LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 362/1

EBTA Uzraudzības iestādes paziņojums – Pamatnostādnes vertikālo ierobežojumu jomā

2012/C 362/01

SATURS

Punkti Lpp. I. IEVADS 1-7 3 1. Pamatnostādņu mērķis 1-4 3 2. 53. panta piemērojamība vertikāliem nolīgumiem 5-7 4 II. VERTIKĀLI NOLĪGUMI, UZ KURIEM PARASTI NEATTIECAS 53. PANTA 1. PUNKTA DARBĪBAS JOMA 8-22 4 1. Mazākas nozīmes nolīgumi un MVU 8-11 4 2. Pilnvarojuma līgumi 12-21 5 2.1. Pilnvarojuma līgumu definīcija 12-17 5 2.2. 53. panta 1. punkta piemērošana pilnvarojuma līgumiem 18-21 7 3. Apakšuzņēmuma līgumi 22 8 III. GRUPĀLĀ ATBRĪVOJUMA PIEMĒROŠANA 23-73 8 1. Ar grupālo atbrīvojumu izveidotās "drošības zonas" 23 8 2. Grupālā atbrīvojuma darbības joma 24-46 8 2.1. Vertikālu nolīgumu definīcija 24-26 8 2.2. Vertikāli nolīgumi konkurentu starpā 27-28 10 2.3. Mazumtirgotāju apvienības 29-30 10 2.4. Vertikāli nolīgumi, kas ietver noteikumus attiecībā uz intelektuālā īpašuma tiesībām (IĪT) 31-45 11 2.5. Saistība ar citiem grupālajiem atbrīvojumiem 46 14 3. Stingrie ierobežojumi saskaņā ar grupālo atbrīvojumu 47-59 14 4. Individuāli stingru pārdošanas ierobežojumu gadījumi, kuri var nebūt 53. panta 1. punkta darbības jomā vai kuri var atbilst 53. panta 3. punkta nosacījumiem 60-64 19 5. Saskaņā ar grupālo atbrīvojumu izslēgtie ierobežojumi 65-69 20 6. Nodalāmība 70-71 21 7. Vienā un tajā pašā izplatīšanas sistēmā izplatīto produktu portfelis 72-73 21 IV. GRUPĀLĀ ATBRĪVOJUMA ATSAUKŠANA UN GRUPĀLĀ ATBRĪVOJUMA NEPIEMĒROŠANA 74-85 21 1. Atsaukšanas procedūra 74-78 21 2. Grupālā atbrīvojuma nepiemērošana 79-85 22 V. TIRGUS DEFINĪCIJA UN TIRGUS DAĻAS APRĒĶINĀŠANA 86-95 23 1. EBTA Uzraudzības iestādes paziņojums par konkrētā tirgus definīciju 86 23 2. Konkrētais tirgus aprēķiniem saistībā ar 30 % tirgus daļas slieksni saskaņā ar grupālo atbrīvojumu 87-92 24 3. Tirgus daļu aprēķināšana saskaņā ar grupālo atbrīvojumu 93-95 25 VI. PIEMĒROŠANAS POLITIKA KONKRĒTOS GADĪJUMOS 96-229 25 1. Analīzes sistēma 96-127 25 1.1. Vertikālo ierobežojumu negatīvā ietekme 100-105 27 1.2. Vertikālo ierobežojumu pozitīvā ietekme 106-109 28 1.3. Analīzes metode 110-127 30 1.3.1. Faktori, ko ņem vērā novērtējumam atbilstīgi 53. panta 1. punktam 111-121 31 1.3.2. Faktori, ko ņem vērā novērtējumam atbilstīgi 53. panta 3. punktam 122-127 33 2. Konkrētu vertikālo ierobežojumu analīze 128-229 34 2.1. Viena zīmola izplatīšana 129-150 34 2.2. Ekskluzīva izplatīšana 151-167 38 2.3. Ekskluzīva klientu sadale 168-173 42 2.4. Selektīva izplatīšana 174-188 43 2.5. Franšīzes 189-191 47 2.6. Ekskluzīva piegāde 192-202 48 2.7. Sākotnējie piekļuves maksājumi 203-208 50 2.8. Produktu kategoriju pārvaldības nolīgumi 209-213 51 2.9. Sasaistīšana 214-222 52 2.10. Tālākpārdošanas cenu ierobežojumi 223-229 54

A. Šis paziņojums ir izdots, ievērojot Eiropas Ekonomikas zonas līguma ("EEZ līgums") un Līguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi ("Uzraudzības un Tiesas līgums") noteikumus.

B. Eiropas Komisija ir izdevusi paziņojumu "Pamatnostādnes vertikālo ierobežojumu jomā" (1). Minētajā nesaistošajā aktā ir izklāstīti principi, kurus Eiropas Komisija ievēro, novērtējot vertikālos nolīgumus saskaņā ar LESD 101. pantu.

C. EBTA Uzraudzības iestāde uzskata, ka iepriekš minētais akts attiecas uz EEZ. Lai saglabātu vienlīdzīgus konkurences nosacījumus un nodrošinātu EEZ konkurences noteikumu vienveidīgu piemērošanu visā Eiropas Ekonomikas zonā, EBTA Uzraudzības iestāde pieņem šo paziņojumu saskaņā ar pilnvarām, kas tai piešķirtas ar Uzraudzības un Tiesas līguma 5. panta 2. punkta b) apakšpunktu. Tā paredz ievērot šajā paziņojumā izklāstītos principus un noteikumus, konkrētās lietās piemērojot attiecīgos EEZ noteikumus.

D. Ar šo paziņojumu tiek aizstāts Uzraudzības iestādes iepriekšējais paziņojums "Pamatnostādnes vertikālo ierobežojumu jomā" (2).

I. IEVADS

1. Pamatnostādņu mērķis

(1) Šajās pamatnostādnēs ir izklāstīti vertikālo nolīgumu novērtējuma principi saskaņā ar Eiropas Ekonomikas zonas līguma 53. pantu (turpmāk tekstā "53. pants"). Termins "vertikāli nolīgumi" ir definēts EEZ līguma XIV pielikuma 2. punktā minētā akta (Komisijas 2010. gada 20. aprīļa Regula (ES) Nr. 330/2010 (3) par EEZ līguma 53. panta 3. punkta piemērošanu vertikālu nolīgumu un saskaņotu darbību kategorijām (turpmāk tekstā "grupālais atbrīvojums") (skatīt 24. līdz 46. punktu) 1. panta 1. punkta a) apakšpunktā. Šīs pamatnostādnes neskar iespēju vertikāliem nolīgumiem paralēli piemērot Eiropas Ekonomikas zonas līguma 54. pantu (turpmāk tekstā "54. pants"). Šīs pamatnostādnes ir strukturētas šādi: — II iedaļā (8. līdz 22. punkts) aprakstīti vertikāli nolīgumi, uz kuriem 53. panta 1. punkts parasti neattiecas, — III iedaļā (23. līdz 73. punkts) ir skaidroti grupālā atbrīvojuma piemērošanas nosacījumi, — IV iedaļā (74. līdz 85. punkts) ir aprakstīti principi, kas attiecas uz grupālā atbrīvojuma atsaukšanu un grupālā atbrīvojuma nepiemērošanu, — V iedaļā (86. līdz 95. punkts) sniegtas norādes par konkrētā tirgus definēšanu un tirgus daļu aprēķināšanu, — IV iedaļā (96. līdz 229. punkts) ir aprakstīta vispārējā analīzes sistēma un EBTA Uzraudzības iestādes ievērotā piemērošanas politika atsevišķos vertikālu nolīgumu gadījumos.

(2) Šajās pamatnostādnēs analīze attiecas gan uz precēm, gan uz pakalpojumiem, kaut arī atsevišķus vertikālus ierobežojumus galvenokārt izmanto attiecībā uz preču izplatīšanu. Tāpat vertikāli nolīgumi var tikt noslēgti gan par starpproduktiem un starppakalpojumiem, gan par galapatēriņa precēm un pakalpojumiem. Ja nav norādīts citādi, šajās pamatnostādnēs izklāstītā analīze un argumenti attiecas uz visiem preču un pakalpojumu veidiem un uz visiem tirdzniecības līmeņiem. Tādējādi termins "produkts" ietver gan preces, gan pakalpojumus. Termini "piegādātājs" un "pircējs" ir izmantoti attiecībā uz visiem tirdzniecības līmeņiem. Grupālais atbrīvojums un šīs pamatnostādnes neattiecas uz nolīgumiem ar tiem galapatērētājiem, kuri nav uzņēmumi, jo 53. pants attiecas vienīgi uz nolīgumiem, kas noslēgti starp uzņēmumiem.

(3) Nākot klajā ar šīm pamatnostādnēm, EBTA Uzraudzības iestādes mērķis ir palīdzēt uzņēmumiem, lai tie paši varētu veikt vertikālu nolīgumu novērtējumu saskaņā ar EEZ līguma noteikumiem. Šajās pamatnostādnēs norādītos standartus nedrīkst piemērot mehāniski — tie jāpiemēro, rūpīgi izvērtējot katra konkrētā gadījuma apstākļus. Katrs gadījums ir jānovērtē, ņemot vērā konkrētos faktus.

(4) Šīs pamatnostādnes neskar EBTA Tiesas judikatūru attiecībā uz 53. panta piemērošanu vertikāliem nolīgumiem, ne arī Vispārējās tiesas un Eiropas Savienības Tiesas judikatūru attiecībā uz EEZ līguma 53. panta un LESD 101. panta piemērošanu vertikāliem nolīgumiem. EBTA Uzraudzības iestāde turpinās uzraudzīt grupālā atbrīvojuma un pamatnostādņu darbību, balstoties uz tirgus informāciju no tirgus dalībniekiem un valstu konkurences iestādēm, un var šo paziņojumu pēc vajadzības pārskatīt, ņemot vērā situācijas izmaiņas un gūto pieredzi.

2. 53. panta piemērojamība vertikāliem nolīgumiem

(5) 53. pants ir piemērojams tādiem vertikāliem nolīgumiem, kas var ietekmēt tirdzniecību starp Līgumslēdzējām Pusēm un kas nepieļauj, ierobežo vai izkropļo konkurenci (turpmāk tekstā "vertikālie ierobežojumi") (4). 53. pants ir tiesiskais regulējums vertikālo ierobežojumu novērtēšanai, nošķirot ietekmi, kas vērsta pret konkurenci, un ietekmi, kas veicina konkurenci. Ar 53. panta 1. punktu ir aizliegti nolīgumi, kas būtiski ierobežo vai izkropļo konkurenci, savukārt ar 53. panta 3. punktu tiek paredzēts atbrīvojums tādu nolīgumu gadījumā, kas nodrošina pietiekamas priekšrocības, lai atsvērtu ar konkurenci nesaderīgo ietekmi (5).

(6) Attiecībā uz vairumu vertikālo ierobežojumu bažas par konkurenci var rasties vienīgi tad, ja ir nepietiekama konkurence vienā vai vairākos tirdzniecības līmeņos, tas ir, ja piegādātāja vai pircēja līmenī vai arī abos līmeņos ir vērojama noteikta tirgus varas pakāpe. Vertikālie ierobežojumi parasti nodara mazāku ļaunumu salīdzinājumā ar horizontālajiem ierobežojumiem, un var radīt būtiskus efektivitātes ieguvumus.

(7) 53. panta mērķis ir nodrošināt, ka uzņēmumi neizmanto nolīgumus — kas šajā konkrētajā kontekstā ir vertikāli nolīgumi — tirgus konkurences ierobežošanai, kaitējot patērētājiem. Vertikālo ierobežojumu novērtēšana ir svarīga arī, ņemot vērā vispārīgo mērķi panākt, lai teritorija, uz kuru attiecas EEZ līgums, būtu integrēta. Tirgus integrācija veicina konkurenci Eiropas Ekonomikas zonā. Uzņēmumiem nedrīkst ļaut no jauna veidot šķēršļus Līgumslēdzēju Pušu starpā tur, kur valstu līmeņa šķēršļi jau ir sekmīgi tikuši likvidēti.

II. VERTIKĀLI NOLĪGUMI, UZ KURIEM PARASTI NEATTIECAS 53. PANTA 1. PUNKTA DARBĪBAS JOMA

1. Mazākas nozīmes nolīgumi un MVU

(8) 53. panta 1. punkta darbības jomā neietilpst nolīgumi, kuri, ņemot vērā to mērķi vai sekas, nevar būtiski ietekmēt tirdzniecību starp Līgumslēdzējām Pusēm vai nevar būtiski ierobežot konkurenci. Grupālo atbrīvojumu piemēro vienīgi tādiem nolīgumiem, uz kuriem attiecas 53. panta 1. punkts. Šīs pamatnostādnes neskar ne EBTA Uzraudzības iestādes paziņojuma par maznozīmīgiem nolīgumiem, kas ievērojami neierobežo konkurenci atbilstīgi EEZ līguma 53. panta 1. punktam, ("de minimis") (6), ne jebkāda nākotnē iespējamā de minimis paziņojuma piemērošanu.

(9) Ievērojot de minimis paziņojumā izklāstītos nosacījumus par stingriem ierobežojumiem un kumulatīvo iedarbību, 53. panta 1. punktu parasti nepiemēro tādiem vertikāliem nolīgumiem, ko noslēguši nekonkurējoši uzņēmumi, kuru atsevišķā tirgus daļa konkrētajā tirgū nepārsniedz 15 % (7). Vertikāli nolīgumi, ko noslēguši uzņēmumi, kuru tirgus daļa pārsniedz 15 %, netiek automātiski uzskatīti par 53. panta 1. punkta pārkāpumu. Ir iespējams, ka nolīgumi starp uzņēmumiem, kuru tirgus daļa pārsniedz 15 % slieksni, tomēr nerada būtisku ietekmi uz tirdzniecību starp Līgumslēdzējām Pusēm vai nerada būtiskus konkurences ierobežojumus (8). Šādi nolīgumi ir jāanalizē to tiesiskajā un ekonomiskajā kontekstā. Konkrētu nolīgumu novērtēšanas kritēriji ir sniegti 96. līdz 229. punktā.

(10) Attiecībā uz stingriem ierobežojumiem, kas minēti de minimis paziņojumā, 53. panta 1. punkts var būt piemērojams gadījumos, kad tirgus daļa ir mazāka par 15 %, ja šie ierobežojumi būtiski ietekmē tirdzniecību starp Līgumslēdzējām Pusēm un konkurenci. Uz šādiem gadījumiem attiecas EBTA Tiesas, Tiesas un Vispārējās tiesas attiecīgā judikatūra (9). Var būt nepieciešams arī novērtēt stingro ierobežojumu pozitīvo un negatīvo ietekmi, kā jo īpaši aprakstīts šo pamatnostādņu 47. punktā.

(11) Turklāt EBTA Uzraudzības iestāde uzskata, ka, ievērojot kumulatīvās iedarbības un stingros ierobežojumus, vertikāli nolīgumi Komisijas 2003. gada 6. maija Ieteikuma par mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu definīciju (10) pielikumā definēto mazo un vidējo uzņēmumu starpā tikai retos gadījumos var būtiski ietekmēt tirdzniecību starp Līgumslēdzējām Pusēm vai būtiski ierobežot konkurenci 53. panta 1. punkta nozīmē, un tāpēc 53. panta 1. punkts uz tiem parasti neattiecas. Ja minētie nolīgumi tomēr atbilst 53. panta 1. punkta piemērošanas nosacījumiem, EBTA Uzraudzības iestāde parasti atturēsies no procedūras sākšanas sakarā ar nepietiekamu Eiropas Ekonomikas zonas ieinteresētību, ja vien šiem uzņēmumiem kopā vai atsevišķi nav dominējošs stāvoklis būtiskā EEZ līguma darbības teritorijas daļā.

2. Pilnvarojuma līgumi

2.1. Pilnvarojuma līgumu definīcija

(12) Pilnvarnieks ir juridiska vai fiziska persona, kas ir pilnvarota apspriest un/vai slēgt līgumus citas personas (pilnvarotāja) uzdevumā vai nu paša pilnvarnieka vārdā, vai pilnvarotāja vārdā par: — preču vai pakalpojumu iegādi, ko veic pilnvarotājs, vai — pilnvarotāja piegādātu preču vai pakalpojumu pārdošanu.

