mărfurile nu sunt sigilate atunci când:

(a) mărfurile sunt transportate pe cale aeriană și fie sunt aplicate pe fiecare trimitere etichete cu numărul scrisorii de transport aerian care o însoțește, fie trimiterea constituie o unitate de încărcare pe care este indicat numărul scrisorii de transport aerian care o însoțește;

(b) mărfurile sunt transportate pe calea ferată, iar societățile de transport feroviar aplică măsuri de identificare.

Articolul 40

Acordarea liberului de vamă mărfurilor pentru regimul de tranzit comun

(1) Numai mărfurilor care au fost sigilate în conformitate cu articolul 11 alineatele (1), (2) și (3) din convenție sau în privința cărora au fost luate măsuri de identificare alternative în conformitate cu articolul 11 alineatul (4) din convenție și cu articolul 39 din prezentul apendice li se acordă liberul de vamă pentru regimul de tranzit comun.

(2) La acordarea liberului de vamă mărfurilor, biroul vamal de plecare transmite datele operațiunii de tranzit comun:

(a) biroului vamal de destinație declarat;

(b) fiecărui birou vamal de tranzit declarat.

Informațiile respective se bazează pe date furnizate în declarația de tranzit, astfel cum au fost modificate, dacă este cazul.

(3) Biroul vamal de plecare notifică titularului regimului acordarea liberului de vamă mărfurilor pentru regimul de tranzit comun.

Articolul 41

Documentul de însoțire a tranzitului

(1) Biroul vamal de plecare furnizează declarantului un document de însoțire a tranzitului. Documentul de însoțire a tranzitului se furnizează utilizându-se formularul care figurează în anexa 3 la apendicele III și cuprinde informațiile prevăzute în anexa A4 la apendicele III.

(2) Dacă este necesar, documentul de însoțire a tranzitului este completat de o listă a articolelor întocmită utilizându-se formularul care figurează în anexa A5 la apendicele III și cuprinde informațiile care figurează în anexa A6 la apendicele III. Această listă a articolelor face parte integrantă din documentul de însoțire a tranzitului.

CAPITOLUL IV

Formalități pe durata transportului

Articolul 42

Prezentarea documentului de însoțire a tranzitului

Documentul de însoțire a tranzitului și alte documente care însoțesc mărfurile sunt prezentate la orice cerere a autorităților vamale.

Articolul 43

Prezentarea mărfurilor care circulă sub regimul de tranzit comun la biroul vamal de tranzit

(1) Mărfurile, împreună cu documentul de însoțire a tranzitului cu MRN-ul corespunzător, sunt prezentate la fiecare birou vamal de tranzit.

(2) Biroul vamal de tranzit înregistrează trecerea frontierei de către mărfuri pe baza informațiilor aferente operațiunii de tranzit comun primite de la biroul vamal de plecare. Trecerea este notificată de birourile vamale de tranzit biroului vamal de plecare.

(3) Birourile vamale de tranzit pot inspecta mărfurile. Orice inspecție a mărfurilor se realizează în principal pe baza informațiilor aferente operațiunii de tranzit comun primite de la biroul vamal de plecare.

(4) Dacă mărfurile sunt transportate cu trecere printr-un alt birou vamal de tranzit decât cel declarat, biroul vamal de tranzit prin care trec mărfurile solicită informațiile aferente operațiunii de tranzit comun de la biroul vamal de plecare și notifică trecerea frontierei de către mărfuri biroului vamal de plecare.

(5) Alineatele (1), (2) și (4) nu se aplică transportului mărfurilor pe calea ferată, cu condiția ca biroul vamal de tranzit să poată verifica prin alte mijloace trecerea frontierei de către mărfuri. Această verificare are loc doar atunci când este necesar. Verificarea se poate face retroactiv.

Articolul 44

Incidente pe durata circulației mărfurilor în cadrul unei operațiuni de tranzit comun

(1) Transportatorul este obligat să adnoteze în mod corespunzător documentul de însoțire a tranzitului și să prezinte fără întârziere, după incident, mărfurile împreună cu acest document la cea mai apropiată autoritate vamală a țării pe teritoriul căreia se află mijlocul de transport, în următoarele situații:

(a) transportatorul este obligat să devieze de la itinerarul impus în conformitate cu articolul 33 alineatul (2) din cauze independente de voința sa;

(b) sigiliile sunt rupte sau au fost supuse unei manipulări frauduloase în cursul operațiunii de transport din motive independente de voința transportatorului;

(c) sub supravegherea autorității vamale, mărfurile sunt transferate dintr-un mijloc de transport în alt mijloc de transport;

(d) un pericol iminent necesită descărcarea parțială sau totală imediată din mijlocul de transport sigilat;

(e) survine un incident care poate afecta capacitatea titularului regimului sau a transportatorului de a-și îndeplini obligațiile;

(f) oricare dintre elementele care constituie un mijloc de transport unic, menționate la articolul 24 alineatul (2), este schimbat.

În cazul în care, după ce au luat măsurile necesare, autoritățile vamale pe al căror teritoriu se află mijlocul de transport consideră că operațiunea de tranzit comun poate continua, acestea vizează informațiile consemnate de către transportator în documentul de însoțire a tranzitului.

(2) În cazul unui incident de tipul celui menționat la alineatul (1) litera (c), autoritățile vamale nu solicită prezentarea mărfurilor și a documentului de însoțire a tranzitului care conține informațiile necesare consemnate dacă mărfurile sunt transferate de pe un mijloc de transport nesigilat.

(3) În cazul unui incident de tipul celui menționat la alineatul (1) litera (f), după ce a consemnat informațiile necesare în documentul de însoțire a tranzitului, transportatorul poate continua operațiunea de tranzit atunci când unul sau mai multe vagoane pentru călători sau mărfuri sunt retrase dintr-o ramă de vagoane de cale ferată pentru călători sau mărfuri din cauza unor probleme tehnice.

(4) În cazul unui incident de tipul celui menționat la alineatul (1) litera (f), atunci când unitatea de tractare a unui vehicul rutier este schimbată fără ca remorcile sau semiremorcile sale să fie schimbate, autoritatea vamală nu solicită prezentarea mărfurilor și a documentului de însoțire a tranzitului care conține informațiile necesare consemnate.

(5) În cazurile menționate la alineatele (2), (3) și (4), transportatorul beneficiază de derogare de la prezentarea mărfurilor și a documentului de însoțire a tranzitului care conține informațiile necesare consemnate în fața autorității vamale menționate la alineatul (1).

(6) Informațiile relevante din documentul de însoțire a tranzitului cu privire la incidentele menționate la alineatul (1) se înregistrează în sistemul electronic de tranzit de către autoritățile vamale la biroul vamal de tranzit sau la biroul vamal de destinație, după caz.

CAPITOLUL V

Formalități la biroul vamal de destinație

Articolul 45

Prezentarea mărfurilor plasate sub regimul de tranzit comun la biroul vamal de destinație

(1) Atunci când mărfurile plasate sub un regim de tranzit comun sosesc la biroul vamal de destinație, la biroul vamal respectiv sunt prezentate următoarele:

(a) mărfurile;

(b) documentul de însoțire a tranzitului;

(c) orice informații solicitate de biroul vamal de destinație.

Prezentarea are loc în timpul programului oficial de lucru. Biroul vamal de destinație poate însă, la cererea persoanei în cauză, să permită prezentarea în afara programului oficial de lucru sau în oricare alt loc.

(2) Dacă prezentarea a avut loc după expirarea termenului stabilit de biroul vamal de plecare în conformitate cu articolul 34 alineatul (1), se consideră că titularul regimului a respectat termenul dacă acesta sau transportatorul dovedește, într-un mod considerat satisfăcător de biroul vamal de destinație, că întârzierea nu i se datorează.

(3) Biroul vamal de destinație păstrează documentul de însoțire a tranzitului, iar controlul mărfurilor se efectuează în general pe baza informațiilor din declarația de tranzit comun primită de la biroul vamal de plecare.

