ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Iespējamie ar piešķiršanu saistītie pakalpojumi un teritorijas: Vietējie/reģionālie pasažieru transporta pakalpojumi, kurus, izmantojot autobusus, veic uzņēmumi Indre Namdal Trafikk AS, Namdalsbussen AS, Steinkjerbuss AS un NettBuss Trøndelag AS. Aptver Overhalla, Namskogan, Høylandet, Grong, Lierne, Røyrvik, Snåsa, Fosnes, Namsos, Namdalseid, Flatanger, Verran, Meråker, Stjørdal un Steinkjer pašvaldību teritorijas Nord-Trøndelag apgabalā.
1.

Kompetentās iestādes nosaukums un adrese: The Ministry of Transport and Communications (Norvēģijas Transporta un sakaru ministrija) Department of Public and Rail Transport (Sabiedriskā un dzelzceļa transporta departaments) PO Box 8010 Dep 0030 Oslo NORWAY
The Ministry of Transport and Communications (Norvēģijas Transporta un sakaru ministrija),
a)

kritušo dzīvnieku, trešās kategorijas kautuvju atkritumu un mājas kaušanas atkritumu tiešu likvidēšanu atļautajos Islandes atkritumu poligonos bez iepriekšējas pārstrādes, šādi pārkāpjot 12. panta c) punktu, 13. panta c) punktu un 14. panta c) punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regulā Nr. 1069/2009, ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1774/2002, kas grozīta un pielāgota EEZ līgumam ar minētā līguma I pielikumā minētajiem īpašajiem un nozaru pielāgojumiem; kā arī
1.

Vai pastāv ierobežojums EEZ līguma 31. panta nozīmē, to lasot kopā ar 34. pantu, ja Norvēģijas uzņēmumu grupas iemaksas palielina maksimālo atskaitījumu par procentiem un līdz ar to tiesības uz procentu atskaitīšanu no parāda saistītajām pusēm saskaņā ar noteikumu par ierobežotu procentu atskaitīšanu, kas saskaņā ar Norvēģijas nodokļu noteikumiem nav pieejama EEZ uzņēmumu veiktiem ieguldījumiem vai ieguldījumiem EEZ uzņēmumos?
—

EBTA Uzraudzības iestāde 2020. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu Lietā Nr. 71480 (“lēmums”), kurā secināts, ka Telenor ir pārkāpis EEZ līguma 54. pantu, piemērojot negodīgus tarifus, kas neļauj vienlīdz efektīviem konkurentiem, kuri ir atkarīgi no Telenor vairumtirdzniecības piekļuves un iniciēšanas pakalpojumiem Norvēģijas publiskajā mobilo telefonu tīklā, bez zaudējumiem replicēt atsevišķus mobilās platjoslas (MBB) pakalpojumus, ko Telenor Norge AS piedāvā privātiem klientiem Norvēģijā, ieskaitot NRO vairumtirdzniecības tarifus, ko Network Norway (NwN) aprēķināja no 2008. gada 1. augusta līdz 2010. gada 31. augustam, un vairumtirdzniecības MVNO tarifus Ventelo no 2008. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 30. novembrim, kā arī vairumtirdzniecības pakalpojumu sniedzēju tarifus no 2008. gada 1. janvāra līdz 2012. gada 31. decembrim.
3.

Vai informācija ir sniegta pareizi Īstenošanas direktīvas 2006/73/EK 26. panta b) punkta i) apakšpunkta nozīmē, ja ieguldījumu sabiedrība paziņo klientam, ka trešās personas sniegtā labuma summa ir atkarīga no produkta un to veido procentuāla daļa no pārvaldības maksas, ko iekasē par attiecīgo produktu, procentuāla atlaide emisijas cenai vai procentuāla daļa no emisijas cenas, vai arī ieguldījumu sabiedrībai pirms attiecīgā ieguldījumu pakalpojuma vai papildpakalpojuma sniegšanas ir jāpaziņo klientam vismaz diapazoni attiecībā uz maksām, komisijas maksām un labumiem, ko tā saņēmusi?
2.

