LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 189/36

EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDES LĒMUMS

Nr. 125/06/COL

2006. gada 3. maijā

par Norvēģijas Enerģētikas fondu (Norvēģija)

EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDE (1),

Ņemot vērā Eiropas Ekonomikas zonas līgumu (2), jo īpaši tā 61. un 63. pantu un 26. protokolu,

Ņemot vērā EBTA valstu nolīgumu par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanu (3), jo īpaši tā 24. pantu,

Ņemot vērā Uzraudzības iestādes un tiesas izveidošanas nolīguma 3. protokola I daļas 1. panta 2. punktu un II daļas 4. panta 4. punktu, 6. pantu un 7. panta 2., 3., 4. un 5. punktu un 14.pantu,

Ņemot vērā Iestādes pamatnostādnes (4) par EEZ līguma 61. un 62. panta piemērošanu un tulkošanu, jo īpaši tā 15. nodaļu par vides atbalstu,

Ņemot vērā Iestādes Lēmumu (2004. gada 14. jūlijs) par īstenošanas noteikumiem, kas minēti saskaņā ar Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanas nolīguma 3. protokola II daļas 27. pantu,

Aicinot ieinteresētās puses iesniegt komentārus attiecībā ar šiem noteikumiem (5) un ņemot vērā to komentārus,

tā kā:

I. FAKTI

1. Procedūra

Ar Norvēgijas pārstāvniecības Eiropas Savienībā 2003. gada 5. jūnija vēstuli, pārsūtot 2003. gada 4. jūnija vēstuli no Naftas un Enerģētikas ministrijas, abas saņemtas un reģistrētas Iestādē 2003. gada 10. jūnijā (Dok. Nr. 03-3705-A, reģistrēts lietā SAM 030.03006), Norvēģijas iestādes paziņoja par izmaiņām divās pašreizējās atbalsta programmās, t.i., “Finansējuma programmā jauno enerģētikas tehnoloģiju ieviešanai” un “Informācijas un izglītības pasākumos enerģētikas efektivitātes jomā” saskaņā ar Uzraudzības iestādes un tiesas izveidošanas nolīguma 3. protokola I daļas 1.panta 3. punktu.

Ar 2003. gada 16. jūnija vēstuli (Dok. Nr. 03-3789-D), EBTA Uzraudzības iestāde (turpmāk tekstā “Iestāde”) informēja Norvēģijas iestādes, ka sakarā ar to, ka programma stājās spēkā 2002. gada 1. janvārī, t. i., pirms paziņojuma, pasākums tiks uzskatīts par “nelikumīgu atbalstu” saskaņā ar Iestādes Procesuālo un pastāvīgo noteikumu valsts atbalsta jomā 6.nodaļu (6).

Pēc dažādas korespondences apmaiņas (7) Iestāde 2005. gada 18. maija vēstulē informēja Norvēģijas iestādes, ka tā ir nolēmusi sākt procedūru, kas paredzēta Uzraudzības iestādes un tiesas izveidošanas nolīguma 3. protokola I daļas 1. panta 2. punktā attiecībā uz Norvēģijas Enerģētikas fondu.

Iestādes Lēmums Nr. 122/05/COL sākt procedūru tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī un tā EEZ pielikumā (8). Iestāde aicināja ieinteresētās puses iesniegt komentārus. Iestāde saņēma vienu viedokli. Ar 2005. gada 27. septembra vēstuli (Pasākums Nr. 335569) Iestāde nosūtīja šo viedokli Norvēģijas iestādēm komentēšanai.

Ar Norvēģijas pārstāvniecības Eiropas Savienībā 2005. gada 15. jūlija vēstuli, ar kuru tālāk tika nosūtīta 2005. gada 12. jūlija Modernizācijas ministrijas vēstule un 2005. gada 11. jūlija Naftas un enerģētikas ministrijas vēstule, Norvēģijas iestādes iesniedza komentārus par Iestādes lēmumu sākt oficiālas izmeklēšanas procesu. Vēstules tika saņemtas Iestādē 2005. gada 19. jūlijā (Pasākums Nr. 327172).

Sīkāku informāciju, konkrēti, FIRST drošības eksperta ziņojumu, Norvēģijas iestādes iesniedza 2005. gada 6. oktobrī (Pasākums Nr. 345642). Norvēģijas iestāžu un Iestādes tikšanās notika 2005. gada 11.oktobrī. Ar 2005. gada 18. novembra e-pasta vēstuli Norvēģijas iestādes iesniedza sīkāku informāciju (Pasākums Nr. 350637). Tikšanās ar Norvēģijas iestādēm notika 2006. gada 13. februārī. 2006. gada 8. martā Norvēģijas iestādes iesniedza sīkāku informāciju (Pasākums Nr. 365788).

2. Atbalsta pasākumu apraksts saskaņā ar Enerģētikas fondu

Ar savu paziņojumu Norvēģijas valdība informēja par izmaiņām divās pastāvošajās programmās enerģētikas jomā, kuras pastāv kopš 1978./79., kuras atrodas NVE, Norvēģijas Ūdens resursu un enerģētikas direktorāta kompetencē. Pirmā programma bija “Finansējuma programma jauno enerģētikas tehnoloģiju ieviešanai”, ar kuru Norvēģijas valdība sniedza investīciju atbalstu atjaunojamo enerģijas resursu tehnoloģiju ieviešanai. Otrā programma “Informācijas un izglītības pasākumi enerģētikas efektivitātes jomā” attiecās uz atbalsta kampaņām un kursiem par enerģētikas efektivitāti rūpnieciskajā, komerciālajā un mājsaimniecības sektorā. Šīs programmas tika finansētas no budžeta piešķīrumiem. Visbūtiskākās paziņotās programmas izmaiņas bija attiecībā uz:

2.1. programmu apvienošanu saskaņā ar jauno finansēšanas mehānismu, Enerģētikas fondu;

2.2. atšķirīgu programmu finansēšanas veidu, tagad – kad visus pasākumus atbalsta Enova – izmantojot arī elektroapgādes tarifu aplikšanu ar nodokli (9) papildus nepārtrauktai Finansējuma piešķiršanai no valsts budžeta, un

2.3. Enerģētikas fonda vadību ar nesen nodibināto pārvaldes institūciju Enova. Ir pieņemti arī jauni noteikumi un vienošanās starp Norvēģijas valsti un Enovu. Šiem jaunajiem noteikumiem ir jānodrošina, ka atbalsta pasākumi sasniedz noteiktus nesen identificētos enerģētikas politikas mērķus.

ad 2.1. Divu atbalsta programmu apvienošana

2002. gada 1. janvārī tika izveidots Enerģētikas fonds un divas augstāk minētās programmas tika apvienotas šajā fondā. Enerģētikas fonds darbojas kā atbalsta pasākumu finanšu mehānisms, kuri turpinās jaunajā režīmā.

ad 2.2. Jaunais Enerģētikas fonda finansēšanas veids

Ja pastāvošās programmas finansēja ar grantiem no valsts budžeta, tad jaunizveidotais Enerģētikas Fonds tiek finansēts ar grantiem no valsts budžeta, kā arī apliekot ar nodokli elektroapgādes tarifus (enerģijas ražošana kā tāda netiek aplikta).

Šo nodokli paredz Naftas un enerģētikas ministrijas Enerģētikas fonda 2001. gada 10. decembra noteikumi (10). Saskaņā ar Enerģētikas fonda noteikumu 3. sadaļu saistībā ar 2.a sadaļu jebkura kompānija, kurai saskaņā ar Enerģētikas akta (11) (“omsetningskonsesjoner”) sadaļu 4–1 tiek piešķirta licence, kad tā iekasē naudu no gala patērētāja par elektroenerģijas patēriņu, papildus pievieno rēķinam 1 ēru/kWh (palielinājums no 2004. gada 1. jūlija no iepriekšējām 0,3 ērām/KWh) par katru patēriņa vienību (skatīt arī Enerģētikas akta sadaļu 4–4).

Pēc tam licences saņēmējs veic 1 ēras/kWh, kas reizināta ar to enerģijas apjomu, par kuru elektroapgādes sistēmas gala patērētājam ir izrakstīts rēķins, iemaksu Enerģētikas fondā. Kā redzams šā Lēmuma I.7 sadaļas tabulā, Enerģētikas fonds tikai ar šo nodokli vien ir saņēmis palielinātu finansējumu. Tomēr tas neizslēdz iespēju, ka turpmākajos gados Enerģētikas fonds atkal varētu saņemt budžeta asignējumus.

ad 2.3. Enerģētikas fonds Enovas vadībā

2001. gada 22. jūnijā tika izveidota Enova SF (12). Enova ir jauna pārvaldes iestāde, kas ir izveidota kā valsts iestāde (statsforetak, SF) (13). Tā pieder Norvēģijas valstij ar Naftas un enerģētikas ministrijas starpniecību. Enova strādā kopā 2002. gada 1. janvāra, t.i., no Enerģētikas fonda nodibināšanas dienas.

Enovas galvenais uzdevums ir īstenot atbalsts programmas, vadīt Enerģētikas fondu un sasniegt enerģētikas politikas mērķus, kurus Norvēģijas Parlaments apstiprināja 2000. gadā. Šie galvenie uzdevumi ir sīkāk raksturoti Norvēģijas valsts (Naftas un enerģētikas ministrijas) un Enova SF līgumā (tālāk tekstā “Līgums”) (14). Pēc Enovas sniegtā raksturojuma “Enova SF izveidošana liecina par Norvēģijas enerģētikas efektivitātes un atjaunojamo enerģijas resursu politikas organizāciju un īstenošanu”.

3. Atbalsta pasākumu valsts tiesiskais pamats

Atbalsta pasākumu valsts tiesiskais pamats ir 2001. gada 5. aprīļa Parlamenta Lēmums, kas (15) pamatojas uz 2000. gada 21. decembra Naftas un enerģētikas ministrijas priekšlikumu (16). Ar Parlamenta Lēmumu tiek grozīts 1990. gada 29. jūnija Enerģētikas likums Nr. 50 (Energiloven). Enovas galvenie uzdevumi ir noteikti iepriekš minētajā Ministrijas un Enovas Līgumā.

Būtiski ir arī nesen 2001. gada 10. decembrī pieņemtie noteikumi Nr. 1377 par elektroapgādes tarifu aplikšanu ar nodokli (Forskrift om innbetaling av påslag på nettariffen til Energifondet). Enerģētikas fonda noteikumi (Vedteker for energifondet) paredz Enerģētikas fonda pakļautību Naftas un enerģētikas ministrijai un nosaka, ka to pārvalda Enova.

4. Atbalsta pasākuma mērķis

Apvienoto programmu pakļaušana jaunizveidotajam Enerģētikas fondam un pārvaldes iestādei Enova tika veikta ar mērķi panākt rentablāku valsts energoresursu taupīšanas pasākumu finansējuma izmantošanu un videi drošas enerģijas ražošanu. Enovai un Enerģētikas fondam ir jāsasniedz jaunie Parlamenta pieņemtie enerģētikas mērķi (17).

Saskaņā ar iepriekš minēto Līgumu enerģijas ietaupījumi un jaunā videi drošā enerģija līdz 2010. gada beigām kopā veidos ne mazāk kā 12 TWh, no kuriem

— ne mazāk kā 4 TWh būs no palielinātas piekļuves apkurei uz ūdens pamata, kas balstās uz jaunajiem atjaunojamās enerģijas resursiem, siltumsūkņiem un termālo apkuri, un

— ne mazāk kā 3 TWh būs no palielinātas vēja enerģijas izmantošanas.

Līgums nosaka sekundāro mērķi, ka Fonda līdzekļi ir jāiegulda enerģijas un jaunas, videi drošas enerģijas taupīšanā, kas līdz 2005. gada beigām kopā veidotu ne mazāk kā 5,5 TWh (sākotnēji 4,5 TWh). Atbalstot jaunu atjaunojamo enerģijas resursu formas un vairāk veicinot enerģijas taupīšanu, Norvēģija vēlas arī kļūt mazāk atkarīga no elektroenerģijas ražošanā dominējošajiem resursiem – hidroenergoresursiem. Tālāk norādītie skaitļi, kurus paziņojušas Norvēģijas iestādes, liecina par to, ka, neskatoties uz vēja enerģijas un termoelektroenerģijas izmantošanas palielinājumu, Norvēģija turpina balstīties uz hidroenergoresursiem.

1. tabula

Elektroenerģijas ražošana, patēriņš, imports un eksports Norvēģijā, GWh, 2000–2005

2000 2001 2002 2003 2004 Janvāris–maijs 2005 Ražošana kopā 142 816 121 608 130 473 107 273 110 427 60 976 Hidroenergoresursi 142 289 121 026 129 837 106 101 109 280 na Vēja enerģija 31 27 75 220 260 na Termoelektroenerģija 496 555 561 952 887 na Patēriņš 123 761 125 206 120 762 115 157 121 919 56 665 Imports 1 474 10 760 5 334 13 471 15 334 1 923 Eksports 20 529 7 162 15 045 5 587 3 842 6 234 Neto imports –19 055 3 598 –9 711 7 884 11 492 –4 311 Neto imports/patēriņš 0,0 % 2,9 % 0,0 % 6,8 % 9,4 % 0,0 % Neto eksports/patēriņš 15,4 % 0,0 % 8,0 % 0,0 % 0,0 % 7,6 %

5. Paziņotā Enerģētikas fonda shēma

5.1. Vispārīgas piezīmes par Enerģētikas fondu

Enova var sniegt investīciju atbalstu enerģijas taupīšanas sistēmām un atjaunojamo energoresursu ražošanai un izmantošanai, kā sākotnējo investīciju atbalstu jaunajām enerģētikas tehnoloģijām.

Subsīdiju līmeni nosaka katra projekta tehniskais un finanšu vērtējums. Priekšroka tiek dota tiem projektiem, kas nodrošina visvairāk ietaupītu vai saražotu kilovatstundu (kWh) uz subsidēto NOK. Līdz ar to veidojas projektu konkurss valsts finansējuma saņemšanai, kuras mērķis ir izvēlēties visefektīvākos projektus.

Uzaicinājumi iesniegt projektu priekšlikumus tiek izsludināti lielākajos valsts un reģionālajos laikrakstos ne retāk kā reizi divos gados, bet lielākajai daļai programmu – četras reizes gadā.

5.2. Atjaunojamā enerģija

Attiecībā uz investīciju atbalstu atjaunojamās enerģijas ražošanai un izmantošanai, Norvēģija atbalsta enerģijas projektus, kas ir noteikti Direktīvas 2001/77/EK (18) 2. pantā kā atjaunojamie enerģijas resursi (skat. Iestādes Valsts atbalsta pamatnostādņu vides atbalstam, turpmāk tekstā “Vides pamatnostādnes”, 7. punktu, kas ietver vēja un saules enerģiju, ģeotermisko enerģiju, viļņu enerģiju, paisuma un bēguma enerģiju un hidroelektrostaciju būves, kuru jauda nepārsniedz 10 MW, kā arī biomasu). Hidroenergoresursiem, kuri ir, kā paskaidrots, tradicionālais elektroenerģijas ražošanas avots Norvēģijā, līdz šim nekāds atbalsts nav ticis sniegts (19). Finansējumu dabas gāzes ievilkšanai Enerģētikas fonds neietver (20).

Enova uzskata, ka kopumā atbalsta saņemšanai atbilst vēja enerģijas, bioenerģijas, paisuma un bēguma enerģijas, ģeotermiskās enerģijas un okeāna viļņu enerģijas projekti. Saules enerģijas projekti ietver pasīvus, ēkās iebūvētus saules enerģijas izmantošanas risinājumus, solārās apkures sistēmas un PV (fotoelektrisko – (photovoltaic)) ražošanu.