(4) Atunci când regimul de tranzit comun este încheiat, nu a fost identificată nicio neregulă de către biroul vamal de destinație, iar titularul regimului prezintă documentul de însoțire a tranzitului, biroul vamal respectiv vizează documentul la cererea titularului regimului, cu scopul de a furniza o probă alternativă în conformitate cu articolul 51 alineatul (1). Vizarea constă în ștampila biroului vamal respectiv, semnătura lucrătorului vamal, data și textul următor:

«— Probă alternativă — 99202».

(5) Regimul de tranzit comun poate fi încheiat la un alt birou vamal decât cel declarat în declarația de tranzit. În acest caz, biroul vamal respectiv este considerat biroul vamal de destinație.

Articolul 46

Recipisa

(1) La solicitarea persoanei care prezintă mărfurile la biroul vamal de destinație, biroul vamal în cauză vizează o recipisă care certifică prezentarea mărfurilor și a documentului de însoțire a tranzitului la biroul vamal respectiv.

(2) Recipisa este furnizată prin intermediul formularului care figurează în anexa B10 la apendicele III și este completată în avans de persoana în cauză.

(3) Recipisa nu se folosește ca dovadă alternativă a regimului de tranzit comun care s-a încheiat în sensul articolului 51 alineatul (1).

Articolul 47

Notificarea sosirii mărfurilor sub regimul de tranzit comun și rezultatele controlului

(1) Biroul vamal de destinație notifică biroului vamal de plecare sosirea mărfurilor în ziua în care mărfurile și documentul de însoțire a tranzitului sunt prezentate în conformitate cu articolul 45 alineatul (1).

(2) Dacă operațiunea de tranzit comun este încheiată la un alt birou vamal decât cel declarat în declarația de tranzit, biroul vamal considerat a fi biroul vamal de destinație în conformitate cu articolul 45 alineatul (5) notifică sosirea biroului vamal de plecare în ziua în care sunt prezentate mărfurile și documentul de însoțire a tranzitului în conformitate cu articolul 45 alineatul (1).

Biroul vamal de plecare notifică sosirea biroului vamal de destinație declarat în declarația de tranzit.

(3) Notificarea sosirii menționată la alineatele (1) și (2) nu este considerată a fi o probă care atestă că regimul de tranzit comun a fost încheiat corect.

(4) Biroul vamal de destinație notifică rezultatele controlului biroului vamal de plecare cel mai târziu în a treia zi de la data la care sunt prezentate mărfurile la biroul vamal de destinație ori în alt loc în conformitate cu articolul 45 alineatul (1). În cazuri excepționale, termenul respectiv poate fi prelungit până la șase zile.

(5) Prin derogare de la alineatul (4) din prezentul articol, atunci când mărfurile sunt primite de un destinatar agreat menționat la articolul 87, acest lucru este notificat biroului vamal de plecare cel mai târziu în cea de a șasea zi de la data la care mărfurile au fost livrate destinatarului agreat.

CAPITOLUL VI

Formalități legate de încheierea regimului

Articolul 48

Încheierea și descărcarea regimului

(1) Regimul de tranzit comun se încheie și obligațiile titularului regimului se consideră îndeplinite atunci când mărfurile plasate sub acest regim și informațiile solicitate sunt disponibile la biroul vamal de destinație, în conformitate cu legislația vamală.

(2) Autoritățile vamale descarcă regimul de tranzit comun atunci când sunt în măsură să stabilească, pe baza comparării datelor disponibile la biroul vamal de plecare și a celor disponibile la biroul vamal de destinație, că regimul s-a încheiat în mod corect.

Articolul 49

Procedura de cercetare pentru mărfuri care circulă sub regimul de tranzit comun

(1) Dacă biroul vamal de plecare nu a primit rezultatele controlului în termen de șase zile în conformitate cu articolul 47 alineatul (4) sau cu articolul 47 alineatul (5) după ce a primit notificarea sosirii mărfurilor, respectivul birou vamal solicită imediat rezultatele controlului de la biroul vamal de destinație care a trimis notificarea referitoare la sosirea mărfurilor.

Biroul vamal de destinație trimite rezultatele controlului imediat după primirea cererii din partea biroului vamal de plecare.

(2) Dacă autoritatea vamală a țării de plecare nu a primit încă informații care să permită descărcarea regimului de tranzit comun sau recuperarea datoriei, aceasta solicită informațiile relevante de la titularul regimului sau, dacă sunt disponibile informații suficiente la destinație, de la biroul vamal de destinație, în cazurile următoare:

(a) biroul vamal de plecare nu a primit notificarea referitoare la sosirea mărfurilor până la expirarea termenului pentru prezentarea mărfurilor, stabilit în conformitate cu articolul 34;

(b) biroul vamal de plecare nu a primit rezultatele controlului solicitate în conformitate cu alineatul (1);

(c) biroul vamal de plecare constată că notificarea privind sosirea mărfurilor sau rezultatele controlului au fost trimise din greșeală.

(3) Autoritatea vamală din țara de plecare trimite cereri de informații în conformitate cu alineatul (2) litera (a) într-o perioadă de șapte zile de la expirarea termenului menționat la alineatul și litera respective și cereri de informații în conformitate cu alineatul (2) litera (b) într-o perioadă de șapte zile de la expirarea termenului aplicabil menționat la alineatul (1).

Dacă însă, înainte ca aceste termene să expire, autoritatea vamală a țării de plecare primește informații conform cărora regimul de tranzit comun nu a fost încheiat corect sau dacă suspectează acest lucru, autoritatea respectivă transmite cererea fără întârziere.

(4) Răspunsurile la cererile formulate în conformitate cu alineatul (2) se trimit în termen de 28 de zile de la data la care a fost trimisă cererea.

(5) Atunci când, în urma unei cereri formulate în conformitate cu alineatul (2), biroul vamal de destinație nu a furnizat suficiente informații pentru ca regimul de tranzit comun să fie descărcat, autoritatea vamală a țării de plecare solicită titularului regimului să furnizeze informațiile respective, cel târziu în 28 de zile de la inițierea procedurii de cercetare.

Titularul regimului răspunde cererii respective în termen de 28 de zile de la data la care a fost trimisă.

(6) În cazul în care informațiile furnizate într-un răspuns din partea titularului regimului în conformitate cu alineatul (4) nu sunt suficiente pentru a se descărca regimul de tranzit comun, însă autoritatea vamală a țării de plecare le consideră suficiente pentru continuarea procedurii de cercetare, autoritatea respectivă trimite imediat o cerere de informații suplimentare biroului vamal implicat.

Respectivul birou vamal răspunde cererii în termen de 40 de zile de la data la care a fost trimisă.

(7) Atunci când, pe parcursul etapelor unei proceduri de cercetare prevăzute la alineatele (1)-(6), se stabilește că regimul de tranzit comun a fost încheiat corect, autoritatea vamală a țării de plecare descarcă regimul de tranzit comun și îl informează imediat pe titularul regimului în legătură cu descărcarea procedurii respective, precum și, dacă este cazul, orice autoritate vamală care ar fi putut iniția recuperarea.

(8) Atunci când, pe parcursul etapelor unei proceduri de cercetare prevăzute la alineatele (1)-(6), se stabilește că regimul de tranzit comun nu poate fi descărcat, autoritatea vamală a țării de plecare stabilește dacă a luat naștere o datorie.

Dacă a luat naștere o datorie, autoritatea vamală din țara de plecare ia următoarele măsuri:

(a) identifică debitorul;

(b) stabilește autoritatea vamală responsabilă de notificarea datoriei.

Articolul 50

Cererea de transfer al recuperării datoriei

(1) Dacă, în timpul procedurii de cercetare și înainte să expire termenul menționat la articolul 114 alineatul (2), autoritatea vamală a țării de plecare obține dovezi conform cărora locul unde s-au produs faptele care sunt la originea datoriei se află în altă țară, acea autoritate vamală trimite imediat și în orice caz în termenul stabilit toate informațiile disponibile autorității vamale de a cărei competență ține locul în cauză.