(13) Noteicošais faktors pilnvarojuma līguma definēšanā 53. panta 1. punkta piemērošanai ir finansiālais vai komerciālais risks, ko pilnvarnieks uzņemas par darbību, kuras izpildei pilnvarotājs to ir izraudzījis par pilnvarnieku (11). Veicot novērtējumu, šajā sakarā nav būtiski, vai pilnvarnieks darbojas viena vai vairāku pilnvarotāju uzdevumā. Tāpat šā novērtējuma veikšanai nav būtiski, kā šo pušu līgumu kvalificējušas pašas puses vai kā tas kvalificēts valsts tiesību aktos.

(14) Definējot pilnvarojuma līgumu 53. panta 1. punkta piemērošanai, būtiski ir trīs finansiālā un komerciālā riska veidi. Pirmkārt, tie ir līguma riski, kas ir tieši saistīti ar līgumiem, ko pilnvarnieks ir noslēdzis un/vai apspriedis pilnvarotāja uzdevumā, piemēram, saistībā ar krājumu finansēšanu. Otrkārt, tie ir riski, kas attiecas uz ieguldījumiem, kuri raksturīgi konkrētam tirgum. Tie ir ieguldījumi, kas ir konkrēti vajadzīgi tam darbības veidam, kura izpildei pilnvarotājs ir izraudzījis pilnvarnieku, tas ir, kas ir vajadzīgi, lai pilnvarnieks varētu noslēgt un/vai apspriest attiecīgā veida līgumu. Šādi ieguldījumi parasti nav atgūstami, kas nozīmē to, ka pēc darbības pārtraukšanas konkrētajā jomā šos ieguldījumus nevar izmantot citās darbības jomās vai var pārdot vienīgi ar ievērojamiem zaudējumiem. Treškārt, tie ir riski, kas ir saistīti ar citām darbībām tajā pašā produktu tirgū, ja pilnvarotājs prasa, lai pilnvarnieks veiktu šādas darbības, tomēr nevis kā pilnvarnieks pilnvarotāja uzdevumā, bet uz paša risku.

(15) Līguma 53. panta 1. punkta piemērošanas nolūkā konkrēts nolīgums tiks kvalificēts kā pilnvarojuma līgums, ja pilnvarnieks vispār neriskē vai nebūtiski riskē attiecībā uz līgumiem, ko tas noslēdzis un/vai apspriedis pilnvarotāja uzdevumā, attiecībā uz tirgum raksturīgiem ieguldījumiem konkrētajā darbības jomā un attiecībā uz citām darbībām, kuras pilnvarotājs prasījis veikt tajā pašā produktu tirgū. Savukārt riski, kas ir saistīti ar pilnvarnieka pakalpojumu sniegšanu vispār, piemēram, risks, ka pilnvarnieka ienākumi ir atkarīgi no viņa kā pilnvarnieka sekmīgas darbības vai vispārīgiem ieguldījumiem, piemēram, telpās vai personālā, šajā novērtējumā nav būtiski.

(16) Tādējādi 53. panta 1. punkta piemērošanas nolūkā konkrēts nolīgums parasti tiks uzskatīts par pilnvarojuma līgumu, ja pilnvarniekam nepieder pirktās vai pārdotās līguma preces vai ja pilnvarnieks pats nesniedz līguma pakalpojumus un ja pilnvarnieks: a) nepiedalās to izmaksu segšanā, kas saistītas ar līguma preču vai pakalpojumu piegādi/pirkšanu, tajā skaitā preču transportēšanas izmaksu segšanā. Tas neliedz pilnvarniekam sniegt transporta pakalpojumus ar nosacījumu, ka izmaksas sedz pilnvarotājs; b) neuztur līguma preču krājumus uz sava rēķina vai riska, tajā skaitā nesedz krājumu finansēšanas izmaksas un krājumu zaudējuma izmaksas, un var nosūtīt nepārdotās preces atpakaļ pilnvarotājam bez maksas, ja vien pilnvarnieks nav saucams pie atbildības (piemēram, nav veicis samērīgus pasākumus, lai nepieļautu krājumu zaudēšanu); c) neuzņemas atbildību attiecībā uz trešām personām par pārdotā produkta radītajiem zaudējumiem (produktatbildība), ja vien tas kā pilnvarnieks šajā ziņā nav saucams pie atbildības; d) neuzņemas atbildību, ja klients nepilda līgumu, izņemot pilnvarnieka komisijas naudas zaudējumu, ja vien pilnvarnieks nav saucams pie atbildības (piemēram, nav veicis samērīgus drošības vai zādzību novēršanas pasākumus vai nav veicis samērīgus pasākumus, lai informētu pilnvarotāju vai policistu par zādzību vai arī paziņotu pilnvarotājam visu vajadzīgo informāciju, kas pilnvarniekam ir pieejama par klienta finansiālo uzticamību); e) tieši vai netieši nav saņēmis uzdevumu ieguldīt tirdzniecības veicināšanā, piemēram, veicot ieguldījumu pilnvarotāja reklāmas budžetā; f) neveic konkrētajam tirgum raksturīgus ieguldījumus iekārtās, telpās vai personāla apmācībā, piemēram, degvielas uzglabāšanas tvertnes ierīkošanai degvielas mazumtirdzniecības gadījumā vai konkrētas programmatūras iegādei, lai apdrošināšanas aģenti varētu pārdot apdrošināšanas polises, ja vien pilnvarotājs pilnībā neatlīdzina šīs izmaksas; g) neveic citas darbības, kuras pilnvarotājs prasījis veikt tajā pašā produktu tirgū, ja vien šīs darbības pilnībā neapmaksā pilnvarotājs.

(17) Šis uzskaitījums nav izsmeļošs. Tomēr, ja pilnvarnieks uzņemas vienu vai vairākus 14., 15. un 16. punktā minētos riskus vai izmaksas, pilnvarnieka un pilnvarotāja nolīgums netiks kvalificēts kā pilnvarojuma līgums. Riska jautājums ir jānovērtē katrā gadījumā atsevišķi, turklāt ņemot vērā reālo ekonomisko stāvokli, nevis tiesisko formu. Praktisku iemeslu dēļ risku analīzi var sākt ar līguma risku novērtēšanu. Ja līguma riskus uzņemas pilnvarnieks, ar to pietiek, lai secinātu, ka pilnvarnieks ir neatkarīgs izplatītājs. Ja turpretī pilnvarnieks neuzņemas līguma riskus, analīze jāturpina, novērtējot riskus, kas saistīti ar ieguldījumiem, kuri raksturīgi konkrētam tirgum. Visbeidzot, ja pilnvarnieks neuzņemas nekādus līguma riskus un riskus saistībā ar konkrētajam tirgum raksturīgiem ieguldījumiem, var būt nepieciešams izvērtēt riskus, kas ir saistīti ar citām darbībām, kuras prasīts veikt tajā pašā produktu tirgū.

2.2. 53. panta 1. punkta piemērošana pilnvarojuma līgumiem

(18) Analizējot pilnvarojuma līgumus, kā tie definēti 2.1. iedaļā, pilnvarnieka pārdošanas vai pirkšanas funkcijas ir daļa no pilnvarotāja darbības. Tā kā pilnvarotājs uzņemas komerciālos un finansiālos riskus, kas saistīti ar līguma preču un pakalpojumu pārdošanu un pirkšanu, uz saistībām, kas pilnvarniekam uzliktas saistībā ar līgumiem, ko tas ir noslēdzis un/vai apspriedis pilnvarotāja uzdevumā, 53. panta 1. punkts neattiecas. Turpmāk minētās pilnvarnieka saistības tiks uzskatītas par pilnvarojuma līguma neatņemamu sastāvdaļu, jo tās visas attiecas uz pilnvarotāja spēju noteikt pilnvarnieka darbības jomu attiecībā uz līguma precēm vai pakalpojumiem, kas ir būtiski, ja pilnvarotājam ir jāuzņemas risks un tādējādi jānosaka komercdarbības stratēģija: a) ierobežojumi attiecībā uz teritoriju, kurā pilnvarnieks var pārdot attiecīgās preces vai pakalpojumus; b) ierobežojumi attiecībā uz klientiem, kuriem pilnvarnieks var pārdot attiecīgās preces vai pakalpojumus; c) cenas un nosacījumi, ar kādiem pilnvarniekam ir jāpārdod vai jāpērk attiecīgās preces vai pakalpojumi.

(19) Papildus to nosacījumu reglamentēšanai, ar kādiem pilnvarnieks pārdod vai pērk līguma preces vai pakalpojumus pilnvarotāja uzdevumā, pilnvarojuma līgumi bieži ietver noteikumus, kas attiecas uz pilnvarnieka un pilnvarotāja savstarpējām attiecībām. Tie jo īpaši var ietvert noteikumu, kas liedz pilnvarotājam iecelt citus pilnvarniekus attiecīgajam darījumu veidam, klientam vai teritorijai (ekskluzīva pilnvarojuma līguma noteikumi) un/vai noteikumu, kas liedz pilnvarniekam darboties kā pilnvarniekam vai izplatītājam uzņēmumos, kuri konkurē ar pilnvarotāju (viena zīmola izplatīšanas noteikumi). Tā kā pilnvarnieks un pilnvarotājs ir atsevišķi uzņēmumi, ar noteikumiem par pilnvarnieka un pilnvarotāja attiecībām var tikt pārkāpts 53. panta 1. punkts. Ekskluzīva pilnvarojuma līguma noteikumi parasti nerada ar konkurenci nesaderīgu ietekmi. Tomēr ar viena zīmola izplatīšanas noteikumiem un pēctermiņa nekonkurēšanas noteikumiem, kas attiecas uz zīmolu savstarpējo konkurenci, 53. panta 1. punkts var tikt pārkāpts, ja tie rada vai veicina (kumulatīvu) tāda konkrētā tirgus piekļuves bloķēšanu, kurā pārdod vai pērk līguma preces vai pakalpojumus (skatīt jo īpaši VI.2.1. iedaļu). Uz šādiem noteikumiem var attiekties grupālais atbrīvojums, īpaši tad, ja ir izpildīti grupālā atbrīvojuma akta 5. pantā paredzētie nosacījumi. Tāpat tie var tikt atsevišķi attaisnoti saskaņā ar 53. panta 3. punktu efektivitātes ieguvumu dēļ, kā, piemēram, aprakstīts 144. līdz 148. punktā.

(20) 53. panta 1. punkts var attiekties uz pilnvarojuma līgumu, pat ja pilnvarotājs uzņemas visus attiecīgos finansiālos un komerciālos riskus, ja šis nolīgums veicina aizliegtas vienošanās. Tā tas var būt, piemēram, gadījumā, kad vairāki pilnvarotāji izmanto vienu un to pašu pilnvarnieku pakalpojumus, vienlaikus kopīgi neļaujot citiem izmantot šo pilnvarnieku pakalpojumus, vai arī, ja tie izmanto pilnvarnieku pakalpojumus, lai aizliegti vienotos par tirdzniecības stratēģiju vai savā starpā apmainītos ar slepenu tirgus informāciju.

(21) Ja pilnvarnieks uzņemas vienu vai vairākus attiecīgos riskus, kas aprakstīti 16. punktā, pilnvarnieka un pilnvarotāja nolīgums nav uzskatāms par pilnvarojuma līgumu 53. panta 1. punkta piemērošanas nolūkā. Šādā situācijā pilnvarnieks tiks uzskatīts par neatkarīgu uzņēmumu, un uz pilnvarnieka un pilnvarotāja nolīgumu 53. panta 1. punkts attieksies tāpat kā jebkuru citu vertikālu nolīgumu gadījumā.

3. Apakšuzņēmuma līgumi

(22) Apakšuzņēmuma līgumi paredz, ka uzņēmējs nodrošina tehnoloģijas vai iekārtas apakšuzņēmējam, kurš apņemas tās izmantot, lai ražotu noteiktus produktus (vienīgi) uzņēmējam. Uz apakšuzņēmuma līgumiem attiecas EBTA Uzraudzības iestādes paziņojums par dažu apakšuzņēmuma līgumu novērtēšanu saistībā ar EEZ līguma 53. panta 1. punktu (12) (turpmāk tekstā "paziņojums par apakšuzņēmuma līgumiem"). Saskaņā ar minēto paziņojumu, kurš joprojām ir spēkā, uz apakšuzņēmuma līgumiem, ar kuriem apakšuzņēmējs apņemas ražot noteiktus produktus vienīgi uzņēmējam, parasti neietilpst 53. panta 1. punkta darbības jomā, ja vien attiecīgo produktu ražošanai apakšuzņēmējam ir nepieciešamas attiecīgās tehnoloģijas vai iekārtas. Tomēr 53. panta darbības jomā var būt citi apakšuzņēmējam noteikti ierobežojumi, piemēram, pienākums neveikt vai neizmantot savu zinātnisko izpēti un tehnoloģiju izstrādi vai vispār neražot trešām personām (13).

III. GRUPĀLĀ ATBRĪVOJUMA PIEMĒROŠANA

1. Ar grupālo atbrīvojumu izveidotās "drošības zonas"

(23) Attiecībā uz vairumu vertikālo ierobežojumu bažas par konkurenci var rasties vienīgi tad, ja ir nepietiekama konkurence vienā vai vairākos tirdzniecības līmeņos, tas ir, ja piegādātāja vai pircēja līmenī vai arī abos līmeņos ir vērojama noteikta tirgus varas pakāpe. Ja šie ierobežojumi neietver stingros konkurences ierobežojumus, proti, tīšus konkurences ierobežojumus, ar grupālo atbrīvojumu attiecībā uz šādiem vertikāliem nolīgumiem tiek radīta likumības prezumpcija atkarībā no piegādātāja un pircēja tirgus daļas. Saskaņā ar grupālā atbrīvojuma akta 3. pantu grupālā atbrīvojuma piemērojamību nosaka piegādātāja tirgus daļa tirgū, kurā tas pārdod līguma preces vai pakalpojumus, un pircēja tirgus daļa tirgū, kurā tas pērk līguma preces vai pakalpojumus. Lai varētu piemērot grupālo atbrīvojumu, gan piegādātāja, gan pircēja tirgus daļa nedrīkst pārsniegt 30 %. Šo pamatnostādņu V iedaļā ir sniegtas norādes par konkrētā tirgus definēšanu un tirgus daļu aprēķināšanu. Tirgus daļai pārsniedzot 30 %, netiek pieņemts, ka vertikāli nolīgumi ietilpst 53. panta 1. punkta darbības jomā vai ka tie neatbilst 53. panta 3. punkta nosacījumiem, taču netiek arī pieņemts, ka vertikāli nolīgumi, kas ietilpst 53. panta 1. punkta darbības jomā, parasti atbilst 53. panta 3. punkta nosacījumiem.

2. Grupālā atbrīvojuma darbības joma

2.1. Vertikālu nolīgumu definīcija

(24) Grupālā atbrīvojuma akta 1. panta 1. punkta a) apakšpunktā "vertikāli nolīgumi" ir definēti kā "nolīgumi vai saskaņotas darbības starp diviem vai vairākiem uzņēmumiem, kuri katrs attiecīgā nolīguma vai saskaņotas darbības mērķiem darbojas citā ražošanas vai izplatīšanas ķēdes posmā, un kuri attiecas uz nosacījumiem, ar kādiem dalībnieki drīkst pirkt, pārdot vai tālākpārdot konkrētas preces vai pakalpojumus".