Attiecībā uz jēdzienu “bioenerģija”, Norvēģijas iestādes ir paskaidrojušas, ka šo terminu lieto attiecībā uz atjaunojamo enerģiju (elektrību vai siltumu), kas pamatojas uz biomasu, kā definēts Direktīvā 2001/77/EK. Bioenerģija ir plašāks jēdziens nekā biomasa un ietver, piem., tādus projektus, kas pārvērš biomasu elektrībā un/vai siltumā pretēji biomasas projektiem, kuri attiecas tikai uz pašas biomasas ražošanu un pārstrādi. Šādi projekti ir atkarīgi no daļējas vai maksimālas kapacitātes papildus investīcijām, kas pamatojas uz citiem enerģijas avotiem. Tādēļ investīciju izmaksas šādos projektos varētu ietvert ne tikai biomasu, bet papildus biomasai arī citus enerģijas avotus. Iestāde saprot, ka ir iespējamas tādas situācijas, kurās bioenerģija tikai daļēji sastāv no biomasas.

Norvēģijas iestādes ir norādījušas, ka jēdziens atjaunojamo enerģijas resursu “izmantošana” ietvers situācijas, kurās investīcijas tiek veiktas iekšējai ražošanai, kur ražotājs un lietotājs ir viena un tā pati persona (kas bieži ir siltuma ražošanas gadījumā).

Enova aprēķina atbalstu, kuru ir iespējams sniegt projektam kā starpības starp pašreizējām projekta ražošanas izmaksām un pašreizējiem ieņēmumiem diskontētu pašreizējo vērtību, kas pamatojas uz attiecīgo enerģijas resursu tirgus cenu. Citiem vārdiem, tā izmanto neto pašreizējās vērtības aprēķinu (turpmāk tekstā saukta – NPV aprēķins).

Lai izvēlētos tirgus cenu, Norvēģijas iestādes izšķir trīs galvenās situācijas:

Pirmkārt, tās izskata atjaunojamās enerģijas ražošanas gadījumu, kuru pievieno apgādes tīklam un kurš tādēļ konkurē ar tradicionālo elektroenerģijas ražošanu, kā noteikts Nordpool jaudas apmaiņā. Tas attiecas uz vēja, bioloģisko, saules, paisuma un bēguma un okeāna viļņu enerģiju un Nordpool noteiktā cena tiek izmantota uzziņai. Nordpool jaudas apmaiņā vērojamas gan līgumcenas, gan termiņdarījumu līdz trīs gadiem cenas. Tā kā investīcijas pamatojas uz nākotnē paredzamajām elektroenerģijas cenām, Enova atsaucas uz nākotnes līgumiem, kuri tiek noslēgti ik dienas. Lai izslēgtu nejaušas cenu svārstības, izmanto pēdējo pārdodamo nākotnes līgumu sešu mēnešu vidējo. Cena tiek noteikta projekta pieteikuma iesniegšanas dienā, kas notiek četras reizes gadā.

Otrais gadījums ir centrālā apkure, kuru sadala vietējās sadales tīklā un kura konkurē ar fosilās degvielas vai elektroenerģijas siltumu. Šajā situācijā Enova attiecas uz faktisko līgumcenu (21), kuru maksā patērētājs (parastās enerģijas – no fosilajām degvielām vai elektrības – cena).

Trešais variants ietver enerģijas ražošanu, kas netiek pievienota sadales tīklam (t. i., enerģijas ražošana uz vietas no tvaika pārpalikuma, kas netiek pievienots energotīklam). Šajā gadījumā izmanto cenu, ar kuru tirgū sastopas gala patērētājs, ieskaitot nodokļus.

Šīs atbalsta programmas mērķis ir veicināt investīcijas atjaunojamās enerģijās, kuras citādi nevarētu attīstīt tādēļ, ka enerģijas cena, kas pieejama tirgū, neietver izmaksas un līdz ar to neto pašreizējā vērtība ir negatīva. Šī iemesla dēļ saskaņā ar Norvēģijas iestādēm, subsīdijas kompensēs tikai atjaunojamās enerģijas papildu izmaksas. Bez tam Enovas sniegtais atbalsts nepārsniedz summu, kas ir noteikta kā nepieciešama, lai palaistu projektu, t. i., veicinātu pozitīva lēmuma pieņemšanu par investīcijām.

Tomēr izveidojot Enerģētikas fondu un Enovu, saskaņā ar Iestādes informāciju, nekādu precīzu norādījumu par to, kad palaišanas efektu varētu uzskatīt par sasniegtu. Tas, piemēram, nebija noradīts, kad projekts sasniegtu – ieskaitot Enerģētikas fonda atbalstu – nulles pašreizējo neto vērtību. Protams, tika veikta analīze, lai noteiktu, kad projekts sasniegs līmeni, kad nav ne peļņas, ne zaudējumu. Tomēr nebija skaidri noteiktu ierobežojumu, kas kavētu valsts atbalstu virs šī punkta. Kā tālāk apskatīts Iestādes Lēmumā, lai sāktu formālu izmeklēšanas procedūru, dažos gadījumos ar Enovas sniegto atbalstu varētu panākt tādu projekta atbalstu, kas nodrošina aprēķināto pozitīvo neto pašreizējo vērtību (22).

Sniedzot projektiem atbalstu, Enova un atbalsta saņēmējs noslēdz palīdzības līgumu, kas nosaka paredzētā atbalsta maksājumu noteikumus. Šos maksājumus varētu regulēt atbilstoši izmaksu samazinājumam celtniecības periodā. Pēc investīciju realizēšanas salīdzina faktiskās izmaksas ar pieteikumā plānotajām izmaksām. Ja šie faktori atšķiras par labu pieteikuma iesniedzējam, Enova var regulēt finansiālo atbalstu uz leju, lai atspoguļotu faktisko izmaksu struktūru (23).

Projekta palaišanas prasību pamatā ir godīga peļņa uz kapitālu. Izmantotā diskonta likme tika noteikta 7 % līmenī gadā (nominālā, likme pirms nodokļiem) visiem projektiem, kuros daži procentu punkti tika pievienoti kā riska prēmija. Norvēģijas valdība paziņoja, ka Enova pamatos savu analīzi uz teorētiskajām vērtībām, kas ieteiktas valsts ziņojumos no atzītām valsts institūcijām Norvēģijā, kur riska prēmija varētu svārstīties no 2,5 līdz 4,5 %, atkarībā no enerģijas veida un projekta.

5.3. Enerģijas taupīšanas pasākumi

Kā ziņots atbilstoši shēmai (24), investīciju atbalsts enerģijas taupīšanas pasākumiem ir aprēķināts pēc tās pašas pašreizējās vērtības aprēķinu metodes, kuru izmanto atjaunojamās enerģijas projektos.

5.4. Jaunā enerģijas tehnoloģija

Šajā kategorijā Enova atbalsta tās tehnoloģijas, kurām vēl ir nepieciešama zināma izstrāde un kuras ir nepieciešams vēl pārbaudīt pirms tās kļūst ekonomiski dzīvotspējīgas, lai gan tās ir izgājušas projektu izpētes un izstrādes stadiju, kas apskatīta Iestādes Valsts atbalsta pamatnostādņu 14.nodaļā par izpētes un izstrādes atbalstu. Šādu tehnoloģiju piemēri ir paisuma un bēguma enerģijas un vēja enerģijas instalācija. Šie projekti varētu būt saistīti, lai panāktu enerģijas efektivitāti vai veicinātu atjaunojamās enerģijas ražošanu.

Oficiālās izmeklēšanas laikā Norvēģijas iestādes paskaidroja, ka šo kategoriju var uzskatīt par investīciju atbalsta atjaunojamās enerģijas ražošanai un iepriekš minētajai enerģijas taupīšanai apakškategoriju. Iepriekš 95,3 % atbalstīto projektu šajā kategorijā bija saistīti ar atjaunojamās enerģijas ražošanu, 4,3 % attiecās uz enerģijas taupīšanas pasākumiem (25).

Enova ir parakstījusi līgumu ar Norvēģijas Pētījumu Padomi par “inovatīvo enerģētikas risinājumu īstenošanu” enerģijas taupīšanai un siltuma ražošanai no saules enerģijas un biomasas. Saskaņā ar Norvēģijas iestādēm šis līgums nav jauna atbalsta programma, bet tikai pastiprināta uzmanības pievēršana jomai, kurā ir gaidāms, ka sadarbība starp Enovu un Pētījumu Padomi varētu sniegt sinerģijas efektu. Saskaņā ar Norvēģijas iestādēm šīs mehānisms darbojas kā kopējas ieejas durvis projektiem, kuri varētu būt vai nu pirmskonkurētspējas fāzē (un līdz ar to saņemtu atbalstu no Pētījumu Padomes) vai ģenerētu ieņēmumus (un līdz ar to saņemtu atbalstu no Enovas). Projekts nesaņems finansējumu no abām atbalsta iestādēm. Tomēr Norvēģijas iestādes uzsver, ka saskaņā ar šīm vadlīnijām sniegtais atbalsts var nebūt apvienots ar citiem valsts atbalsta veidiem EEZ Līguma 61. panta 1. punkta nozīmē, ja šāda pārklāšanās izraisa augstāku atbalsta intensitāti, nekā tā ir noteikta Vides vadlīnijās.

Tā kā Enova atbalsta tikai tos projektus, kas ģenerē ieņēmumus, tā tāpat izmanto iepriekš minēto neto pašreizējās vērtības aprēķina metodi jaunās tehnoloģijas projektu atbalstam. Projektu ienākumi pamatojas uz elektrības un siltuma ražošanu pārdošanai, kas saskaņā ar Norvēģijas iestādēm veido ienākumus, kas projektus padara dzīvotspējīgus, ja izmato neto pašreizējās vērtības aprēķina pieeju.

5.5. Enerģētikas auditi

Enova piedāvā uzņēmumiem arī bezmaksas padomdevēja un konsultāciju pakalpojumus, lai panāktu enerģijas efektivitāti. Atbalsta nolūks ir palielināt to uzņēmumu skaitu, kuri veic enerģijas auditus un analīzes un palīdzēt viņiem samazināt attiecīgās izmaksas. Kā ziņots, šie pakalpojumi likumiski nebija ierobežoti ne līdz atbalstam zem de minimis sliekšņa, ne arī līdz atbalstam maziem un vidējiem uzņēmumiem. Tie bija vērsti uz noteiktiem uzņēmumiem. 2003. gada programmas tekstā mērķa grupas bija raksturotas kā privāto un valsts ēku, kuru platība pārsniedz 5 000 kvadrātmetru un rūpniecības uzņēmumu īpašnieki, kā arī lielu platību īrnieki. No 2003. gada Enova ir piešķīrusi firmām naudu šādiem padomdevēju un konsultāciju pakalpojumiem, nevis pati sniegusi šos pakalpojumus.

Norvēģijas iestādes uzsver, ka atbalsts šo programmu ietvaros būtu jāatšķir no mācību un izglītības pasākumiem. Tas ir tā, jo finansējums iet tieši kompānijām enerģijas auditu un analīžu veikšanai un vai nu enerģijas taupīšanas investīciju noteikšanai vai uzvedības pārmaiņām uzņēmumos. Tādēļ Iestāde pašreizējā lēmumā izskatīs šo atbalstu atsevišķi. Norvēģijas iestādes turpina pierādīt, ka programmas ir līdzīgas enerģijas auditiem pēc somu programmas, ko apstiprinājusi Komisija (26).

Iepriekš tika izsniegti finansējumi, kas sedz līdz 50 % no attaisnojamām izmaksām. Saskaņā ar Norvēģijas iestāžu datiem no 2004. gada 1. janvāra tikai par 40 % attaisnojamo izmaksu ir piešķirts finansējums.

5.6. Informācijas un izglītības programmas enerģijas efektivitātes jomā

Enova vada enerģijas informācijas palīdzības līniju, ar kuras palīdzību jebkuram interesentam tiek sniegta informācija un padoms augstākas energoefektivitātes panākšanai. Tā kā Enovai nav iespēju pašai uzņemties šos pasākumus, Norvēģijas iestādes apgalvo, ka pakalpojumi tiek pirkti saskaņā ar valsts iepirkuma noteikumiem. Enova neizvirza nekādus ieskatus par to, kam šādi padomi un konsultācijas tiek sniegtas.

Līdz 2003. gada 1. janvārim Enova piedāvāja plaši publicētu programmu, ar kuru divdesmit reģionālie efektivitātes centri, kas šajā jomā pārstāv Enovu, izskatīja jautājumus saistībā ar enerģijas efektivitāti, kuriem bija nepieciešami konkrēti turpmākie pasākumi mājsaimniecībās un uzņēmumos uz vietas. Atbalsts tika sniegts bez maksas un katram jautājumam tika veltītas apmēram divas stundas. Norvēģijas iestādes apgalvo, ka Enova neizvirzīja nekādus ieskatus par to, kam sniegt šos pakalpojumu.

Attiecībā uz izglītības pasākumiem ir jāmin šādas programmas. Norvēģijas iestādes uzsver, ka būtiska ir konkurence starp pieteikumu iesniedzējiem un projektu rentabilitāte.

Līdz 2005. gada 1. janvārim Enova nodrošināja programmu (27) mācību materiālu un mācību koncepciju izstrādei, lai kompānijās veicinātu un saglabātu zināšanas par atjaunojamām enerģijām. Programma bija organizēta kā konkurss, un Enova apmaksāja 50 % visu projekta izstrādes izmaksu. Programmas mērķis bija veicināt mācību materiālu par enerģijas efektivitāti (grāmatu, programmatūras utt.) izstrādi, kā arī atbalstīt ar enerģiju saistīto kursu izstrādi, piem., koledžās/universitātēs vai izstrādājot arodbiedrībās utt. Programma bija atklāta sabiedriskām, privātām un bezpeļņas vienībām. 2003. un 2004. gada programmās bija prioritāšu saraksts (piem., projekti celtniecības uzņēmumiem, projekti, kuri ir saistīti ar valsts/privāto partnerību un projekti, kuri jārealizē līdz 2003. gada 1. augustam). 2003. gada programmā papildus izglītība tika īpaši vērsta uz universitātēm, savienībām, arodorganizācijām un privātajiem izglītības operatoriem (1. fāze) un arhitektiem, piegādātājiem, uzņēmējiem un citu personālu, kas strādā ar enerģijas sistēmām komercēkās (2. fāze) vai bija paredzēta celtniecības uzņēmumiem (2004. gada programmas teksts).

2004. gada izglītības programmas veicināšanai Enova piedāvāja programmu kvalifikācijas celšanas kursiem enerģētikā tehniskajam personālam un inženieriem. Tie tika organizēti konkursa veidā. Tikai pirmie 50 kursu beidzēji saņēma kursu apmaksu no Enovas. Saskaņā ar Norvēģijas iestādēm šis atbalsts tika sniegts tieši personām, bet nevis uzņēmumiem.

Iepriekš minētās mācību materiāla programmas beidzās 2004. gada 31. decembrī. Saskaņā ar Norvēģijas iestādēm par jaunām programmām Iestādei tiks paziņots. Kopumā saskaņā ar programmu kādi 33 projekti ir saņēmuši atbalstu. Norvēģijas iestādes apgalvo, ka daži no šiem projektiem varētu būt zem de minimis sliekšņa. Bez tam daļa atbalsta nonāca valsts sektora vienībās, universitātēs un citās mācību iestādēs un bezpeļņas organizācijās. Norvēģijas iestādes apgalvo, ka šīm vienībām Enovas sniegtais atbalsts nebija saistībā ar darbību, kuru veic uzņēmums, uz kuru attiecina EEZ Līguma 61. panta 1. punktu, bet drīzāk tas bija izglītības pasākuma atbalsts.

Programmā kā tādā nebija nekādu ierobežojumu, kas noteiktu, ka atbalstu var sniegt tikai noteikta veida vienībām vai darbībai. Tajā nebija arī teikts, ka atbalsts nedrīkst pārsniegt de minimis slieksni, kā noteikts aktā, kas minēts EEZ līguma XV pielikuma 1. punkta e) apakšpunktā (28). Atbalsts nebija ierobežots arī līdz maziem un vidējiem uzņēmumiem (29), kā noteikts aktā, kas minēts EEZ līguma XV pielikuma 1. punkta f) apakšpunktā, tas nebija arī tā strukturēts, lai atbalstu akta prasībām, kas minēts EEZ līguma XV pielikuma 1. punkta d) apakšpunktā (30) (mācību atbalsts).