(2) Autoritatea vamală de a cărei competență ține locul respectiv confirmă primirea informațiilor și informează autoritatea vamală a țării de plecare dacă este responsabilă de recuperare. În cazul în care autoritatea vamală a țării de plecare nu a primit informațiile respective în termen de 28 de zile, aceasta continuă imediat procedura de cercetare sau începe recuperarea.

Articolul 51

Proba alternativă privind încheierea regimului de tranzit comun

(1) Regimul de tranzit comun este considerat a fi fost încheiat corect atunci când titularul regimului prezintă, într-un mod considerat satisfăcător de autoritatea vamală a țării de plecare, unul dintre documentele următoare de identificare a mărfurilor:

(a) un document certificat de autoritatea vamală a țării de destinație care identifică mărfurile și stabilește că mărfurile au fost prezentate la biroul vamal de destinație ori au fost livrate unui destinatar agreat menționat la articolul 87;

(b) un document sau o evidență vamală, certificat(ă) de autoritatea vamală a unei țări, care stabilește că mărfurile au părăsit fizic teritoriul vamal al părții contractante;

(c) un document vamal eliberat într-o țară terță unde mărfurile sunt plasate sub un regim vamal;

(d) un document eliberat într-o țară terță, ștampilat sau certificat în alt mod de autoritatea vamală din acea țară, care stabilește faptul că mărfurile sunt considerate a se afla în liberă circulație în țara respectivă.

(2) În locul documentelor menționate la alineatul (1), pot fi furnizate ca dovezi copii ale acestora, certificate ca fiind conforme cu originalul de organismul care a certificat documentele originale, de autoritatea din țara terță respectivă sau de autoritatea unei țări.

Articolul 52

Verificare și asistență administrativă

(1) Autoritățile vamale competente pot desfășura controale ulterioare acordării liberului de vamă ale informațiilor furnizate și ale oricăror documente, formulare, autorizații sau date legate de operațiunea de tranzit comun, în scopul de a verifica dacă înscrierile, informațiile care au făcut obiectul unui schimb și ștampilele sunt autentice. Se efectuează astfel de controale atunci când se ivesc suspiciuni cu privire la corectitudinea și autenticitatea informațiilor furnizate sau atunci când există suspiciuni de fraudă. Controalele pot fi efectuate, de asemenea, pe baza unei analize de risc sau prin selecție aleatorie.

(2) O autoritate competentă care primește o cerere de control ulterior acordării liberului de vamă furnizează fără întârziere un răspuns.

(3) Dacă autoritatea competentă a țării de plecare formulează o cerere către autoritatea vamală competentă pentru un control ulterior acordării liberului de vamă al informațiilor legate de operațiunea de tranzit comun, se consideră că nu au fost îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 48 alineatul (2) pentru descărcarea regimului de tranzit până când nu se confirmă autenticitatea și corectitudinea datelor.

CAPITOLUL VII

Regimul de tranzit comun pentru mărfurile care circulă prin instalații de transport fixe

Articolul 53

Regimul de tranzit comun pentru mărfurile care circulă prin instalații de transport fixe

(1) Atunci când mărfurile transportate printr-o instalație de transport fixă intră pe teritoriul vamal al unei părți contractante prin instalația respectivă, mărfurile în cauză se consideră plasate sub regimul de tranzit comun în momentul în care intră pe acest teritoriu.

(2) Atunci când mărfurile se află deja pe teritoriul vamal al unei părți contractante și sunt transportate printr-o instalație de transport fixă, aceste mărfuri se consideră plasate sub regimul de tranzit comun în momentul în care sunt plasate în instalația de transport fixă.

(3) În scopul aplicării regimului de tranzit comun, în cazul în care mărfurile sunt transportate prin instalații de transport fixe, titularul regimului este operatorul instalației de transport fixe stabilit în partea contractantă prin teritoriul căreia mărfurile intră pe teritoriul vamal al părților contractante în cazul menționat la alineatul (1) sau operatorul instalației de transport fixe stabilit în partea contractantă în care începe circulația în cazul menționat la alineatul (2).

Titularul regimului și autoritatea vamală convin asupra metodelor de supraveghere vamală a mărfurilor transportate.

(4) În sensul articolului 8 alineatul (2), operatorul unei instalații de transport fixe stabilit într-o țară prin teritoriul căreia mărfurile sunt transportate printr-o instalație de transport fixă este considerat ca fiind transportatorul.

(5) Fără a aduce atingere dispozițiilor de la alineatul (8), se consideră că regimul de tranzit comun s-a încheiat atunci când în evidențele comerciale ale destinatarului sau ale operatorului instalației de transport fixe este efectuată înscrierea adecvată certificând că mărfurile transportate prin instalația de transport fixă:

(a) au sosit la instalația destinatarului;

(b) sunt acceptate în rețeaua de distribuție a destinatarului; sau

(c) au părăsit teritoriul vamal al părților contractante.

(6) Când mărfurile care circulă prin instalații de transport fixe între două părți contractante sunt considerate a fi fost plasate sub regimul de tranzit comun conform dispozițiilor alineatului (2) și, pe parcursul operațiunii, traversează teritoriul unei țări de tranzit comun în care acest regim nu se utilizează pentru circulația prin instalații de transport fixe, respectivul regim este suspendat pe timpul traversării acestui teritoriu de către mărfurile respective.

(7) Când mărfurile circulă prin instalații de transport fixe de la o țară de tranzit comun în care regimul de tranzit comun nu se utilizează pentru circulația prin instalații de transport fixe către o destinație de pe teritoriul unei părți contractante în care acest regim se utilizează, se consideră că regimul începe în momentul în care mărfurile intră pe teritoriul acestei ultime părți contractante.

(8) Când mărfurile circulă prin instalații de transport fixe de la o parte contractantă în care se utilizează regimul de tranzit comun pentru circulația prin instalații de transport fixe către o destinație de pe teritoriul unei țări de tranzit comun în care acest regim nu se utilizează, se consideră că regimul se încheie în momentul în care mărfurile părăsesc teritoriul părții contractante în care regimul se utilizează.

Articolul 54

Aplicarea opțională a regimului de tranzit comun în cazul mărfurilor care circulă prin instalații de transport fixe

O țară de tranzit comun poate decide să nu aplice regimul de tranzit comun mărfurilor care circulă prin instalații de transport fixe. Această decizie este comunicată Comisiei, care informează celelalte țări.

TITLUL III

SIMPLIFICĂRI UTILIZATE PENTRU REGIMUL DE TRANZIT COMUN

CAPITOLUL I

Dispoziții generale în materie de simplificări

Articolul 55

Tipuri de simplificări ale tranzitului

În baza unei cereri, autoritățile vamale pot autoriza următoarele simplificări:

(a) utilizarea unei garanții globale sau a unei dispense de garanție;

(b) utilizarea unor sigilii speciale, în cazul în care este necesară sigilarea pentru a asigura identificarea mărfurilor plasate sub regimul de tranzit comun;

(c) statutul de expeditor agreat, care permite titularului autorizației să plaseze mărfurile sub regimul de tranzit comun fără a le prezenta în vamă;

(d) statutul de destinatar agreat, care permite titularului autorizației să primească mărfurile care circulă sub regimul de tranzit comun într-un loc autorizat pentru a încheia regimul în conformitate cu articolul 48 alineatul (1);

(e) utilizarea regimului de tranzit comun pe suport de hârtie pentru mărfuri transportate pe cale aeriană sau a regimului de tranzit comun de tranzit bazat pe un manifest electronic pentru mărfurile transportate pe cale aeriană;

(f) utilizarea regimului de tranzit comun pe suport de hârtie pentru mărfuri transportate pe calea ferată;

(g) utilizarea altor proceduri simplificate având la bază articolul 6 din convenție.

Articolul 56

Domeniul teritorial de aplicare a autorizațiilor pentru simplificări

(1) Simplificările menționate la articolul 55 literele (b) și (c) se aplică numai operațiunilor de tranzit comun care încep pe teritoriul părții contractante în care este acordată autorizația pentru simplificări.

(2) Simplificarea menționată la articolul 55 litera (d) se aplică numai operațiunilor de tranzit comun care se încheie pe teritoriul părții contractante în care este acordată autorizația pentru simplificare.