Direktīvas 2004/38/EK 12. panta 3. punkts piešķir tiesības turpināt uzturēties EEZ valstspiederīgā bērnam, kurš ir reģistrēts apstiprinātā izglītības iestādē, un personai, kurai ir vecāku atbildība (aizbildnība) par bērnu, ja EEZ valstspiederīgais izceļo no valsts. Vai bērns, kurš ir tikai EEZ valstspiederīgā laulātā pēcnācējs un kuram bija piešķirtas uzturēšanās tiesības, izmantojot EEZ valstspiederīgo kā atsauces personu, var arī šādas tiesības atvasināt saskaņā ar direktīvu atsevišķi vai ņemot vērā EEZ līgumu? Vai tas tā ir arī tad, ja EEZ valstspiederīgais pirms aizbraukšanas no valsts ir iesniedzis pieteikumu par laulības šķiršanu no šā bērna vecāka?
2.

Ja konstatējums par to, vai valsts tiesību aktos noteiktais aizliegums ir pretrunā EEZ tiesību aktu noteikumiem, ietekmē novērtējumu atbilstoši Direktīvas 2005/29/EK I pielikuma 9. punktam: a) Vai tādu biļešu tālākpārdošanas aizliegums, piemēram, kā 2006. gada Londonas Olimpisko spēļu un paralimpisko spēļu aktā, ir komercprakses regulējums, kuram piemēro Direktīvu 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem? b) Vai direktīva liedz noteikt tālākpārdošanas aizliegumu valsts mērogā, kā tas paredzēts 2006. gada Londonas Olimpisko spēļu un paralimpisko spēļu aktā, ja šāds aizliegums nodrošina ne tikai patērētāju tiesību aizsardzības apsvērumu, bet arī citu, piemēram, drošības apsvērumu, ievērošanu? c) Ja ir jāpārliecinās par to, vai ierobežojumi attiecībā uz tādu sporta pasākumu biļešu tālākpārdošanu, kā, piemēram, olimpiskās spēles, ir pretrunā pamatbrīvībām saskaņā ar EEZ līgumu, tostarp EEZ līguma 11. un 36. pantu, tad kādi kritēriji valsts tiesai ir jāizmanto par pamatu novērtējumam par to, vai šādi ierobežojumi ir piemēroti un nepieciešami leģitīmu mērķu sasniegšanai, piemēram, patērētāju tiesību aizsardzībai un drošībai?
1.

Pirmais jautājums attiecas uz to, kā interpretējams termins “apdrošināšanas atlīdzības prasība”, kurš sniegts Direktīvas 2009/138/EK 268. panta 1. punkta g) apakšpunktā. a) Kādi kritēriji jāpiemēro, lai noteiktu, vai daži parāda elementi vēl nav zināmi? b) Vai prasībai, lai to uzskatītu par apdrošināšanas atlīdzības prasību, vismaz principā jāizriet, jābūt atzītai un/vai iesniegtai, pirms tiek sākta maksātnespējas procedūra (vai alternatīvi, pirms tiek anulēti apdrošināšanas līgumi likvidācijas procesa sākšanas rezultātā)? Ja atbilde ir “nē”, rodas šāds jautājums: c) Vai Direktīva 2009/138/EK paredz laika ierobežojumu attiecībā uz iespēju apdrošināšanas atlīdzības prasībām izrietēt pēc tam, kad sāktas maksātnespējas procedūras, lai novērstu to, ka tiek pastāvīgi atlikta galīgā pārskata sastādīšana un sadale kreditoriem tādēļ, ka tiek pastāvīgi iesniegtas jaunas prasības, vai alternatīvi, kā Direktīvā 2009/138/EK ir reglamentēti šāda veida beztermiņa parādi? d) Vai frāze “… ir anulētas …” nozīmē, ka tikai tās prēmijas, kuras [apdrošināšanas sabiedrībai] ir jāmaksā sakarā ar to, ka apdrošināšanas līgums ir anulēts līdz likvidācijas procesa sākšanai, uzskatāmas par apdrošināšanas atlīdzības prasībām, vai arī apdrošināšanas atlīdzības prasība rodas, ja apdrošināšanas sabiedrībai prēmija ir jāmaksā līguma anulēšanas rezultātā pēc likvidācijas procesa sākšanas?
C 23/7

Abelia un WTW AS2019. gada 26. novembra prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi

(Lieta E-9/19)

(2020/C 23/07)

Abelia un WTW AS, ko pārstāv advokāts Espen Bakken no Arntzen de Besche Advokatfirma AS (P.O. Box 2734, Solli, 0204 Oslo, Norge), 2019. gada 26. novembrī cēla prasību EBTA Tiesā pret EBTA Uzraudzības iestādi.