Bez tam Enova vada programmu, enerģijas plānošanas iemaņu vietējās pašvaldībās uzlabošanai, jo īpaši valsts plānošanā un reģionālajā plānošanā saskaņā ar Norvēģijas Plānošanas un būvniecības aktu. Šīs programmas, kas tiek piedāvāta bez maksas, ir paredzēta augsta līmeņa lēmējpersonām un tehniskajam personālam pašvaldībās. Norvēģijas iestādes apgalvo, ka Enova veic novērtējumu par to, vai pašvaldība sniedz pakalpojumus, konkurējot ar citiem tirgus operatoriem. Ja tas tā ir, tad šāda darbība atbalstu nesaņems.

6. Saņēmēji/finansējuma intensitāte investīciju atbalstam atjaunojamās enerģijas ražošanā

Iestādes veiktā izmeklēšana ir saistīta ar nepārtraukto atbalsta programmu. Līdz ar to šajā Lēmumā nav iespējams noteikt galīgo potenciālo saņēmēju sarakstu, tas var būt tikai norādošs. 2005. gada 15. jūlija vēstulē Norvēģijas iestādes noteica līdz 2004. gada beigām 236 enerģijas audita un investīciju atbalsta saņēmējus (pēdējie gan atjaunojamās enerģijas ražošanai, gan enerģijas taupīšanas pasākumiem), kas saņēma valsts atbalstu, kas pārsniedz de minimis slieksni, un kas nebija valsts uzņēmumiem sniegtais atbalsts par to valsts funkciju izpildi. Pēc tam Norvēģijas iestādes identificēja 33 projektus, kurus atbalstīja pēc izglītības/mācību materiālu programmas.

Norvēģijas iestādes apgalvo, ka vēl, pēc aplēsēm, 875 projekti ir saistīti vai nu ar atbalstu valsts uzņēmumiem, vai atbalstu tam, lai Enova iepirktu noteiktus pakalpojumus saskaņā ar Valsts iepirkuma noteikumiem.

Attiecībā uz atjaunojamās enerģijas projektiem Norvēģijas iestādes iesniedza šādu tabulu, kas parāda finansējuma intensitāti, kas balstās uz kopējām investīciju izmaksām, atjaunojamās enerģijas projektiem, kas finansēti no 2002.–2004. gadam:

Atjaunojamā enerģija Atbalsta intensitāte % no kopējām investīciju izmaksām, atbalsts aprēķināts saskaņā ar neto pašreizējās vērtības pieeju Projektu daudzums Vidēji Maksimāli Vēja 10 23 % 68 % Centrālā apkure 19 20 % 31 % Bioloģiskā 31 20 % 50 % Jauna atjaunojamā 1 25 % 25 %

7. Budžets un tā darbības periods

Līgums par 2002. – 2005. gadu (skat. iepriekš šī lēmuma I.2.3. sadaļu) tika pagarināts līdz 2006. gada beigām. Ir paredzēts līgumu pagarināt līdz 2010. gada 31. decembrim. Norvēģijas iestādes ir iesniegušas šādu programmas budžeta pārskatu:

Valsts budžets miljonos NOK Tarifu nodoklis miljonos NOK Kopā budžets miljonos NOK Kopā budžets miljonos eiro (31) 2002 270 161 431 57,3 2003 259 192 451 56,4 2004 60 470 530 63,3 2005 0 650 650 79,3

8. Uzkrāšana

Attiecībā uz Enova piešķirtā atbalsta uzkrāšanu kopā ar cita veida valdības atbalstu, iestāde ņem vērā, ka būtībā projekti varētu saņemt dotācijas no citiem avotiem. Norvēģijas iestādes paziņojumā ir norādījušas, ka tās nodrošinās, ka piešķirtās dotācijas nekādā gadījumā nepārsniegs Vides pamatnostādņu G sadaļas 66. punktā minētos sliekšņus. Kā jau iepriekš minēts, šajā sadaļā ir noteikts, ka Vides pamatnostādņu ietvaros apstiprinātās dotācijas nevar tikt apvienotas ar cita veida valsts dotācijām, ja šāda dublēšanās noved pie tādas dotāciju intensitātes, kas ir augstāka par Vides vadlīnijās noteikto. Pieteicējiem ir jāziņo Enovai, ja ir iesniegti pieteikumi papildus valdības dotāciju piešķiršanai.

9. Norvēģijas iestāžu piedāvātie grozījumi

Lai shēmu padarītu savienojamu ar Vides vadlīnijām, Norvēģijas iestādes piedāvā zināmus grozījumus savā programmā, kas ir aprakstīti zemāk. Iestādes veiktās izmeklēšanas gaitā Norvēģijas iestādes uzsāka šo grozījumu ieviešanu.

9.1. Investīciju atbalsta grozījumi saistībā ar atjaunojamās enerģijas ražošanu

1) Norvēģija ierobežos atbalstu projektiem, uz kuriem attiecas Direktīvas 2001/77/EK 2. panta a) un b) apakšpunkta (biomasas) atjaunojamās enerģijas avotu definīcija. Turklāt atbalsts netiks sniegts jau esošajām hidroelektrostacijām.

2) Dotāciju apjoms tiks aprēķināts atbilstoši neto pašreizējās vērtības aprēķinam, kas balstīts uz starpību starp ražošanas izmaksām un tirgus cenu. Dotācija tiks piešķirta vienreizējas izmaksas veidā. Piemērojamā aprēķina metode ir šāda (parādīta izmantojot faktisku vēja enerģijas projekta piemēru, summas ir izteiktas NOK):

Atļautās investīciju izmaksas (32) 123 000 000 Ražošanas apjoms kWh/gadā 45 700 000 Cena NOK/kWh 0,25 Gada ienākumi (33) 11 425 000 Ražošanas izmaksas NOK/kWh 0,10 Gada ražošanas izmaksas 4 570 000 Gada tīrā peļņa 6 855 000 Ekonomiskais kalpošanas laiks gados 25 Kapitāla atdeve 6,33 % Tīrā pašreizējās vērtība –38 000 000 Investīciju dotācijas 38 000 000

Salīdzinājumā ar paziņoto shēmu, augstāk sniegtais aprēķina modelis balstīsies uz “atļautām” investīciju izmaksām, nevis uz pilnām izmaksām. Kā norāda Norvēģijas iestādes, finanšu izmaksas, pārējās izmaksas un atlīdzināmās izmaksas nav iekļautas atļautajās izmaksās, vismaz ne kopš 2004. gada 1. janvāra.

3) Augstāk minētajā aprēķinā izmantojamā elektrības tirgus cena tiks ņemta no piemērojamām Nordpool cenām. Centrālapkures gadījumā tā būs faktiskā cena, ko maksā naftas vai elektrības (zemāko no abām) gala lietotājs brīdī, kad tiek pieņemts lēmums par valsts atbalsta piešķiršanu. Ja projekta ekonomika balstās uz līgumiem ar lielajiem klientiem, kuros cenas atšķiras no izmērāmajām elektrības un naftas gala lietotāju cenām, tad līgumos noteiktās cenas būs piemērojamās cenas. Attiecībā uz elektrības ražošanu, kas netiek piegādāta ar elektrotīkla starpniecību, tiks izmantota gala lietotāja cena ieskaitot nodokļus.

4) Dotācijas drīkst segt kapitāla atdevi tirgus vērtībā. Tomēr diskonta likmi un riska uzcenojumu Enova noteiks pieaicinot ārējo speciālistu katrai iesaistītajai atjaunojamo resursu nozarei atsevišķi.

Jāņem vērā, ka Norvēģijas iestādes iesniedza iestādei ziņojumu, ko bija sastādījis iecelts neatkarīgais eksperts “First Securities ASA” (34). Eksperts izmanto kapitālieguldījumu cenu noteikšanas modeli (35) un aprēķinātās diskonta likmes 7 % apmērā vēja enerģijai, 6 % apmērā centrālapkurei, bioenerģijai un attiecīgās enerģijas lietošanas veidam. Aprēķins tiek uzskatīts par struktūru, kas ļauj Enova apspriest kapitāla diskonta likmju izmantošanu atsevišķiem projektiem. Konkrētāk, tā sauktais beta lielums varētu būt augstāks, atkarībā no projektā iesaistītā riska (36) un radīt augstākas diskonta likmes.

Procentu likmes un riska uzcenojumu Norvēģijas iestādes pārskatīs un atjauninās reizi gadā. Ja laika posmā starp gadskārtējās atjaunināšanas reizēm rodas neparedzētas izmaiņas, kas ievērojami ietekmē diskonta likmi, Norvēģijas iestādes veiks attiecīgās diskonta likmes ārkārtas korekciju. Bet tas attiecas tikai uz gadījumiem, kur ir pamats uzskatīt, ka izmaiņām ir pastāvīgs raksturs.

5) Atļautās investīciju izmaksas ir tās, kas ir uzskaitītas Komisijas Lēmumā Nr. 75/2002 – Somija (37). Norvēģijas iestādes norāda, ka līdz 2005. gada 1. janvārim Enova ir apstiprinājusi tikai šāda veida izmaksas kā atļautās izmaksas.

6) Dotācijas netiks piešķirtas apjomā, kas pārsniedz projekta uzsākšanai nepieciešamās izmaksas. Tas nozīmē, ka negatīvas neto pašreizējās vērtības gadījumā, kas izriet no iepriekš 2) apakšpunktā noteiktajiem lielumiem, valsts atbalsts tiks sniegts tikai tādā apmērā, lai nodrošinātu projekta atmaksāšanos, t. i., lai panāktu tādu neto pašreizējās vērtību, kas ir vienāda ar nulli.

7) Projektam ar aprēķinātu nulles likmi vai pozitīvu neto pašreizējās vērtību, neņemot vērā dotācijas, nebūs tiesību saņemt dotācijas.

8) Izņemot atbalstu biomasas enerģijai, šīs programmas ietvaros piešķirtā programma nekādā gadījumā nedrīkst pārsniegt Vides pamatnostādņu D.3.3.1 sadaļas 54) apakšpunktā noteikto slieksni. Vides pamatnostādņu D.3.3.1 sadaļas 54. punkts ierobežo atbalstu līdz starpībai starp tirgus cenu un ražošanas izmaksām, augšējo robežu nosakot pie ražošanas iekārtu nolietojuma, tādēļ ražošanas iekārtu nolietojums ir jāuztver tikai kā investīciju izmaksas. Dotācijas arī drīkst segt tirgus peļņas likmi gadījumos, kuros Norvēģija var parādīt, ka tas ir neaizstājams nosacījums, ņemot vērā dažu atjaunojamo enerģijas resursu vājo konkurētspēju.

9) Enova metodoloģijas ietvaros, kas paredzēta dotāciju apjomu aprēķināšanai, maksimālā Enova piešķirto dotāciju summa tiks ierobežota līdz investīciju izmaksu apjomam. Projekti, kuri rada negatīvu EBITDA (38) parastos darbības apstākļos investīciju ieguldīšanas brīdī, nav piemēroti nekādu dotāciju saņemšanai. Šim nolūkam izmantotā diskonta likme būs Enova izmantotā diskonta likme, kā minēts šī Lēmuma 9.I sadaļas 4. punktā.

10) Attiecībā uz biomasu, ražošanai var tikt piešķirtas dotācijas apmērā, kas pārsniedz investīciju izmaksas. Tomēr nekādā gadījumā netiks piešķirts vairāk ražošanas dotāciju nekā ir paredzēts Vides pamatnostādņu D.3.3.1. sadaļas 55. punktā (39).

11) Shēmā paredzētā atbalsta piešķiršanā biomasa tiks definēta kā “bioloģiski sadalījušos produktu daļas, atkritumi un pārpalikumi no lauksaimniecības (ieskaitot augu un dzīvnieku vielas), mežizstrādes un ar to saistītajām rūpniecības nozarēm, kā arī bioloģiski sadalījušos rūpniecisko un pašvaldības atkritumu daļas” (skat. Direktīvas 2001/77/EK 2. panta b) apakšpunktu). Atbalsta gadījumā bioenerģijai, kas ietver citus avotus, izņemot biomasu, dotācijas ražošanai, kā noteikts 10. punktā iepriekš, piešķir tikai attiecībā uz to daļu, kas ietver biomasu. Atbalsta piešķiršana pārējām daļām tika ierobežota līdz investīciju atbalsta apjomam, kas ir definēts 5. punktā.

12) Programmas termiņš ir ierobežots līdz 2011. gada 1. janvārim.

Norvēģijas iestādes ir arī iesniegušas šādus datus par ražošanas izmaksām attiecībā uz atjaunojamās un tradicionālās enerģijas ražošanas datiem:

Kopējās darbības izmaksas, NOK/kWh

Tehnoloģija Ražošanas un uzturēšanas izmaksas Kurināmais Darbības izmaksas kopā Skaitļi no SEA ziņojuma: Prognozētās Elektrības 2005. gada atjaunināšanas izmaksas Ogles 0,034–0,068 0,076–0,152 0,11–0,22 Gāze 0,023–0,031 0,187–0,249 0,21–0,28 Kombinētais siltuma un elektrības cikls 0,17–0,44 Skaitļi no NVE ziņojuma: 2002. gada enerģijas un siltuma ražošanas izmaksas Vējš 0,05 0,05 Skaitļi no Enova projektu portfeļa (piemēri) Vējš 0,05–0,10 0 0,05–0,10 Bioloģiskā enerģija 0,07–0,15 0,2–0,3 0,27–0,45 Jaunie atjaunojamie 0,05 Centrālapkure 0,05 – 0,10

9.2. Enerģijas taupīšanas pasākumi

Attiecībā uz ziņoto shēmu Norvēģijas iestādes apstrīd faktu, ka neto pašreizējās vērtības aprēķins ir jāpieņem arī atbalsta aprēķināšanai attiecībā uz enerģijas taupīšanas pasākumiem. Tomēr Norvēģijas iestādes ierosināja šādas izmaiņas turpmāko atbalsta pasākumu piemērošanā attiecībā uz enerģijas taupīšanu:

Norvēģijas iestādes aprēķinās investīciju dotācijas enerģijas taupīšanas pasākumiem saskaņā ar Vides pamatnostādņu D.1.3 sadaļas 25. punktu (40) apvienojumā ar Vides pamatnostādņu D.1.7 sadaļas 32. punktu, t. i., projekta investīciju izmaksas būs stingri ierobežotas līdz papildu investīciju izmaksu apjomam, kas ir nepieciešams, lai izpildītu vides aizsardzības uzdevumus. Tas nozīmē, ka enerģijas taupīšanas investīciju izmaksas tiks salīdzinātas ar tehniski salīdzināmām investīcijām, kas nenodrošina tādu pašu vides aizsardzības līmeni. Investīciju gadījumos papildu iekārtās un procesos bez jebkādas citas funkcijas izņemot enerģijas taupīšanu, kur nepastāv cita veida salīdzināmas investīcijas, salīdzināmo investīciju izmaksas tiek noteiktas nulles apmērā. Tehnoloģisko iekārtu aizvietošanas izmaksas atbilstoši Norvēģijā pieprasītajiem standartiem nav atļautas atbalsta piešķiršanai.

1) Izmaksas tiks aprēķinātas atskaitot labumus, kas tiek uzkrāti jaudu pieauguma rezultātā, izmaksu ietaupījumus, kas tiek radīti pirmajos piecos investīciju darbības gados un papildu palīgražošanā šo piecu gadu periodā.

2) Atļautās izmaksas tiks ierobežotas līdz investīciju izmaksām. Šajā ziņā atļautās izmaksas būs tādas pašas, kādas ir uzskaitītas Eiropas Komisijas Lēmumā Nr. 75/2002 – Somija (41). Līdz 2005. gada 1. janvārim Norvēģijas iestādes ir uzskatījušas šādas izmaksas tikai kā atļautas.