(3) Simplificarea menționată la articolul 55 litera (e) se aplică pe teritoriul părților contractante menționate în autorizația pentru simplificare.

(4) Simplificarea menționată la articolul 55 literele (a) și (f) se aplică în toate părțile contractante.

Articolul 57

Condiții generale ale autorizațiilor pentru simplificări

(1) Autorizația menționată la articolul 55 litera (a) se acordă solicitanților care îndeplinesc următoarele condiții:

(a) solicitantul este stabilit pe teritoriul vamal al unei părți contractante;

(b) solicitantul nu a comis nicio încălcare gravă, nici încălcări repetate ale legislației vamale și ale dispozițiilor fiscale și nu are un cazier conținând infracțiuni grave legate de activitatea sa economică;

(c) solicitantul utilizează în mod regulat regimul de tranzit comun sau respectă standarde practice de competență sau deține calificări profesionale direct legate de activitatea desfășurată.

(2) Autorizațiile menționate la articolul 55 literele (b), (c) și (d) se acordă solicitanților care îndeplinesc următoarele condiții:

(a) solicitantul este stabilit pe teritoriul vamal al unei părți contractante;

(b) solicitantul declară că va folosi în mod regulat regimul de tranzit comun;

(c) solicitantul nu a comis nicio încălcare gravă, nici încălcări repetate ale legislației vamale și ale dispozițiilor fiscale și nu are un cazier conținând infracțiuni grave legate de activitatea sa economică;

(d) solicitantul face dovada unui nivel ridicat de control al operațiunilor sale și al fluxului mărfurilor, prin intermediul unui sistem de gestionare a registrelor comerciale și, după caz, de transport, care să permită efectuarea adecvată a controalelor vamale;

(e) solicitantul deține standarde practice de competență sau calificări profesionale în legătură directă cu activitatea desfășurată.

(3) Autorizațiile menționate la articolul 55 litera (e) se acordă solicitanților care îndeplinesc următoarele condiții:

(a) în cazul regimului de tranzit comun pe suport de hârtie pentru mărfuri transportate pe cale aeriană, solicitantul este o companie aeriană stabilită pe teritoriul vamal al unei părți contractante;

(b) în cazul regimului de tranzit comun bazat pe un manifest electronic pentru mărfurile transportate pe cale aeriană, solicitantul este o companie aeriană care operează un număr semnificativ de zboruri între aeroporturile părților contractante și este stabilit pe teritoriul vamal al unei părți contractante sau își are sediul social, sediul central sau un sediu permanent pe teritoriul acesteia;

(c) solicitantul utilizează în mod regulat regimul de tranzit comun sau autoritatea vamală competentă deține informații potrivit cărora acesta poate îndeplini obligațiile aferente regimului respectiv;

(d) solicitantul nu a comis încălcări grave sau repetate ale legislației vamale sau fiscale.

(4) Autorizațiile menționate la articolul 55 litera (f) se acordă solicitanților care îndeplinesc următoarele condiții:

(a) solicitantul este o întreprindere feroviară;

(b) solicitantul este stabilit pe teritoriul vamal al unei părți contractante;

(c) solicitantul utilizează în mod regulat regimul de tranzit comun sau autoritatea vamală competentă deține informații potrivit cărora acesta poate îndeplini obligațiile aferente regimului respectiv; și

(d) solicitantul nu a comis încălcări grave sau repetate ale legislației vamale sau fiscale.

(5) Autorizațiile se acordă doar în cazul în care autoritatea vamală consideră că va fi în măsură să supravegheze regimul de tranzit comun și să efectueze controale fără a fi necesar un efort administrativ disproporționat în raport cu nevoile persoanei vizate.

Articolul 58

Monitorizarea condițiilor pentru deținerea autorizațiilor

Autoritățile vamale monitorizează condițiile care trebuie îndeplinite de titularul unei autorizații. Acestea monitorizează de asemenea respectarea obligațiilor care decurg din autorizația respectivă. În cazul în care titularul autorizației este stabilit de mai puțin de trei ani, autoritățile vamale monitorizează îndeaproape respectivul titular în cursul primului an de la acordarea autorizației.

Articolul 59

Conținutul cererii de autorizație

(1) Cererea de autorizație pentru utilizarea simplificărilor este datată și semnată. Părțile contractante stabilesc modul de depunere a cererii.

(2) Cererile includ toate elemente care le permit autorităților vamale să verifice dacă au fost îndeplinite condițiile de care depinde acordarea simplificărilor.

Articolul 60

Responsabilitatea solicitantului

Persoanele care solicită simplificări sunt responsabile, în baza dispozițiilor în vigoare ale părților contractante și fără a aduce atingere eventualei aplicări a dispozițiilor penale, pentru următoarele:

(a) exactitatea și integralitatea informațiilor furnizate în cerere;

(b) autenticitatea, exactitatea și valabilitatea oricărui document justificativ care însoțește cererea.

Articolul 61

Autoritățile vamale competente pentru acordarea autorizației

(1) Cererile de simplificare menționate la articolul 55 litera (c) sunt prezentate autorităților vamale competente pentru acordarea autorizației din țara în care urmează să înceapă operațiunile de tranzit comun.

(2) Cererile de simplificare menționate la articolul 55 litera (d) sunt prezentate autorităților vamale competente pentru acordarea autorizației din țara în care urmează să se încheie operațiunile de tranzit comun.

(3) Cererile de simplificare menționate la articolul 55 literele (a), (b), (e) și (f) se depun la autoritățile vamale competente pentru locul unde este ținută sau este accesibilă contabilitatea principală în scopuri vamale a solicitantului și unde urmează să fie efectuate cel puțin o parte din activitățile care fac obiectul autorizației.

Contabilitatea principală a solicitantului se referă la evidențele și documentele care le permit autorităților vamale să acorde autorizația.

Articolul 62

Acceptarea și respingerea cererilor și acordarea autorizațiilor

(1) Cererile se acceptă sau se resping și autorizațiile se acordă în conformitate cu dispozițiile în vigoare pe teritoriul părților contractante.

(2) Deciziile de respingere a cererilor enunță motivele respingerii și se comunică solicitanților în conformitate cu termenele și cu dispozițiile în vigoare pe teritoriul părții contractante în cauză.

Articolul 63

Conținutul autorizației

(1) Autorizația, împreună cu una sau mai multe copii legalizate, dacă este necesar, se înmânează titularului autorizației.

(2) Autorizația precizează condițiile în care sunt utilizate simplificările și stabilește măsurile de funcționare și control.

Articolul 64

Data intrării în vigoare a autorizației

(1) Autorizația intră în vigoare de la data la care este primită sau se consideră că a fost primită de către solicitant și este executorie de către autoritățile vamale începând cu acea dată.

Cu excepția cazului în care legislația vamală prevede dispoziții contrare, durata valabilității autorizației este nelimitată.

(2) Autorizația intră în vigoare de la o dată diferită de data la care este primită sau se consideră că a fost primită de către solicitant în următoarele cazuri:

(a) dacă autorizația urmează să aibă consecințe favorabile pentru solicitant, iar solicitantul a cerut o dată a aplicării diferită, caz în care autorizația intră în vigoare începând cu data cerută de solicitant, în măsura în care este ulterioară datei de la care ar fi intrat în vigoare în conformitate cu alineatul (1);

(b) dacă s-a emis o autorizație anterioară cu o durată limitată de valabilitate și unicul obiectiv al deciziei actuale este acela de a extinde valabilitatea acesteia, caz în care autorizația intră în vigoare începând cu ziua următoare expirării duratei de valabilitate al autorizației anterioare;

(c) dacă efectul autorizației este condiționat de îndeplinirea anumitor formalități de către solicitant, caz în care autorizația intră în vigoare de la data la care este primită sau se consideră că a fost primită de către solicitant notificarea din partea autorității vamale competente care anunță că formalitățile au fost finalizate în mod satisfăcător.