(25) 24. punktā minētajai "vertikālo nolīgumu" definīcijai ir četri galvenie elementi: a) grupālais atbrīvojums attiecas uz nolīgumiem un saskaņotām darbībām. Grupālais atbrīvojums neattiecas uz attiecīgo uzņēmumu vienpusēju rīcību. Uz šādu vienpusēju rīcību var attiekties 54. pants, ar kuru ir aizliegta dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana. Nolīguma pastāvēšanai 53. panta nozīmē pietiek ar to, ka attiecīgās personas ir paudušas kopīgu nodomu rīkoties tirgū kādā noteiktā veidā. Forma, kādā ir pausts šis nodoms, nav būtiska, ja vien tā ticami atspoguļo attiecīgo personu nodomu. Ja vienotā griba nav pausta skaidra nolīguma veidā, EBTA Uzraudzības iestādei būs jāpierāda, ka vienas personas vienpusējai politikai ir piekritusi otra persona. Vertikālu nolīgumu gadījumā piekrišanu konkrētai vienpusējai politikai var konstatēt divējādi. Pirmkārt, piekrišanu var deducēt no pilnvarām, kas attiecīgajām personām piešķirtas ar iepriekš sagatavoto vispārīgo nolīgumu. Ja iepriekš sagatavota nolīguma noteikumos ir paredzēts vai atļauts, ka kāds no nolīguma dalībniekiem vēlāk pieņem noteiktu vienpusēju politiku, kas būs saistoša otram dalībniekam, uz tā pamata var konstatēt, ka otrs dalībnieks piekrīt šai politikai (14). Otrkārt, ja šādas skaidras piekrišanas nav, EBTA Uzraudzības iestāde var pierādīt klusu piekrišanu. Lai to izdarītu, vispirms ir jāpierāda, ka viena persona tieši vai netieši ir prasījusi, lai otra persona sadarbotos tās vienpusējās politikas īstenošanā, un pēc tam jāpierāda, ka otra persona šo prasību ir izpildījusi, praksē īstenojot šo vienpusējo politiku (15). Piemēram, ja pēc tam, kad piegādātājs paziņojis, ka paralēlās tirdzniecības novēršanas nolūkā vienpusēji samazina piegādes, izplatītāji nekavējoties samazina savus pasūtījumus un pārtrauc paralēlo tirdzniecību, šie izplatītāji ir klusu piekrituši piegādātāja vienpusējai politikai. Šādu secinājumu nevar izdarīt, ja izplatītāji turpina paralēlo tirdzniecību vai cenšas atrast jaunus paralēlās tirdzniecības veidus. Līdzīgā veidā attiecībā uz vertikāliem nolīgumiem klusu piekrišanu var deducēt no tā, cik lielā mērā viena persona izmanto piespiešanu, lai uzspiestu savu vienpusējo politiku nolīguma otram dalībniekam vai dalībniekiem, apvienojumā ar to, cik izplatītāju faktiski praksē īsteno piegādātāja vienpusējo politiku. Piemēram, ja piegādātājs ir izveidojis uzraudzības un sodu sistēmu, lai sodītu tos izplatītājus, kuri neievēro vienpusējo politiku, tas norāda uz klusu piekrišanu piegādātāja vienpusējai politikai, ja šī sistēma piegādātājam dod iespēju praksē īstenot tā politiku. Abus šajā punktā aprakstītos piekrišanas pierādīšanas veidus var izmantot apvienoti; b) nolīgums vai saskaņota darbība ir starp diviem vai vairākiem uzņēmumiem. Grupālā atbrīvojuma darbības jomā neietilpst vertikāli nolīgumi ar galapatērētājiem, kas nedarbojas kā uzņēmumi. Vispārīgi raugoties, nolīgumi ar galapatērētājiem neietilpst 53. panta 1. punkta piemērošanas jomā, jo minēto pantu piemēro vienīgi nolīgumiem uzņēmumu starpā, uzņēmumu apvienību lēmumiem un uzņēmumu saskaņotām darbībām. Tas neskar 54. panta iespējamo piemērošanu; c) nolīgums vai saskaņota darbība ir tādu uzņēmumu starpā, kuri katrs attiecīgā nolīguma mērķiem darbojas citā ražošanas vai izplatīšanas ķēdes posmā. Piemēram, tas nozīmē, ka viens uzņēmums ražo izejmateriālus, ko otrs uzņēmums izmanto par izejmateriāliem savai produkcijai, vai arī pirmais uzņēmums ir ražotājs, otrais — vairumtirgotājs un trešais — mazumtirgotājs. Tas neliedz uzņēmumam darboties vairāk nekā vienā ražošanas vai izplatīšanas ķēdes posmā; d) nolīgumi vai saskaņotas darbības attiecas uz nosacījumiem, ar kādiem nolīguma dalībnieki — piegādātājs un pircējs — "drīkst pirkt, pārdot vai tālākpārdot konkrētas preces vai pakalpojumus". Tas atspoguļo grupālā atbrīvojuma mērķi, lai tiktu ietverti pirkšanas un izplatīšanas nolīgumi. Tie ir nolīgumi, kas attiecas uz piegādātāja piegādāto preču vai pakalpojumu pirkšanas, pārdošanas vai tālākpārdošanas nosacījumiem un/vai kas attiecas uz nosacījumiem, ar kādiem pircējs pārdod pakalpojumus vai preces, kuras ietver attiecīgās preces vai pakalpojumus. Atbilstīgi grupālajam atbrīvojumam par līguma precēm un pakalpojumiem uzskata gan preces vai pakalpojumus, ko piegādā piegādātājs, gan no tiem iegūtās preces vai pakalpojumus. Definīcija ietver vertikālus nolīgumus attiecībā uz visām galapatēriņa precēm un pakalpojumiem un starpproduktiem un starppakalpojumiem. Vienīgais izņēmums ir automobiļu nozare, ciktāl uz šo nozari turpina attiekties tāds īpašs grupālais atbrīvojums kā EEZ līguma XIV pielikuma 4.b punktā minētajā aktā (Komisijas 2010. gada 27. maija Regula (ES) Nr. 461/2010 (16) par EEZ līguma 53. panta 3. punkta piemērošanu vertikālu nolīgumu un saskaņotu darbību kategorijām mehānisko transportlīdzekļu nozarē vai attiecīgās tiesības pārņemošā aktā paredzētais. Piegādātāja piegādātās preces vai pakalpojumus pircējs var pārdot tālāk vai izmantot par izejmateriāliem savu preču ražošanā vai pakalpojumu sniegšanā.

(26) Grupālais atbrīvojums attiecas arī uz precēm, ko pārdod un pērk iznomāšanai trešām personām. Tomēr tas neattiecas uz nomas un līzinga līgumiem, jo šajā gadījumā piegādātājs nepārdod preci vai pakalpojumu pircējam. Vispārīgi grupālo atbrīvojumu nepiemēro ierobežojumiem vai saistībām, kas neattiecas uz pirkšanas, pārdošanas un tālākpārdošanas nosacījumiem, piemēram, saistībām, kas liedz pusēm veikt neatkarīgu zinātnisko izpēti un tehnoloģiju izstrādi un ko dalībnieki varētu būt iekļāvuši par vertikālu uzskatāma nolīguma saturā. Turklāt ar grupālā atbrīvojuma akta 2. panta 2. līdz 5. punktu no šā akta piemērošanas jomas tieši vai netieši izslēdz atsevišķus vertikālus nolīgumus.

2.2. Vertikāli nolīgumi konkurentu starpā

(27) Ar grupālā atbrīvojuma akta 2. panta 4. punktu no piemērošanas jomas tiešā veidā ir izslēgti "vertikāli nolīgumi starp konkurējošiem uzņēmumiem". Vertikāli nolīgumi konkurentu starpā saistībā ar aizliegtu vienošanos iespējamību ir aplūkoti EBTA Uzraudzības iestādes Pamatnostādnēs par EEZ līguma 53. panta piemērojamību horizontāliem sadarbības nolīgumiem (17). Tomēr šādu nolīgumu vertikālie aspekti ir jānovērtē saskaņā ar šīm pamatnostādnēm. Grupālā atbrīvojuma akta 1. panta 1. punkta c) apakšpunktā konkurējošs uzņēmums ir definēts kā "faktisks vai potenciāls konkurents". Divus konkrētus uzņēmumus uzskata par faktiskiem konkurentiem, ja tie darbojas vienā un tajā pašā konkrētajā tirgū. Uzņēmumu uzskata par kāda cita uzņēmuma potenciālu konkurentu, ja tādā gadījumā, ja nolīguma nebūtu, pirmais uzņēmums neliela, taču pastāvīga relatīvo cenu kāpuma gadījumā varētu īsā laikā (parasti viena gada laikā vai ātrāk) veikt vajadzīgos papildu ieguldījumus vai segt pārorientācijas izmaksas, lai ieietu konkrētajā tirgū, kurā darbojas otrs uzņēmums. Šim novērtējumam jābūt reālistiskam — nepietiek ar teorētisku iespējamību attiecībā uz ienākšanu tirgū (18). Izplatītājs, kas ražotājam sniedz norādījumus attiecībā uz konkrētu preču ražošanu ar izplatītāja zīmolu, nav uzskatāms par šo sava zīmola preču ražotāju.

(28) Grupālā atbrīvojuma akta 2. panta 4. punktā ir noteikti divi izņēmumi konkurentu starpā noslēgtu vertikālu nolīgumu vispārējai izslēgšanai. Šie izņēmumi skar nolīgumus, kas nav abpusēji. Uz konkurentu nolīgumiem, kas nav abpusēji, grupālais atbrīvojums attiecas tad, ja a) piegādātājs ražo un izplata preces, bet pircējs tās vienīgi izplata, taču nav konkurējošs uzņēmums ražošanas līmenī, vai b) piegādātājs ir pakalpojumu sniedzējs dažādos tirdzniecības līmeņos, savukārt pircējs darbojas mazumtirdzniecības līmenī un nav konkurējošs uzņēmums tajā tirdzniecības līmenī, kurā tas pērk līguma pakalpojumus. Pirmais izņēmums attiecas uz dubultās izplatīšanas gadījumiem, tas ir, kad konkrētu preču ražotājs darbojas arī kā preču izplatītājs, konkurējot ar savu preču neatkarīgajiem izplatītājiem. Dubultās izplatīšanas gadījumā tiek uzskatīts, ka potenciālā ietekme uz ražotāja un mazumtirgotāja konkurences attiecībām mazumtirdzniecības līmenī parasti ir mazāk nozīmīga nekā vertikāla piegādes nolīguma potenciālā ietekme uz konkurenci vispār ražošanas vai mazumtirdzniecības līmenī. Otrs izņēmums attiecas uz līdzīgiem dubultās izplatīšanas gadījumiem, bet attiecībā uz pakalpojumiem, kad piegādātājs ir arī produktu piegādātājs tajā mazumtirdzniecības līmenī, kurā darbojas pircējs.

2.3. Mazumtirgotāju apvienības

(29) Ar grupālā atbrīvojuma akta 2. panta 2. punktu tā piemērošanas jomā iekļauj vertikālus nolīgumus, ko noslēgusi uzņēmumu apvienība, kas atbilst atsevišķiem nosacījumiem, un līdz ar to no grupālā atbrīvojuma piemērošanas jomas ir izslēgti vertikāli nolīgumi, ko noslēgušas visas pārējās apvienības. Vertikāli nolīgumi starp apvienību un tās dalībniekiem vai starp apvienību un tās piegādātājiem ietilpst grupālā atbrīvojuma piemērošanas jomā tikai gadījumā, ja visi dalībnieki ir preču (nevis pakalpojumu) mazumtirgotāji un ja nevienam atsevišķam apvienības dalībniekam apgrozījums nepārsniedz 50 miljonus euro. Mazumtirgotāji ir izplatītāji, kas preces pārdod tālāk galapatērētājiem. Ja tikai ierobežotam apvienības dalībnieku skaitam apgrozījums pārsniedz 50 miljonu euro slieksni un ja šiem dalībniekiem kopumā ir mazāk nekā 15 % no visu dalībnieku kopējā apgrozījuma, tas parasti neietekmēs novērtējumu atbilstīgi 53. pantam.

(30) Uzņēmumu apvienībā var būt gan horizontāli, gan vertikāli nolīgumi. Horizontālie nolīgumi ir jāvērtē saskaņā ar principiem, kas izklāstīti Pamatnostādnēs par EEZ līguma 53. panta piemērojamību horizontālajiem sadarbības nolīgumiem (19). Ja šajā novērtējumā tiek secināts, ka uzņēmumu sadarbība pirkšanas un pārdošanas jomā ir pieņemama, ir jāveic turpmāks novērtējums, lai pārbaudītu vertikālos nolīgumus, ko apvienība noslēgusi ar piegādātājiem vai atsevišķajiem dalībniekiem. Veicot šo turpmāko novērtējumu, jāievēro grupālā atbrīvojuma un šo pamatnostādņu noteikumi. Piemēram, horizontāli nolīgumi, kas noslēgti starp apvienības dalībniekiem, vai apvienības pieņemtie lēmumi, piemēram, lēmums, kas prasa, lai apvienības dalībnieki iegādātos preces no apvienības, vai lēmums piešķirt ekskluzīvas teritorijas apvienības dalībniekiem, vispirms ir jāvērtē kā horizontāls nolīgums. Ja šis novērtējums noved pie secinājuma, ka horizontālais nolīgums ir pieļaujams, tad ir nepieciešams novērtēt vertikālo nolīgumu starp apvienību un tās atsevišķajiem dalībniekiem vai starp apvienību un piegādātājiem.

2.4. Vertikāli nolīgumi, kas ietver noteikumus attiecībā uz intelektuālā īpašuma tiesībām (IĪT)

(31) Ar grupālā atbrīvojuma akta 2. panta 3. punktu tā piemērošanas jomā iekļauj vertikālus nolīgumus, kas ietver atsevišķus noteikumus, kuri attiecas uz IĪT nodošanu vai izmantošanu, ko veic pircējs, un tādējādi no grupālā atbrīvojuma piemērošanas jomas ir izslēgti visi pārējie vertikālie nolīgumi, kas ietver IĪT noteikumus. Grupālais atbrīvojums ir piemērojams vertikāliem nolīgumiem, kas ietver IĪT noteikumus, ja ir izpildīti pieci nosacījumi: a) IĪT noteikumi ir daļa no vertikālā nolīguma, tas ir, nolīguma ar nosacījumiem, saskaņā ar kuriem dalībnieki drīkst pirkt, pārdot vai tālākpārdot atsevišķas preces vai pakalpojumus; b) IĪT jābūt nodotām pircējam izmantošanai; c) IĪT noteikumi nedrīkst būt nolīguma galvenais priekšmets; d) IĪT noteikumiem jābūt tieši saistītiem ar preču vai pakalpojumu lietošanu, pārdošanu vai tālākpārdošanu, ko veic pircējs vai tā klienti. Franšīzes gadījumā, ja tirdzniecība ir IĪT izmantošanas priekšmets, preces vai pakalpojumus izplata galvenais franšīzes ņēmējs vai franšīzes ņēmēji; e) IĪT noteikumi attiecībā uz līguma precēm vai pakalpojumiem nedrīkst ietvert konkurences ierobežojumus, kam ir tāds pats mērķis kā tiem vertikālajiem ierobežojumiem, kuriem grupālā atbrīvojuma aktā nav noteikts atbrīvojums.

(32) Šādi nosacījumi nodrošina to, ka grupālo atbrīvojumu piemēro vertikāliem nolīgumiem, ja preču vai pakalpojumu lietošanu, pārdošanu vai tālākpārdošanu var veikt efektīvāk, ja IĪT ir nodotas lietošanai pircējam. Citiem vārdiem sakot, to var piemērot ierobežojumiem, kas attiecas uz IĪT nodošanu vai izmantošanu, ja nolīguma galvenais priekšmets ir preču vai pakalpojumu pirkšana vai izplatīšana.

(33) Ar pirmo nosacījumu tiek skaidri noteikts, ka konteksts, kādā IĪT tiek nodrošinātas, ir nolīgums par preču pirkšanu vai izplatīšanu vai arī nolīgums par pakalpojumu pirkšanu vai sniegšanu, nevis nolīgums par IĪT nodošanu vai licencēšanu preču ražošanai vai nolīgums vienīgi par licencēšanu. Grupālais atbrīvojums neattiecas, piemēram, uz šādiem gadījumiem: a) nolīgumiem, ar kuriem viens dalībnieks izsniedz otram dalībniekam produkta izgatavošanas instrukciju un piešķir tam licenci dzēriena ražošanai, izmantojot šo instrukciju; b) nolīgumiem, saskaņā ar kuriem viens dalībnieks izsniedz otram dalībniekam veidni vai paraugeksemplāru un piešķir otram dalībniekam licenci ražot un izplatīt kopijas; c) licences piešķiršanu attiecībā uz tirdzniecības marku vai zīmi tirdzniecības veicināšanas nolūkā; d) sponsorēšanas līgumiem par tiesībām reklamēt sevi kā pasākuma oficiālo sponsoru; e) autortiesību licencēm, piemēram, apraides līgumi par tiesībām ierakstīt un/vai pārraidīt pasākumu.

(34) Ar otro nosacījumu tiek skaidri noteikts, ka grupālo atbrīvojumu nepiemēro, ja pircējs nodrošina IĪT piegādātajam neatkarīgi no tā, vai IĪT attiecas uz ražošanas vai uz izplatīšanas veidu. Grupālais atbrīvojums neattiecas uz tādu nolīgumu, kurš paredz IĪT nodošanu piegādātājam un ietver iespējamus ierobežojumus attiecībā uz piegādātāja veikto pārdošanu. Tas jo īpaši nozīmē to, ka apakšuzņēmuma līgumi, kas ietver zinātības nodošanu apakšuzņēmējam (20), neietilpst grupālā atbrīvojuma piemērošanas jomā (skatīt arī 22. punktu). Tomēr grupālā atbrīvojuma piemērošanas jomā ietilpst vertikāli nolīgumi, saskaņā ar kuriem pircējs izsniedz piegādātājam vienīgi specifikācijas, kurās raksturotas piegādājamās preces vai pakalpojumi.