3) Dotāciju apjoms tiks ierobežots līdz 40 % apmēram no papildu izmaksām, kas tiek aprēķinātas atbilstoši augstāk minētajiem parametriem, un dotācijas ražošanai netiks piešķirtas šīs programmas ietvaros. Atbilstoši Vides pamatnostādņu D.1.5. sadaļas 30. punktam maziem un vidējiem uzņēmumiem dotācijas var tikt palielinātas par 10 procentu punktiem. Šim nolūkam, mazie un vidējie uzņēmumi tiks definēti atbilstoši Iestādes pamatnostādņu 10. nodaļas 2. punktam par dotāciju piešķiršanu mikro, maziem un vidējiem uzņēmumiem.

4) Norvēģijas valdība nodrošinās, ka, apvienojot ar citām valsts subsīdijām, kopējās dotācijas nepārsniegs augstāk minētos limitus.

5) Programmas termiņš ir ierobežots līdz 2011. gada 1. janvārim.

9.3. Atbalsta sniegšana jaunām enerģijas ražošanas tehnoloģijām

Norvēģijas iestādes norāda, ka jauno tehnoloģiju projekti attiecībā uz atjaunojamās enerģijas projektiem, tiks atbalstīti atbilstoši atjaunojamās enerģijas ražošanas un izmantošanas atbalsta noteikumiem (neto pašreizējās vērtības metode). Attiecībā uz enerģijas lietderīgas izmantošanas tehnoloģijām, tiks piemēroti enerģijas taupīšanas paņēmienos izmantotie aprēķina mehānismi. Atbalsts, inter alia, ietvers projektus, kas agrāk ir tikuši tikai testēti laboratorijās, kam ir ierobežots pielietošanas veids vai kas ir izstrādāti Norvēģijai neraksturīgiem apstākļiem un kam ir nepieciešama pielāgošana.

Par pirmskonkurences projektiem, kam ir piemērojamas Iestādes valsts atbalsta pamatnostādnes attiecībā uz izpēti un attīstību, tiks paziņots atsevišķi. Projekti, kas ir esošo izstrādājumu vai ražošanas līniju modernizēts variants, netiks atbalstīti. Tas pats attiecas uz projektiem, kas jau ir uzsākti vai attiecībā uz kuriem lēmums par uzsākšanu jau ir pieņemts.

9.4. Informācija un izglītības pasākumi enerģijas lietderīgas izmantošanas jomā

Norvēģijas iestādes apstiprināja, ka mācību vielas apguves programmas un apmācību koncepcijas, tehniskā personāla izglītības kursi un apmācība darbvietā tika pabeigta 2005. gada 1. janvārī. Ja šie vai līdzīgi projekti tiks uzsākti nākotnē, iestādei par tiem tiks iepriekš paziņots.

Pēc tam Norvēģijas iestādes apstiprināja, ka valsts iestāžu apmācību programma attiecas tikai uz vietējo pašvaldību valsts funkciju (skat. arī šī lēmuma I.5.6. sadaļu).

9.5. Dažādi

Norvēģijas iestādes bez tam apstiprināja, ka atbalsts tiek piemērots nediskriminējošā veidā arī attiecībā uz ārvalstu investoriem un ka tie regulāri ziņos iestādei par programmas piemērošanu. Norvēģijas iestādes ir iesniegušas iestādei sarakstu, parādot astoņus ārvalstu uzņēmumu piemērus, kas ir saņēmuši atbalstu no Enerģētikas fonda.

10. Pamatojums oficiālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanai

Savā lēmumā uzsākt oficiālu izmeklēšanas procedūru iestāde uzskatīja, ka enerģijas taupīšanas pasākumi, atbalsta sniegšana jaunām enerģijas ražošanas tehnoloģijām un investīciju atbalsts atjaunojamās enerģijas ražošanai ir valsts dotācija EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē. Attiecībā uz informāciju un izglītības pasākumiem (ieskaitot padomnieku un konsultantu pakalpojumus) iestāde ņēma vērā, ka izņemot informācijas palīdzības dienestu un, iespējams, uzņēmumu apmeklējumus, fondam bija plaša rīcības brīvība. Bez tam tas atklāja, ka šī rīcības brīvība pārvērta atbalsta pasākumus par izlases veida, nevis vispārējiem pasākumiem. Tika atklāts, ka visi pasākumi deformē vai draud deformēt konkurenci un ietekmē tirdzniecību starp līguma pusēm. Tā kā par dotācijām saistībā ar Enerģētikas fondu iestādei netika savlaicīgi ziņots, tās ir nelikumīgas dotācijas Uzraudzības un tiesas nolīguma 3. protokola II daļas 1. panta f) apakšpunkta izpratnē.

Attiecībā uz atbilstības novērtējumu, iestāde nošķīra Enerģētikas fondu, kā tika ziņots, un Norvēģijas iestāžu piedāvāto grozījumu shēmu.

Iestāde savā lēmumā izteica šaubas par oficiālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanu par to, vai investīciju atbalsts atjaunojamās enerģijas ražošanai varētu būt attaisnojams saskaņā ar Vides vadlīnijām. Jo īpaši iestāde ņēma vērā, ka atbalsts netika pamatots pēc Vides pamatnostādņu D.1.3 sadaļas 27. punkta un D.1.7 sadaļas 32. punktā ietvertās “papildu izmaksu” metodikas. Tā vietā dotāciju nepieciešamība tika noteikta, veicot projekta neto pašreizējās vērtības aprēķinu. Iestāde atklāja, ka nebija pietiekamu garantiju tam, ka tiks atbalstītas tikai ar investīcijām saistītās izmaksas. Bez tam nebija nekāda mehānisma, kas izslēgtu pārmērīgi lielas atlīdzības piešķiršanu. Attiecībā uz enerģijas taupīšanas pasākumiem iestāde ņēma vērā, ka pretēji atjaunojamās enerģijas projektiem, Vides pamatnostādnes stingri pieturas pie atbalsta 40 % apmērā no atļauto investīciju izmaksu apjoma. Norvēģijas iestādēm piemērojot neto pašreizējās vērtības aprēķinu, nebija pārliecības, ka šis slieksnis tiktu respektēts. Attiecībā uz enerģijas ražošanas tehnoloģiju projektiem, kā arī uz enerģētikas auditiem, iestāde pieprasīja vairāk informācijas. Attiecībā uz informāciju un izglītības atbalsta pasākumiem Iestāde ņēma vērā, ka dotāciju programma šajā ziņā netika ierobežota līdz atbalsta de minimis apjomam (lai gan atbalsts dažiem projektiem varētu saglabāties zem attiecīgā sliekšņa) vai tikt ierobežots attiecinot uz maziem vai vidējiem uzņēmumiem. Pamatojoties uz to, Iestāde nonāca pie sākotnējā slēdziena lēmumā sākt oficiālu izmeklēšanas procedūru par to, ka shēma, par kādu tika ziņots, nav atbilstoša EEZ dalībvalstu dotāciju piešķiršanas noteikumiem.

Lēmumā par oficiālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanu iestāde arī izskatīja Norvēģijas iestāžu piedāvātos grozījumus. Tā noteica, ka izmeklēs tālāk, vai Norvēģijas izmantotā metode pamatot atbalstu ar attiecīgā projekta neto pašreizējās vērtības aprēķinu varētu būt pieņemama, ja Norvēģijas iestādes izlemtu ierobežot atbalstu līdz starpībai starp tirgus cenu un ražošanas izmaksām, skat. Vides pamatnostādņu D.3.3.1 sadaļas 54. punktu. Iestāde arī bija nobažījusies par to, kā Norvēģijas iestādes plāno praksē piemērot Vides pamatnostādņu D.3.3.1 sadaļas 54. punkta trešajā teikumā minēto prasību. Šī sadaļa nosaka, ka, ja atbalsts ir vienreiz piešķirts, tad attiecībā uz visu ražotnes turpmāk saražoto enerģiju lielāks atbalsts vairs nevar tikt piešķirts. Iestāde arī izteica šaubas par atbalsta piešķiršanu tādiem projektiem, kuru tīrā pašreizējā vērtība joprojām būtu negatīva augsto ražošanas izmaksu dēļ pēc tam, kad ir ticis saņemts atbalsts no Enovas.

Iestāde nespēja izstrādāt galīgo viedokli par atbalsta piešķiršanu jaunajām enerģijas ražošanas tehnoloģijām un izglītības pasākumiem, kā arī padomnieku un konsultantu pakalpojumiem (enerģētikas auditi).

11. Trešo pušu iesniegtie komentāri

Iestāde saņēma vienu komentāru no trešām pusēm attiecībā uz tās sākotnējo lēmumu. Vācijas Vides, dabas saglabāšanas un kodoldrošības ministrija norāda, ka nav iespējams precīzi identificēt attiecīgo tirgu un noteikt, vai uzņēmumi, kuriem ir piešķirts atbalsts, tik tiešām konkurē ar uzņēmumiem, kuriem nav piešķirts atbalsts, un vai tie iegūst jebkādas priekšrocības. Turklāt Vācijas ministrija norāda, ka atjaunojamās enerģijas ražošanas papildus izmaksu noteikšanas princips nav visai piemērots dotāciju apjoma noteikšanai, kamēr nepastāv vispārīgi piemērojama un skaidri formulēta papildus izmaksu definīcija. Attiecībā uz 40 % slieksni dotāciju intensitātei, Vācijas ministrija uzskata, ka tas ne vienmēr sniedz pietiekamu iemeslu privātajam investoram rīkoties tā, it kā tam būtu jāuzņemas saistības par 60 % no izmaksu apjoma. Līdz ar to varētu būt jāapsver, vai atbalsta piešķiršana drīzāk nebūtu jānosaka, pamatojoties uz proporcionālo kopējo investīciju izmaksu daļu. Vācijas ministrija norāda, ka daži trūkumi Vides vadlīnijās šajā ziņā nav Komisijas precedentu praksē pārvarēti.

12. Norvēģijas iestāžu iesniegtie komentāri

Attiecībā uz valsts dotāciju eksistenci, savā 2006. gada 15. jūlija atbildes vēstulē Norvēģijas iestādes izmantoja viedokli, ka iestāde izmanto pārāk stingru atlases pārbaudi, kas neatstāj vietu nekādām rīcības brīvības programmām, kas ir faktiski pieejamas visiem uzņēmumiem. Attiecībā uz atbalstu mācību materiāliem, Enova izmantoja rīcības brīvību noraidot tikai tādus projektus, kas neizpildīja programmas uzdevumus vai kas nevarēja nodrošināt pietiekamu kvalitāti. Šiem minimālajiem kritērijiem līdz ar to bija objektīvs raksturs.

Norvēģijas iestādes turklāt augstāk minētajā vēstulē pieprasa, lai iestāde veiktu Enerģētikas fonda atbilstības novērtējumu tiešā saistībā ar EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunktu, kādu Komisija veica attiecībā uz AK WRAP nomas fonda programmu (42).

Attiecībā uz atjaunojamās enerģijas ražošanas investīciju atbalsta atbilstības novērtējumu Norvēģijas iestādes nosaka, ka attiecībā uz paziņoto atjaunojamās enerģijas ražošanu shēmā ietvertais konkurences elements starp dažādiem projektiem izslēdz pārmērīgi lielas atlīdzības piešķiršanu. Turklāt starp Enova un ministriju noslēgtais līgums nosaka, ka jebkādām piešķirtajām dotācijām ir jāatbilst EEZ līgumam. Attiecībā uz tādu izmaksu iekļaušanu, kas var nebūt atļautās izmaksas, Norvēģijas iestādes nosaka, ka tas attiecas tikai uz nelielu šo izmaksu daļu.

Visā sākotnējās izmeklēšanas posmā un savā 2006. gada 15. jūlija atbildes vēstulē Norvēģijas iestādes norāda, ka Norvēģijā ir no lielākās daļas Eiropas valstīm atšķirīga enerģētiskā situācija, jo vairāk nekā 99 % no tās iekšzemes elektrības ražošanas apjoma iegūst no hidroelektrostacijām. Hidroelektrostaciju saražotajai enerģijai ir atšķirīga izmaksu struktūra un atšķirīgi izmaksu apjomi nekā tradicionālajā enerģijas ražošanā pārējā Eiropā, kas balstās uz ogļu, gāzes un kodolenerģijas izmantošanu. Salīdzinājums ar hidroelektrostaciju saražoto enerģiju, aprēķinot jaunās atjaunojamās enerģijas ražošanas papildu izmaksas saskaņā ar vadlīnijām, pēc Norvēģijas iestāžu uzskatiem, nav iespējams. Ir vēl citas nozīmīgas priekšrocības izvēlētās metodikas piemērošanai. Pirmkārt, neto pašreizējās vērtības metode ir visbiežāk izmantojamā metodika enerģētikas sektorā, kā arī citos rūpnieciskajos sektoros. Atsaucoties uz tirgus likmi, tiek izvēlēti objektīvi un ērti pieejami kritēriji. Piemērojot šo metodi visiem projektiem, kas piesakās atbalstam, Enova var salīdzināt dažādus projektus, kuri uz vienlīdzības pamata sacenšas par valsts atbalsta piešķiršanu un piešķirt atbalstu tiem projektiem ar vislabāko dotāciju/vides aizsardzības labumu attiecību. Otrkārt, metode paredz, ka projektam tiks piešķirts tikai tāds apjoms, kas ir nepieciešams projekta nonākšanai līdz tirgum.

Norvēģija norāda, ka, ja Vides pamatnostādnes būtu jāievēro burtiski, Norvēģijas iestādēm investīciju dotāciju programma būtu jāpapildina ar ražošanas dotāciju programmu, par kuras dotāciju piešķiršanu arī lēmums galu galā tiktu pieņemts pamatojoties uz neto pašreizējās vērtības aprēķinu. Šādi piešķirtās ražošanas dotācijas de facto būtu investīciju dotāciju programma, kurā subsīdijas tiktu izmaksātas pa daļām nevis vienreizējas izmaksas formā, bez jebkādas ievērojamas atšķirības attiecībā uz atbalsta iespējām, bet ar mazāku pārskatāmības pakāpi un izmantojot administratīvi sarežģītāku shēmu (43). Paziņotajā shēmā Enova tiktu iesaistīta tikai projekta investīciju posmā.

Norvēģijas iestādes savā 2006. gada 15. jūlija vēstulē piekrīt Iestādes spriedumam sākotnējā lēmumā, ka Enovas metode kopumā noved pie tāda investīciju dotāciju apjoma piešķiršanas, kas ir mazāks vai vienāds ar atjaunojamās enerģijas ražotnes papildus investīciju izmaksām. Neskatoties uz to Norvēģijas iestādes iebilst pret ražošanas iekārtu nolietojuma griestu noteikšanu. Tādā veidā tiktu ignorēts fakts, ka projektiem ir arī tiesības uz tirgus peļņas likmi, kas ir noteikta iestādes Vides vadlīnijās (D.3.3.1 sadaļas 54. punkts) un piemērota Komisijas lēmumā par Q7 krasta vēja projektu (44). Tā kā piemērots peļņas likmes apjoms tiks noteikts, pamatojoties uz neatkarīga eksperta slēdzienu, Norvēģijas iestādes apstrīd, ka nepastāv pārmērīgas atlīdzības piešķiršanas bīstamības, kas izriet no pārāk dāsnām peļņas likmēm.

Attiecībā uz prasību, ka atbalstītais projekts nedrīkst saņemt turpmākos atbalstus, skat. Vides pamatnostādņu D.3.3.1 sadaļas 54. punktu, Norvēģijas iestādes piekrīt, ka Enerģētikas fonda piešķirtajam atbalstam ir jānosaka ierobežojumi. Norvēģijas iestādes norāda, ka šādus ierobežojumus nodrošina divi mehānismi. Pirmkārt, Enova veicot projekta novērtēšanu, tiks ņemti vērā visi zināmie ieņēmumi (ienākošā naudas plūsma), neatkarīgi, piemēram, no tā, vai cita veida valsts atbalsts tiek kvalificēts kā valsts dotācija. Šie elementi tiks ņemti vērā gan ieņēmumu, gan izmaksu daļā, kur tas ir būtiski, un rezultātā samazināsies vajadzība pēc turpmākā Enova atbalsta piešķiršanas. Otrkārt, attiecībā uz iespējamo zaļā sertifikāta shēmas ieviešanu, Norvēģijas iestādes atsaucas uz noteikumu līgumā, kas tiks noslēgts ar dotāciju saņēmēju par dotācijām, kas ir saņemtas no Enerģētikas fonda un kas tam ir jāatmaksā ar procentiem, ja tas iestājas sertificētajā tirgū.