Articolul 65

Anularea, revocarea și modificarea autorizațiilor

(1) Titularul autorizației informează autoritățile vamale despre orice eveniment intervenit după acordarea autorizației și care poate avea impact asupra menținerii sale sau a conținutului.

(2) Autoritățile vamale anulează o autorizație dacă sunt îndeplinite toate condițiile de mai jos:

(a) autorizația a fost acordată pe baza unor informații incorecte sau incomplete;

(b) titularul autorizației știa sau ar fi trebuit să știe că informațiile erau incorecte sau incomplete;

(c) dacă informațiile ar fi fost corecte și complete, decizia privind autorizația ar fi fost diferită.

(3) O autorizație este revocată sau modificată dacă, în cazuri diferite de cele menționate la alineatul (2):

(a) una sau mai multe dintre condițiile stabilite pentru acordarea autorizației nu au fost sau nu mai sunt îndeplinite; sau

(b) în baza unei cereri depuse de către titularul autorizației.

(4) Titularul autorizației este notificat cu privire la anularea, revocarea sau modificarea autorizației în conformitate cu termenele și cu dispozițiile în vigoare pe teritoriul părții contractante.

(5) Anularea unei autorizații intră în vigoare de la data la care autorizația inițială a intrat în vigoare, cu excepția cazului în care decizia prevede alte dispoziții, în conformitate cu legislația vamală.

(6) Revocarea sau modificarea unei autorizații intră în vigoare de la data la care este primită sau se consideră că a fost primită de către solicitant. Cu toate acestea, în cazuri excepționale în care interesele legitime ale titularului autorizației o impun, autoritățile vamale pot amâna data la care revocarea sau modificarea intră în vigoare, în conformitate cu termenele în vigoare pe teritoriul părților contractante. Data de la care decizia intră în vigoare este precizată în decizia de revocare sau de modificare a autorizației.

Articolul 66

Reevaluarea unei autorizații

(1) Autoritatea vamală competentă pentru acordarea autorizației efectuează o reevaluare a autorizației în următoarele cazuri:

(a) atunci când au fost efectuate modificări ale legislației relevante care afectează autorizația;

(b) acolo unde este necesar, ca urmare a monitorizării efectuate;

(c) acolo unde este necesar, ca urmare a informațiilor furnizate de către titularul autorizației în conformitate cu articolul 65 alineatul (1) sau de către alte autorități.

(2) Autoritatea vamală competentă pentru acordarea autorizației transmite rezultatul reevaluării titularului autorizației.

Articolul 67

Suspendarea unei autorizații

(1) Autoritatea vamală competentă pentru acordarea autorizației suspendă autorizația în loc să o anuleze, să o revoce sau să o modifice în următoarele cazuri:

(a) autoritatea vamală respectivă consideră că ar putea exista suficiente motive pentru anularea, revocarea sau modificarea autorizației, dar nu dispune încă de toate elementele necesare pentru a decide cu privire la anularea, revocarea sau modificarea acesteia;

(b) autoritatea vamală respectivă consideră că nu sunt îndeplinite condițiile aferente autorizației sau că titularul autorizației nu respectă obligațiile care îi revin prin respectiva autorizație și este oportun să i se acorde titularului autorizației posibilitatea de a lua măsuri prin care să asigure îndeplinirea condițiilor sau respectarea obligațiilor;

(c) titularul autorizației solicită suspendarea deoarece se află temporar în imposibilitatea de a îndeplini condițiile stabilite pentru deținerea autorizației sau de a respecta obligațiile care îi revin prin respectiva autorizație.

(2) În cazurile menționate la alineatul (1) literele (b) și (c), titularul autorizației notifică autorității vamale competente pentru acordarea autorizației măsurile pe care se angajează să le ia pentru a asigura îndeplinirea condițiilor sau respectarea obligațiilor, precum și perioada de timp de care are nevoie pentru a lua respectivele măsuri.

Articolul 68

Durata suspendării unei autorizații

(1) Durata suspendării stabilită de către autoritatea vamală competentă corespunde perioadei de care are nevoie această autoritate vamală pentru a stabili dacă sunt îndeplinite condițiile pentru anulare, revocare sau modificare.

Cu toate acestea, în cazul în care autoritatea vamală consideră că este posibil ca titularul autorizației să nu poată îndeplini criteriile prevăzute la articolul 57 alineatul (1) litera (b), autorizația se suspendă până când se stabilește dacă au fost săvârșite, fie o încălcare gravă fie încălcări repetate, de către oricare dintre următoarele persoane:

(a) titularul autorizației;

(b) persoana responsabilă de întreprinderea care este titularul autorizației în cauză sau care exercită controlul asupra managementului acesteia;

(c) persoana responsabilă cu chestiunile vamale în cadrul întreprinderii care este titularul autorizației în cauză.

(2) În cazurile menționate la articolul 67 alineatul (1) literele (b) și (c), durata suspendării stabilită de autoritatea vamală competentă pentru acordarea autorizației corespunde perioadei notificate de către titularul autorizației în conformitate cu articolul 67 alineatul (2). Dacă este cazul, durata suspendării poate fi prelungită la cererea titularului autorizației.

Durata suspendării poate fi prelungită cu perioada necesară autorității vamale competente pentru a verifica dacă măsurile respective asigură îndeplinirea condițiilor sau respectarea obligațiilor, dar această din urmă perioadă nu poate depăși 30 de zile.

(3) În cazul în care, în urma suspendării unei autorizații, autoritatea vamală competentă pentru acordarea autorizației intenționează să anuleze, să revoce sau să modifice autorizația respectivă în conformitate cu articolul 65, durata suspendării, stabilită în conformitate cu alineatele (1) și (2) din prezentul articol, se prelungește, după caz, până când decizia privind anularea, revocarea sau modificarea intră în vigoare.

Articolul 69

Încetarea duratei suspendării unei autorizații

(1) O suspendare încetează la expirarea duratei suspendării, cu excepția cazului în care survine oricare dintre următoarele situații înainte de expirarea duratei respective:

(a) suspendarea este retrasă pe baza faptului că, în cazurile menționate la articolul 67 alineatul (1) litera (a), nu există motive pentru anularea, revocarea sau modificarea autorizației în conformitate cu articolul 65, caz în care suspendarea încetează la data retragerii;

(b) suspendarea este retrasă pe baza faptului că, în cazurile menționate la articolul 67 alineatul (1) literele (b) și (c), titularul autorizației a luat, într-un mod considerat satisfăcător de autoritatea vamală competentă pentru acordarea autorizației, măsurile necesare pentru a asigura îndeplinirea condițiilor prevăzute pentru respectiva autorizație sau respectarea obligațiilor impuse în temeiul autorizației respective, caz în care suspendarea încetează la data retragerii;

(c) autorizația suspendată este anulată, revocată sau modificată, caz în care suspendarea încetează la data anulării, revocării sau modificării.

(2) Autoritatea vamală competentă pentru acordarea autorizației informează titularul autorizației cu privire la încetarea suspendării.

Articolul 70

Valabilitatea unei autorizații

Autoritățile vamale pot accepta cereri pentru acordarea de autorizații în conformitate cu articolul 55 și pot acorda autorizații înainte de 1 mai 2016. Respectivele autorizații se acordă în conformitate cu condițiile stabilite în prezentul apendice și nu sunt valabile înainte de 1 mai 2016.

Articolul 71

Reevaluarea autorizațiilor deja în vigoare la 1 mai 2016

(1) Autorizațiile acordate în temeiul articolului 55 literele (a), (b), (d) și (e) din convenție, astfel cum a fost modificată prin Decizia nr. 1/2008, care sunt valabile la 1 mai 2016 și care nu au o durată de valabilitate limitată sunt reevaluate până la 1 mai 2019.

(2) Autorizațiile acordate în temeiul articolului 55 literele (a), (b), (d) și (e) din convenție, astfel cum a fost modificată prin Decizia nr. 1/2008, care sunt valabile la 1 mai 2016 rămân valabile după cum urmează:

(a) pentru autorizațiile cu o durată de valabilitate limitată, până la expirarea acestei durate sau până la 1 mai 2019, dacă această dată este anterioară;

(b) pentru toate celelalte autorizații, până când autorizația este reevaluată.