Prasītāji EBTA Tiesai pieprasa:

1) atcelt EBTA Uzraudzības iestādes 2019. gada 10. jūlija Lēmumu Nr. 57/19/COL;

2) piespriest EBTA Uzraudzības iestādei segt tiesāšanās izdevumus.

Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

— Abelia ir arodasociācija / darba devēju asociācija, kas pieder pie Norvēģijas lielākās darba devēju organizācijas NHO (Norvēģijas Darījumdarbības un rūpniecības konfederācija).

— WTW AS ir programmatūras izstrādes uzņēmums un Abelia biedrs, kas piedāvā novatoriskus tehniskos risinājumus klientiem dažādos darījumdarbības segmentos. WTW darbojas arī e-veselības nozarē un tiešā veidā konkurē ar subjektiem, kas piedāvā apstrīdētajā EBTA Uzraudzības iestādes (turpmāk “Uzraudzības iestāde”) lēmumā skatītos publiskos e-veselības risinājumus.

— Apstrīdētais lēmums attiecas uz paziņoto finansējuma piešķiršanu publiskai sabiedrībai, kurai uzticēts nodrošināt valsts līmeņa e-veselības risinājumu.

— Norvēģijas valdības skatījumā savstarpēji saistīto e-veselības darbību publiskā finansēšana nav valsts atbalsts, jo šīs darbības neesot uzskatāmas par “saimniecisko darbību” EEZ līguma 61. panta 1. punkta nozīmē, tomēr juridiskās noteiktības labad 2019. gada 3. maijā paziņoja par tām.

— Uzraudzības iestāde, pamatojoties uz Uzraudzības iestādes un Tiesas nolīguma 4. panta 2. punktu, 2019. gada 10. jūlijā pieņēma apstrīdēto lēmumu, kurā secināja, ka Norsk Helsenett SF un Norvēģijas E-veselības direkcija nav uzskatāmi par “uzņēmumiem” attiecībā uz e-veselības risinājumu nodrošināšanu atbilstoši Norvēģijas veselības nozares pašreizējai organizācijai.

— Apstrīdētajā lēmumā konstatēts arī, ka paziņotie pasākumi nerada ekonomisku priekšrocību Norsk Helsenett SF EEZ līguma 61. panta 1. punkta nozīmē.

— Prasītāji iebilst pret to, ka Uzraudzības iestāde pieņēma apstrīdēto lēmumu par atbalstu, nesākusi oficiālu izmeklēšanas procedūru, un uzskata, ka tādējādi tā ir pārkāpusi prasītāju procesuālās tiesības.
4.

Ja atbilde uz trešo jautājumu arī ir noliedzoša un tādējādi visos gadījumos ir pienākums iesniegt apliecinošos dokumentus (statūtus utt.): a) kāds ir iesniedzamo dokumentu minimums, ņemot vērā datu minimizēšanas principu, kas noteikts 5. panta 1. punkta c) apakšpunktā Regulā (ES) 2016/679 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula)? b) kā ir jāpierāda netiešu īpašumtiesību vai fiziskas personas galējas kontroles neesamība Direktīvas (ES) 2015/849 3. panta 6. punkta b) apakšpunkta v) punkta un 3. panta 6. punkta c) apakšpunkta izpratnē (ņemot vērā maksimu, ka nav pienākuma pierādīt neesošus (negatīvus) apstākļus – negativa non sunt probanda)?
1)

apliecina, ka, saglabājot spēkā esošos noteikumus, piemēram, Likuma par valsts apdrošināšanu 14-13. iedaļas pirmo, otro un trešo daļu un 14-14. iedaļas pirmo daļu, kas nosaka, ka tēva tiesības uz vecāku pabalstiem ir atkarīgas no mātes situācijas, kamēr mātes tiesības nav atkarīgas no tēva situācijas, Norvēģija nav izpildījusi savas saistības saskaņā ar EEZ līguma XVIII pielikuma 21.b punktā minētā tiesību akta 14. panta 1. punkta c) apakšpunktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīva 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (pārstrādāta versija));
1.