Norvēģijas iestādes oficiālās shēmas izmeklēšanas gaitā ir ierosinājušas grozījumus attiecībā uz projektiem, kuriem, pat ar Enerģētikas fonda atbalstu būtu negatīva tīrā pašreizējās vērtība. Šis grozījums tagad ir ietverts šī lēmuma I.9.1. sadaļas 9. punktā un nosaka, ka projekti ar negatīvu EBIDTA parastos darbības apstākļos investīciju ieguldīšanas brīdī nav spējīgi saņemt nekādas dotācijas.

II. NOVĒRTĒŠANA

1. Valsts dotācijas EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē

EEZ līguma 61. panta 1. punkta redakcija ir šāda:

“Ja šajā līgumā nav noteikts citādi, jebkuras dotācijas, ko piešķir EK dalībvalstis, EBTA valstis vai no valsts resursiem jebkādā iespējamā formā, kas deformē vai draud deformēt konkurenci par labu dažiem uzņēmumiem vai zināmu preču ražošanai tādā apmērā, kādā tas ietekmē tirdzniecību starp līguma pusēm, nav savienojamas ar šī līguma darbību.”

1.1. Valsts resursu klātbūtne

Saskaņā ar EEZ līguma 61. pantu pasākums ir jānodrošina valstij vai ar valsts resursu palīdzību. Šajā gadījumā atbalsts dažādajiem investīciju projektiem tiek sniegts subsīdiju formā, kas tiek finansētas no valsts budžeta un no piegādes tarifa nodevas. Finansēšana tiešā budžeta piešķīruma formā atbilst “valsts resursu” kritērijam.

Attiecībā uz ieņēmumiem no piegādes tarifa nodevas iestāde ņem vērā, ka saskaņā ar izveidoto precedentu likumu un Eiropas Komisijas praksi, valsts resursi ir iesaistīti tad, kad naudas līdzekļus pārskaita fonds un kad fondu nodibina valsts un tas tiek papildināts ar valsts noteiktām vai uzraudzītām iemaksām (45). Šajā ziņā ir jānosaka, vai valsts izmantoja kontroli pār attiecīgajiem naudas līdzekļiem (46). Lai līdzekļus varētu uzskatīt par valsts resursiem, ir pietiekami, lai šie līdzekļi būtu pastāvīgā valsts iestāžu uzraudzībā (47).

Enerģētikas fondu dibināja Norvēģijas valsts. Enerģētikas fondu administrē valsts institūcija Enova, kas pieder Norvēģijas valstij ar Naftas un enerģētikas ministrijas starpniecību. Fonds tika nodibināts ar mērķi Norvēģijas valstij izpildīt politikas uzdevumu un palīdzēt sasniegt Norvēģijas valsts enerģētikas mērķus saistībā ar Kioto Protokolu. Šim nolūkam Norvēģijas valsts nosaka obligāto nodevu ar noteikumu palīdzību (skat. šī lēmuma I.3.), no kuras finansē fondu. Tāpat arī nodevas apjomu nosaka valsts. Ieņēmumi no nodevas tiek novirzīti tieši uz Enerģētikas fondu, kas tos piešķir izraudzītajiem projektiem. Līdz ar to Iestāde uzskata, ka Norvēģijas valsts veic pastāvīgu kontroli pār nodevām un tas atbilst valsts resursiem EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē.

1.2. Piešķirtas par labu atsevišķiem uzņēmumiem vai atsevišķu preču ražošanai

Lai atbilstu dotācijām EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē pasākumam cita starpā, pirmkārt, jārada saņēmējam ekonomiskas priekšrocības, kas to atbrīvo no maksājumiem, kas parasti tiek veikti no valsts budžeta. Otrkārt, dotāciju pasākumam ir jābūt izlases veidā tā, lai tas nestu labumu “atsevišķiem uzņēmumiem vai atsevišķu preču ražošanai”. Turpmāk tiks parādīta atšķirība starp dažādajām investīciju dotāciju programmām, ieskaitot enerģētikas auditus, un izglītības/mācīšanas pasākumiem.

1.2.1. Vispārīga piezīme: Pašas Enerģētikas fonda programmas novērtējums, nevis atsevišķo programmas ietvaros piešķirto subsīdiju novērtējums

Pašreizējā gadījumā zemāk aprakstītie atbalsta pasākumi dažās situācijās varētu tikt sniegti privātpersonām, nevis uzņēmumiem (piem., attiecībā uz dažiem mācību un izglītības pasākumiem) vai varētu attiekties drīzāk uz izglītību, nevis uz saimniecisko darbību. Tomēr neviens no dažādajiem atbalsta pasākumiem netika formāli (tiesību vai administratīvie norādījumi) ierobežots, attiecinot tikai uz privātpersonām vai dažām darbības jomām. (48). Atbalstu, piemēram, var sniegt privātajām izglītības iestādēm, kas varētu veikt saimniecisko darbību vai virzīties pretī dažiem rūpnieciskajiem sektoriem (piem., celtniecības sfērai).

Attiecīgais paziņojums un novērtējums attiecas uz pašu Enerģētikas fondu, nevis uz atsevišķajām tā ietvaros piešķirtajām subsīdijām. Līdz ar to Iestādei nav nepieciešams noteikt – veicot pašas Enerģētikas fonda programmas izvērtēšanu (49) – piemēram, vai atsevišķos gadījumos sniegtais atbalsts bezpeļņas organizācijām un attiecīgajām izglītības iestādēm attiecas uz komersanta (saimniecisko) darbību. Tā kā Enerģētikas fonda programmā nebija ietverti nekādi ierobežojumi šajā ziņā, iestādes slēdziens līdz ar to ir tāds, ka, izņemot zemāk minēto gadījumu, atbalsts programmas ietvaros tika piešķirts komersantiem.

Atbalsts, kas tiek piešķirts valsts sektoram enerģijas lietderīgas izmantošanas pasākumu veikšanai šīs iestādes valsts funkciju ietvaros, netiek kvalificēts kā valsts dotācija. Tas attiecas, jo īpaši uz pašvaldību enerģijas lietderīgas izmantošanas pasākumu programmu. Šis atbalsts neietver valsts dotācijas EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē, ja tas tiek ierobežots, kā apliecina Norvēģijas iestādes, attiecinot uz atbalstāmā saņēmēja valsts iestādes funkciju nodrošināšanu.

1.2.2. Investīciju atbalsts (atjaunojamās enerģijas ražošana, enerģijas taupīšanas pasākumi, jaunās enerģijas ražošanas tehnoloģijas un enerģētikas auditi)

Subsīdijas augstāk minētajām investīcijām sniedz saņēmējiem priekšrocības EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē vai nu ļaujot tiem ieguldīt atjaunojamās enerģijas ražošanā vai ieguldīt pasākumos, kas samazina enerģijas patēriņu vai ļauj uzņēmumam (auditu ar augstāku kompetences līmeni un enerģētikas analīzi gadījumā) izmantot enerģiju daudz efektīvāk, līdz ar to vēl vairāk samazinot uzņēmuma parastās darbības izmaksas.

Atbalsts arī tiek piešķirts izlases veidā. Attiecībā uz investīciju atbalstu atjaunojamās enerģijas ražošanai, tas attiecas uz noteiktu enerģijas ražotāju kategoriju.

Izlases princips pastāv arī attiecībā uz pārējiem pasākumiem, jo subsīdijas tiek piešķirtas tikai dažiem uzņēmumiem pēc Enova izvēles pēc projektu salīdzināšanas iesniegšanas procesā un lēmuma pieņemšanas par visefektīvāko atbalstāmo projektu iesniegšanas kārtā. Kā nosaka precedentu likums (50), situācijā, kad fondam ir “tāda dziļuma pakāpe, kas ļauj tam regulēt savu finansiālo atbalstu ņemot vērā vairākus apsvērumus tādus kā, jo īpaši, saņēmēju izvēle, finansiālās palīdzības apjoms un nosacījumi, ar kādiem tas tiek piešķirts, (…) shēma ir atbildīga par dažu komersantu nostādīšanu labvēlīgākā stāvoklī nekā pārējie” (51). Katram projektam, kas atbilst piemērošanas kritērijiem, nevar tikt garantēta atbalsta piešķiršana, jo tas ir atkarīgs no pārējiem iesniegšanas procesā konkurējošiem projektiem un no naudas līdzekļu apjoma, kādu Enova ir gatava piešķirt konkrētajā projektu izvērtēšanas kārtā. Tā kā Enova var brīvi izvēlēties, cik bieži un kāda veida uzaicinājumus projektu priekšlikumu iesniegšanai tā organizē, shēma sniedz Enovai pietiekamu rīcības brīvību atbalsta pasākumu izlases rakstura noteikšanai (52).

Bez tam attiecībā uz enerģētikas auditiem, pastāv papildu elements izlases rakstura noteikšanai tajā apstāklī, ka programma (2003. gada programmas teksts, skat. iepriekš šī lēmuma I.5.6. sadaļu) bija vērsta uz privāto un valstij piederošo ēku īpašniekiem ar kopējo platību 5 000 kvadrātmetru apjomā un rūpnieciskajiem uzņēmumiem.

1.2.3. Informācija un izglītības pasākumi enerģijas lietderīgas izmantošanas jomā

Iestādes viedoklis ir, ka Enovas informācijas palīdzības dienesta darbam nav izlases rakstura, kura konsultācijas par lietderīgu enerģijas izmantošanu tiek sniegta visiem, kurus šīs konsultācijas interesē, un Enovai nav iespēju izmantot savu rīcības brīvību šajā ziņā.

Bez tam vietējie apmeklējumi attiecībā uz privātām saimniecībām nav saistīti ar valsts dotācijām, jo atbalsts šajos gadījumos komersantiem netiek piešķirts EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē. Turklāt pat attiecībā uz lietderīgu enerģijas izmantošanu komerciālai darbībai paredzētās ēkās iestāde nav konstatējusi tur iesaistītas valsts dotācijas EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē, jo pasākums ir pieejams visiem, kurus tas interesē, nesniedzot Enovai un tās efektivitātes veicināšanas centriem nekādu rīcības brīvību. Citiem vārdiem, pasākums neatbilst nosacījumiem, kas ir saistīti ar to izlases raksturu.

Pastāv izlases rakstura priekšrocība saistībā ar atbalsta programmu mācību materiālu un izglītojošo kursu izstrādes programmai, jo tādā veidā tiek samazinātas izstrādātāja izmaksas šādu materiālu vai programmas radīšanā, salīdzinot ar citiem, kuri šādu atbalstu nesaņem. Iestāde nepiekrīt Norvēģijas iestāžu viedoklim par to, ka tās piemēro pārāk stingrus izlases pārbaudījumus attiecībā uz mācību/izglītības programmām. Atbalsts, pirmkārt, ir vērsts uz zināmiem sektoriem, piem., 2003. gada programmā inter alia uz privātajiem izglītības pakalpojumu sniedzējiem vai 2004. gada programmā attiecība uz celtniecības sfēru. Programmas tekstos ir uzsvērts, ka izpētes piedāvājumiem ir jāatbilst saimnieciskās darbības vajadzībām, privātajai rūpniecībai daļēji iesaistoties programmas finansēšanā. Tas sniedz iespējas sektorālo risinājumu attīstībai. Otrkārt, attiecīgās programmas joprojām sniedz Enovai lielas rīcības brīvības iespējas. Norvēģijas iestādes pašas ir uzsvērušas, ka projektu konkurētspēja ir būtiska. Līdz ar to, dažiem projektiem var netikt piešķirts atbalsts pat tad, ja tie atbilst dažiem objektīviem kritērijiem, jo tie var zaudēt, ja citi projekti attiecīgajā izvērtēšanas kārtā iegūst labāku novērtējumu. Nav arī garantiju, ka noraidīts projekts tiks atbalstīts nākamajā kārtā. Bez tam 2003. un 2004. gada programmas tekstos ir ietverts prioritāšu saraksts, kas vēl vairāk parāda, ka dažiem projektiem, jo īpaši tiem, kas nav prioritāro projektu starpā, būs mazākas iespējas saņemt atbalstu. Līdz ar to iestāde uzskata, ka atbalstam ir izlases raksturs.

1.3. Konkurences deformācija un ietekme uz tirdzniecību starp līguma pusēm

Lai atbilstu dotācijām EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē pasākumiem ir jābūt tādiem, kas deformē vai draud deformēt konkurenci un ietekmē tirdzniecību starp līguma pusēm.

Pašreizējā gadījumā pasākumi nostiprina atbalstīto uzņēmumu konkurences situāciju Eiropas Ekonomikas zonas enerģētikas un elektrības tirgū, kurā tie faktiski vai potenciāli konkurē ar citiem enerģijas ražotājiem (53).

Diezgan lielam skaitam projektu, kas iepriekš ir atbalstīti (skat. šī lēmuma I.6. sadaļu), varētu piemērot EEZ līguma XV pielikuma 1. punkta e) apakšpunktā minēto aktu (2001. gada 12. janvāra Komisijas Regula (EK) Nr. 69/2001 par EK dibināšanas līguma 87. un 88. panta piemērošanu de minimis dotācijām), jo piešķirtās subsīdijas nepārsniedz de minimis slieksni. Tomēr ne visiem atbalstītajiem projektiem ir de minimis dotāciju raksturs. Tāpat arī programmā nebija nosacījuma, ka tam tā būtu jābūt.

Tā kā elektrības tirgus ir lielā mērā liberalizēts un attiecībā uz enerģētikas produktiem un elektrību pastāv tirdzniecības plūsma starp EEZ dalībvalstīm (piem., Norvēģija importē un eksportē zināmu procentuālo daudzumu no tās saražotās elektrības), aprakstītā (iespējamā) konkurences deformācija tiek īstenota attiecībā pret pārējiem EEZ komersantiem. To arī pierāda fakts, ka ar Nordpool starpniecību tiek tirgoti dažādi elektrības veidi, kas ir kopēja Ziemeļvalstu struktūra. Līdz ar to Enerģētikas fonda shēma ir konkurenci deformējoša vai tāda, kas draud deformēt konkurenci un ietekmēt tirdzniecību starp līguma pusēm.

2. Jaunas dotācijas

Kā parādīts augstāk šī Lēmuma II.1. sadaļā, Enerģētikas fonda nodrošinātā shēma ietver dotācijas EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē. Ir jānosaka, vai tā arī veido jaunas dotācijas, par kurām būtu savlaicīgi jāpaziņo, lai Iestāde varētu veikt savu izvērtēšanu, skat. Uzraudzības un tiesas nolīguma 3. protokola II daļas 2. pantu. Jaunās dotācijas ir definētas kā visas dotācijas (…), “kas nav pastāvošās dotācijas, ieskaitot pārveidotas pastāvošās dotācijas”, skat. Uzraudzības un tiesas nolīguma 3. protokola II daļas 1. punkta c) apakšpunktu.

Norvēģijas valdība norāda, ka Enerģētikas fonda mehānisma ietvaros apvienotās programmas pastāvēja pirms Norvēģijas pievienošanās Eiropas Ekonomikas zonai. Līdz ar to programmas jau sākotnēji bija kvalificējamas kā pastāvošas dotācijas Uzraudzības un tiesas nolīguma 3. protokola II daļas 1. punkta b) apakšpunkta ii) daļas izpratnē.

Ar paziņojumu Norvēģijas iestādes informēja iestādi par pastāvošo dotāciju programmu pārveidojumiem. Tie galvenokārt sastāv no:

i) pastāvošo programmu apvienošanas 2002. gadā jaunizveidotā Enerģētikas fonda ietvaros,

ii) jaunās atbalsta administrācijas ar jaunas administratīvās institūcijas Enova izveidi, aizvietojot iepriekš atbildīgo Norvēģijas Ūdens resursu un enerģētikas direktorātu,

iii) jaunu enerģētikas uzdevumu izstrādes Parlamentā, kas nozīmē, ka ar programmās paredzētajiem pasākumiem tagad ir jāsasniedz izmērāmi enerģijas efektivitātes un ražošanas mērķi,

iv) un, visbeidzot, no jauna finansēšanas mehānisma (piegādes tarifa nodeva).