(3) Prin deciziile luate în urma reevaluării se revocă autorizațiile reevaluate și, dacă este cazul, se acordă autorizații noi. Aceste decizii se notifică fără întârziere titularilor autorizațiilor.

(4) În pofida alineatului (1), autorizațiile acordate în temeiul articolului 55 litera (f) punctele (i) și (ii) din convenție, astfel cum a fost modificată prin Decizia nr. 1/2008, care sunt valabile la 1 mai 2016, rămân valabile și după această dată și nu trebuie să fie reevaluate.

Articolul 72

Păstrarea evidențelor de către autoritățile vamale

(1) Autoritățile vamale păstrează cererile și documentele justificative anexate acestora, precum și o copie a autorizației eliberate.

(2) În cazul în care o cerere este respinsă sau o autorizație este anulată, revocată, modificată sau suspendată, cererea și decizia de respingere a cererii sau de anulare, revocare, modificare sau suspendare a autorizației, după caz, precum și toate documentele justificative anexate se păstrează timp de cel puțin trei ani de la încheierea anului calendaristic în care cererea a fost respinsă sau autorizația a fost anulată, revocată, modificată sau suspendată.

Articolul 73

Valabilitatea sigiliilor aflate deja în uz la 1 mai 2016

Sigiliile vamale menționate la articolul 38 și sigiliile speciale menționate la articolul 82 care sunt conforme cu dispozițiile anexei A2 la convenție, astfel cum a fost modificată prin Decizia nr. 1/2008, pot continua să fie utilizate până la epuizarea stocurilor sau până la 1 mai 2019, dacă această dată este anterioară.

CAPITOLUL II

Garanția globală și dispensa de garanție

Articolul 74

Cuantumul de referință

(1) În absența unor dispoziții contrare de la articolul 75, cuantumul garanției globale este egal cu cuantumul de referință stabilit de către biroul vamal de garanție.

(2) Cuantumul de referință pentru garanția globală corespunde cuantumului datoriei care ar putea deveni exigibilă în legătură cu fiecare operațiune de tranzit comun pentru care este furnizată garanția, în perioada cuprinsă între plasarea mărfurilor sub regimul de tranzit comun și momentul în care regimul este descărcat.

În scopul acestui calcul, se ține cont de cele mai mari rate ale datoriei aplicabile mărfurilor de același tip în țara în care se află biroul vamal de garanție, iar mărfurile unionale transportate în conformitate cu dispozițiile convenției sunt considerate mărfuri neunionale.

În cazul în care biroul vamal de garanție nu dispune de informațiile necesare pentru a determina cuantumul de referință, acest cuantum este stabilit la 10 000 EUR pentru fiecare operațiune de tranzit.

(3) Biroul vamal de garanție determină cuantumul de referință în cooperare cu titularul regimului. Atunci când stabilește cuantumul de referință, biroul vamal de garanție se bazează pe informațiile privind mărfurile plasate sub regimul de tranzit comun în cele 12 luni precedente și pe o estimare a volumului de operațiuni avute în vedere, astfel cum reiese în special din documentația comercială și din evidențele titularului regimului.

(4) Biroul vamal de garanție examinează cuantumul de referință din proprie inițiativă sau în urma unei cereri din partea titularului regimului și îl ajustează dacă este necesar.

(5) Fiecare titular al regimului se asigură că suma care trebuie plătită sau care ar putea deveni exigibilă nu depășește cuantumul de referință.

Persoana respectivă informează biroul vamal de garanție când cuantumul de referință nu se mai situează la un nivel suficient pentru a acoperi operațiunile sale.

(6) Monitorizarea cuantumului de referință care acoperă valoarea datoriei ce poate deveni exigibilă în ceea ce privește mărfurile plasate sub regimul de tranzit comun se asigură prin intermediul sistemului electronic menționat la articolul 4 alineatul (1), pentru fiecare operațiune de tranzit comun la momentul plasării mărfurilor sub regimul de tranzit comun.

Articolul 75

Nivelul garanției globale

(1) Titularul regimului poate fi autorizat să folosească o garanție globală cu o valoare redusă sau să beneficieze de o dispensă de garanție.

(2) Valoarea garanției globale poate fi redusă la:

(a) 50 % din cuantumul de referință stabilit în conformitate cu articolul 74, dacă sunt îndeplinite următoarele condiții: (i) solicitantul menține un sistem contabil care este coerent cu principiile de contabilitate general acceptate aplicate pe teritoriul părții contractante în care sunt ținute evidențele contabile, permite controale vamale bazate pe audit și menține un istoric al datelor care oferă o pistă de audit din momentul în care datele sunt înscrise în dosar; (ii) solicitantul dispune de o organizare administrativă care corespunde tipului și dimensiunii întreprinderii și care este adaptată la gestionarea fluxului de mărfuri și dispune de sisteme de control intern care permit prevenirea, detectarea și corectarea greșelilor, precum și prevenirea și detectarea tranzacțiilor ilegale sau neregulamentare; (iii) solicitantul nu face obiectul unei proceduri de faliment; (iv) în ultimii trei ani anteriori depunerii cererii, solicitantul și-a îndeplinit obligațiile financiare în ceea ce privește plata datoriei percepute la sau în legătură cu importul sau exportul de mărfuri; (v) solicitantul demonstrează, pe baza evidențelor și a informațiilor disponibile din cursul ultimilor trei ani care preced prezentarea cererii, că dispune de suficientă capacitate financiară pentru a-și îndeplini obligațiile și angajamentele în ceea ce privește tipul și volumul de activitate comercială, inclusiv faptul că nu deține active nete negative, cu excepția cazului în care acestea pot fi acoperite; (vi) solicitantul poate face dovada unor resurse financiare suficiente pentru îndeplinirea obligațiilor sale pentru cuantumul de referință care nu este acoperit de garanție;

(b) 30 % din cuantumul de referință stabilit în conformitate cu articolul 74, dacă sunt îndeplinite următoarele condiții: (i) solicitantul menține un sistem contabil care este coerent cu principiile de contabilitate general acceptate aplicate pe teritoriul părții contractante în care sunt ținute evidențele contabile, permite controale vamale bazate pe audit și menține un istoric al datelor care oferă o pistă de audit din momentul în care datele sunt înscrise în dosar; (ii) solicitantul dispune de o organizare administrativă care corespunde tipului și dimensiunii întreprinderii și care este adaptată la gestionarea fluxului de mărfuri și dispune de sisteme de control intern care permit prevenirea, detectarea și corectarea greșelilor, precum și prevenirea și detectarea tranzacțiilor ilegale sau neregulamentare; (iii) solicitantul se asigură că angajații relevanți au primit instrucțiuni să informeze autoritățile vamale ori de câte ori sunt descoperite dificultăți în îndeplinirea cerințelor și instituie proceduri pentru informarea autorităților vamale cu privire la astfel de dificultăți; (iv) solicitantul nu face obiectul unei proceduri de faliment; (v) în ultimii trei ani anteriori depunerii cererii, solicitantul și-a îndeplinit obligațiile financiare în ceea ce privește plata datoriei percepute la sau în legătură cu importul sau exportul de mărfuri; (vi) solicitantul demonstrează, pe baza evidențelor și a informațiilor disponibile din cursul ultimilor trei ani care preced prezentarea cererii, că dispune de suficientă capacitate financiară pentru a-și îndeplini obligațiile și angajamentele în ceea ce privește tipul și volumul de activitate comercială, inclusiv faptul că nu deține active nete negative, cu excepția cazului în care acestea pot fi acoperite; (vii) solicitantul poate face dovada unor resurse financiare suficiente pentru îndeplinirea obligațiilor sale pentru partea din cuantumul de referință care nu este acoperită de garanție;