Saglabājot spēkā i) atļauju sistēmu attiecībā uz jēlu olu un jēlu olu produktu importu, kas noteikta saskaņā ar Akta Nr. 25/1993 10. pantu un Regulas (IS) Nr. 448/2012 3. panta e) punktu un 4. pantu; ii) atļauju sistēmu attiecībā uz nepasterizēta piena un piena produktu, kas iegūti no nepasterizēta piena, importu un papildu prasības, kas noteiktas saskaņā ar Akta Nr. 25/1993 10. pantu un Regulas (IS) Nr. 448/2012 3. panta f) punktu, 4. un 5. pantu, un aizliegumu tirgot importētus piena produktus, kas iegūti no nepasterizēta piena, kas noteikts saskaņā ar Regulas (IS) Nr. 104/2010 7.a pantu; un iii) administratīvo praksi, saskaņā ar kuru importētājiem ir noteikta prasība aizpildīt deklarāciju un iegūt apstiprinājumu apstrādātu olu un piena produktu importam kā administratīvā praksi, kas noteikta Regulas (IS) Nr. 448/2012 piemērošanas kontekstā, Islande nav izpildījusi savas saistības, kas izriet no akta, kurš minēts EEZ līguma I pielikuma I nodaļas 1.1.1. punktā (Padomes 1989. gada 11. decembra Direktīva 89/662/EEK par veterinārajām pārbaudēm Kopienas iekšējā tirdzniecībā, lai izveidotu iekšējo tirgu), kas grozīts un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu un I pielikuma nozaru pielāgojumiem, un jo īpaši, kas izriet no minētās direktīvas 5. panta.
1.

Saglabājot spēkā atļauju sistēmu attiecībā uz svaigu gaļu un gaļas produktiem, kas noteikta Akta Nr. 25/1993 10. pantā un Regulas (IS) Nr. 448/2012 3., 4. un 5. pantā, Islande nav izpildījusi savas saistības, kas izriet no akta, kurš minēts EEZ līguma I pielikuma I nodaļas 1.1.1. punktā (Padomes 1989. gada 11. decembra Direktīva 89/662/EEK par veterinārajām pārbaudēm Kopienas iekšējā tirdzniecībā, lai izveidotu iekšējo tirgu), kas grozīts un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu un I pielikuma nozaru pielāgojumiem, un jo īpaši, kas izriet no minētās direktīvas 5. panta.
a)

Kā tas ietekmēs novērtējumu par to, ka valsts mēroga sporta federācija jau bija noslēgusi juridiski derīgu līgumu ar valsts izlases galveno sponsoru par attiecīgās zīmes izmantošanu logo ietvaros uz ķiverēm/galvassegas? Vai tas ir nozīmīgi novērtējumam par to, vai pastāv ierobežojums, alternatīvi – novērtējumam par to, vai atteikums ir objektīvi un pietiekami pamatots?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 119/11

Borgarting lagmannsrett2017. gada 23. novembra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Nye Kystlink AS pret Color Line AS un Color Group AS

(Lieta E-10/17)

(2018/C 119/12)

Borgarting lagmansrett (Borgarting apelācijas tiesa) ar 2017. gada 23. novembra vēstuli, kuru Tiesas kanceleja saņēma 2017. gada 24. novembrī, lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Nye Kystlink AS pret Color Group AS and Color Line AS par šādiem jautājumiem:

1. Vai no EEZ tiesībās noteiktā līdzvērtības principa izriet, ka valsts noteikums par noilgumu, kas nosaka atsevišķu viena gada noilguma termiņu zaudējumu atlīdzināšanas prasības celšanai saistībā ar noziedzīgu nodarījumu, kas noteikts ar galīgu notiesājošu spriedumu, ir attiecīgi jāpiemēro saistībā ar prasību par zaudējumu atlīdzināšanu par EEZ līguma 53. un 54. panta pārkāpumu, kas noteikts ar EUI galīgu lēmumu, ar kuru uzlikts naudas sods?