(35) Ar trešo nosacījumu tiek skaidri noteikts, ka, lai piemērotu grupālo atbrīvojumu, IĪT nodošana vai licencēšana nedrīkst būt nolīguma galvenais priekšmets. Galvenajam priekšmetam ir jābūt preču vai pakalpojumu pirkšanai, pārdošanai vai tālākpārdošanai, un IĪT noteikumiem jātiek izmantotiem vertikālā nolīguma īstenošanā.

(36) Ar ceturto nosacījumu tiek izvirzīta prasība, lai IĪT noteikumi pircējam vai tā klientiem atvieglotu preču vai pakalpojumu lietošanu, pārdošanu vai tālākpārdošanu. Preces vai pakalpojumus lietošanai vai tālākpārdošanai parasti piegādā licenciārs, bet licenciāts tos var iegādāties arī no trešā piegādātāja. IĪT noteikumi parasti attiecas uz preču vai pakalpojumu tirdzniecību. Kā piemērs būtu franšīzes līguma gadījums, kad franšīzes devējs pārdod franšīzes ņēmējam preces tālākpārdošanai un piešķir franšīzes ņēmējam licenci izmantot tirdzniecības zīmi un zinātību attiecībā uz preču tirdzniecību vai arī gadījumā, kad koncentrēta ekstrakta piegādātājs piešķir licenci pircējam, lai tas atšķaidītu un sapildītu pudelēs šo ekstraktu pirms tā pārdošanas dzēriena veidā.

(37) Piektais nosacījums uzsver to, ka IĪT noteikumiem nedrīkst būt tāds pats mērķis kā stingrajiem ierobežojumiem, kas uzskaitīti grupālā atbrīvojuma akta 4. pantā, vai ierobežojumiem, kas ar 5. pantu ir izslēgti no minētā akta piemērošanas jomas (skatīt šo pamatnostādņu 47. līdz 69. punktu).

(38) Intelektuālā īpašuma tiesības, kas attiecas uz vertikālu nolīgumu īstenošanu grupālā atbrīvojuma akta 2. panta 3. punkta nozīmē, parasti attiecas uz trim galvenajām jomām: tirdzniecības zīmēm, autortiesībām un zinātību.

Tirdzniecības zīme

(39) Tirdzniecības zīmes licence, kas izsniegta izplatītājam, var attiekties uz licenciāra produktu izplatīšanu konkrētā teritorijā. Ja tā ir ekskluzīva licence, nolīgums paredz ekskluzīvu izplatīšanu.

Autortiesības

(40) Tādu preču (grāmatas, programmatūra u.c.) pārdevējiem, uz kurām attiecas autortiesības, autortiesību subjekts var noteikt pienākumu tālākpārdot vienīgi ar nosacījumu, ka pircējs — cits tālākpārdevējs vai gala lietotājs — nepārkāps autortiesības. Ja uz šīm tālākpārdevēja saistībām attiecas 53. panta 1. punkts, tās ietilpst grupālā atbrīvojuma piemērošanas jomā.

(41) Nolīgumi, saskaņā ar kuriem tālākpārdošanai piegādā programmatūras cietās kopijas, un ja tālākpārdevējs neiegūst licenci ne uz kādām tiesībām attiecībā uz programmatūru, bet tam ir vienīgi tiesības tālākpārdot cietās kopijas, grupālā atbrīvojuma mērķiem ir uzskatāmi par nolīgumiem par preču piegādi tālākpārdošanai. Izmantojot šādu izplatīšanas veidu, programmatūras licences piešķiršanā ir iesaistīts tikai autortiesību subjekts un programmatūras lietotājs. Tā var būt licence "plēves apvalkā", tas ir, nosacījumu kopa, kas iekļauta cietās kopijas paketē un par ko uzskata, ka, atverot paketi, gala lietotājs piekrīt šiem nosacījumiem.

(42) Pircējiem, kas iegādājas aparatūru, kurā ietilpst programmatūra, uz ko attiecas autortiesības, autortiesību subjekts var pieprasīt nepārkāpt autortiesības, un tādējādi tie nedrīkst izgatavot kopijas un nodarboties ar programmatūras tālākpārdošanu vai izgatavot kopijas un izmantot attiecīgo programmatūru kopā ar citu aparatūru. Ja uz šiem lietošanas ierobežojumiem attiecas 53. panta 1. punkts, tie ietilpst grupālā atbrīvojuma piemērošanas jomā.

Zinātība

(43) Franšīzes līgumi, izņemot rūpnieciskās franšīzes līgumus, ir visspilgtākais piemērs gadījumiem, kuros pircējam tirdzniecības nolūkos nodod zinātību (21). Franšīzes līgumi ietver intelektuālā īpašuma tiesību licences, kas attiecas uz tirdzniecības zīmēm vai markām, un zinātību, lai lietotu un izplatītu preces vai sniegtu pakalpojumus. Papildus IĪT licencei franšīzes devējs līguma darbības laikā franšīzes ņēmējam parasti sniedz tādu komerciālo vai tehnisko palīdzību kā iepirkuma pakalpojumi, mācības, konsultācijas par nekustamo īpašumu, finanšu plānošana utt. Licence un palīdzība ir franšīzei nodotās uzņēmējdarbības metodes neatņemamas sastāvdaļas.

(44) Franšīzes līgumos ietvertajai licencei grupālo atbrīvojumu piemēro, ja ir izpildīti visi pieci 31. punktā norādītie nosacījumi. Šie nosacījumi parasti ir izpildīti, jo saskaņā ar lielāko daļu franšīzes līgumu, tajā skaitā ar galvenajiem franšīzes līgumiem, franšīzes devējs nodrošina franšīzes ņēmējam preces un/vai pakalpojumus, tostarp komerciālas vai tehniskās palīdzības pakalpojumus. IĪT palīdz franšīzes ņēmējam tālākpārdot franšīzes devēja vai franšīzes devēja norādīta piegādātāja piegādātās preces vai lietot šīs preces un pārdot no tām iegūtās preces vai pakalpojumus. Grupālais atbrīvojums neattiecas uz franšīzes līgumiem, kuri vienīgi vai galvenokārt attiecas uz IĪT licencēšanu, bet EBTA Uzraudzības iestāde vispārīgā gadījumā šādiem nolīgumiem piemēros grupālā atbrīvojuma aktā un šajās pamatnostādnēs izklāstītos principus.

(45) Turpmāk minētās saistības, kas attiecas uz IĪT, parasti uzskata par nepieciešamām, lai aizsargātu franšīzes devēja intelektuālā īpašuma tiesības, un, ja uz šīm saistībām attiecas 53. panta 1. punkts, uz tām attiecas arī grupālais atbrīvojums: a) franšīzes ņēmēja saistības tieši vai netieši nenodarboties ar līdzīga veida uzņēmējdarbību; b) franšīzes ņēmēja saistības neiegūt tādu finansiālo līdzdalību konkurējoša uzņēmuma kapitālā, kas franšīzes ņēmējam dotu iespēju ietekmēt šā uzņēmuma saimniecisko rīcību; c) franšīzes ņēmēja saistības neizpaust trešām personām zinātību, ko sniedzis franšīzes devējs, ja vien šī zinātība nav publiskā apritē; d) franšīzes ņēmēja saistības informēt franšīzes devēju par pieredzi, kas uzkrāta, izmantojot franšīzi, un piešķirt franšīzes devējam un pārējiem franšīzes ņēmējiem neekskluzīvu licenci attiecībā uz zinātību, kas izriet no minētās pieredzes; e) franšīzes ņēmēja saistības informēt franšīzes devēju par intelektuālā īpašuma tiesību licences pārkāpumiem, celt prasību tiesā pret pārkāpuma izdarītājiem vai palīdzēt franšīzes devējam tiesvedībā pret pārkāpuma izdarītājiem; f) franšīzes ņēmēja saistības neizmantot franšīzes devēja piešķirto zinātības licenci mērķiem, kas nav franšīzes izmantošana; g) franšīzes ņēmēja saistības bez franšīzes devēja piekrišanas nenodot citai personai tiesības un saistības, kas paredzētas franšīzes līgumā.

2.5. Saistība ar citiem grupālajiem atbrīvojumiem

(46) Grupālā atbrīvojuma akta 2. panta 5. punktā ir norādīts, ka to "nepiemēro vertikāliem nolīgumiem, uz kuru priekšmetu attiecas citi grupālā atbrīvojuma akti, ja vien šādā aktā nav noteikts citādi". Tādējādi grupālo atbrīvojumu nepiemēro vertikāliem nolīgumiem, uz kuriem attiecas EEZ līguma XIV pielikuma 5. punktā minētais akts (Komisijas 2004. gada 27. aprīļa Regula (EK) Nr. 772/2004 (22) par EEZ līguma 53. panta 3. punkta piemērošanu tehnoloģijas nodošanas nolīgumu kategorijām, EEZ līguma XIV pielikuma 4.b punktā minētais akts (Komisijas 2010. gada 27. maija Regula (ES) Nr. 461/2010 (23) par EEZ līguma 53. panta 3. punkta piemērošanu vertikālu nolīgumu un saskaņotu darbību kategorijām mehānisko transportlīdzekļu nozarē, EEZ līguma XIV pielikuma 6. punktā minētais akts (Komisijas 2000. gada 29. novembra Regula (EK) Nr. 2658/2000 (24) par EEZ līguma 53. panta 3. punkta piemērošanu specializācijas līgumu kategorijām un EEZ līguma XIV pielikuma 7. punktā minētais akts (Komisijas 2000. gada 29. novembra Regula (EK) Nr. 2659/2000 (25) par EEZ līguma 53. panta 3. punkta piemērošanu pētniecības un attīstības līgumiem, ar ko piemēro atbrīvojumu vertikāliem nolīgumiem, kas noslēgti saistībā ar horizontāliem nolīgumiem, vai jebkuri citi turpmāk pieņemti tāda veida akti, ja vien attiecīgajā aktā nav noteikts citādi.

3. Stingrie ierobežojumi saskaņā ar grupālo atbrīvojumu

(47) Grupālā atbrīvojuma akta 4. pantā ir to stingro ierobežojumu saraksts, kas izslēdz visu vertikālo nolīgumu no grupālā atbrīvojuma akta piemērošanas jomas (26). Ja nolīgums ietver šādu stingro ierobežojumu, tad uzskata, ka uz attiecīgo nolīgumu attiecas 53. panta 1. punkts. Tāpat uzskata, ka attiecīgais nolīgums, visticamāk, neatbilst 53. panta 3. punkta nosacījumiem, un tādējādi uz to nav attiecināms grupālais atbrīvojums. Tomēr uzņēmumi var konkrētā gadījumā saskaņā ar 53. panta 3. punktu pierādīt konkurenci veicinošu ietekmi (27). Ja uzņēmums pamato, ka stingro ierobežojumu iekļaušana nolīguma saturā, visticamāk, radītu efektivitātes ieguvumus, un parāda, ka kopumā visi 53. panta 3. punkta nosacījumi ir izpildīti, EBTA Uzraudzības iestādei būs reāli jānovērtē iespējamā negatīvā ietekme uz konkurenci un tad jāveic galīgais novērtējums par to, vai ir izpildīti 53. panta 3. punkta nosacījumi (28).

(48) Grupālā atbrīvojuma akta 4. panta a) punktā norādītais stingrais ierobežojums attiecas uz tālākpārdošanas cenas uzturēšanu (TCU), proti, nolīgumiem vai saskaņotām darbībām, kuru tiešais vai netiešais mērķis ir noteikt fiksētu vai minimālu tālākpārdošanas cenu vai fiksētu vai minimālu cenu līmeni, kas jāievēro pircējam. Tādu līguma noteikumu vai saskaņotu darbību gadījumā, kas tiešā veidā nosaka tālākpārdošanas cenu, ierobežojums ir acīmredzams. Tomēr TCU var īstenot arī netiešā veidā. Kā piemēru tam var minēt nolīgumus, ar kuriem nosaka izplatīšanas peļņas normu, paredz maksimālās atlaides, ko izplatītājs var piešķirt no noteiktās cenas, paredz, ka piegādātājs piešķir reklāmas izmaksu atlaides vai atmaksājumus, ja ir ievērots attiecīgais cenu līmenis, sasaista paredzēto tālākpārdošanas cenu ar konkurentu tālākpārdošanas cenām, kā arī draudus, iebiedēšanu, brīdinājumus, sodus, piegāžu kavēšanu vai apturēšanu vai līguma izbeigšanu saistībā ar noteiktā cenu līmeņa ievērošanu. Tiešus vai netiešus cenu noteikšanas līdzekļus var padarīt efektīvākus, apvienojot tos ar pasākumiem, kuri palīdz identificēt izplatītājus, kas ir samazinājuši cenas, piemēram, ieviešot cenu uzraudzības sistēmu vai uzliekot mazumtirgotājiem pienākumu ziņot par citiem tīkla izplatītājiem, kas neievēro standarta cenu līmeni. Tiešu vai netiešu cenu noteikšanu tāpat arī var padarīt efektīvāku, apvienojot to ar pasākumiem, kas var samazināt pircēja vēlmi pazemināt tālākpārdošanas cenu, piemēram, ja piegādātājs uzdrukā ieteicamo tālākpārdošanas cenu uz preces vai arī piegādātājs liek pircējam piemērot noteikumu par klientu ar vislielākās labvēlības režīmu. Tos pašus netiešos līdzekļus un tos pašus "atbalsta" pasākumus var izmantot, lai maksimālās vai ieteicamās cenas darbotos kā TCU. Taču netiek uzskatīts, ka tas, ka piegādātājs izmanto kādu atbalsta pasākumu vai nodod pircējam ieteicamo cenu vai maksimālo cenu sarakstu, pats par sevi radītu TCU.

(49) Pilnvarojuma līgumu gadījumā pārdošanas cenu parasti nosaka pilnvarotājs, jo pilnvarnieks nekļūst par preču īpašnieku. Tomēr, ja šādu nolīgumu nevar kvalificēt kā pilnvarojuma līgumu 53. panta 1. punkta piemērošanas nolūkā (skatīt 12. līdz 21. punktu), saistības, kas pilnvarniekam liedz dalīt savu fiksēto vai mainīgo komisijas naudu ar klientu vai ierobežo pilnvarnieku šajā ziņā, ir uzskatāmas par stingru ierobežojumu saskaņā ar grupālā atbrīvojuma akta 4. panta a) punktu. Tādējādi, lai novērstu šā stingrā ierobežojuma iekļaušanu nolīguma saturā, pilnvarniekam ir jādod iespēja pazemināt faktisko cenu, ko maksā klients, nesamazinot pilnvarotāja ienākumus (29).

