4.

32009 R 0073: Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (JO L 30, 31.1.2009, p. 16). (a) La articolul 2, litera (g) se înlocuiește cu următorul text: „(g) «noi state membre» înseamnă Bulgaria, Republica Cehă, Estonia, Croația, Cipru, Letonia, Lituania, Ungaria, Malta, Polonia, România, Slovenia și Slovacia;” (b) La articolul 6 alineatul (2), primul paragraf se înlocuiește cu următorul text: „(2) Statele membre, cu excepția noilor state membre, se asigură că terenurile utilizate ca pășuni permanente la data prevăzută pentru cererile de ajutor pe suprafață din 2003 sunt în continuare utilizate în acest scop. Noile state membre, altele decât Bulgaria, Croația și România, se asigură că terenurile utilizate ca pășuni permanente la 1 mai 2004 sunt în continuare utilizate în acest scop. Bulgaria și România se asigură că terenurile utilizate ca pășuni permanente la 1 ianuarie 2007 sunt în continuare utilizate în acest scop. Croația se asigură că terenurile utilizate ca pășuni permanente la 1 iulie 2013 sunt în continuare utilizate în acest scop.” (c) La articolul 33 alineatul (1) litera (b), punctul (iv) se înlocuiește cu următorul text: „(iv) în conformitate cu articolul 47 alineatul (2), articolul 57a, articolul 59, articolul 64 alineatul (2) paragraful al treilea, articolul 65 și cu articolul 68 alineatul (4) litera (c).” (d) La articolul 51 alineatul (1), se adaugă următorul paragraf: „Croația poate decide să facă uz de opțiunile prevăzute la articolul 52 și la articolul 53 alineatul (1) din prezentul regulament. Comisia este notificată cu privire la decizia respectivă până la 15 iulie 2013.” (e) La articolul 51 alineatul (2), se adaugă următorul paragraf: „Prin derogare de la al doilea paragraf, în cazul Croației, acest plafon este stabilit pe baza plafoanelor naționale prevăzute la articolele 104 alineatul (4) și 112 alineatul (5), în ceea ce privește plățile pentru carnea de oaie și de capră, respectiv plățile pentru carnea de vită și mânzat prevăzute la articolele 52 și 53, ținând seama de calendarul de introducere a plăților directe prevăzute la articolul 121.” (f) La articolul 52, după primul paragraf se inserează următorul paragraf: „Prin derogare de la primul paragraf, Croația poate să rețină până la 50 % din suma care rezultă din plafonul menționat la articolul 51 alineatul (2) al treilea paragraf din prezentul regulament, pentru a efectua anual o plată suplimentară către agricultori.” (g) La articolul 53 alineatul (1), după primul paragraf se introduce următorul paragraf: „Prin derogare de la primul paragraf, Croația poate să rețină, integral sau parțial, suma care rezultă din plafonul menționat la articolul 51 alineatul (2) al treilea paragraf din prezentul regulament, pentru a efectua anual o plată suplimentară către agricultori.” (h) Titlul capitolului 3 din Titlul III este înlocuit cu următorul text: (i) La articolul 55, titlul se înlocuiește cu următorul text: „Introducerea schemei de plată unică în statele membre care au pus în aplicare schema de plată unică pe suprafață și în Croația” (j) La articolul 55 alineatul (1), primul paragraf se înlocuiește cu următorul text: „(1) În lipsa unor dispoziții contrare în cadrul prezentului capitol, dispozițiile din prezentul titlu se aplică noilor state membre care au pus în aplicare schema de plată unică pe suprafață prevăzută la capitolul 2 din titlul V și Croației.” (k) La articolul 57 alineatul (1) se adaugă următoarea teză: „În cazul Croației, această reducere nu va depăși 20 % din plafonul anual, după cum se menționează în tabelul 3 din anexa VIII.” (l) La articolul 57 alineatul (3) se adaugă următoarele fraze: „În Croația, utilizarea rezervei naționale este supusă autorizării de către Comisie prin intermediul unor acte de punere în aplicare și fără asistența comitetului menționat la articolul 141. Comisia examinează în special instituirea oricărei scheme naționale de plăți directe aplicabile înainte de data aderării, precum și condițiile în care aceasta s-a aplicat. Croația transmite Comisiei cererea de autorizare a rezervei naționale până la 15 iulie 2013.” (m) Se introduce următorul articol: „Articolul 57a Rezerva națională specială pentru deminare din Croația (1) Croația creează o rezervă națională specială pentru deminare care se utilizează în scopul alocării, pe o perioadă de zece ani începând din momentul aderării, a unor drepturi la plată pentru agricultorii deținători de terenuri deminate pe care le reutilizează în scopul desfășurării de activități agricole, conform unor criterii obiective și astfel încât să se asigure tratamentul egal al agricultorilor și să se evite denaturarea pieței și a concurenței. (2) Terenul eligibil pentru alocarea drepturilor la plată în temeiul prezentului articol nu mai este eligibil pentru alocarea drepturilor la plată în temeiul articolului 59 și al articolului 61. (3) Valoarea drepturilor la plată stabilită în temeiul prezentului articol nu depășește valoarea drepturilor la plată stabilite în conformitate cu articolul 59, respectiv cu articolul 61. (4) Suma maximă alocată rezervei naționale speciale pentru deminare se ridică la 9 600 000 EUR și face obiectul calendarului de introducere a plăților directe prevăzut la articolul 121. Sumele maxime pe an sunt defalcate după cum urmează: (în mii EUR) Croația 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 2022 Suma maximă alocată rezervei naționale speciale pentru deminare 2 400 2 880 3 360 3 840 4 800 5 760 6 720 7 680 8 640 9 600 (5) În primul an de punere în aplicare