Šīs izmaiņas tika papildinātas ar jaunu tiesisko regulējumu kopumu attiecībā uz Enovu, kurai ir ietekme uz piešķirto atbalstu tādā ziņā, ka pasākumiem tagad ir jāizpilda jaunās politikas uzdevumi, kas ir pieņemti 2002. gada vienošanās rezultātā starp Norvēģijas valsti un Enovu.

Šiem pārveidojumiem nebija tikai tehnisks vai administratīvs raksturs [skat. iestādes 2004. gada 14. jūlija lēmuma 4. panta 1. punktu (54)], bet tie ievērojami izmainīja iepriekš pastāvošo sistēmu un tās tiesisko struktūru. Pirmkārt, saskaņā ar Tiesas spriedumu par Namur Les Assurances (55), jauno dotāciju esamība ir jānosaka ar norādi uz noteikumiem, kas tās paredz. Šajā ziņā ir jāņem vērā, ka izveidojot Enerģētikas fondu un Enovu, tika pieņemts vesels noteikumu kopums, kas regulē atbalsta piešķiršanu Enerģētikas fonda ietvaros un tā piešķirto finansējumu. Pirmkārt, pastāvēja 2001. gada 5. aprīļa Parlamenta lēmums, ar kuru grozīja 1990. gada 29. jūnija Enerģētikas aktu. Lēmums atļāva valdībai noteikt par pienākumu enerģijas piegādātājam (ar licenci, “omsetningskonsesjoner”) papildināt elektrības piegādes tarifu ar nodevu, ko maksā gala lietotājs. Šī nodeva pēc tam tiek ieskaitīta Enerģētikas fonda finansējumā. Tad jaunpieņemtajos 2001. gada 10. decembra valdības noteikumos tiek detalizēti noteikts, kā šī nodeva ir jāiekasē un jāpārskaita uz Enerģētikas fondu. Priekšlikumos, kas noveda pie parlamenta lēmuma pieņemšanas, valdība ir definējusi jaunus un konkrētus enerģētikas uzdevumus (skat. šī Lēmuma I.4. sadaļu), kuru izpilde ir jāsasniedz zināmā laika periodā izveidojot Enerģētikas fondu un Enovu. Uzdevumi un to sasniegšana tika pēc tam precizēta starp ministriju un Enovu noslēgtajā līgumā. Jauni Enerģētikas fonda noteikumi paredzēja Enerģētikas fonda nodošanu Naftas un enerģētikas ministrijas pakļautībā un noteica tā administrēšanu ar Enovas starpniecību. Tas parāda, ka 2000./2001. gadā tiesiskā bāze, kas regulēja atbalstu lietderīgas enerģijas izmantošanas pasākumiem tika ievērojami pārveidoti un papildināti.

Šīs tiesiskās un administratīvās izmaiņas tika veiktas ar mērķi ievērojami pārveidot esošo atbalsta režīmu un izveidot pilnīgi jaunu veidu enerģijas taupīšanas pasākumu un atjaunojamās enerģijas ražošanas finansēšanai (56). Abu jauno programmu apvienošana bija kas vairāk nekā tikai tehniska formalitāte, jo tika īstenota to apvienošana zem viena nosaukuma, lai nodrošinātu precīzāku valsts atbalsta koncentrēšanu un panāktu taustāmākus rezultātus ilgspējīgas enerģētikas politikas ziņā. Pieņemot lēmumus atbalstīt projektus, tagad ir jāņem vērā, vai projekti spēj sniegt ieguldījumu jauno 2000./2001. gadam Parlamenta noteikto uzdevumu izpildē, kas ir ievērojams pārveidojums attiecībā pret iepriekšējiem atbalsta mehānismiem.

Pilnīgi jauna administratīvā struktūrvienība aizvieto bijušā atbildīgā Norvēģijas Ūdens resursu un enerģētikas direktorāta (NVE) kompetenci ar jaundibinātās administratīvās institūcijas Enova kompetenci. Līgums ar ministriju ir saistošs Enovai, kas paredz Enerģētikas fonda administratīvās funkcijas ar mērķi izpildīt Parlamenta no jauna definētos enerģētikas uzdevumus un uzraudzīt fondu atbilstoši no jauna pieņemtajiem tiesību aktiem. Turklāt tā tiek aicināta veicināt, ar fondu administrēšanas starpniecību, konkurenci tirgū. Tas parāda, ka Enova ne tikai vienkārši turpina NVE darbu, bet tai ir uzticēti jauni uzdevumi un pienākumi, kas ir ievērojams iepriekšējo programmu pārveidojums.

Visbeidzot ir svarīgi, ka ir ieviests jaunais finansēšanas mehānisms. Budžeta piešķīrumu vietā, atbalsta pasākumi tiek (pieaugošā apjomā) finansēti ar piegādes tarifa nodevas starpniecību, kas tiek izmantota Enerģētikas fonda finansēšanai. Lai gan Norvēģija uzsvēra, ka šāda veida nodeva tika ieviesta pirms EEZ līguma stāšanās spēkā, tas nemaina Iestādes spriedumu par to, ka jaunā finansēšanas mehānisma ieviešana ir radījusi ievērojamas izmaiņas. Līdz 2002. gadam nodevas uzraudzību īstenoja elektrotīklu uzņēmumi, lai galvenokārt finansētu paši savus informatīvos pasākumus par lietderīgu enerģijas izmantošanu. Tagad nodevu ir ieviesusi un kontrolē Norvēģijas valsts, kas to ir rezervējusi Enerģētikas fonda finansēšanas vajadzībām. Fonds var piemērot finansējumu dažāda veida atbalsta pasākumiem, kas neierobežojas līdz informēšanas pasākumiem (57). Ņemot vērā iepriekš minēto, Iestāde secina, ka finansējuma shēmas pārveidojumiem ir būtisks raksturs.

Aprakstītās izmaiņas pārveido pašu dotāciju programmu, tā vairs nav atsevišķa esošo programmu daļa (58). Jaunais finansēšanas un administratīvais mehānisms, kā arī Enovas saistības izpildīt no jauna definētos enerģētikas uzdevumus attiecas uz pašu atbalsta programmas struktūru un ir piemērojams visiem Enerģētikas fonda atbalstītajiem pasākumiem. Pārveidojumi tika veikti ar mērķi labāk izmantot valsts resursus un panākt ilgspējīgākus lietderīgas enerģijas izmantošanas rezultātus, kas radīja nepieciešamību ieviest jaunas struktūrvienības un jaunus uzdevumus. Šīs jaunās struktūrvienības un uzdevumi nosaka katru atbalsta lēmumu un tie nevar tikt uzskatīti par atdalāmiem no iepriekšējiem dotāciju pasākumiem.

Rezultātā paziņotos pārveidojumus ir paredzēts klasificēt kā jaunas dotācijas Uzraudzības un tiesas nolīguma 3. protokola II daļas 1. panta c. punkta izpratnē.

Enerģētikas fonds sāka darboties 2002. gada 1. janvārī, t. i., līdz 2003. gada jūnijam, kad par programmu tika paziņots Iestādei. Par Enerģētikas fonda shēmu Iestādei līdz ar to tika paziņots ar novēlošanos, tādējādi pārkāpjot Uzraudzības un tiesas nolīguma 3. protokola I daļas 1. panta 3. punktā noteiktās saistības. Līdz ar to dotācijas tiks klasificētas kā “nelikumīgas dotācijas” Uzraudzības un tiesas nolīguma 3. protokola II daļas 1. panta c) punkta izpratnē. Jebkura veida nelikumīgas dotācijas, kas netiek deklarētas atbilstoši EEZ 61. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnei, ir pakļautas atgūšanas noteikumam.

3. Dotāciju atbilstība

Saskaņā ar Iestādes uzskatu dotāciju pasākumi neatbilst nevienam no EEZ līguma 61. panta 2. punkta vai 3. punkta a), b) un d) apakšpunktā paredzētajiem izņēmumiem. Līdz ar to ir jāizvērtē, vai dotācijas var tikt pamatotas ar EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunktu. Saskaņā ar šo nosacījumu dotācijas var deklarēt par atbilstošām, ja “tās atvieglo dažu saimnieciskās darbības jomu saimnieciskās darbības veidus, kur šādas dotācijas negatīvi neietekmē tirdznieciskos nosacījumus apmērā, kas ir pretējs kopējām interesēm”.

Iestāde izvērtēs Enerģētikas fondu atbilstoši EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunktam saistībā ar iestādes Vides vadlīnijām. Šajās vadlīnijās EBTA dalībvalstīm tika prasīts līdz 2002. gada 1. janvārim saskaņot savas vides dotāciju programmas ar šīm Vides vadlīnijām.

Turpmāk sniegtajā novērtējumā Iestāde parādīs atšķirības starp Enerģētikas fonda shēmu, par kuru tika ziņots Iestādei, un to, kas tika piemērota, sākot no 2002. gada 1. janvāra (skat. šī lēmuma II.3.1. sadaļu), turpmāk paredzētajām Norvēģijas iestāžu izmaiņām, kuru mērķis ir panākt atbalsta atbilstību EEZ dalībvalstu dotāciju noteikumiem (skat. šī lēmuma II.3.1. sadaļu).

3.1. Iestādei paziņotā Enerģētikas fonda novērtējums

3.1.1. Investīciju atbalsts (atjaunojamās enerģijas ražošana, investīcijas enerģijas taupīšanas nolūkiem, jaunas enerģijas ražošanas tehnoloģijas, enerģētikas auditi)

Savā 2005. gada 18. maija lēmumā uzsākt oficiālu izmeklēšanas procedūru, iestāde izteica šaubas par to, vai Enerģētikas fonda piešķirtais investīciju atbalsts var tikt deklarēts par Vides vadlīnijām atbilstošu.

Savos 2005. gada 15. jūlija komentāros par sākotnējo lēmumu Norvēģijas iestādes apstrīdēja, ka shēmu vajadzētu apstiprināt tieši saskaņā ar EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunktu. Iestāde nepiekrīt šim viedoklim, vismaz ne tajā ziņā, ka uz attiecīgo atbalstu tiek attiecinātas Vides pamatnostādnes. Pēc iestādes uzskatiem Eiropas Komisijas WARP lēmums (59) šajā ziņā nav būtisks. Atšķirība starp abiem gadījumiem ir tāda, ka pārstrādes gadījumā pamatnostādnes neparedz nekādus noteikumus par investīciju dotācijām, turpretī investīciju atbalsts atjaunojamās enerģijas ražošanai ir paredzēts Vides vadlīnijās. Iestādei ir saistošas pašas pieņemtās pamatnostādnes (60). Līdz ar to tā secina, ka tā nevar ignorēt pamatnostādņu nodaļu par investīciju atbalstu (D.1.3. sadaļa, jo īpaši tās 27. punkts, un D.1.7 sadaļas 32. punkts vai nodaļa par dotācijām ražošanai (D.3.3.1 sadaļas 54. punkts), kas attiecas uz situāciju ar atjaunojamajiem enerģijas resursiem) un tajā ietvertiem dotāciju intensitātes rādītājiem.

1. Investīciju atbalsts atjaunojamās enerģijas ražošanai

Investīcijas atjaunojamās enerģijas ražošanai var atbalstīt ar dotāciju intensitāti līdz 40 % vai, ja nepieciešams, 100 % apmērā no atļautajām izmaksām, skat. Vides pamatnostādņu D.1.3 sadaļas 27. punktu sadaļas D.1.6. 31. punktā ir paskaidrots, kas ir atļautās investīcijas, konkrēti, investīcijas zemes, ēku, tehnoloģisko iekārtu un zināmos apstākļos nemateriālo aktīvu iegādē. D.1.7 sadaļas 32. punktā ir noteikts, ka atļautās izmaksas ir starpība starp atjaunojamās enerģijas ražošanā ieguldīto investīciju izmaksām un tradicionālās elektrostacijās ieguldīto investīciju izmaksām (turpmāk tekstā “papildu izmaksu metode”).

Iestāde ņēma vērā savā lēmumā uzsākt oficiālu izmeklēšanu (61), ka atbalsta sniegšana atjaunojamajiem enerģijas avotiem nebalstās uz pamatnostādņu D.1.7 sadaļas 32. punktā noteikto papildu izmaksu metodi. Tā arī secināja, ka izņemot vēlāk ierosinātos Norvēģijas iestāžu grozījumus, nebūs nekādu garantiju, ka atbalsts saglabāsies 40 % sliekšņa robežās. Turklāt nebija garantiju, ka tas saglabāsies augstākā 100 % sliekšņa robežās no papildu izmaksām, ne arī, ka programma nenovedīs pie pārmērīgi lielas atlīdzības sniegšanas. Piemēram, nebija garantiju tam, ka tiks atbalstītas tikai atļautās investīciju izmaksas un ka komersantam netiks piešķirts vairāk dotāciju kā nepieciešams projekta uzsākšanai. Līdz ar to iestādes pagaidu uzskats bija, ka Enerģētikas fonds, par kuru tika paziņots, nevar tikt pamatots atbilstoši investīciju dotāciju nodaļai (Vides pamatnostādņu D.1.3. sadaļa) un ka tas ir kvalificējams kā nesavienojamas dotācijas.

Norvēģijas iestāžu iesniegtie komentāri nav likvidējuši šīs šaubas. Attiecībā uz atbalsta izmaksām, kas varētu būt atļautās izmaksas, Norvēģijas iestādes norāda, ka līdz 2005. gada 1. janvārim, Enova ir akceptējusi tikai tādu izmaksu atbalstīšanu, kas ir uzskaitītas Komisijas lēmumā par Somiju Nr. 75/2002, turpretī pagātnē ir tikušas atbalstītas citas izmaksas (piem., finanšu izmaksas), pat tad, ja tās veido tikai nelielu daļu no kopējām izmaksām. Tā kā Enerģētikas fondā, par kuru tika paziņots, nebija nekādu skaidru noteikumu par to, kuras izmaksas ir atļautas, tad bīstamība, ka varētu tikt iekļautas neatļautās izmaksas, tik tiešām ir īstenojusies. Līdzīgi Norvēģijas arguments, ka dotāciju programmas konkurences elements aizliedz pārmērīgi lielas atlīdzības piešķiršanas iespējas, nevar mainīt iestādes spriedumu par to, ka programmā nebija ieviesti nekādi funkcionējošu tiesiski ierobežojumi, kas garantētu to, ka atbalsts saglabājas pamatnostādņu nodaļā par investīciju dotācijām paredzētā sliekšņa robežās. Neieviešot šādus noteikumus no pārmērīgas atlīdzības piešķiršanas izvairīties būtu iespējams tikai nejaušības dēļ.

Iestāde saglabā savu viedokli, ko tā izteica savā lēmumā uzsākt oficiālu izmeklēšanas procedūru, ka paziņotā shēma neatbilst arī D.3.3.1 sadaļas 54. punkta nosacījumiem. Iestāde nevarēja noteikt, vai ir ieviesti parametri, kas nodrošinātu to, ka D.3.3.1 sadaļas 54. punktā paredzētais slieksnis nekad netiks pārsniegts. Nebija ne garantiju par to, ka aprēķinā tiks iekļautas tikai investīciju izmaksas (D.3.3.1 sadaļas 54. punkts nosaka ierobežojumus līdz ražošanas iekārtu nolietojuma apjomam), ne arī bija pietiekamas pārliecības par to, kā ir jānosaka diskonta likme, un, ka dotācijas nekādos apstākļos nepārsniegs nepieciešamo summu, lai panāktu tīro pašreizējās vērtību nulles apmērā.

Secinājumā paziņotā Enerģētikas fonda shēma nesasniedz Vides vadlīnijās paredzētos atbilstības standartus.