2. Vai EEZ tiesībās paredzētais efektivitātes princips ierobežo EEZ dalībvalstu tiesības piemērot trīs gadu noilguma termiņu prasības celšanai par zaudējumu atlīdzību saistībā ar EEZ līguma 53. un 54. panta pārkāpumu, ja šis noilguma termiņš ir apvienots ar pienākumu cietušajai pusei veikt izmeklēšanu, kas varētu izraisīt noilguma termiņa izbeigšanos, pirms EUI ir pieņēmusi lēmumu lietā par EEZ līguma 53. un 54. panta pārkāpumu, pamatojoties uz cietušās puses sūdzību?
C 197/36

Netbuss AS2019. gada 26. februāra iesniegtā prasība pret Konkurrenten.no AS

(Lieta E-1/17 Costs)

(2019/C 197/08)

Nettbuss AS, ko pārstāvēja Advokatfirmaet Schjødt AS (Ruseløkkveien 14, NO-0201 Oslo) pārstāve Camilla Borna Fossem, 2019. gada 26. februārī iesniedza EBTA Tiesai prasību pret Konkurrenten.no AS.

Prasītāja lūdz Tiesai izdot šādu rīkojumu:

1. Konkurrenten.no AS papildus attiecīgajām nokavējuma procentu likmēm maksās Nettbuss AS442 125 NOK (vai tai līdzvērtīgu summu euro).

Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

— Konkurrenten.no AS2017. gada 11. janvārī EBTA Tiesai iesniedza prasību pret EBTA Uzraudzības iestādes Lēmumu Nr. 179/15/COL (2015. gada maijs). EBTA Uzraudzības iestādes lēmums ir tiešā veidā ietekmējis prasītāju, kas lūdza atļauju iestāties lietā E-1/17 Konkurrenten.no AS/EBTA Uzraudzības iestāde. Ar priekšsēdētāja 2017. gada 12. jūlija lēmumu prasītājai tika atļauts iestāties lietā.

— EBTA Tiesas Reglamenta 70. panta 1. punkts paredz: “Ja pastāv domstarpības par atlīdzināmajiem tiesāšanās izdevumiem, Tiesa pēc attiecīgā lietas dalībnieka pieteikuma un pēc pretējā lietas dalībnieka uzklausīšanas izdod rīkojumu.”
C 233/7

Eustagderes filkes 2019. gada 28. martā iesniegtā prasība pret Konkurrenten.no AS

(Lieta E-1/17 COSTS 2)

(2019/C 233/06)

Prasību pret Konkurrenten.no AS EBTA Tiesai 2019. gada 28. martā iesniedza Eustagderes filke, ko pārstāvēja Bjørnar Alterskjær un Amie Eliassen no Kluge Advokatfirma AS, Bryggegata 6, Postboks 1548 Vika, 0117, Oslo, Norvēģija.

Prasītāja lūdz Tiesu izdot šādu rīkojumu:

1. Visa Konkurrenten.no AS sedzamo izmaksu kopsumma, kas uzņēmumam jāmaksā Eustagderes filkei, ir 403 430,92 NOK, ko konvertē euro pēc Eiropas Centrālās bankas oficiālā maiņas kursa dienā, kad tiek rīkojums tiek paziņots.

2. Par šo summu maksājamos nokavējuma procentus aprēķina par laiku no dienas, kurā pasludināts šis rīkojums, līdz samaksas dienai; piemērojamo procentu likmi aprēķina, balstoties uz procentu likmi, ko Eiropas Centrālā banka piemēro savām galvenajām refinansēšanas operācijām un kas ir spēkā tā mēneša pirmajā kalendārajā dienā, kurā ir veicams maksājums, pieskaitot tai trīsarpus procentpunktus.

Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

— Konkurrenten.no AS2017. gada 11. janvārī EBTA Tiesai iesniedza prasību pret EBTA Uzraudzības iestādes 2015. gada 7. maija Lēmumu Nr. 179/15/COL. Prasītāja lūdza atļauju iestāties lietā E-1/17 Konkurrenten.no AS pret EBTA Uzraudzības iestādi, un šis lūgums tika apmierināts ar priekšsēdētāja 2017. gada 12. jūlija rīkojumu.