(50) Grupālā atbrīvojuma akta 4. panta b) punktā norādītais stingrais ierobežojums attiecas uz nolīgumiem vai saskaņotām darbībām, kuru tiešais vai netiešais mērķis ir ierobežot pircēja, kurš ir nolīguma dalībnieks, vai tā klientu pārdošanas darbību, ciktāl šie ierobežojumi attiecas uz teritoriju, kurā pircējs vai tā klienti var pārdot līguma preces vai pakalpojumus, vai uz klientiem, kam pircējs vai tā klienti tos var pārdot. Minētais stingrais ierobežojums attiecas uz tirgus dalīšanu pēc teritorijas vai klientu grupas principa. Tas var būt tiešu saistību rezultāts, piemēram, paredzot saistības nepārdot preces vai pakalpojumus atsevišķiem klientiem vai klientiem atsevišķās teritorijās vai saistības pārsūtīt šo klientu pasūtījumus citiem izplatītājiem. Tas var arī izrietēt no netiešiem pasākumiem, kuru mērķis ir rosināt izplatītāju nepārdot preces vai pakalpojumus šādiem klientiem, piemēram, atsakoties piemērot gratifikāciju vai atlaides vai samazinot tās, pārtraucot piegādes, samazinot piegādāto daudzumu vai ierobežojot piegādāto daudzumu atbilstoši pieprasījumam iedalītajā teritorijā vai klientu grupā, draudot lauzt līgumu, prasot augstāku cenu par eksportam paredzētiem produktiem, nosakot ierobežojumus eksportam attiecībā pret pārdošanas apjomu vai nosakot peļņas nodošanas saistības. Tas var izrietēt arī no tā, ka piegādātājs nesniedz garantijas pakalpojumus visā EEZ teritorijā, kaut arī parasti visiem izplatītājiem ir pienākums nodrošināt garantijas pakalpojumus, un piegādātājs tiem atlīdzina izdevumus par šā pakalpojuma sniegšanu, pat attiecībā uz produktiem, ko to teritorijā pārdod citi izplatītāji (30). Iespēja, ka šādas darbības tiks uzskatītas par pircēja pārdošanas darbības ierobežošanu, ir vēl jo lielāka, ja piegādātājs to apvieno ar uzraudzības sistēmu, kuras mērķis ir pārbaudīt piegādāto preču faktisko galamērķi, piemēram, izmantojot atšķirīgas etiķetes vai sērijas numurus. Tomēr tālākpārdevēja saistības attiecībā uz piegādātāja zīmola izstādīšanu neklasificē kā stingrus ierobežojumus. Tā kā 4. panta b) punkts attiecas uz pircēja vai tā klientu pārdošanas darbībām, tas nozīmē, ka piegādātāja pārdošanas darbību ierobežojumi arī nav stingri ierobežojumi, tomēr ievērojot 59. punktā minēto attiecībā uz rezerves daļu pārdošanu grupālā atbrīvojuma akta 4. panta e) punkta kontekstā. 4. panta b) punkts ir piemērojams, neskarot pircēja reģistrācijas vietas ierobežojumus. Līdz ar to grupālais atbrīvojums tomēr ir piemērojams, ja nolīgums paredz, ka pircēja izplatīšanas punkts(-i) un noliktava(-as) drīkst būt tikai konkrētā adresē, vietā vai teritorijā.

(51) Grupālā atbrīvojuma akta 4. panta b) punktā stingrajam ierobežojumam ir četri izņēmumi. Pirmais izņēmums, kas paredzēts 4. panta b) punkta i) daļā, piegādātājam ļauj panākt to, ka pircēja, kurš ir nolīguma dalībnieks, aktīvā pārdošanas darbība aprobežojas ar teritoriju vai klientu grupu, kas ir ekskluzīvā kārtā iedalīta citam pircējam vai ko piegādātājs ir rezervējis sev. Teritorija vai klientu grupa ir ekskluzīvi iedalīta, ja piegādātājs piekrīt pārdot savu produktu tikai vienam izplatītājam izplatīšanai konkrētā teritorijā vai konkrētai klientu grupai, un visi pārējie piegādātāja pircēji Eiropas Ekonomikas zonā aizsargā ekskluzīvo izplatītāju no aktīvās pārdošanas tā teritorijā vai tā klientu grupā neatkarīgi no piegādātāja noieta. Piegādātājs drīkst apvienot ekskluzīvu teritorijas iedalīšanu un ekskluzīvu klientu grupas piešķiršanu, piemēram, noteiktā teritorijā ieceļot ekskluzīvu izplatītāju konkrētai klientu grupai. Aizsargājot ekskluzīvi iedalītas teritorijas vai klientu grupas, šajās teritorijās vai klientu grupās tomēr ir jāatļauj veikt pasīvo pārdošanu. Piemērojot grupālā atbrīvojuma akta 4. panta b) punktu, EBTA Uzraudzības iestāde "aktīvo" un "pasīvo" pārdošanu interpretē šādi: — "aktīvā" pārdošana ir aktīvs darbs ar individuāliem klientiem, piemēram, sūtot tiešus pasta sūtījumus, tostarp nepieprasītas e-vēstules, vai apmeklējot klientus, vai arī aktīvs darbs ar konkrētu klientu grupu vai klientiem konkrētā teritorijā, izmantojot reklāmu plašsaziņas līdzekļos vai internetā vai citus veicināšanas pasākumus, kas ir konkrēti vērsti uz šo klientu grupu vai vērsti uz klientiem šajā teritorijā. Reklāmu vai tirdzniecības veicināšanas pasākumus, kurus pircējs uzskata par pievilcīgiem tikai tad, ja ar tiem tiek sasniegta (arī) konkrēta klientu grupa vai klienti konkrētā teritorijā, uzskata par aktīvo pārdošanu šai klientu grupai vai klientiem attiecīgajā teritorijā, — "pasīvā" pārdošana ir reaģēšana uz individuālu klientu nepieprasītiem pasūtījumiem, tostarp preču piegāde vai pakalpojumu sniegšana šiem klientiem. Par pasīvo pārdošanu tiek uzskatīta vispārēja reklāma vai tirdzniecības veicināšana, kas sasniedz klientus citu izplatītāju (ekskluzīvajās) teritorijās vai klientu grupās, bet kas ir saprātīgs veids, kā sasniegt klientus ārpus šīm teritorijām vai klientu grupām, piemēram, lai sasniegtu klientus paša teritorijā. Vispārēju reklāmu vai tirdzniecības veicināšanu uzskata par saprātīgu veidu, kā sasniegt šādus klientus, ja pircējs būtu ieinteresēts veikt šos ieguldījumus arī tad, ja tādējādi netiktu sasniegti klienti citu izplatītāju (ekskluzīvajās) teritorijās vai klientu grupās.

(52) Internets ir iedarbīgs instruments, kā sasniegt lielāku skaitu un daudzveidīgākus klientus, nekā izmantojot vienīgi tradicionālākas pārdošanas metodes, tāpēc atsevišķi interneta izmantošanas ierobežojumi tiek uzskatīti par (tālāk)pārdošanas ierobežojumiem. Principā jebkuram izplatītājam jābūt tiesīgam produktu pārdošanā izmantot internetu. Kopumā, ja izplatītājs izmanto tīmekļa vietni, lai pārdotu produktus, to uzskata par pasīvās pārdošanas veidu, jo tas ir saprātīgs veids, kā klientiem dot iespēju sasniegt izplatītāju. Tīmekļa vietnes izmantošana var radīt ietekmi ārpus izplatītāja paša teritorijas un klientu grupas; tomēr šāda ietekme izriet no tehnoloģijas, kas nodrošina ērtu pieejamību no jebkuras vietas. Ja klients apmeklē izplatītāja tīmekļa vietni un sazinās ar izplatītāju un ja šie kontakti noved pie pārdošanas darījuma, ieskaitot piegādi, to uzskata par pasīvo pārdošanu. Tas pats attiecas uz klienta piekrišanu (automātiski) saņemt informāciju no izplatītāja, ja šīs piekrišanas rezultātā notiek pārdošanas darījums. Tīmekļa vietnē izmantoto valodu izvēles iespējas pašas par sevi nemaina šādas pārdošanas pasīvo raksturu. Līdz ar to, ņemot vērā spēju ierobežot izplatītāja iespējas sasniegt lielāku skaitu un daudzveidīgākus klientus, tam, ko EBTA Uzraudzības iestāde uzskata par stingriem pasīvās pārdošanas ierobežojumiem, var minēt šādus piemērus: a) nolīgums, ka (ekskluzīvs) izplatītājs novērš to, ka klienti no citas (ekskluzīvas) teritorijas var aplūkot tā tīmekļa vietni, vai šos klientus automātiski pārmaršrutē uz ražotāja vai citu (ekskluzīvu) izplatītāju tīmekļa vietnēm. Tas neizslēdz nolīgumu, ka izplatītāja tīmekļa vietnē papildus arī tiek ievietotas saites uz citu izplatītāju un/vai piegādātāja tīmekļa vietnēm; b) nolīgums, ka (ekskluzīvs) izplatītājs pārtrauc klientu darījumus internetā, kolīdz no kredītkartes datiem kļūst skaidrs, ka attiecīgā adrese nav izplatītāja (ekskluzīvā) teritorijā; c) nolīgums, ka izplatītājs ierobežo internetā veikto pārdošanas darījumu īpatsvaru kopējā noietā. Tas neliedz piegādātājam, neierobežojot izplatītāja tiešsaistē veikto pārdošanu, izvirzīt prasību, lai pircējs vismaz noteiktu absolūtu produktu daudzumu (vērtības vai apjoma ziņā) pārdotu nesaistē, tādējādi nodrošinot fiziskā veikala (fiziskas pārdošanas vietas) efektīvu darbību, kā arī neliedz piegādātājam pārbaudīt, vai izplatītāja darbība tiešsaistē atbilst piegādātāja izplatīšanas modelim (skatīt 54. un 56. punktu). Šis absolūtais daudzums, kas jāpārdod nesaistē, var būt vienāds visiem pircējiem vai noteikts atsevišķi katram pircējam, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, piemēram, pircēja nozīmi tīklā vai tā ģeogrāfisko atrašanās vietu; d) nolīgums, ka izplatītājs maksā dārgāk par produktiem, kuri paredzēti izplatītāja tālākpārdošanai tiešsaistē, nekā par produktiem tālākpārdošanai nesaistē. Tas neliedz piegādātājam vienoties ar pircēju par fiksētu maksu (nevis mainīgu maksu, kuras apjoms palielinātos līdz ar nesaistes apgrozījumu, jo tas netieši nozīmētu divējādu cenu politiku), lai atbalstītu pārdošanu nesaistē vai tiešsaistē.

(53) Interneta lietošanas ierobežojumi izplatītājiem, kas ir nolīguma dalībnieki, ir saderīgi ar grupālā atbrīvojuma aktu tad, ja tirdzniecības veicināšana internetā vai interneta izmantošana izraisītu aktīvo pārdošanu, piemēram, citu izplatītāju ekskluzīvajās teritorijās vai klientu grupās. EBTA Uzraudzības iestāde uzskata, ka reklāma tiešsaistē, kas konkrēti vērsta uz atsevišķiem klientiem, ir aktīvās pārdošanas veids attiecībā uz šiem klientiem. Piemēram, trešo personu tīmekļa vietnēs pēc teritorijas principa ievietoti reklāmkarogi ir aktīvā pārdošana teritorijā, kurā attiecīgie reklāmkarogi tiek vizualizēti. Vispārīgā gadījumā darbības, kas vērstas uz konkrētu teritoriju vai konkrētu klientu grupu, ir uzskatāmas par aktīvu pārdošanu šajā teritorijā vai šai klientu grupai. Piemēram, ja meklētājprogrammas nodrošinātājam vai tiešsaistes reklāmas uzņēmumam tiek maksāts par to, lai reklāma tiktu vizualizēta konkrētā teritorijā esošiem lietotājiem, tā ir aktīvā pārdošana šajā teritorijā.

(54) Tomēr grupālā atbrīvojuma kontekstā piegādātājs var noteikt kvalitātes standartus attiecībā uz interneta izmantošanu preču tālākpārdošanā, gluži tāpat kā piegādātājs var noteikt kvalitātes standartus veikalam, pārdošanai, izmantojot katalogu, vai reklāmai un tirdzniecības veicināšanas pasākumiem kopumā. Tas jo īpaši var attiekties uz selektīvo izplatīšanu. Grupālā atbrīvojuma kontekstā piegādātājs, piemēram, var kā nosacījumu kļūšanai par tā izplatīšanas sistēmas dalībnieku izvirzīt prasību, lai tā izplatītājiem būtu viens vai vairāki fiziski veikali vai tirdzniecības zāles. Grupālā atbrīvojuma ietvaros ir iespējams arī vēlāk mainīt šāda veida nosacījumu, ja vien šo izmaiņu mērķis nav tieši vai netieši ierobežot izplatītāju tiešsaistē veikto pārdošanu. Līdzīgā veidā piegādātājs var izvirzīt prasību, lai tā izplatītāji līguma produktu izplatīšanai izmantotu trešo personu platformas tikai saskaņā ar standartiem un nosacījumiem, par kuriem piegādātājs un tā izplatītāji vienojušies saistībā ar to, kā izplatītāji izmanto internetu. Piemēram, ja izplatītāja tīmekļa vietnes saimnieks ir trešās personas platforma, piegādātājs var izvirzīt prasību, lai klientu piekļuve izplatītāja tīmekļa vietnei nebūtu caur vietni, kura ir ar trešās personas platformas nosaukumu vai logotipu.

(55) Grupālā atbrīvojuma akta 4. panta b) punktā noteiktajam stingrajam ierobežojumam ir vēl trīs citi izņēmumi. Visi trīs izņēmumi dod iespēju ierobežot gan aktīvo, gan pasīvo pārdošanu. Ar pirmo izņēmumu ir atļauts ierobežot vairumtirgotāja pārdošanu galalietotājiem, tādējādi piegādātājam dodot iespēju nošķirt vairumtirdzniecības līmeni no mazumtirdzniecības līmeņa. Tomēr šis izņēmums neizslēdz iespēju atļaut vairumtirgotājam pārdot produktu atsevišķiem galalietotājiem, piemēram, lielākajiem galalietotājiem, taču neatļaut pārdošanu citiem (pārējiem) galalietotājiem. Ar otro izņēmumu piegādātājam ir atļauts noteikt ierobežojumus izraudzītam izplatītājam selektīvas izplatīšanas sistēmā jebkurā tirdzniecības līmenī attiecībā uz pārdošanu nepilnvarotiem izplatītājiem, kas atrodas teritorijās, kurās tobrīd darbojas šī sistēma vai kurās piegādātājs vēl nepārdod līguma produktus (4. panta b) punkta iii) daļā tā minēta kā "piegādātāja noteiktā sistēmas darbības teritorija"). Ar trešo izņēmumu piegādātājam ir atļauts noteikt ierobežojumus sastāvdaļu pircējam, kuram sastāvdaļas piegādātas iestrādāšanai precēs, attiecībā uz tālākpārdošanu piegādātāja konkurentiem. Termins "sastāvdaļa" ietver visus starpproduktus, un termins "iestrādāšana" attiecas uz jebkura izejmateriāla izmantošanu preču ražošanā.

(56) Ar grupālā atbrīvojuma akta 4. panta c) punktā norādīto stingro ierobežojumu tiek izslēgts ierobežojums, saskaņā ar kuru selektīva izplatīšanas tīkla dalībnieki aktīvo vai pasīvo pārdošanu veic tikai attiecībā uz galalietotājiem neatkarīgi no tā, vai tie ir profesionāli galalietotāji vai galapatērētāji, neskarot iespēju šā tīkla dalībniekam darboties neapstiprinātā vietā. Attiecīgi grupālā atbrīvojuma akta 1. panta 1. punkta e) apakšpunktā definētās selektīvās izplatīšanas sistēmas tirgotājus nevar ierobežot, izvēloties lietotājus, kuriem tie var pārdot, vai šo lietotāju uzdevumā strādājošos iepirkumu aģentus, kam tie var pārdot preces vai pakalpojumus, izņemot, lai aizsargātu ekskluzīvu izplatīšanas sistēmu, kas darbojas citur (skatīt 51. punktu). Selektīvā izplatīšanas sistēmā tirgotājiem ir jābūt iespējai gan aktīvi, gan pasīvi pārdot visiem galalietotājiem, tostarp izmantojot internetu. Tāpēc EBTA Uzraudzības iestāde jebkuras saistības, ar kurām izraudzītie tirgotāji tiek atturēti no interneta izmantošanas, lai sasniegtu lielāku skaitu un daudzveidīgākus klientus, pārdošanai internetā nosakot tādus kritērijus, kuri kopumā nav līdzvērtīgi kritērijiem attiecībā uz pārdošanu fiziskajā veikalā, uzskata par stingru ierobežojumu. Tas nenozīmē, ka pārdošanai tiešsaistē noteiktajiem kritērijiem ir jābūt vienādiem ar kritērijiem pārdošanai nesaistē, bet gan to, ka tiem ir jābūt ar vienādiem mērķiem un jānodrošina līdzīgi rezultāti un ka kritēriju atšķirībām ir jābūt pamatotām ar šo divu izplatīšanas modeļu atšķirīgo raksturu. Piemēram, lai novērstu pārdošanu nepilnvarotiem tirgotājiem, piegādātājs var izvēlētajiem tirgotājiem izvirzīt prasību nepārdot individuālam galalietotājam vairāk kā tikai noteiktu daudzumu līguma produktu. Šāda prasība var būt stingrāka attiecībā uz pārdošanu tiešsaistē, ja nepilnvarotam tirgotājam ir vieglāk iegūt šos produktus, izmantojot internetu. Līdzīgā veidā prasība var būt stingrāka attiecībā uz pārdošanu nesaistē, ja produktus ir vieglāk iegādāties fiziskā veikalā. Lai nodrošinātu līguma produktu savlaicīgu piegādi, piegādātājs attiecībā uz pārdošanu nesaistē var noteikt, ka produkti jāpiegādā nekavējoties. Tā kā attiecībā uz pārdošanu tiešsaistē nav iespējams izvirzīt tādu pašu prasību, piegādātājs šādai pārdošanai var norādīt konkrētus reāli iespējamus piegādes termiņus. Var būt nepieciešams noteikt īpašas prasības attiecībā uz tiešsaistes pārdošanas palīdzības dienestu, lai segtu izmaksas, ja klienti atgriež produktu, un lai nodrošinātu drošu maksājumu veikšanas sistēmu.