(c) 0 % din cuantumul de referință stabilit în conformitate cu articolul 74, dacă sunt îndeplinite următoarele condiții: (i) solicitantul menține un sistem contabil care este coerent cu principiile de contabilitate general acceptate aplicate pe teritoriul părții contractante în care sunt ținute evidențele contabile, permite controale vamale bazate pe audit și menține un istoric al datelor care oferă o pistă de audit din momentul în care datele sunt înscrise în dosar; (ii) solicitantul permite accesul fizic al autorității vamale la sistemele sale contabile și, dacă este cazul, la evidențele sale comerciale și de transport; (iii) solicitantul dispune de un sistem logistic care identifică mărfurile drept mărfuri aflate în liberă circulație pe teritoriul părții contractante sau drept mărfuri din țări terțe și indică, acolo unde este cazul, localizarea acestora; (iv) solicitantul dispune de o organizare administrativă care corespunde tipului și dimensiunii întreprinderii și care este adaptată la gestionarea fluxului de mărfuri și dispune de sisteme de control intern care permit prevenirea, detectarea și corectarea greșelilor, precum și prevenirea și detectarea tranzacțiilor ilegale sau neregulamentare; (v) dacă este cazul, solicitantul dispune de proceduri satisfăcătoare de gestionare a licențelor și a autorizațiilor acordate în conformitate cu măsurile de politică comercială sau aferente schimburilor comerciale cu produse agricole; (vi) solicitantul dispune de proceduri satisfăcătoare de arhivare a evidențelor și a informațiilor sale, precum și de protecție împotriva pierderii informațiilor; (vii) solicitantul se asigură că angajații relevanți au primit instrucțiuni să informeze autoritățile vamale ori de câte ori sunt descoperite dificultăți în îndeplinirea cerințelor și instituie proceduri pentru informarea autorităților vamale cu privire la astfel de dificultăți; (viii) solicitantul a luat măsuri adecvate de securitate pentru a-și proteja sistemul informatic împotriva oricărei intruziuni neautorizate și pentru a-și securiza documentația; (ix) solicitantul nu face obiectul unei proceduri de faliment; (x) în ultimii trei ani anteriori depunerii cererii, solicitantul și-a îndeplinit obligațiile financiare în ceea ce privește plata datoriei percepute la sau în legătură cu importul sau exportul de mărfuri; (xi) solicitantul demonstrează, pe baza evidențelor și a informațiilor disponibile din cursul ultimilor trei ani care preced prezentarea cererii, că dispune de suficientă capacitate financiară pentru a-și îndeplini obligațiile și angajamentele în ceea ce privește tipul și volumul de activitate comercială, inclusiv faptul că nu deține active nete negative, cu excepția cazului în care acestea pot fi acoperite; (xii) solicitantul poate face dovada unor resurse financiare suficiente pentru îndeplinirea obligațiilor sale pentru partea din cuantumul de referință care nu este acoperită de garanție.

Articolul 76

Modalități de utilizare a garanției globale și a dispensei de garanție

Biroul vamal de garanție comunică titularului regimului următoarele informații:

(a) un număr de referință al garanției;

(b) un cod de acces asociat cu numărul de referință al garanției.

La cererea persoanei care a constituit garanția, biroul vamal de garanție atribuie unul sau mai multe coduri de acces suplimentare garanției respective pentru a fi utilizate de persoana respectivă sau de reprezentanții acesteia.

Articolul 77

Interzicerea temporară a utilizării garanției globale sau a garanției globale cu valoare redusă, inclusiv a dispensei de garanție

Utilizarea garanției globale și a garanției globale cu valoare redusă, inclusiv a dispensei de garanție, poate fi interzisă temporar în următoarele cazuri:

(a) în circumstanțe speciale;

(b) pentru mărfurile în legătură cu care au fost dovedite fraude pe scară largă care au implicat folosirea garanției.

Circumstanțele speciale, fraudele pe scară largă și normele procedurale pentru interzicerea temporară a utilizării garanției globale și a garanției globale cu valoare redusă, inclusiv a dispensei de garanție, figurează în anexa I.

Articolul 78

Actul de garanție

(1) Garanția globală este constituită sub forma unui angajament al unui garant, utilizându-se formularul care figurează în anexa C4 la apendicele III. Dovada respectivului angajament se păstrează de către biroul vamal de garanție pentru perioada de valabilitate a garanției.

(2) Articolul 20 alineatul (2) și articolul 22 se aplică mutatis mutandis.

Articolul 79

Certificatele de garanție globală sau de dispensă de garanție

(1) Pe baza autorizației, biroul vamal de garanție eliberează titularului regimului unul sau mai multe certificate de garanție globală redactate utilizând formularul de la anexa C5 la apendicele III sau unul sau mai multe certificate de dispensă de garanție redactate utilizând formularul de la anexa C6 la apendicele III, pentru a permite titularului regimului să furnizeze fie dovada unei garanții globale, fie a unei dispense de garanție, în temeiul articolului 26 alineatul (1) litera (b).

(2) Durata valabilității unui certificat este limitată la doi ani. Cu toate acestea, această durată poate fi prelungită de către biroul vamal de garanție o singură dată, pentru maximum doi ani.

Articolul 80

Revocarea și anularea privind autorizația de utilizare a garanției globale sau privind angajamentul garantului

(1) Articolul 23 alineatele (1) și (2) se aplică mutatis mutandis în cazul revocării și anulării privind autorizația de utilizare a garanției globale sau privind angajamentul garantului.

(2) Revocarea unei autorizații de utilizare a unei garanții globale sau a unei dispense de garanție de către autoritățile vamale și data efectivă a revocării de către biroul vamal de garanție a angajamentului unui garant sau data efectivă de anulare a unui angajament al unui garant se introduc în sistemul menționat la articolul 9 de către biroul vamal de garanție.

(3) Începând cu data efectivă a revocării sau a anulării, menționată la alineatul (1), niciun certificat de garanție globală sau de dispensă de garanție emis în vederea aplicării articolului 26 alineatul (1) litera (b) nu mai poate fi utilizat pentru plasarea mărfurilor sub regimul de tranzit comun și trebuie să fie restituit fără întârziere de către titularul regimului la biroul vamal de garanție.

Fiecare țară comunică Comisiei elementele de identificare a certificatelor în curs de valabilitate care nu au fost restituite sau care au fost declarate furate, pierdute sau falsificate. Comisia informează celelalte țări cu privire la aceasta.

CAPITOLUL III

Utilizarea unor sigilii speciale

Articolul 81

Autorizație pentru utilizarea unor sigilii speciale

(1) Autorizațiile în conformitate cu articolul 55 litera (b) pentru utilizarea de sigilii speciale pentru mijloacele de transport, containerele și ambalajele utilizate pentru regimul de tranzit comun se acordă în cazul în care autoritățile vamale aprobă sigiliile prevăzute în cererea de autorizație.

(2) Autoritatea vamală acceptă în contextul autorizării sigiliile speciale care au fost aprobate de autoritățile vamale dintr-o altă țară, cu excepția cazului în care deține informații că sigiliul respectiv nu este adecvat în scopuri vamale.

Articolul 82

Formalități pentru utilizarea sigiliilor speciale

(1) Sigiliile speciale respectă cerințele prevăzute la articolul 38 alineatul (1).

Dacă sigiliile au fost certificate de un organism competent în conformitate cu standardul internațional ISO nr. 17712:2013 «Containere pentru mărfuri — Sigilii mecanice», sigiliile respective sunt considerate ca îndeplinind cerințele în cauză.

Pentru transporturile containerizate, se utilizează, în cea mai mare măsură posibilă, sigilii cu elemente de securitate ridicată.

(2) Sigiliul special poartă oricare dintre indicațiile următoare:

(a) numele persoanei autorizate să îl folosească, în conformitate cu articolul 55 litera (b);

(b) o abreviere sau un cod corespunzător pe baza căreia/căruia autoritatea vamală a țării de plecare să poată identifica persoana în cauză.

(3) Titularul regimului înregistrează numărul și identificatorii individuali de sigiliu ai sigiliilor speciale în declarația de tranzit și aplică sigilii cel târziu la momentul în care se acordă liberul de vamă mărfurilor pentru regimul de tranzit comun.

(4) Sigiliile speciale conforme cu anexa II la prezentul apendice, astfel cum a fost modificată prin Decizia nr. 1/2008, pot continua să fie utilizate până la epuizarea stocurilor sau până la 1 mai 2019, dacă această dată este anterioară.