2. Atbalsts enerģijas taupīšanas pasākumiem

Investīciju ieguldīšana enerģijas taupīšanas pasākumos (enerģijas taupīšanas jēdziens ir definēts Vides pamatnostādņu B sadaļas 7. punktā ) var tikt atbalstīta ar dotāciju intensitāti 40 % apmērā no atļautajām izmaksām saskaņā ar Vides pamatnostādņu D.1.3 sadaļas 25. punktu. Vides pamatnostādņu D.1.6 sadaļas 31. punktā attiecīgās investīcijas ir definētas, t. i., investīcijas zemes, ēku, tehnoloģisko iekārtu un zināmos apstākļos nemateriālo aktīvu iegādē. Vides pamatnostādņu D.1.7 sadaļas 32. punktā ir paredzēti atļauto izmaksu ierobežojumi, kas ir definētas kā tādas papildu izmaksas, kas ir nepieciešamas vides aizsardzības uzdevumu izpildei. Dotācijas nevar tikt piešķirtas ar mērķi pielāgoties Eiropas Kopienas standartam (62), ja uzņēmums nav mazais vai vidējais uzņēmums.

Savā lēmumā uzsākt oficiālu izmeklēšanas procedūru iestāde nosprieda, ka atbalsts netiek aprēķināts pēc papildu izmaksu metodes, kā noteikts Vides pamatnostādņu D.1.7 sadaļas 32. punktā. Jo īpaši, tas nesaglabājas Vides pamatnostādņu D.1.3 sadaļas 25. punktā minētā 40 % sliekšņa robežās. Pretēji investīciju atbalstam atjaunojamās enerģijas ražošanā, attiecībā uz enerģijas taupīšanas pasākumiem 40 % slieksnis nevar tikt pārsniegts (63).

Norvēģijas iestādes norāda, ka praksē ir tikusi ievērota vadlīnijās paredzētā metode. Iestāde neapstrīdētu, ka atsevišķās subsīdijas Enerģētikas fonda programmas ietvaros varētu pašas par sevi būt savienojamas ar Vides vadlīnijām. Tomēr tas par tādu nepadara pašu Enerģētikas fonda programmu, kas neparedz nekādus sliekšņus attiecībā uz dotāciju intensitāti, kā arī neievēro papildu izmaksu metodi, kas būtu atbilstoša Vides vadlīnijām.

Rezultātā, tā kā nebija ieviesti nekādi mehānismi, kas izslēgtu iespēju, ka šī atbalsta pasākuma ietvaros piešķirtās dotācijas pārsniegs atbalstam noteikto 40 % slieksni, kur izmaksas tiktu salīdzinātas ar tradicionālās enerģijas ražošanas izmaksām, paziņotā Enerģētikas fonda programma ir jāuzskata par neatbilstošām dotācijām.

3. Jaunas enerģijas ražošanas tehnoloģijas

Savā lēmumā uzsākt oficiālu izmeklēšanas procedūru iestāde nosprieda, ka tai nebija pietiekamas informācijas, lai izvērtētu, vai šajā kategorijā iekļautie projekti būs ar atjaunojamās enerģijas ražošanu saistīti projekti (64). Līdzīgi iestāde nebija pārliecināta, vai projekti attiecās uz izpētes un attīstības projektiem, kas būtu jāizvērtē atbilstoši iestādes Valsts atbalsta pamatnostādņu 14. nodaļai par dotāciju piešķiršanu izpētei un attīstībai.

Oficiālās izmeklēšanas procedūras laikā Norvēģijas iestādes noskaidroja, ka šajā kategorijā ietilpstošais atbalsts neattiektos uz projektiem to izpētes un attīstības stadijā, bet galvenokārt uz atjaunojamās enerģijas ražošanas projektiem un mazākā mērā uz enerģijas taupīšanas pasākumiem. Norvēģijas iestāžu uzrādītie dati par projektiem, kas ir sagrupēti zem šī virsraksta, parādīja, ka līdz šim tikai šīs kategorijas ir tikušas atbalstītas. Līdz ar to “Jauno enerģijas ražošanas tehnoloģiju atbalsta” projekts tiek uzskatīts par enerģijas taupīšanas pasākumu vai atjaunojamās enerģijas ražošanas investīciju atbalsta apakšgrupu.

Tomēr attiecībā uz paziņoto Enerģētikas fondu iestāde konstatē, ka, pirmkārt, shēmā nav skaidri noteikts, ka jaunās enerģijas ražošanas tehnoloģiju projekti ir citu atbalsta kategoriju apakšgrupas un līdz ar to ir jānovērtē saskaņā ar tiem pašiem noteikumiem. Jebkurā gadījumā attiecībā uz atbalsta pasākumiem, Iestāde konstatē, ka paziņotā shēma neparedz nekādus ierobežojumus, kas garantētu, ka tiktu ievēroti attiecīgi investīciju atbalstam atjaunojamā enerģijas ražošanā un enerģijas taupīšanas pasākumiem noteiktie sliekšņi vai ka tiktu atbalstītas tikai atļauto investīciju izmaksas. Līdz ar to Iestāde secina, ka paziņotais atbalsts neatbilst Eiropas pamatnostādņu prasībām.

4. Enerģētikas auditi

Savā lēmumā uzsākt oficiālu izmeklēšanas procedūru Iestāde nosprieda, ka tai nav pietiekamas informācijas, lai izvērtētu, vai šim virsrakstam pakārtotais atbalsts būs atbilstošs Vides vadlīnijām, jo īpaši, Vides pamatnostādņu D.2 sadaļas 36. punktam (atbalsts maziem un vidējiem uzņēmumiem).

Attiecībā uz šo atbalsta kategoriju Norvēģijas iestādes oficiālās izmeklēšanas procedūras gaitā norādīja uz Somijas programmu, kas ļauj valsts atbalsta piešķiršanā ņemt vērā enerģētikas auditu izmaksas (t. i., neierobežojot līdz maziem un vidējiem uzņēmumiem). Norvēģijas iestādes uzsver, ka līdzīgi Somijas shēmai, Norvēģijas Enerģētikas fonds ļauj firmām saņemt finansiālo atbalstu enerģētikas auditu un izpētes veikšanai, vai nu lai palīdzētu panākt lietderīgas enerģijas izmantošanas iespējamību vai investīcijām enerģijas taupīšanas pasākumiem vai uzvedības izmaiņām. Somijas programmā tika pieļautas dotācijas 40 % apmērā no atļautajām izmaksām. Norvēģijas programma piešķīra līdz 50 % no atļautajām izmaksām.

Iestāde, pirmkārt, nosprieda, ka paziņotā Enerģētikas fonda programma neparedzēja nekādus ierobežojumus, kas garantētu to, ka šādiem pasākumiem piešķirtais atbalsts nepārsniedz 40 % slieksni attiecībā uz enerģijas taupīšanas pasākumiem, kas ir noteikti Vides pamatnostādņu D.1.3 sadaļas 25. punktā. Jo īpaši, atbalsts 50 % apmērā no atļautajām izmaksām nav atbilstošs Vides vadlīnijām.

Otrkārt, Iestāde nekonstatē, ka atbalsts enerģētikas auditiem saistībā tikai ar uzvedības izmaiņām, bez jebkādām paredzamām investīcijām, var tikt balstīts uz Vides pamatnostādņu D.1.3. sadaļu, kas ir vērsta tikai uz investīciju atbalstu. Komisijas atļauja saistībā ar Somijas atbalsta programmu bija ierobežota līdz šādam investīciju atbalstam (65). Var būt, ka turpmākais atbalsts padomnieku un konsultantu sniegtajiem pakalpojumiem tiks uzskatīts par savienojamu ar Vides pamatnostādņu D.2 sadaļas 36. punktu saistībā ar EEZ līguma XV pielikuma 1. punkta f) apakšpunktā minēto aktu (66) (dotācijas maziem un vidējiem uzņēmumiem). Lai gan tas nav izšķirošais faktors attiecībā uz dotāciju programmas savienojamību, jo paziņotais Enerģētikas fonds šajā nolūkā neparedzēja nekādus ierobežojumus. Līdz ar to nevar apgalvot, ka tas ir atbilstošs Valsts vadlīnijām.

3.1.2. Mācību materiāli un izglītības pasākumi

Iestāde ņem vērā, ka mācību materiāli un izglītības programmas, kas ir paziņotas, nebija ierobežotas, attiecinot tikai uz maziem vai vidējiem uzņēmumiem, kā noteikts EEZ līguma XV pielikuma 1. punkta f) apakšpunktā (dotācijas maziem un vidējiem uzņēmumiem) (67). Tāpat arī atbalsts netika ierobežots līdz apjomam, uz kuru attiecas EEZ līguma XV pielikuma 1. punkta d) apakšpunktā minētais akts (dotācijas apmācībai) (68). Līdz ar to iestādei nav jāizvērtē, vai atbalsta pasākumi var tikt pamatoti šo grupveida atbrīvojumu ietvaros. Uz šāda veida atbalstu neattiecas arī Vides pamatnostādnes.

Norvēģijas iestādes apstrīd, ka dotācijas Enerģētikas fonda ietvaros būtu kopumā vai daļēji jāizvērtē tiešā saistībā ar EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunktu.

Lai noteiktu, vai šāds pasākums var tikt apstiprināts tiešā veidā piemērojot EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunktu, iestādei ir jānosaka, vai atbalsts ir nepieciešams un proporcionāls šī uzdevuma izpildei.

Atbalsta pasākuma uzdevums ir vairot zināšanas un kompetenci par enerģijas taupīšanas iespējām un lietderīgu enerģijas izmantošanu. Lai gan enerģijas taupīšanas pasākumi ir saistīti ar investīcijām, tie ir detalizēti noteikti Vides vadlīnijās kā uzdevums, kam var tikt piešķirts valsts atbalsts. Kopumā, lietderīgas enerģijas izmantošanas pasākumi sniedz ieguldījumu Kioto mērķu sasniegšanā siltumnīcu gāzu apjoma samazināšanā un zināšanām un kompetencei ir svarīga loma lietderīgas enerģijas izmantošanas pasākumu izveidē un ieviešanā. Attiecībā uz tūlīt nepieciešamo atbalstu programmas mērķis bija izstrādāt jaunus materiālus un kursus, un no tās tika izslēgta esošo kursu uzturēšanas un pārstrādāšanas pasākumi, jo tika paredzēts šīs izmaksas segt ar maksu par kursiem. Programmas ietvaros paredzētais atbalsts tika paredzēts kā stimuls tādu jaunu materiālu izstrādei, pēc kuriem attiecīgi bija pieprasījums, jo Norvēģijas iestādes sniedza argumentu, ka Norvēģijā pastāv modernu mācību materiālu un mācību kursu trūkums.

Dotācijas var tikt uzskatītas par proporcionālām un tādām, kas nedeformē tirdzniecību apjomā, kas ir pretējs kopējām interesēm. Šajā ziņā Iestādes sprieduma noteikšanai ir svarīgi, ka programma ir tikusi pārtraukta un tika piemērota tikai uz 33 projektiem (viens no tiem tika piešķirts privātpersonām), kur katram no tiem tika piešķirts ierobežots dotāciju apjoms. 12 no šiem projektiem, kas paredzēja atbalstu uzņēmumiem, kas ir reģistrēti kā bezpeļņas organizācijas, piešķirtais atbalsts bija robežās no NOK 50 000 un 918 000, t. i., EUR 6 900 un 126 970 (69), tikai diviem projektiem piešķirot atbalstu NOK 1 300 000 (EUR 180 555) apmērā. Attiecībā uz atbalstu universitātēm un koledžām, piešķirtais atbalsts bija robežās no NOK 200 000 un 450 000 (EUR 27 662 un 62 240), kur tikai viens atbalstītais projekts saņēma NOK 875 000 (EUR 121 023). Turklāt Enova nekad neuzņēmās segt pilnas projekta izmaksas, bet savu ieguldījumu ierobežoja līdz šo izmaksu 50 % apmēram. Bez tam tika izmantota atklāta “dotāciju” piešķiršanas konkursa procedūra, lai izvēlētos saņēmējus un noteiktu dotāciju apmērus. Konkursa procedūra arī garantēja to, ka dotācijas tiks ierobežotas līdz nepieciešamajam apjomam un būs proporcionālas. Dotācijas bija arī saistītas ar konkrētiem projektiem un tās nebija dotācijas ražošanai, lai samazinātu parasts uzņēmuma darbības izmaksas. Līdz ar to var tikt secināts, ka dotācijas nedeformēja konkurenci tādā apmērā, kas ir pretējs kopējām interesēm. Rezultātā dotācijas bija atbilstošas EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunktam.

3.1.3. Secinājumi attiecībā uz paziņoto shēmu

Iestāde nospriež, ka Norvēģijas iestādes ir nelikumīgi ieviesušas Enerģētikas fonda programmu pārkāpjot Uzraudzības un tiesas nolīguma 3. protokola I daļas 1. panta 3. punktu.

Enova informācijas palīdzības dienests un vietējie apmeklējumi nav kvalificējami kā dotācijas EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē.

Paziņotie investīciju atbalsta pasākumi (atjaunojamā enerģijas ražošana, enerģijas taupīšanas pasākumi, enerģētikas auditi) nav savienojami ar EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunktu saistībā ar Vides vadlīnijām.

Mācību materiālu un izglītības kursu izstrādei piešķirtais atbalsts laika posmā no 2002. gada 1. janvāra līdz 2003. gada 31. decembrim ir savienojams EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunkta tiešas piemērošanas gadījumā.

3.2. Enerģētikas fonds ar paredzamajiem Norvēģijas iestāžu grozījumiem

3.2.1. Investīciju atbalsts

1. Investīciju atbalsts atjaunojamās enerģijas ražošanai

Par sākuma punktu Norvēģijas investīciju dotāciju programmas novērtēšanā būs jānosaka maksimālais projektam pieejamais dotāciju apjoms, kas ir noteikts vadlīnijās. Vides pamatnostādņu D.1.3 sadaļas 27. punkts nosaka investīciju dotāciju slieksni, kas tiks ierobežots līdz 40 % no papildu investīciju izmaksām, kas ir nepieciešamas vides aizsardzības uzdevumu izpildei. Ja nepieciešams, tiks sniegts atbalsts atļauto izmaksu segšanai 100 % apmērā.

Bez tam, Vides pamatnostādņu D.3.3.1 sadaļas 53. un 54. punkts pieļauj arī dotāciju piešķiršanu ražošanai, lai kompensētu augstākas vienību investīciju izmaksas. 54. punkts pieļauj atbalsta piešķiršanu starpības kompensēšanai starp atjaunojamās enerģijas ražošanas izmaksām un attiecīgās enerģijas tirgus cenu. Tomēr dotācijas ir jāierobežo līdz ražošanas iekārtu nolietojumam, kas tiek uzskatīts par investīciju nolietojumu. Ja EBTA dalībvalsts var parādīt, ka dotācijas ir neaizstājamas ņemot vērā vājo atsevišķo atjaunojamās enerģijas avotu konkurētspēju, ir jāiekļauj arī tirgus kapitāla peļņas apmērs.

Ar operatīvo atbalstu parasti saprot atbalstu, kas ir paredzēts, lai atslogotu uzņēmumu no izdevumiem, kuri tam parastos apstākļos būtu jāsedz ikdienas vadībā vai veicot parasto darbību. Tomēr attiecībā uz atjaunojamajiem enerģijas resursiem operatīvās izmaksas ir parasti zemākas nekā konvencionālajām tehnoloģijām. Tādēļ ikdienas darbā ir paredzams, ka atjaunojamās enerģijas ražošana ģenerē pozitīvu naudas plūsmu, t. i., tai nav nepieciešams nekāds atbalsts operatīvo izmaksu segšanai.

Vides pamatnostādņu D.3.3.1 sadaļas 54. punkts ierobežo atbalstu ražošanas iekārtu nolietojuma segšanai (i.e., investīcijām). Faktiski tas, kas tiek kompensēts, ir augstākas vienību investīciju izmaksas, nevis parastās darbības izmaksas. Rezultātā 54. punkta ietvaros piešķirtās dotācijas faktiski tiek sniegtas uzņēmuma investīciju atbalstam. Ja dotācijas segtu peļņu no kapitāla tirgus apmērā papildus kapitāla nolietojumam, tiktu segtas visas kapitāla izmaksas un dotācijas neto pašreizējās vērtības ziņā sasniegtu pilnu investīciju apjomu. Turpmākais kapitāla nolietojuma pieaugums pēc iekšējās pieprasītās peļņas likmes neto pašreizējās vērtības ziņā tiktu diskontēts pēc tās pašas likmes. Diskontētās izmaksas veidotu augšējos griestus dotācijām.