(57) Teritorijā, kurā piegādātājs izmanto selektīvu izplatīšanu, šo sistēmu nevar apvienot ar ekskluzīvu izplatīšanu, jo tas atbilstīgi grupālā atbrīvojuma akta 4. panta c) punktam būtu tirgotāju aktīvās vai pasīvās pārdošanas stingrs ierobežojums, izņemot to, ka var ierobežot tirgotāju spēju izvēlēties to uzņēmuma telpu atrašanās vietu. Selektīvā tīkla tirgotājiem var tikt liegts veikt uzņēmējdarbību dažādās vietās esošās telpās vai atvērt jaunu tirdzniecības punktu citā vietā. Šajā kontekstā paša izplatītāja tīmekļa vietnes izmantošanu nevar pielīdzināt jauna tirdzniecības punkta atvēršanai citā vietā. Ja tirgotāja tirdzniecības vieta ir mobila, var noteikt teritoriju, aiz kuras robežām mobilā tirgotava nedrīkst darboties. Turklāt piegādātājs var uzņemties saistības piegādāt tikai vienam tirgotājam vai ierobežotam skaitam tirgotāju konkrētā daļā tādas teritorijas, kurā piemēro selektīvo izplatīšanas sistēmu.

(58) Grupālā atbrīvojuma akta 4. punkta d) punktā noteiktais stingrais ierobežojums attiecas uz savstarpēju piegāžu ierobežošanu starp izraudzītiem izplatītājiem selektīvā izplatīšanas sistēmā. Attiecīgi līguma preču aktīvās vai pasīvās pārdošanas nepieļaušana vai ierobežošana selektīvā tīkla izplatītāju starpā var nebūt nolīguma vai saskaņotās darbības tiešais vai netiešais mērķis. Selektīvā tīkla izplatītājiem ir jādod iespēja iegādāties līguma produktus no citiem izraudzītajiem izplatītājiem tīklā, kas darbojas tajā pašā vai citā tirdzniecības līmenī. Tā rezultātā selektīvo izplatīšanu nevar apvienot ar vertikāliem ierobežojumiem, kuru mērķis ir piespiest izplatītājus pirkt līguma produktus vienīgi no kāda konkrēta avota. Tas arī nozīmē, ka selektīvā izplatīšanas tīklā izraudzītiem vairumtirgotājiem nevar noteikt ierobežojumus attiecībā uz produktu pārdošanu izraudzītiem mazumtirgotājiem.

(59) Grupālā atbrīvojuma akta 4. panta e) punktā noteiktais stingrais ierobežojums attiecas uz nolīgumiem, kas liedz galalietotājiem, neatkarīgiem remontētājiem un pakalpojumu sniedzējiem iegādāties rezerves daļas tieši no šo rezerves daļu ražotāja vai nosaka ierobežojumus šādai iegādei. Nolīgums starp rezerves daļu ražotāju un pircēju, kas iestrādā šīs rezerves daļas savos ražojumos (oriģināliekārtu ražotājs (OEM)), nedrīkst ne tieši, ne netieši liegt vai ierobežot ražotāja rezerves daļu pārdošanu galalietotājiem, neatkarīgiem remontētājiem vai pakalpojumu sniedzējiem. Netieši ierobežojumi jo īpaši var rasties, ja rezerves daļu piegādātājam ir noteikti ierobežojumi attiecībā uz tādas tehniskās informācijas un īpašu iekārtu piegādi, kas ir vajadzīgi lietotājiem, neatkarīgiem remontētājiem vai pakalpojumu sniedzējiem, lai tie varētu izmantot šīs rezerves daļas. Tomēr nolīgumā var paredzēt ierobežojumus attiecībā uz rezerves daļu piegādi remontētājiem vai pakalpojumu sniedzējiem, kuriem oriģināliekārtu ražotājs ir uzticējis savu preču remontēšanu vai apkalpošanu. Citiem vārdiem sakot, oriģināliekārtu ražotājs var pieprasīt, lai tā remonta un apkalpošanas tīkls rezerves daļas iepērk no viņa.

4. Individuāli stingru pārdošanas ierobežojumu gadījumi, kuri var nebūt 53. panta 1. punkta darbības jomā vai kuri var atbilst 53. panta 3. punkta nosacījumiem

(60) Stingrie ierobežojumi izņēmuma kārtā var būt objektīvi vajadzīgi konkrēta veida vai rakstura nolīgumam (31), un tādēļ nebūt 53. panta 1. punkta darbības jomā. Piemēram, stingrs ierobežojums var būt objektīvi vajadzīgs, lai nodrošinātu, ka tiek ievērots vispārējais aizliegums pārdot bīstamas vielas noteiktiem klientiem drošības vai veselības aizsardzības iemeslu dēļ. Turklāt uzņēmumi var saskaņā ar 53. panta 3. punktu atsaukties uz efektivitātes argumentu. Šajā iedaļā sniegti daži (tālāk)pārdošanas ierobežojumu piemēri, savukārt attiecībā uz TCU šis jautājums aplūkots VI.2.10. iedaļā.

(61) Izplatītājam, kurš pirmais sāks pārdot jauna zīmola preces vai kurš pirmais pārdos esoša zīmola preces jaunā tirgū, faktiski ieejot konkrētajā tirgū, var būt jāveic ievērojami ieguldījumi, ja šajā tirgū līdz šim nav bijis pieprasījuma pēc attiecīgā produktu veida kā tāda vai pēc konkrētā ražotāja izgatavota attiecīgā produktu veida. Šādi izdevumi bieži vien ir neatgūstami, un šādā situācijā izplatītājs, iespējams, atteiktos noslēgt izplatīšanas līgumu, ja tam uz noteiktu laiku netiktu nodrošināta aizsardzība pret (aktīvo un) pasīvo pārdošanu tā teritorijā vai pret citu izplatītāju pārdošanu tā klientu grupai. Piemēram, var rasties situācija, ka ražotājs, kas darbojas noteiktā valsts tirgū, ieiet citas valsts tirgū un laiž savus produktus šajā tirgū ar ekskluzīva izplatītāja palīdzību, un šim izplatītājam ir jāveic ieguldījumi, lai zīmolu ieviestu un nostiprinātu jaunajā tirgū. Ja jauna tirgus atvēršanai un/vai attīstīšanai izplatītājam ir vajadzīgi ievērojami ieguldījumi, tādi pasīvās pārdošanas ierobežojumi attiecībā uz citiem izplatītājiem attiecīgajā teritorijā vai attiecīgo klientu grupu, kuri ir vajadzīgi izplatītāja ieguldījumu atpelnīšanai, parasti neietilpst 53. panta 1. punkta darbības jomā pirmos divus gadus, kuros minētais izplatītājs pārdod līguma preces vai pakalpojumus attiecīgajā teritorijā vai attiecīgajai klientu grupai, kaut arī parasti tiek pieņemts, ka šādi stingri ierobežojumi ietilpst 53. panta 1. punkta darbības jomā.

(62) Ja veic jauna produkta reālu testēšanu ierobežotā teritorijā vai ierobežotā klientu grupā vai jaunu produktu ievieš vairākos posmos, izplatītājiem, kas izraudzīti jaunā produkta pārdošanai izmēģinājuma tirgū vai ieviešanas pirmā(-o) posma(-u) īstenošanai, var noteikt aktīvās pārdošanas ierobežojumu ārpus izmēģinājuma tirgus vai produkta pirmā ieviešanas posma tirgus(-iem) uz laiku, kas vajadzīgs produkta testēšanai vai ieviešanai, neattiecinot 53. panta 1. punktu.

(63) Selektīvā izplatīšanas sistēmā parasti ir jābūt atļautām savstarpējām piegādēm starp izraudzītajiem izplatītājiem (skatīt 58. punktu). Tomēr, ja izraudzītajiem vairumtirgotājiem, kas darbojas dažādās teritorijās, "savās" teritorijās ir pienākums veikt tirdzniecības veicināšanas ieguldījumus, lai atbalstītu izraudzīto izplatītāju pārdošanas darbības, un nav iespējams ar līgumu noteikt tirdzniecības veicināšanas prasības, tādi vairumtirgotāju izraudzītajiem mazumtirgotājiem noteikti aktīvās pārdošanas ierobežojumi attiecībā uz citu vairumtirgotāju teritorijām, kuri paredzēti parazītisma novēršanai, atsevišķos gadījumos var atbilst 53. panta 3. punkta nosacījumiem.

(64) Kopumā nolīgums, ka izplatītājs maksā dārgāk par produktiem, kuri paredzēti tālākpārdošanai tiešsaistē, nekā par produktiem tālākpārdošanai nesaistē ("divējādu cenu noteikšana"), ir stingrs ierobežojums (skatīt 52. punktu). Tomēr dažos konkrētos gadījumos šāds nolīgums var atbilst 53. panta 3. punkta nosacījumiem. Tas var būt gadījumā, ja ražotājs ar izplatītājiem vienojas par šādu divējādu cenu politiku, jo pārdošana tiešsaistē ražotājam rada ievērojami lielākas izmaksas nekā pārdošana nesaistē. Piemēram, ja pārdošana nesaistē ietver uzstādīšanu mājās, savukārt pārdošana tiešsaistē to neietver, ražotājs var saņemt vairāk klientu sūdzību un garantijas pieprasījumu. Šajā kontekstā EBTA Uzraudzības iestāde arī izvērtēs, kādā mērā ierobežojumam ir potenciāls kavēt pārdošanu internetā un liegt izplatītājam sasniegt vairāk un daudzveidīgākus klientus.

5. Saskaņā ar grupālo atbrīvojumu izslēgtie ierobežojumi

(65) Ar grupālā atbrīvojuma akta 5. pantu atsevišķas saistības ir izslēgtas no grupālā atbrīvojuma darbības jomas, pat ja tirgus daļas slieksnis nav pārsniegts. Taču grupālo atbrīvojumu turpina piemērot pārējai vertikālā nolīguma daļai, ja šī daļa ir nodalāma no saistībām, kam atbrīvojumu nepiemēro.

(66) Pirmais grupālā atbrīvojuma nepiemērošanas gadījums ir paredzēts grupālā atbrīvojuma akta 5. panta 1. punkta a) apakšpunktā un attiecas uz nekonkurēšanas saistībām. Nekonkurēšanas saistības ir pasākumi, saskaņā ar kuriem pircējs no piegādātāja vai piegādātāja norādīta uzņēmuma iegādājas vairāk nekā 80 % no pircēja kopējā līguma preču un pakalpojumu un to aizstājēju iepirkuma apjoma, kāds tas ir bijis iepriekšējā kalendārajā gadā (kā definēts grupālā atbrīvojuma akta 1. panta 1. punkta d) apakšpunktā), tādējādi liedzot pircējam iegādāties konkurējošas preces vai pakalpojumus vai nosakot, ka šādiem iepirkumiem jāveido mazāk nekā 20 % no visiem iepirkumiem. Ja pirmajā gadā pēc nolīguma darbības sākuma nav pieejami attiecīgie iepirkumu dati par pircēju par iepriekšējo gadu pirms līguma noslēgšanas, var izmantot pircēja aplēsi par kopējo prasību apjomu gadā. Minētajām nekonkurēšanas saistībām grupālo atbrīvojumu nepiemēro, ja tās ir beztermiņa vai pārsniedz piecus gadus. Grupālo atbrīvojumu nepiemēro arī tām nekonkurēšanas saistībām, ko automātiski atjauno pēc piecu gadu ilgas spēkā esības (skatīt 5. panta 1. punkta otro daļu). Kopumā minēto aktu nekonkurēšanas saistībām nepiemēro, ja to darbības ilgums ir pieci gadi vai mazāk un nav tādu šķēršļu, kas pircējam liegtu faktiski izbeigt nekonkurēšanas saistību ievērošanu, kad šie pieci gadi ir pagājuši. Ja, piemēram, nolīgums paredz nekonkurēšanas saistības uz pieciem gadiem, un piegādātājs piešķir pircējam aizdevumu, nedrīkst būt tā, ka aizdevuma atmaksāšana liedz pircējam faktiski izbeigt nekonkurēšanas saistību ievērošanu, kad šie pieci gadi ir pagājuši. Tāpat arī, ja piegādātājs piešķir pircējam iekārtas, kas neattiecas uz to savstarpējām uzņēmējdarbības attiecībām, nekonkurēšanas saistību termiņa beigās pircējam ir jābūt iespējai atpirkt iekārtas par tirgus cenu.

(67) Piecu gadu termiņu nepiemēro, ja preces vai pakalpojumus pircējs tālākpārdod "no telpām un zemes, kas pieder piegādātājam vai ko piegādātājs nomā no trešām personām, kas nav saistītas ar pircēju". Tādā gadījumā nekonkurēšanas saistību termiņš var būt tāds pats kā laika posms, kādā pircējs izmanto tirdzniecības punktu (grupālā atbrīvojuma akta 5. panta 2. punkts). Šā izņēmuma iemesls ir tāds, ka parasti nevar gaidīt, ka piegādātājs bez savas piekrišanas atļaus pārdot konkurējošus produktus tādās telpās un uz tādas zemes, kas pieder šim piegādātājam. Pēc analoģijas šie paši principi attiecas uz gadījumiem, kad pircējam ir mobila tirdzniecības vieta, kas pieder piegādātājam vai ko piegādātājs nomā no trešām personām, kuras nav saistītas ar pircēju. Šo izņēmumu nevar attiecināt uz mākslīgi radītām īpašumtiesību formām, kuru mērķis ir izvairīties no piecu gadu termiņa ievērošanas, piemēram, ja izplatītājs savas zemes un telpu īpašumtiesības nodod piegādātājam tikai uz ierobežotu laiku.

(68) Otrais grupālā atbrīvojuma nepiemērošanas gadījums ir paredzēts grupālā atbrīvojuma akta 5. panta 1. panta b) apakšpunktā un attiecas uz pircēja pēctermiņa nekonkurēšanas saistībām. Šādām saistībām parasti grupālo atbrīvojumu nepiemēro, ja vien tās nav obligāti vajadzīgas, lai aizsargātu zinātību, ko piegādātājs ir nodevis pircējam, ja tās attiecas vienīgi uz tirdzniecības punktu, kurā pircējs ir strādājis līguma darbības laikā, un ir spēkā uz laiku, kas nepārsniedz vienu gadu (skatīt grupālā atbrīvojuma akta 5. panta 3. punktu). Saskaņā ar grupālā atbrīvojuma akta 1. panta 1. punkta g) apakšpunktā sniegto definīciju minētajai zinātībai jābūt "būtiskai", tas ir, "zinātība ir svarīga un noderīga pircējam, lai izmantotu, pārdotu vai tālākpārdotu līguma preces vai pakalpojumus".

(69) Trešais grupālā atbrīvojuma nepiemērošanas gadījums ir paredzēts grupālā atbrīvojuma akta 5. panta 1. punkta c) apakšpunktā un attiecas uz konkurējošu preču pārdošanu selektīvās izplatīšanas sistēmā. Grupālais atbrīvojums attiecas uz selektīvās izplatīšanas apvienojumu ar nekonkurēšanas saistībām, kas tirgotājiem liedz tālākpārdot konkurējošas zīmolpreces kā tādas. Tomēr grupālo atbrīvojumu uz šādām saistībām nevar attiecināt, ja piegādātājs tieši vai netieši liedz izraudzītajiem tirgotājiem iepirkt produktus tālākpārdošanai no konkrētiem konkurējošiem piegādātājiem. Šādu saistību izslēgšanas mērķis ir nepieļaut situāciju, ka vairāki piegādātāji, kas izmanto tos pašus selektīvās izplatīšanas punktus, liedz vienam konkrētam konkurentam vai atsevišķiem konkrētiem konkurentiem izmantot šos izplatīšanas punktus to produktu izplatīšanai (konkurējoša piegādātāja bloķēšana, kas ir uzskatāma par kolektīvā boikota formu) (32).