a schemei de plată unică, Croația alocă drepturi la plată agricultorilor pe baza terenului care a fost deminat și care a fost declarat de agricultori în cererile de ajutor depuse în primul an de punere în aplicare a schemei de plată unică și care a fost redat utilizării pentru activități agricole între 1 ianuarie 2005 și 31 decembrie 2012. (6) Pentru perioada 2013-2022, drepturile la plată sunt alocate agricultorilor pe baza terenului deminat declarat de agricultori în anul respectiv, cu condiția ca acest teren să fi fost redat utilizării pentru activități agricole în cursul anului calendaristic precedent, și care a fost notificat Comisiei în conformitate cu alineatul (9). (7) Pentru a asigura o utilizare corespunzătoare a fondurilor Uniunii, Comisia modifică, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 141 alineatul (2), plafonul menționat în tabelul 3 din anexa VIII, pentru a adăuga sumele din rezerva națională specială pentru deminare alocate până la 31 decembrie 2022. (8) Toate terenurile declarate în temeiul prezentului articol sunt conforme cu definiția hectarului eligibil prevăzută la articolul 34 alineatul (2). (9) Până la 15 iulie 2013, Croația notifică Comisiei suprafața de teren eligibilă în conformitate cu alineatul (5), indicând atât terenul eligibil pentru nivelurile de ajutor în conformitate cu articolul 59, cât și terenul eligibil pentru nivelurile de ajutor în conformitate cu articolul 61. Această notificare include, de asemenea, informații cu privire la pachetele bugetare corespunzătoare și la sumele neutilizate. Începând cu 2014, până la data de 31 ianuarie a fiecărui an, Comisiei îi este transmisă o comunicare cuprinzând aceleași informații care acoperă datele pentru anul calendaristic precedent privind suprafețele redate utilizării pentru activități agricole și pachete bugetare aferente. (10) Până la 31 decembrie 2012, toate terenurile minate și deminate pentru care agricultorii pot primi dreptul la plată din cadrul acestei rezerve naționale speciale pentru deminare sunt identificate în cadrul sistemului integrat de administrare și control înființat în conformitate cu titlul II capitolul 4.” (n) La articolul 59, se adaugă următorul alineat: „(4) Comisia adoptă, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 141 alineatul (2), norme privind alocarea inițială a drepturilor de plată în Croația.” (o) La articolul 61, se adaugă următorul paragraf: „Pentru Croația, data menționată la literele (a) și (b) de la primul paragraf este 30 iunie 2011.” (p) La articolul 69 alineatul (1) primul paragraf, se adaugă următorul text: „Croația poate decide, până la data aderării, să utilizeze din primul an de punere în aplicare a schemei de plată unică, astfel cum se prevede la articolul 59 alineatul (2), până la 10 % din plafonul național menționat la articolul 40, astfel cum figurează în tabelul 3 din anexa VIII.” (q) La articolul 69 alineatul (9) primul paragraf, după litera (a) se introduce următoarea literă: „(aa) menționate pentru anul 2022 în cazul Croației;” (r) La articolul 104, alineatul (4) se înlocuiește cu următorul text: „(4) Se aplică următoarele plafoane naționale: State membre Plafon național Bulgaria 2 058 483 Republica Cehă 66 733 Danemarca 104 000 Estonia 48 000 Spania 19 580 000 Franța 7 842 000 Croația 542 651 Cipru 472 401 Letonia 18 437 Lituania 17 304 Ungaria 1 146 000 Polonia 335 880 Portugalia 2 690 000 România 5 880 620 Slovenia 84 909 Slovacia 305 756 Finlanda 80 000 Total 41 273 174” (s) La articolul 112 alineatul (5), după mențiunea referitoare la Franța, se introduce textul următor: „Croația 105 270” (t) Articolul 121 se înlocuiește cu următorul text: „Articolul 121 Introducerea plăților directe În noile state membre, altele decât Bulgaria, Croația și România, plățile directe sunt introduse în conformitate cu următorul calendar pentru creștere a acestora, exprimată în procente din nivelul aplicabil la momentul respectiv plăților în cauză în statele membre altele decât noile state membre: — 60 % în 2009; — 70 % în 2010; — 80 % în 2011; — 90 % în 2012; — 100 % începând din 2013. În Bulgaria și România, plățile directe sunt introduse în conformitate cu următorul calendar pentru creștere a acestora, exprimată în procente din nivelul aplicabil la momentul respectiv plăților respective în statele membre altele decât noile state membre: — 35 % în 2009; — 40 % în 2010; — 50 % în 2011; — 60 % în 2012; — 70 % în 2013; — 80 % în 2014; — 90 % în 2015; — 100 % începând din 2016. În Croația, plățile directe sunt introduse în conformitate cu următorul calendar pentru creștere a acestora, exprimată în procente din nivelul aplicabil la momentul respectiv plăților respective în statele membre altele decât noile state membre: — 25 % în 2013; — 30 % în 2014; — 35 % în 2015; — 40 % în 2016; — 50 % în 2017; — 60 % în 2018; — 70 % în 2019; — 80 % în 2020; — 90 % în 2021; — 100 % începând cu 2022.” (u) La articolul 132 alineatul (2), după paragraful al doilea se adaugă următorul paragraf: „Prin derogare de la literele (a) și (b) din primul paragraf, Croația are posibilitatea de a suplimenta plățile directe cu până la 100 % din nivelul aplicabil în statele membre, altele decât noile state membre.” (v) În anexa VII, după mențiunea referitoare la Franța, se introduce textul următor: „Croația 100 1” (w) În anexa VIII, se adaugă următorul tabel: „Tabelul 3 (1) Stat membru 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 2022 Croația 93 250 111 900 130 550 149 200 186 500 223 800 261 100 298 400 335 700 373 000