Vides pamatnostādnes pieļauj apvienot investīcijas ar ražošanas dotācijām. Aprēķinot pieejamās ražošanas dotācijas ir jāņem vērā visas investīciju dotācijas, kas ir piešķirtas attiecīgajai firmai, skat. Vides pamatnostādņu D.3.3.1 sadaļas 54. punktu. Līdz ar to jebkuras piešķirtās investīciju dotācijas tiks atskaitītas no atļautās ražošanas dotāciju summas. Tas parāda, ka Vides pamatnostādņu D.3.3.1 sadaļas 54. punktā noteiktais slieksnis darbojas kā maksimālais slieksnis investīciju dotāciju piešķiršanā atjaunojamās enerģijas projektiem.

Kā aprakstīts šī lēmuma I.9.1 sadaļas 4. un 7. punktā Enova izmantotā NPV metode dotāciju summu aprēķina tā, lai projektu NPV vērtība būtu vienāda ar nulli, kas racionālam investoram būtu sākumpunkts tam, kad projekts tiek realizēts tirgū. Nekādas dotācijas netiks piešķirtas apjomā, kas pārsniedz nulles neto pašreizējās vērtības sasniegšanai nepieciešamo summu. Dotāciju elements var līdz ar to tikt izteikts kā:

(Diskontētā naudas plūsma (DCF)) – (Investīciju izmaksas) + (Dotācijas) = 0

Kā redzams augstāk sniegtajā izteiksmē, naudas plūsma no atjaunojamās enerģijas projekta ražošanas tiek izmantota, lai atmaksātu sākotnējās investīciju izmaksas. Atjaunojamās enerģijas projektiem vispār ir augstākas investīciju izmaksas nekā tradicionālo tehnoloģiju projektiem. Līdz ar to radītā tīrā peļņa (augstāk minētā DCF komponente) daudzos gadījumos nebūs pietiekami augsta, lai atmaksātu nepieciešamos ieguldījumus. Šie projekti ir līdz ar to atbilstoši dotāciju komponentei, lai sasniegtu NPV vienādu ar 0.

Tomēr iestādei ir bijusi viena problēma ar šīs metodes izmantošanu dotāciju aprēķināšanā. Tā iemesls ir tāds, ka projekti, kas nerada pozitīvu naudas plūsmu arī var tikt uzskatīti par dotācijām atbilstošiem. Šādi projekti rada negatīvu DCF, kas noved pie tā, ka dotāciju komponente pārsniedz investīciju izmaksas un rezultāta arī maksimālos dotāciju intensitātes rādītājus.

Tomēr līdz brīdim, kamēr DCF komponente saglabājas pozitīva, jebkuram projektam piešķirtās dotācijas nekad nepārsniegs investīciju izmaksas. Lai risinātu šo problēmu, Norvēģijas iestādes ir piekritušas šo programmu grozīt, kā parādīts šī lēmuma I.9.1 sadaļas 9. punktā, lai projekti ar negatīvu DCF vairs nebūtu atbilstoši jebkādu dotāciju saņemšanai no Enova. Tas nodrošina, ka netiek pārsniegti maksimālie griesti ierobežojot dotācijas līdz investīciju izmaksām.

Lai gan attiecībā uz projektiem, kas rada salīdzinoši nelielu DCF, dotāciju komponente būs salīdzinoši liela, rezultātā novedot pie augstas dotāciju intensitātes. Lai to attaisnotu, ir jāparāda, ka piešķirtās dotācijas ir “neaizstājamas” attiecībā uz projektu realizāciju.

Neviens racionāli domājošs investors neuzsāks projektu ar negatīvu NPV. Šī iemesla dēļ iestādes viedoklis ir tāds, ka NPV aprēķins, kas tiek veikts pamatojoties uz vislabāko pieejamo informāciju dotāciju piešķiršanas brīdī, kalpo kā pietiekams pierādījums par piešķiramo dotāciju neaizstājamību. Piemērojot NPV metodi, attiecīgi jāņem vērā katrā projektā iesaistītais individuālais risks nosakot investīciju diskonta likmes. Pēc pārrunām ar iestādi Norvēģija uzdeva “First Securities” veikt neatkarīgas izpēti (70) ar mērķi noteikt diskonta likmes programmas ietvaros iesniegto projektu pieteikumu izvērtēšanai. Šajā ziņojumā ir izklāstīta metode pareizo diskonta likmju noteikšanai, pamatojoties uz vislabākās pieredzes finanšu metodiku.

Turklāt Norvēģijas iestādes ir uzsvērušas, ka Enova būs iesaistīta tikai projektu investīciju posmā. Projekti, kas ir saņēmuši investīciju dotācijas no Enova, nevarēs saņemt turpmāko atbalstu Vides pamatnostādņu ietvaros pēc tam, kad ir veikta vienreizējā dotāciju izmaksa. Vēl viens pozitīvs elements ir tāds, ka dotācijas tiek piešķirtas “konkursa kārtībā”, t. i., ka par atbalstu sacenšas vairāki projekti un ka tiks atbalstīti tikai vislietderīgākie projekti, kas nodrošina vislabāko dotāciju/lietderīgas enerģijas izmantošanas attiecību. Šī pieeja sniedz veicina atbalsta piešķiršanu tikai tiem projektiem, kas ir daudzsološi, un tā sniedz atbalstu tikai nepieciešamajā apjomā.

Augstāk minēto biomasas projektu izņēmumi. Attiecībā uz šādiem projektiem Vides pamatnostādņu D.3.3.1 sadaļas 55. punkts pieļauj augstāku kopējo griestu noteikšanu nekā investīciju izmaksas. Iemesls ir tāds, ka parasti šiem projektiem ir nepieciešams neliels investīciju apjoms, bet ir lielas darbības izmaksas. Šādu projektu gadījumā iestādes uzskats ir tāds, ka dotācijas ar tikt piešķirtas atbilstoši NPV aprēķiniem neizmantojot investīciju izmaksas kā limitu.

Augstāk minētajā diskusijā tika apskatīti maksimālās dotāciju intensitātes rādītāji. Tomēr attiecībā uz lielāko daļu projektu, kas atbilst dotāciju saņemšanai no Enova, faktiskie dotāciju intensitātes rādītāji būs ievērojami zemāki. Tas ir tādēļ, ka atjaunojamās enerģijas projektiem pārsvarā ir nelielas darbības izmaksas, kas radīs lielākus DCF lielumus nekā tradicionālajām tehnoloģijām. Ņemot vērā, ka Enova piešķir dotācijas visekonomiskākajiem projektiem, pamatojoties uz iekšējo konkurenci, tiek paredzēts, ka lielākā daļa projektu rezultātā novedīs pie tādām dotāciju komponentēm, kas būs 100 % apjomā no D.1.3 sadaļas 27. punktā noteiktajām papildus investīciju izmaksām, reti sasniedzot D.3.3.1 sadaļas 54. punkta piemērošanas rezultātā iegūtos griestus. To apstiprina līdz šim atbalstīto atjaunojamās enerģijas ražošanas projektu novērtējums. Vidēji, dotāciju intensitātes rādītāji attiecībā uz atbalstītajiem vēja, centrālapkures un bioloģiskās enerģijas projektiem bija apmēram 24 % no kopējām investīciju izmaksām ar maksimālo dotāciju intensitāti vienam vēja projektam 68 % apmērā un 50 % apmērā vienam bioloģiskās enerģijas projektam no kopējām investīciju izmaksām (71). Tomēr ir pierādāms, ka NPV metode nekādā gadījumā nenoved pie pārmērīgi lielas atlīdzības piešķiršanas attiecībā uz vadlīnijām, detalizēti to pierādīt nav nepieciešams.

Noslēdzot, iestādes viedoklis ir tāds, ka ievērojot Norvēģijas iestāžu grozījumus, dotāciju piešķiršanas NPV metode respektē Vides vadlīnijās, jo īpaši to D.3.3.1 sadaļas 54. punktā noteiktos sliekšņus.

Savā lēmumā uzsākt oficiālu izmeklēšanas procedūru iestāde bija arī nobažījusies par to, vai no Enerģētikas fonda līdzekļiem finansētie projekti saņemtu turpmāko atbalstu no valsts, neatkarīgi no tā, vai šis atbalsts tiktu kvalificēts kā valsts dotācija EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē vai nē, skat. Vides pamatnostādņu D.3.3.1 sadaļas 54. punktu. Iestāde bija nobažījusies, ka šāda veida turpmākais atbalsts varētu novest pie nevajadzīga finansējuma, jo Enova atbalstītie projekti jau rada nulles tīro pašreizējās vērtību, ieskaitot tirgus peļņas apmēru, un līdz ar to tie būtu pietiekami projekta realizācijas uzsākšanai.

Norvēģijas iestādes uzsvēra, ka Enova būtu iesaistīta tikai projekta investīciju posmā un ka projekts tikai saņemtu vienreizēju minimālo izmaksu investīciju uzsākšanai, bet ne vairāk. Oficiālās izmeklēšanas procedūras laikā Norvēģijas iestādes turklāt vēl noskaidroja, ka projekta naudas plūsmas aprēķinā tiktu ņemti vērā visi ieņēmumi. Tas ietvertu ieņēmumus no citiem valsts iejaukšanās veidiem, pat ja tie netiek kvalificēti kā valsts dotācijas. Ja valsts atbalsts tiek kvalificēts kā valsts dotācijas, tas ir jāpaziņo iestādei ar mērķi noteikt projekta finansiālās vajadzības.

Attiecībā uz iespējamo Norvēģijas zaļo sertifikātu tirgus ieviešanu (72), līgumā ar dotāciju saņēmēju ir ietverts detalizēti atmaksāšanas nosacījumi attiecībā uz Enerģētikas fonda piešķirto atbalstu, lai izvairītos no atbalsta piešķiršanas no diviem avotiem. Projekta atbalsts pēc tam tiek izmaksāts pa daļām, kas var tikt koriģētas, ja projektam rodas zemākas izmaksas, nekā plānots. Noslēdzot līgumu par dotāciju piešķiršanu (t.i., pēc tam, kad ir samaksāts pēdējais maksājums) Enova veic galīgo novērtējumu un var tikt veikta korekcija, ja Enova uzzina, ka dotāciju saņēmējs vai nu sniedza nepatiesu informāciju, vai arī projekts saņēma citu valsts atbalstu. Pamatojoties uz iepriekš teikto, iestāde uzskata, ka Vides pamatnostādņu D.3.3.1 sadaļas 54. punkta nosacījumi ir izpildīti.

Savā lēmumā uzsākt oficiālu izmeklēšanas procedūru, iestāde bija nobažījusies par to, ka Enerģētikas fonds varētu arī atbalstīt projektus, kuriem joprojām ir negatīva tīrā pašreizējās vērtība pat ar Enerģētikas fonda piešķirto atbalstu. Norvēģijas iestādes tagad ir noteikušas (skat. šī lēmuma I.9.1 sadaļas 9. punktu), ka projekti ar negatīvu EBIDTA parastos darbības apstākļos investīciju ieguldīšanas brīdī nav spējīgi saņemt nekādas dotācijas. Iestādes bažas ir attiecīgi tikušas ņemtas vērā.

2. Enerģijas taupīšanas pasākumi

Norvēģijas iestādes ierosina grozīt paziņoto shēmu (skat. šī lēmuma I.9.2. sadaļu) un paredz piemērot attiecībā uz atbalstu enerģijas taupīšanas pasākumiem “papildus izmaksu metodi”, kas ir norādīta Vides pamatnostādņu D.1.3 sadaļas 25. punktā, D.1.6 sadaļas 30) un 31. punktā, un D.1.7 sadaļas 32. punktā. Līdzīgi tiek respektēta dotāciju intensitāte 40 % apmērā no atļautajām izmaksām ar iespēju to palielināt par 10 procentu punktiem maziem un vidējiem uzņēmumiem.

Iestāde ņem vērā, ka šī metode atbilst Vides vadlīnijām un ir līdz ar to atbilstoša EEZ līguma darbību.

3. Jaunas enerģijas ražošanas tehnoloģijas

Norvēģijas iestādes apliecina, ka šīs kategorijas ietvaros piešķirtais atbalsts ir tikai attiecīgi atjaunojamās enerģijas ražošanas un enerģijas taupīšanas pasākumu investīciju atbalsta apakšgrupa.

Kamēr šajā atbalsta kategorijā tiks piemēroti attiecīgie aprēķina kritēriji, kas tiek izmantoti investīciju atbalstam atjaunojamās enerģijas ražošanā (I.9.1. sadaļa) un enerģijas taupīšanas pasākumos (skat. šī lēmuma I.9.2. sadaļu), šīs kategorijas ietvaros piešķirtais atbalsts tiks novērtēts atbilstoši tiem pašiem kritērijiem. Līdz ar to tas būs atbilstošs Vides vadlīnijām.

4. Enerģētikas auditi

Iestāde nospriež, ka enerģētikas auditu un enerģētikas izpētes izmaksas var tikt atbalstītas atbilstoši Vides pamatnostādņu D.1.3 sadaļas 25. punktam saistībā ar D.1.6 sadaļas 31. punktu un D.1.7 sadaļas 32. punktu. Iestāde pieņem, ka enerģētikas auditi, tehniski ekonomiskais pamatojums un enerģētikas pētījumi bieži vien ir nepieciešami novērtējot, kuri enerģijas taupīšanas pasākumi sniedz labumu un kuri nē (73). Kamēr izmaksas ir tieši saistītas ar enerģijas taupīšanas investīcijām, iestāde pieņem, ka enerģētikas audita izmaksas ir atļautās izmaksas. Dotācijas, kas ir piešķirtas pamatojoties uz to, pārsniedz 40 % slieksni attiecībā uz iesaistītajām atļautajām izmaksām, ar iespēju to palielināt par 10 procentu punktiem maziem un vidējiem uzņēmumiem, skat. Vides pamatnostādņu D.1.5 sadaļas 30. punktu.

Runājot par enerģētikas auditiem, kas tiek veikti ar mērķi ieviest uzvedības vai shēmas izmaiņas, iestāde nesecina, ka būtu jebkādas iespējas apstiprināt šāda atbalsta sniegšanu, kas nav tieši saistīts ar enerģijas taupīšanas investīcijām. Šādu iespēju ir iespējams paredzēt tikai maziem un vidējiem uzņēmumiem. Vides pamatnostādņu D.2 sadaļas 36. punkts pieļauj atbalsta piešķiršanu maziem un vidējiem uzņēmumiem sniegto padomnieku un konsultantu pakalpojumiem saistībā ar EEZ līguma XV pielikuma 1. punkta e) apakšpunktā norādītā akta 5. pantu (dotācijas maziem un vidējiem uzņēmumiem) (74).

3.2.2. Mācību un izglītības pasākumi

Iestāde ņem vērā, ka šobrīd šāda atbalsta programma nav ieviesta un ka iestādei tiktu paziņots par jaunas programmas ieviešanu, līdz ar to nav vajadzības aprakstīt, vai šādi nākotnes un šobrīd hipotētiski atbalsta pasākumi ir pieņemami atbilstoši EEZ valsts dotāciju piešķiršanas nosacījumiem.

3.2.3. Finansēšanas mehānisms

Atbilstoši izveidotajām precedenta likumam, dotāciju pasākumi nevar tikt atdalīti no metodes, pēc kuras tie tiek finansēti. Kā ir noteikusi Eiropas Tiesa, tad atbalsta programmu finansēšanas mehānisms visu dotāciju apjomu var piešķirt ar kopējo tirgu nesavienojamā veidā (75), jo īpaši, ja tas paredz diskriminējošus aspektus. Nepieciešamība apsvērt finansēšanas mehānismu kopā ar dotāciju programmu ir jo īpaši nepieciešama tad, kad ir detalizēti izstr