— EBTA Tiesas Reglamenta 70. panta 1. punkts paredz: “Ja pastāv domstarpības par atlīdzināmajiem tiesāšanās izdevumiem, Tiesa pēc attiecīgā lietas dalībnieka pieteikuma un pēc pretējā lietas dalībnieka uzklausīšanas izdod rīkojumu.”
—

Pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2015. gada 16. novembrim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2015. gada 16. septembra argumentēto atzinumu par to, ka valsts nav izpildījusi savas saistības, kas izriet no Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIII pielikuma II nodaļas 17.d punktā minēto aktu (Padomes 1995. gada 6. oktobra Direktīva 95/50/EK par vienotu kārtību, kādā pārbauda bīstamo kravu pārvadāšanu pa autoceļiem), kas pielāgots līgumam saskaņā ar tā 1. protokolu.
—

Pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2014. gada 16. septembrim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2014. gada 16. jūlija argumentēto atzinumu par to, ka valsts nav izpildījusi savas saistības, kas izriet no Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIII pielikuma II nodaļas 17.h punktā minētā akta (Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 6. jūnija Direktīva 2000/30/EK par Kopienā izmantotu komerciālo transportlīdzekļu tehniskām pārbaudēm uz ceļiem), neieviešot transportlīdzekļu tehniskās pārbaudes kā tas noteikts akta 3. panta 1. punktā.
6.

Gadījumā, ja atbilde uz 5. jautājumu ir apstiprinoša, vai Direktīvas 2008/95/EK 3. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts ir saprotams tā, ka valsts reģistrācijas iestādei, vērtējot preču zīmes, kas sastāv no divdimensionāliem vai trīsdimensionāliem preču formas vai izskata attēlojumiem, ir jāpiemēro novērtējuma kritērijs, kas paredz noteikt, vai dizainparaugs būtiski atšķiras no darījumdarbības nozares normas vai prakses, un vai atteikuma iemesls var būt tāds, ka šāda preču zīme ir preču formu vai izskatu aprakstoša?
1.

Vai Direktīvas 89/665/EEK 1. panta 1. punkts un 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts vai citi minētās direktīvas noteikumi nepieļauj valsts noteikumus par kaitējuma atlīdzību tad, ja kaitējuma atlīdzība par to, ka līgumslēdzēja iestāde nav ievērojusi EEZ tiesību normas par publiskā iepirkuma līgumiem, ir atkarīga no: a) vainas esamības un prasības, saskaņā ar kuru līgumslēdzējas iestādes rīcībai ir ievērojami jāatkāpjas no pamatotas rīcības virziena? b) būtiskas kļūdas esamības tajos gadījumos, kad līgumslēdzējas iestādes vaina ir daļa no visaptverošāka vispārēja novērtējuma? c) tā, ka līgumslēdzēja iestāde ir pieļāvusi būtisku, rupju un acīmredzamu kļūdu?
1.

paziņo, ka Lihtenšteinas Firstiste nav izpildījusi savas saistības, kas izriet no EEZ līguma X pielikuma 1. punktā minētā akta 9., 10., 13. un 16. panta (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) par pakalpojumiem iekšējā tirgū), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, un tādā mērā, kā uzņēmumi un pārrobežu pakalpojumi neietilpst šā tiesību akta darbības jomā, arī savus pienākumus, kas izriet no EEZ līguma 31. un 36. panta: a) saglabājot spēkā 7. pantu Lihtenšteinas Tirdzniecības likumā, ar ko izveido iepriekšēju atļauju shēmu uzņēmumiem, kuri vēlas veikt darījumdarbību Lihtenšteinā; un b) saglabājot spēkā 8. panta 1. punktu Lihtenšteinas Tirdzniecības likumā tiktāl, cik tas paredz nosacījumus, kas nav skaidri un nepārprotami attiecībā uz iepriekšējas atļaujas piešķiršanu uzņēmumiem, kuri vēlas veikt darījumdarbību Lihtenšteinā (proti, pienākums, ka uzņēmumam ir vajadzīgais personāls, un pienākums pietiekamā līmenī pārzināt vācu valodu); un c) nenodrošinot, ka netiek dublētas prasības, kas ir līdzvērtīgas vai būtībā salīdzināmas pēc to mērķa ar prasībām, kuras pakalpojumu sniedzējam jau piemēro citā EEZ valstī vai tajā pašā EEZ dalībvalstī, un ko piemēro iepriekšējas atļaujas piešķiršanas procedūrā uzņēmumiem, kuri vēlas veikt darījumdarbību Lihtenšteinā, un ka ir skaidri formulētas procedūras un formalitātes, kas saistītas ar atļaujas shēmu saskaņā ar Tirdzniecības likumu; un d) saglabājot spēkā 21. pantu Lihtenšteinas Tirdzniecības likumā, ar ko izveido iepriekšēju atļauju shēmu uzņēmumiem, kuri vēlas sniegt pārrobežu pakalpojumus Lihtenšteinā; kā arī
—