Articolul 83

Supravegherea vamală pentru utilizarea sigiliilor speciale

Autoritatea vamală:

(a) notifică Comisiei și autorităților vamale ale celorlalte părți contractante sigiliile speciale aflate în uz și sigiliile speciale pe care a decis să nu le autorizeze din motive de nereguli sau de deficiențe tehnice;

(b) reexaminează sigiliile speciale pe care le-a aprobat și care sunt în uz atunci când primește informații că o altă autoritate a decis să nu aprobe un anumit sigiliu special;

(c) desfășoară o consultare reciprocă în scopul de a se ajunge la o evaluare comună;

(d) monitorizează utilizarea sigiliilor speciale de către persoane autorizate în conformitate cu articolul 81.

Atunci când este necesar, părțile contractante pot, de comun acord, să instituie un sistem de numerotare comun și să definească utilizarea de dispozitive și tehnologii de securitate comune.

CAPITOLUL IV

Statutul de expeditor agreat

Articolul 84

Autorizațiile care conferă statutul de expeditor agreat pentru plasarea mărfurilor sub regimul de tranzit comun

Statutul de expeditor agreat menționat la articolul 55 litera (c) se acordă numai solicitanților care sunt autorizați să constituie o garanție globală sau să utilizeze o dispensă de garanție menționate la articolul 55 litera (a).

Articolul 85

Conținutul autorizației pentru statutul de expeditor agreat

Autorizația precizează în special:

(a) biroul sau birourile vamale de plecare care vor fi responsabile pentru operațiunile de tranzit comun care urmează să fie efectuate;

(b) termenul de care dispun autoritățile vamale după depunerea declarației de tranzit de către expeditorul agreat în scopul de a desfășura controale ale mărfurilor, dacă este necesar, înaintea acordării liberului de vamă;

(c) măsurile de identificare care urmează a fi luate; în acest caz, autoritățile vamale pot solicita ca mijloacele de transport sau coletele să poarte sigilii speciale aprobate de autoritățile vamale ca îndeplinind caracteristicile stabilite la articolul 82 și care trebuie aplicate de expeditorul agreat;

(d) categoriile sau transporturile de mărfuri excluse;

(e) măsurile operaționale și de control pe care expeditorul agreat trebuie să le respecte; dacă este cazul, orice condiții specifice legate de regimul de tranzit aplicate în afara programului de lucru al biroului vamal (birourilor vamale) de plecare.

Articolul 86

Plasarea mărfurilor sub regimul de tranzit comun de către un expeditor agreat

(1) Dacă intenționează să plaseze mărfurile sub regimul de tranzit comun, un expeditor agreat depune o declarație de tranzit la biroul vamal de plecare. Expeditorul agreat nu poate iniția regimul de tranzit comun înainte de expirarea termenului indicat în autorizația menționată la articolul 55 litera (c).

(2) Expeditorul agreat înregistrează următoarele informații în sistemul electronic de tranzit:

(a) itinerarul, dacă a fost impus un itinerar în conformitate cu articolul 33 alineatul (2);

(b) termenul stabilit în conformitate cu articolul 34 în care mărfurile trebuie să fie prezentate la biroul vamal de destinație;

(c) numărul și identificatorii individuali de sigiliu ai sigiliilor, dacă este cazul.

(3) Expeditorul agreat imprimă un document de însoțire a tranzitului numai după primirea notificării privind acordarea liberului de vamă mărfurilor pentru regimul de tranzit comun din partea biroului vamal de plecare.

CAPITOLUL IV

Statutul de destinatar agreat

Articolul 87

Autorizațiile care conferă statutul de destinatar agreat pentru recepționarea mărfurilor care circulă sub regimul de tranzit comun

Statutul de destinatar agreat menționat la articolul 55 litera (d) se acordă numai solicitanților care declară că vor primi regulat mărfuri care au fost plasate sub un regim de tranzit comun.

Articolul 88

Formalități aferente mărfurilor care circulă sub regimul de tranzit comun primite de un destinatar agreat

(1) Dacă mărfurile sosesc într-un loc indicat în autorizația menționată la articolul 55 litera (d), destinatarul agreat:

(a) notifică imediat biroului vamal de destinație sosirea mărfurilor și îl informează cu privire la eventualele nereguli ori incidente care au intervenit în cursul transportului;

(b) descarcă mărfurile numai după ce a obținut permisiunea din partea biroului vamal de destinație;

(c) după descărcare, înscrie fără întârziere rezultatele inspecției și orice alte informații pertinente referitoare la descărcarea mărfurilor în evidențele sale;

(d) notifică biroului vamal de destinație rezultatele inspecției mărfurilor și îl informează cu privire la eventualele nereguli cel târziu în a treia zi de la data la care a primit permisiunea să descarce mărfurile.

(2) Dacă a primit notificarea privind sosirea mărfurilor în spațiile destinatarului agreat, biroul vamal de destinație notifică sosirea mărfurilor biroului vamal de plecare.

(3) Dacă a primit rezultatele inspecției mărfurilor menționate la alineatul (1) litera (d), biroul vamal de destinație transmite rezultatele controlului către biroul vamal de plecare cel târziu în a șasea zi de la data la care mărfurile au fost livrate destinatarului agreat.

Articolul 89

Conținutul autorizației

(1) Autorizația precizează în special:

(a) biroul sau birourile vamale de destinație responsabile pentru mărfurile primite de destinatarul agreat;

(b) termenul în care destinatarul agreat trebuie să primească permisiunea de a descărca mărfurile de la biroul vamal de destinație;

(c) categoriile sau transporturile de mărfuri excluse;

(d) măsurile operaționale și de control pe care destinatarul agreat trebuie să le respecte; dacă este cazul, orice condiții specifice legate de regimul de tranzit aplicate în afara programului de lucru al biroului vamal (birourilor vamale) de destinație.

(2) Autoritățile vamale specifică în autorizație dacă se impune intervenția biroului vamal de destinație înainte ca destinatarul agreat să poată dispune de mărfurile primite.

Articolul 90

Încheierea regimului de tranzit comun pentru mărfuri primite de un destinatar agreat

(1) Se consideră că titularul regimului și-a îndeplinit obligațiile și că regimul de tranzit comun se încheie în conformitate cu articolul 48 alineatul (1) atunci când mărfurile au fost prezentate intacte destinatarului agreat, astfel cum se prevede la articolul 55 litera (d), în locul specificat în autorizație, în termenul stabilit în conformitate cu articolul 34.

(2) La solicitarea transportatorului, destinatarul agreat eliberează recipisa care certifică sosirea mărfurilor la un loc indicat în autorizația menționată la articolul 55 litera (d) din prezentul apendice și conține o trimitere la MRN-ul operațiunii de tranzit comun. Recipisa este furnizată prin intermediul formularului prevăzut în anexa B10 la apendicele III.

CAPITOLUL VI

Regimul de tranzit comun pe suport de hârtie pentru mărfurile transportate pe calea ferată

Secțiunea 1

Dispoziții generale privind utilizarea regimului de tranzit comun pe suport de hârtie pentru mărfuri transportate pe calea ferată

Articolul 91

Scrisoarea de trăsură CIM ca declarație de tranzit pentru regimul de tranzit comun pe suport de hârtie pentru mărfurile transportate pe calea ferată

Scrisoarea de trăsură CIM este considerată ca o declarație de tranzit pentru regimul de tranzit comun pe suport de hârtie pentru mărfurile transportate pe calea ferată cu condiția să fie utilizată pentru operațiuni de transport care sunt efectuate de întreprinderi feroviare autorizate care cooperează reciproc.

Articolul 92

Birourile contabile ale întreprinderilor feroviare autorizate și controlul vamal

(1) Întreprinderile feroviare autorizate păstrează evidențele în propriile birouri contabile și utilizează sistemul comun convenit implementat în birourile respective pentru a investiga neregulile.

(2) Autoritatea vamală a țării în care este stabilită întreprinderea feroviară autorizată are acces la