6. Nodalāmība

(70) Grupālā atbrīvojuma aktā paredzētais atbrīvojums tiek attiecināts uz vertikāliem nolīgumiem ar nosacījumu, ka vertikālais nolīgums neietver minētā akta 4. pantā norādītos stingros ierobežojumus vai ka vertikālā nolīguma ietvaros netiek īstenoti šādi ierobežojumi. Ja pastāv viens vai vairāki stingrie ierobežojumi, grupālais atbrīvojums nav piemērojams attiecībā uz visu vertikālo nolīgumu. Uz stingrajiem ierobežojumiem nodalāmība neattiecas.

(71) Tomēr nodalāmības noteikumu piemēro izslēgtajiem ierobežojumiem, kas noteikti grupālā atbrīvojuma akta 5. pantā. Tādējādi grupālo atbrīvojumu nepiemēro vienīgi tai vertikālā nolīguma daļai, kas neatbilst 5. pantā izklāstītajiem nosacījumiem.

7. Vienā un tajā pašā izplatīšanas sistēmā izplatīto produktu portfelis

(72) Ja piegādātājs izmanto vienu un to pašu izplatīšanas līgumu, lai izplatītu vairākas preces/pakalpojumus, uz dažiem no tiem, ņemot vērā tirgus daļas slieksni, grupālais atbrīvojums var attiekties, bet uz citiem — nē. Tādā gadījumā grupālo atbrīvojumu piemēro tām precēm un pakalpojumiem, attiecībā uz kuriem ir izpildīti piemērošanas nosacījumi.

(73) Attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, uz kuriem grupālais atbrīvojums neattiecas, piemēro parastos konkurences noteikumus, kas nozīmē to, ka: a) nav grupālā atbrīvojuma, bet netiek arī automātiski izvirzīts pieņēmums par nelikumību; b) ja ir pārkāpts 53. panta 1. punkts un nav iespējams piemērot atbrīvojumu, var apsvērt to, vai ir kādi atbilstīgi līdzekļi konkurences problēmas atrisināšanai esošajā izplatīšanas sistēmā; c) ja šādu atbilstīgu līdzekļu nav, attiecīgajam piegādātājam ir jānodrošina cita izplatīšanas kārtība. Šāda situācija var rasties arī tad, ja uz dažiem produktiem 54. pants attiecas, bet uz citiem — nē.

IV. GRUPĀLĀ ATBRĪVOJUMA ATSAUKŠANA UN GRUPĀLĀ ATBRĪVOJUMA NEPIEMĒROŠANA

1. Atsaukšanas procedūra

(74) Grupālā atbrīvojuma aktā noteikto likumības prezumpciju var atsaukt, ja uz vertikālo nolīgumu, to vērtējot atsevišķi vai kopā ar līdzīgiem nolīgumiem, kurus īsteno konkurējoši piegādātāji vai pircēji, attiecas 53. panta 1. punkts, un tas neatbilst visiem 53. panta 3. punkta nosacījumiem.

(75) Nosacījumi, kas paredzēti 53. panta 3. punktā, jo īpaši var nebūt izpildīti, ja piekļuvi konkrētajam tirgum vai konkurenci šajā tirgū būtiski ierobežo konkurējošu piegādātāju vai pircēju līdzīgu vertikālu nolīgumu paralēlo tīklu kumulatīvā iedarbība. Vertikālu nolīgumu paralēlie tīkli ir uzskatāmi par līdzīgiem, ja tie ietver ierobežojumus, kuri līdzīgi ietekmē tirgu. Piemēram, šāds stāvoklis var rasties, ja attiecīgajā tirgū daži piegādātāji praktizē izteikti kvalitatīvu selektīvu izplatīšanu, bet citi piegādātāji praktizē kvantitatīvu selektīvu izplatīšanu. Šāda situācija var rasties arī tad, ja konkrētā tirgū kvalitatīvo kritēriju kumulatīva izmantošana bloķē efektīvākus izplatītājus. Tādos apstākļos novērtējumā ir jāņem vērā ar konkurenci nesaderīgā ietekme, ko rada katrs atsevišķais nolīgumu tīkls. Attiecīgā gadījumā atsaukšana var attiekties vienīgi uz konkrētu kvalitatīvu kritēriju vai vienīgi daudzuma ierobežojumiem, kas noteikti vairākiem pilnvarotiem izplatītājiem.

(76) Ar konkurenci nesaderīgas kumulatīvās iedarbības gadījumā par atbildīgiem var uzskatīt vienīgi tos uzņēmumus, kuri būtiski veicina šo iedarbību. EEZ līguma 53. panta 1. punktā paredzētais aizliegums neattiecas uz nolīgumiem, ko noslēguši uzņēmumi, kuru saistība ar kumulatīvo iedarbību ir nenozīmīga (33), un tādējādi atsaukšanas mehānisms uz tiem neattiecas. Minētās iedarbības veicināšanas novērtējums tiks veikts saskaņā ar 128. līdz 229. punktā izklāstītajiem kritērijiem.

(77) Piemērojot atsaukšanas procedūru, EBTA Uzraudzības iestādei ir jāpierāda, ka uz nolīgumu attiecas 53. panta 1. punkts un ka nolīgums neatbilst vienam vai vairākiem 53. panta 3. punkta nosacījumiem. Lēmumam par atsaukšanu var būt vienīgi ex nunc ietekme, kas nozīmē to, ka attiecīgo nolīgumu atbrīvojuma statuss saglabājas neskarts līdz dienai, kurā atsaukšana stājas spēkā.

(78) Eiropas Komisija un EBTA Uzraudzības iestāde saskaņā ar EEZ līguma 56. panta noteikumiem par lietu sadali abu iestāžu starpā dala ekskluzīvās tiesības atsaukt grupālā atbrīvojuma piemērošanu attiecībā uz vertikāliem nolīgumiem, kas ierobežo konkurenci konkrētā ģeogrāfiskā tirgū, kurš pārsniedz vienas EEZ valsts teritoriju. Ja konkrēto ģeogrāfisko tirgu veido vienas EEZ valsts teritorija vai tās daļa, atsaukšana ir gan kompetentās uzraudzības iestādes, gan attiecīgās EEZ valsts kompetencē.

2. Grupālā atbrīvojuma nepiemērošana

(79) Grupālā atbrīvojuma akta 6. pants dod EBTA Uzraudzības iestādei iespēju ar ieteikuma palīdzību noteikt, ka grupālo atbrīvojumu nepiemēro, ja līdzīgu vertikālu ierobežojumu paralēlie tīkli aptver vairāk nekā 50 % no konkrētā tirgus. Ieteikumu adresē attiecīgajai EBTA valstij vai valstīm, kuras pārstāv konkrēto tirgu.

(80) Grupālā atbrīvojuma piemērošanas atsaukšana nozīmē pieņemt lēmumu, ar ko konstatē, ka atsevišķs uzņēmums ir pārkāpis 53. pantu, savukārt saskaņā ar 6. pantu pieņemta ieteikuma paredzētā ietekme ir vienīgi tāda, ka attiecībā uz konkrētajiem ierobežojumiem un tirgu tiek atceltas priekšrocības, ko nodrošina grupālais atbrīvojums, un tiek pilnībā atjaunota 53. panta 1. un 3. punkta piemērošana. Pēc tam, kad EBTA valsts vai valstis ir akceptējušas EBTA Uzraudzības iestādes ieteikumu par grupālā atbrīvojuma nepiemērošanu atsevišķiem vertikāliem ierobežojumiem konkrētā tirgū, 53. pantu atsevišķiem nolīgumiem piemēro, ņemot vērā kritērijus, kas izstrādāti attiecīgajā EBTA Tiesas, Tiesas un Vispārējās tiesas judikatūrā un EBTA Uzraudzības iestādes paziņojumos un iepriekš pieņemtos lēmumos. Attiecīgā gadījumā EBTA Uzraudzības iestāde par konkrētu lietu pieņems lēmumu, pēc kura var vadīties visi uzņēmumi, kas darbojas konkrētajā tirgū.

(81) Aprēķinot tirgus pārklājuma īpatsvaru saistībā ar 50 % kritēriju, jāņem vērā katrs atsevišķais vertikālo nolīgumu tīkls, kurš ietver ierobežojumus vai ierobežojumu kombinācijas, kas ietekmē tirgu līdzīgā veidā. Saskaņā ar grupālā atbrīvojuma akta 6. pantu EBTA Uzraudzības iestādei nav pienākuma rīkoties, ja ir pārsniegts tirgus pārklājuma 50 % slieksnis. Kopumā grupālā atbrīvojuma nepiemērošana ir pamatota, ja piekļūšana konkrētajam tirgum vai konkurence tajā var tikt būtiski ierobežota. Tā jo īpaši var notikt, ja selektīvās izplatīšanas paralēlie tīkli, kas aptver vairāk nekā 50 % no tirgus, var bloķēt tirgus piekļuvi, izmantojot atlases kritērijus, kas nav nepieciešami, ņemot vērā konkrēto preču raksturu, vai kas rada diskrimināciju pret tādām izplatīšanas formām, kuras varētu tikt izmantotas konkrēto preču pārdošanai.

(82) Novērtējot to, vai ir jāpiemēro grupālā atbrīvojuma akta 6. pants, EBTA Uzraudzības iestāde apsvērs, vai atsevišķa atsaukšana būtu piemērotāks līdzeklis. Tas jo īpaši var būt atkarīgs no tā, cik daudz konkurējošu uzņēmumu rada kumulatīvu iedarbību tirgū, vai no tā, cik liels ir ietekmēto ģeogrāfisko tirgu skaits EEZ.

(83) Ikvienā ieteikumā, kas minēts grupālā atbrīvojuma akta 6. pantā, ir skaidri jānorāda darbības joma. Tādējādi EBTA Uzraudzības iestādei ir, pirmkārt, jādefinē konkrētais produkts un ģeogrāfiskais(-ie) tirgus(-i) un, otrkārt, jāidentificē vertikālo ierobežojumu veids, kuram vairs nepiemēros grupālo atbrīvojumu. Attiecībā uz pēdējo minēto aspektu EBTA Uzraudzības iestāde var pielāgot ieteikuma darbības jomu atkarībā no konkurences problēmas, ko tā paredzējusi risināt. Piemēram, kaut arī, nosakot 50 % tirgus pārklājuma attiecību, jāņem vērā visi viena zīmola izplatīšanas sistēmas paralēlie tīkli, EBTA Uzraudzības iestāde tomēr var nepiemērošanas ieteikuma darbības jomā iekļaut vienīgi nekonkurēšanas saistības, kas pārsniedz noteiktu termiņu. Tādējādi tas varētu neattiekties uz nolīgumiem, kuri noslēgti uz īsāku laiku vai kuri ir mazāk ierobežojoši, ņemot vērā to, ka to noteiktie ierobežojumi mazāk bloķē tirgus piekļuvi. Tāpat arī, ja konkrētu selektīvu izplatīšanu tirgū praktizē kopā ar papildu ierobežojumiem, piemēram, nekonkurēšanas saistībām vai daudzuma noteikšanu pircējam, nepiemērošanas ieteikumu var attiecināt vienīgi uz šādiem papildu ierobežojumiem. Vajadzības gadījumā EBTA Uzraudzības iestāde var arī sniegt norādījumus, precizējot tirgus daļas līmeni, ko konkrētā tirgus kontekstā var uzskatīt par nepietiekamu, lai atsevišķs uzņēmums varētu būtiski veicināt kumulatīvo iedarbību.

(84) Saskaņā ar grupālā atbrīvojuma akta 6. pantu atbilstoši tam, kā tas iekļauts EEZ līgumā (skatīt EEZ līguma XIV pielikuma 2. punktā paredzēto pielāgojumu), EBTA Uzraudzības iestādei būs jāparedz trīs mēnešu pārejas periods, pirms tiek uzskatīts, ka EBTA valsts vai valstis, kurām adresēts ieteikums par grupālā atbrīvojuma nepiemērošanu, ir to automātiski akceptējušas. Ja EBTA valsts vai valstis, kurām ieteikums adresēts, akceptē to vai noteiktajā termiņā nesniedz atbildi, saskaņā ar EEZ līgumu uz šo adresātu attiecina juridisku pienākumu īstenot ieteikumu trīs mēnešu laikā no tā izdošanas. Šim periodam vajadzētu būt pietiekamam, lai attiecīgie uzņēmumi pielāgotu savus nolīgumus tā, lai būtu ievērots ieteikums, kas paredz grupālā atbrīvojuma nepiemērošanu.

(85) Ieteikums par grupālā atbrīvojuma nepiemērošanu neietekmēs attiecīgo nolīgumu atbrīvojuma statusu līdz tā piemērošanas dienai.

V. TIRGUS DEFINĪCIJA UN TIRGUS DAĻAS APRĒĶINĀŠANA

1. EBTA Uzraudzības iestādes paziņojums par konkrētā tirgus definīciju

(86) EBTA Uzraudzības iestādes Paziņojumā par jēdziena "konkrētais tirgus" definīciju Eiropas Ekonomikas zonas konkurences tiesībās (34) ir sniegtas norādes par noteikumiem, kritērijiem un pierādījumiem, ko EBTA Uzraudzības iestāde izmanto, izskatot jautājumus par tirgus definīciju. Minētais paziņojums, kas šajās pamatnostādnēs netiks sīkāk skaidrots, ir izmantojams par pamatu, skatot tirgus definīcijas jautājumus. Šajās pamatnostādnes aplūkoti vienīgi konkrēti jautājumi, kas rodas saistībā ar vertikāliem ierobežojumiem un kas nav aplūkoti minētajā paziņojumā.

2. Konkrētais tirgus aprēķiniem saistībā ar 30 % tirgus daļas slieksni saskaņā ar grupālo atbrīvojumu

(87) Saskaņā ar grupālā atbrīvojuma akta 3. pantu, nosakot, vai ir piemērojams grupālais atbrīvojums, izšķiroša nozīme ir gan piegādātāja, gan pircēja tirgus daļai. Lai varētu piemērot grupālo atbrīvojumu, 30 % slieksni nedrīkst pārsniegt ne piegādātāja tirgus daļa tirgū, kurā tas pārdod līguma produktus pircējam, ne pircēja tirgus daļa tirgū, kurā tas pērk līguma produktus. Mazo un vidējo uzņēmumu nolīgumu gadījumā tirgus daļas parasti nav jāaprēķina (skatīt 11. punktu).

(88) Lai aprēķinātu uzņēmuma tirgus daļu, ir jānosaka konkrētais tirgus, kurā šis uzņēmums pārdod vai attiecīgi pērk līguma preces. Lai to veiktu, ir jādefinē konkrētais produktu tirgus un konkrētais ģeogrāfiskais tirgus. Konkrētais produktu tirgus ietver visas preces vai pakalpojumus, ko pircēji uzskata par savstarpēji aizstājamiem, ņemot vērā to īpašības, cenas un paredzēto izmantojumu. Konkrētais ģeogrāfiskais tirgus ietver teritoriju, kurā attiecīgie uzņēmumi piedāvā vai pieprasa konkrētas preces vai pakalpojumus, kurā konkurences apstākļi ir pietiekami viendabīgi un kura atšķiras no kaimiņos esošajām ģeogrāfiskajām teritorijām jo īpaši tāpēc, ka šajās teritorijās ievērojami atšķiras konkurences apstākļi.