Pieprasījums attiecas uz to, ka Lihtenšteinas Firstiste līdz 2015. gada 11. aprīlim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2015. gada 11. februārī izdoto argumentēto atzinumu par to, ka valsts nav īstenojusi savā tiesību sistēmā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/62/ES (2011. gada 8. jūnijs), ar ko Direktīvu 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, groza attiecībā uz to, kā novērst viltotu zāļu nokļūšanu legālas piegādes ķēdē, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2012/26/ES (2012. gada 25. oktobris), ar ko Direktīvu 2001/83/EK groza attiecībā uz farmakovigilanci, kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XIII nodaļas 15.q punktā un pielāgota minētajam Līgumam ar tā 1. protokolu (“akts”).
A.1

Vai koplīgumiem piemērojamais atbrīvojums no EEZ līguma konkurences noteikumiem, kā tas cita starpā aprakstīts EBTA Tiesas konsultatīvajā atzinumā lietā E-8/00 Landsorganisasjonen i Norge un NKF [2002] EFTA Ct. Rep. 114, attiecas uz ostas lietotāja boikotēšanu, kuras mērķis ir panākt koplīguma pieņemšanu, ja šāda pieņemšana nozīmē, ka ostas lietotājam jādod priekšroka izkraušanas un iekraušanas pakalpojumu pirkšanai no atsevišķas pārvaldes iestādes, kā aprakstīts iepriekš minētā atzinuma 7. punktā un no 10. līdz 14. punktam, nevis tā paša darba veikšanai jāizmanto savi darbinieki?
—

Pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2015. gada 13. jūlijam nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2015. gada 13. maija argumentēto atzinumu par to, valsts nav ieviesusi savā tiesību sistēmā Komisijas 2012. gada 6. decembra Direktīvu 2012/46/ES, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/68/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem pret gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no iekšdedzes motoriem, ko uzstāda visurgājējai tehnikai (“akts”), Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XXIV nodaļas 1.a punktā un pielāgota minētajam Līgumam ar tā 1. protokolu.
1)

atzīst, ka Norvēģijas Karaliste nav izpildījusi savas saistības saskaņā ar Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIII pielikuma 56.i punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/59/EK par ostas iekārtām, kas paredzētas kuģu atkritumu un kravu atlieku uzņemšanai) noteiktajā termiņā a) neizstrādājot un neīstenojot atbilstīgu atkritumu uzņemšanas un apstrādes plānu katrai ostai Norvēģijā, kā noteikts Direktīvas 2000/59/EK 5. panta 1. punktā; b) nenovērtējot un neapstiprinot atkritumu uzņemšanas un apstrādes plānus visām ostām Norvēģijā, neuzraugot to īstenošanu un nenodrošinot to atkārtotu apstiprināšanu vismaz reizi trijos gados, kā noteikts Direktīvas 2000/59/EK 5. panta 3. punktā; un c) nenodrošinot ostas atkritumu uzņemšanas iekārtu pieejamību visās ostās Norvēģijā atbilstīgi to kuģu vajadzībām, kuri parasti izmanto attiecīgo ostu, lai neradītu kuģu nevajadzīgu aizkavēšanos, kā noteikts Direktīvas 2000/59/EK 4. panta 1. punktā;
—

Pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2015. gada 14. martam nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2015. gada 14. janvāra argumentēto atzinumu par to, ka valsts nav ieviesusi savā tiesību sistēmā Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 8. jūnija Direktīvu 2011/62/ES, ar ko Direktīvu 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, groza attiecībā uz to, kā novērst viltotu zāļu nokļūšanu legālas piegādes ķēdē (“akts”), kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XIII nodaļas 15.q punktā un pielāgota minētajam Līgumam ar tā 1. protokolu.