(89) Produktu tirgus definīcija galvenokārt ir atkarīga no aizstājamības, raugoties no pircēja viedokļa. Ja piegādāto produktu izmanto kā izejmateriālu citu produktu ražošanai un galaproduktā tas parasti nav atpazīstams, produktu tirgu parasti definē, ņemot vērā tiešo pircēju vēlmes. Pircēju klientiem parasti nav izteiktu vēlmju attiecībā uz izejmateriāliem, ko izmanto pircēji. Vertikālie ierobežojumi, par kuriem ir vienojies piegādātājs un izejmateriālu pircējs, parasti attiecas vienīgi uz starpproduktu pārdošanu un iepirkšanu, nevis uz galaprodukta pārdošanu. Attiecībā uz galaproduktu izplatīšanu tiešo pircēju aizstājējproduktu izvēli parasti ietekmē vai nosaka galapatērētāju vēlmes. Iepērkot galaproduktus, izplatītājs kā tālākpārdevējs nevar neņemt vērā galapatērētāju vēlmes. Turklāt izplatīšanas līmenī vertikālie ierobežojumi parasti attiecas ne tikai uz produktu pārdošanu piegādātāja un pircēja starpā, bet arī uz produktu tālākpārdošanu. Tā kā atšķirīgi izplatīšanas veidi pa lielākai daļai savā starpā konkurē, tirgu parasti nedefinē pēc izplatīšanas veida, ko tajā piemēro. Ja piegādātāji parasti pārdod produktu portfeli, produktu tirgu var noteikt viss portfelis, ja pircēji par aizstājējiem uzskata portfeļus, nevis atsevišķus produktus. Tā kā izplatītāji ir profesionāli pircēji, ģeogrāfiskais vairumtirdzniecības tirgus parasti ir plašāks par mazumtirdzniecības tirgu, kurā produktus pārdod tālāk galapatērētājiem. Bieži vien tas nozīmē, ka definētie tirgi ir valsts līmeņa vai plašāki vairumtirdzniecības tirgi. Taču mazumtirdzniecības tirgi arī var pārsniegt galapatērētāju piesaistes teritoriju, ja pastāv viendabīgi tirgus apstākļi un vietējās vai reģionālās apkalpojamās teritorijas pārklājas.

(90) Ja vertikālais nolīgums skar trīs dalībniekus, no kuriem katrs darbojas atšķirīgā tirdzniecības līmenī, tad, lai tam varētu piemērot grupālo atbrīvojumu, katra dalībnieka tirgus daļai ir jābūt mazākai par 30 %. Kā noteikts grupālā atbrīvojuma akta 3. panta 2. punktā, ja saskaņā ar daudzpusēju nolīgumu uzņēmums pērk līguma preces vai pakalpojumus no viena šā nolīguma dalībnieka un pārdod līguma preces vai pakalpojumus citam šā nolīguma dalībniekam, grupālais atbrīvojums ir piemērojams vienīgi tad, ja uzņēmuma tirgus daļa gan kā pircējam, gan kā piegādātājam nepārsniedz 30 % slieksni. Piemēram, ja nolīgums starp ražotāju, vairumtirgotāju (vai mazumtirgotāju apvienību) un mazumtirgotāju paredz nekonkurēšanas saistības, tad, lai būtu iespējams piemērot grupālo atbrīvojumu, gan ražotāja, gan vairumtirgotāja (vai mazumtirgotāju apvienības) tirgus daļa attiecīgajos nākamā posma tirgos nedrīkst pārsniegt 30 % un gan vairumtirgotāja (vai mazumtirgotāju apvienības), gan mazumtirgotāja tirgus daļa attiecīgajos iepirkumu tirgos nedrīkst pārsniegt 30 %.

(91) Ja piegādātājs ražo gan oriģināliekārtu, gan remonta vai rezerves detaļas šai iekārtai, piegādātājs bieži vien ir vienīgais vai galvenais piegādātājs remonta un rezerves detaļu sekundārajā tirgū. Tāda situācija var būt arī tad, ja piegādātājs (OEM piegādātājs) noslēdz apakšuzņēmēju līgumu par remonta vai rezerves detaļu ražošanu. Konkrētais tirgus grupālā atbrīvojuma piemērošanas nolūkā var būt oriģināliekārtu tirgus, ieskaitot rezerves daļas, vai atsevišķs oriģināliekārtu tirgus un sekundārais tirgus atkarībā no apstākļiem konkrētajā gadījumā, piemēram, piemēroto ierobežojumu ietekmes, iekārtu ekspluatācijas laika un remonta vai aizstāšanas izmaksu lieluma (35). Praksē jautājums ir par to, vai pircēju būtiska daļa izdara izvēli, ņemot vērā produkta izmaksas visā tā ekspluatācijas laikā. Ja tas tā ir, tad ir pamats uzskatīt, ka oriģināliekārtām un rezerves daļām ir viens kopīgs tirgus.

(92) Ja vertikālais nolīgums papildus līguma preču piegādes noteikumiem ietver arī noteikumus par IĪT — piemēram, noteikumu par piegādātāja tirdzniecības zīmes izmantošanu —, kas palīdz pircējam tirgot līguma preces, grupālā atbrīvojuma piemērošanā nozīme ir piegādātāja tirgus daļai tirgū, kurā tas pārdod līguma preces. Ja franšīzes devējs nepiegādā preces tālākpārdošanai, bet nodrošina pakalpojumu un preču paketi kopā ar noteikumiem par IĪT, kas kopā veido uzņēmējdarbības metodi, par ko piešķir franšīzi, franšīzes devējam kā uzņēmējdarbības metodes nodrošinātājam ir jāņem vērā sava tirgus daļa. Šajā nolūkā franšīzes devējam ir jāaprēķina sava tirgus daļa tirgū, kurā izmanto minēto uzņēmējdarbības metodi un kurš ir tirgus, kurā franšīzes ņēmēji izmanto šo uzņēmējdarbības metodi, lai piegādātu preces vai pakalpojumus galalietotājiem. Franšīzes devējam jānosaka sava tirgus daļa, pamatojoties uz to preču vai pakalpojumu vērtību, ko tā franšīzes ņēmēji piegādā šajā tirgū. Šādā tirgū konkurenti var būt citu franšīzes uzņēmējdarbības metožu nodrošinātāji, bet tie var būt arī aizstājēju preču vai pakalpojumu piegādātāji, kas neizmanto franšīzi. Piemēram, neskarot šāda tirgus definīciju, ja tiktu aplūkots ātrās ēdināšanas pakalpojumu tirgus, franšīzes devējam sava tirgus daļa šajā tirgū būtu jāaprēķina, pamatojoties uz franšīzes ņēmēju attiecīgajiem pārdošanas rādītājiem šajā tirgū.

3. Tirgus daļu aprēķināšana saskaņā ar grupālo atbrīvojumu

(93) Tirgus daļu aprēķināšanā principā jāpamatojas uz vērtības rādītājiem. Ja vērtības rādītāji nav pieejami, var izmantot pamatotas aplēses. Šajās aplēsēs var pamatoties uz citu uzticamu tirgus informāciju, piemēram, apjoma rādītājiem (skatīt grupālā atbrīvojuma akta 7. panta a) punktu).

(94) Ražošana pašu vajadzībām, tas ir, starpproduktu ražošana pašu lietošanai, var būt ļoti svarīga konkurences analīzē kā viens no konkurences ierobežojumiem vai faktoriem, kas stiprina uzņēmuma stāvokli tirgū. Tomēr, definējot tirgu un aprēķinot starpproduktu un starppakalpojumu tirgus daļu, ražošanu pašu vajadzībām neņem vērā.

(95) Savukārt galaproduktu dubultās izplatīšanas gadījumā, tas ir, ja galaproduktu ražotājs tirgū darbojas arī kā izplatītājs, tirgus definīcijā un tirgus daļas aprēķinos ir jāiekļauj arī pašu ražotāju preču pārdošana, izmantojot to vertikāli integrētos izplatītājus un pilnvarniekus (skatīt grupālā atbrīvojuma akta 7. panta c) punktu). "Integrētie izplatītāji" ir saistīti uzņēmumi grupālā atbrīvojuma akta 1. panta 2. punkta nozīmē (36).

VI. PIEMĒROŠANAS POLITIKA KONKRĒTOS GADĪJUMOS

1. Analīzes sistēma

(96) Ārpus grupālā atbrīvojuma darbības jomas ir jāizvērtē, vai konkrētajā gadījumā nolīgums ietilpst 53. panta 1. punkta darbības jomā, un, ja ietilpst, tad jānosaka, vai ir izpildīti 53. panta 3. punkta nosacījumi. Ja vertikāli nolīgumi neietver konkurences ierobežojumus to priekšmeta dēļ un jo īpaši stingros konkurences ierobežojumus, attiecībā uz šādiem nolīgumiem, kuriem grupālais atbrīvojums nav piemērojams tirgus daļas sliekšņa pārsniegšanas dēļ, netiek pieņemts, ka tie ietilpst 53. panta 1. punkta darbības jomā vai ka tie neatbilst 53. panta 3. punkta nosacījumiem. Šādā gadījumā ir jāveic individuāls nolīguma iespējamās ietekmes novērtējums. Uzņēmumi tiek mudināti veikt paši savu novērtējumu. Nolīgumi, kas neierobežo konkurenci 53. panta 1. punkta nozīmē vai kas atbilst 53. panta 3. punkta nosacījumiem, ir spēkā un ir izpildāmi. Saskaņā ar 1. panta 2. punktu aktā, kas minēts EEZ līguma 21. protokola 3. panta 1. punkta 3. apakšpunktā (Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 (37) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti EEZ līguma 53. un 54. pantā, un Uzraudzības un Tiesas līguma 4. protokola II nodaļas 1. panta 2. punktu individuāla atbrīvojuma iegūšanai saskaņā ar 53. panta 3. punktu nav jāsniedz iepriekšējs paziņojums. Ja EBTA Uzraudzības iestāde veic atsevišķu novērtējumu, tai ir jāpierāda, ka ar attiecīgo nolīgumu tiek pārkāpts 53. panta 1. punkts. Uzņēmumiem, kas vēlas izmantot 53. panta 3. punkta priekšrocības, ir pienākums pierādīt, ka minētā punkta nosacījumi ir izpildīti. Ja tiek pierādīta iespējama ar konkurenci nesaderīga ietekme, uzņēmumi var sniegt pierādījumus tam, ka pastāv efektivitātes ieguvumi, un paskaidrot, kāpēc konkrēta izplatīšanas sistēma ir obligāti vajadzīga, lai nodrošinātu iespējamos ieguvumus patērētājiem, un ka tā nelikvidē konkurenci, pirms EBTA Uzraudzības iestāde lemj par to, vai nolīgums atbilst 53. panta 3. punkta nosacījumiem.

(97) Tas, vai vertikāls nolīgums ierobežo konkurenci, tiks vērtēts, salīdzinot faktisko vai iespējamo nākotnes situāciju konkrētajā tirgū ar vertikāliem ierobežojumiem ar situāciju, kāda būtu tad, ja nolīgums neietvertu vertikālus ierobežojumus. Novērtējot konkrētos gadījumus, EBTA Uzraudzības iestāde attiecīgi ņems vērā gan faktisko, gan iespējamo ietekmi. Lai tiktu atzīts, ka vertikāli nolīgumi ierobežo konkurenci to ietekmes dēļ, faktiskā vai potenciālā konkurence tiem ir jāietekmē tādā mērā, ka konkrētajā tirgū pietiekami pamatoti var sagaidīt negatīvu ietekmi uz cenām, produkcijas apjomiem, inovācijām vai uz preču un pakalpojumu daudzveidību vai kvalitāti. Iespējamai negatīvajai ietekmei uz konkurenci ir jābūt būtiskai (38). Būtiska ar konkurenci nesaderīga ietekme ir iespējama, ja vismaz vienam no dalībniekiem ir noteikta tirgus vara vai tas iegūst šādu varu, un nolīgums veicina šīs varas radīšanu, uzturēšanu vai nostiprināšanu vai rada iespēju dalībniekiem izmantot šo tirgus varu. Tirgus vara ir spēja ievērojamu laiku uzturēt cenas virs konkurences līmeņa vai izlaidi produktu daudzuma, kvalitātes un daudzveidības vai inovāciju ziņā uzturēt zem konkurences līmeņa. Parasti tirgus varas pakāpe, kas ir vajadzīga, lai konstatētu 53. panta 1. punkta pārkāpumu, ir mazāka par tirgus varas pakāpi, kas vajadzīga, lai konstatētu dominējošu stāvokli saskaņā ar 54. pantu.

(98) Vertikālie ierobežojumi parasti nodara mazāku ļaunumu nekā horizontālie ierobežojumi. Galvenais iemesls, kāpēc horizontāliem ierobežojumiem tiek pievērsta lielāka uzmanība, ir tas, ka šādi ierobežojumi var attiekties uz nolīgumu starp konkurentiem, kas ražo identiskas vai aizstājamas preces un pakalpojumus. Šādās horizontālās attiecībās viena uzņēmuma īstenota tirgus vara (pārdodot savu produktu par augstāku cenu) var nākt par labu konkurentiem. Tas var būt stimuls konkurentiem rosināt citam citu rīkoties ar konkurenci nesaderīgā veidā. Vertikālās attiecībās viena uzņēmuma produkts ir otra uzņēmuma izejmateriāls, citiem vārdiem sakot, nolīguma dalībnieku darbības savstarpēji papildina viena otru. Ja uzņēmums, kas darbojas iepriekšējā posma tirgū, vai uzņēmums, kas darbojas nākamā posma tirgū, izmanto savu tirgus varu, parasti tādējādi tiek nelabvēlīgi ietekmēts pieprasījums pēc otra uzņēmuma produkta. Tāpēc uzņēmumiem, kas noslēguši nolīgumu, parasti ir stimuls nepieļaut, ka otrs uzņēmums izmanto savu tirgus varu.

(99) Šādu pašregulējošo iedarbību tomēr nedrīkst novērtēt par augstu. Ja uzņēmumam nav tirgus varas, vienīgā iespēja palielināt peļņu ir ar optimālākiem ražošanas un izplatīšanas procesiem, izmantojot vai neizmantojot vertikālos ierobežojumus. Raugoties vispārīgāk, vertikālie ierobežojumi var radīt ievērojamus efektivitātes ieguvumus, ņemot vērā vertikāla nolīguma dalībnieku savstarpēji papildinošo lomu produkta laišanā tirgū. Tomēr, ja uzņēmumam ir tirgus vara, tas var arī mēģināt palielināt peļņu uz tiešo konkurentu rēķina, palielinot to izdevumus, uz pircēju rēķina un galu galā uz patērētāju rēķina, cenšoties piesavināties daļu no papildu vērtības. Tas var notikt, ja uzņēmums, kas darbojas iepriekšējā posma tirgū, un uzņēmums, kas darbojas nākamā posma tirgū, sadala papildu peļņu vai ja viens no tiem izmanto vertikālos ierobežojumus, lai piesavinātos visu papildu peļņu.

1.1. Vertikālo ierobežojumu negatīvā ietekme

(100) Vertikālo ierobežojumu iespējamā negatīvā ietekme uz tirgu, ko EEZ konkurences tiesības cenšas novērst, ir šāda: a) ar konkurenci nesaderīga tirgus piekļuves bloķēšana citiem piegādātājiem vai citiem pircējiem, radot šķēršļus ieiešanai tirgū vai darbības paplašināšanai tajā; b) konkurences vājināšanās starp piegādātāju un tā konkurentiem un/vai aizliegtas vienošanās iespējamības veicināšana šo piegādātāju vidū, ko bieži dēvē par zīmolu savstarpējās konkurences samazināšanos (39); c) konkurences vājināšanās starp pircēju un tā konkurentiem un/vai aizliegtas vienošanās iespējamības veicināšana šo konkurentu vidū, ko bieži dēvē par zīmola iekšējās konkurences samazināšanos, ja tā attiecas uz izplatītāju konkurenci saistībā ar viena un tā paša piegādātāja zīmolu vai produktu; d) šķēršļu likšana tirgus integrācijai, tajā skaitā galvenokārt klientu izvēles iespēju ierobežošana attiecībā uz preču vai pakalpojumu pirkšanu jebkurā pašu izvēlētā ES dalībvalstī vai EBTA valstī.

(101) Tirgus piekļuves bloķēšana, konkurences vājināšanās un aizliegtas vienošanās ražotāju līmenī var kaitēt patērētājiem, jo īpaši tādējādi, ka tiek paaugstinātas produktu vairumtirdzniecības cenas, ierobežotas produktu izvēles iespējas, pazemināta produktu kvalitāte vai samazināts produktu novatorisms. Tirgus piekļuves bloķēšana, konkurences vājināšanās un aizliegtas vienošanās izplatītāju līmenī var kaitēt patērētājiem, jo īpaši tādējādi, ka tiek paaugstinātas produktu mazumtirdzniecības cenas, ierobežotas cenu un pakalpojumu apvienojuma izvēles iespējas un izplatīšanas formas, pazemināta mazumtirdzniecības pakalpojumu pieejamība un kvalitāte un samazināts izplatīšanas novatorisms.

(102) Tirgū, kurā atsevišķi izplatītāji izplata tikai viena piegādātāja zīmola(-u) preces, viena zīmola preču izplatītāju konkurences mazināšanās radīs zīmola iekšējās konkurences mazināšanos starp šiem izplatītājiem, tač