LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 226/12

EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDES LĒMUMS

Nr. 342/09/COL

(2009. gada 23. jūlijs)

par gāzes un sašķidrinātās naftas gāzes (SNG) atbrīvojumu no Norvēģijas CO2 nodokļa, ja gāzi izmanto mērķiem, kas nav ēku apsildīšana (Norvēģija)

EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDE (1),

ŅEMOT VĒRĀ Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu (2) un jo īpaši tā 61.–63. pantu un 26. protokolu,

ŅEMOT VĒRĀ EBTA valstu nolīgumu par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanu (3) un jo īpaši tā 24. pantu,

ŅEMOT VĒRĀ Uzraudzības un Tiesas nolīguma 3. protokola I daļas 1. panta 2. punktu un II daļas 4. panta 4. punktu, 6. pantu un 7. panta 5. punktu (4),

ŅEMOT VĒRĀ Iestādes pamatnostādnes EEZ līguma 61. un 62. panta piemērošanai un interpretācijai (5) un jo īpaši nodaļas par atbalstu vides aizsardzībai un valsts atbalsta noteikumu piemērošanu pasākumiem attiecībā uz tiešiem nodokļiem uzņēmējdarbībai,

ŅEMOT VĒRĀ Iestādes 2004. gada 14. jūlija lēmumu par īstenošanas noteikumiem, kuri minēti 3. protokola II daļas 27. pantā (6),

AICINOT ieinteresētās personas iesniegt piezīmes saskaņā ar minētajiem noteikumiem,

tā kā:

I. FAKTI

1. Procedūra

Ar Norvēģijas Valsts administrācijas un reformu ministrijas 2007. gada 9. marta vēstuli Eiropas Savienībai (pārsūtot Finanšu ministrijas 2007. gada 8. marta vēstuli), kuras Iestāde saņēma un reģistrēja 2007. gada 9. martā (notikums Nr. 412984), Norvēģijas iestādes saskaņā ar Uzraudzības un Tiesas nolīguma 3. protokola I daļas 1. panta 3. punktu paziņoja par plānotu grozījumu CO2 nodoklī minerālproduktiem. Norvēģijas iestādes paredz grozīt CO2 nodokli tā, lai tajā iekļautu dabasgāzes un sašķidrinātās naftas gāzes (“SNG”) aplikšanu ar nodokli, ko pašlaik ar CO2 nodokli neapliek.

Pēc vairākām korespondences apmaiņām (7) Iestāde 2007. gada 23. novembra vēstulē informēja Norvēģijas iestādes, ka ir nolēmusi attiecībā uz šo noteikumu sākt 3. protokola I daļas 1. panta 2. punktā noteikto procedūru.

Iestādes Lēmums Nr. 597/07/COL uzsākt procedūru tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī un tā EEZ papildinājumā (8). Iestāde aicināja šajā lietā ieinteresētās personas iesniegt piezīmes.

Iestāde no ieinteresētajām personām saņēma divas piezīmes – pirmo piezīmi 2008. gada 11. jūlijā iesniedza Norsk Bioenergiforening (Norvēģijas Bioenerģijas asociācija) (notikums Nr. 485500), un otro 2008. gada 16. jūlijā iesniedza Norges Naturvernforbund, Bezemisiju resursu organizācija un Natur og Ungdom (notikums Nr. 486001).

Norvēģijas iestādes 2007. gada 20. decembrī (notikums Nr. 458478) un 2008. gada 13. martā (notikums Nr. 512262) arī iesniedza papildu piezīmes, kā arī pēc tam piedalījās neoficiālās pārrunās ar Iestādi.

2. Ierosinātā pasākuma apraksts

2.1. Pārskats

Norvēģijas valsts CO2 emisijas apliek ar nodokli, ko uzliek par atsevišķu minerālproduktu izmantošanu. Pašlaik CO2 nodokļus Norvēģijā uzliek tikai par minerāleļļas un benzīna izmantošanu. Šo nodokli ir ierosināts paplašināt attiecībā uz dabasgāzes un SNG izmantošanu, taču tikai tajos gadījumos, kad tās izmanto ēku apsildīšanai.

CO2 nodokli uzliek par produktu izmantošanu, kas norādīti Norvēģijas budžeta nodaļā par nodokļiem. Ar nodokli tiek aplikti gan importētie, gan iekšzemes produkti. CO2 nodoklis ir ietverts budžeta nodaļā “Om miljøavgifter på mineralske produkter mv” par vides nodokļiem, kurus uzliek minerālproduktiem. Šīs nodaļas A pozīcijā aplūkots CO2 nodoklis minerālproduktu CO2 emisijām (avgift på mineralske produkter). A1. iedaļa nosaka nodokļa uzlikšanu minerāleļļai un benzīnam. Tās teksts ir šāds (9):

“Fra 1. januar 2007 skal det i henhold til lov 19 mai 1933 nr. 11 om særavgifter betales CO2-avgift til statskassen på følgendende mineralske produkter etter følgende satser: …

a) Mineralolje: kr. 0,47 per liter. (…)

b) Bensin: kr 0,80 per liter,”,

kura tulkojums ir šāds:

“Sākot ar 2007. gada 1. janvāri, saskaņā ar 1933. gada 19. maija Likumu Nr. 11 par īpašiem nodokļiem CO2 nodokli maksā Valsts kasei par šādiem minerālproduktiem pēc šādām likmēm …

a) minerāleļļa: NOK 0,47 par litru. (…)

b) benzīns: NOK 0,80 par litru.”

A2. iedaļā ietverti atbrīvojumi no nodokļa, kas piemērojami atkarībā no produkta izmantošanas veida. A2.1. iedaļā ietverti vispārēji atbrīvojumi dažādiem darbības veidiem, jo īpaši minerāleļļas kā izejmateriāla izmantošana ražošanas procesā (A2. iedaļas 1.c punkts). A2.2. iedaļā un A2.3. iedaļā ietverti papildu atbrīvojumi, kas attiecīgi saistīti ar minerāleļļas un benzīna izmantošanu.

Norvēģijas valdība 2007. gada budžeta projektā ierosināja veikt grozījumu attiecīgajā budžeta nodaļā, un Parlaments to akceptēja. Priekšlikums tika iekļauts likumdošanas iniciatīvā St.prp. Nr. 1 (2006.–2007. gads), kuras II daļas A un B punkts ir šāds:

“A Fra 1 juli 2007 gjøres følgende endringer: § 1 første ledd nye bokstaver c og d skal lyde: c) Naturgass: kr. 0,47 pr. standardkubikkmeter d) LPG: kr. 0,60 pr. kg.

B §2 første ledd ny nr. 4 skal lyde: 4. Gass til annen bruk en oppvarming mv. i boliger og næringsbygg .”,

kuru tulkojums ir šāds:

“A Sākot ar 2007. gada 1. jūliju, piemēro šādus grozījumus: 1. iedaļas pirmās daļas jaunais c) un d) apakšpunkts ir šāds: c) gāze: NOK 0,47 par standarta kubikmetru d) SNG: NOK 0,60 par kilogramu

B 2. iedaļas pirmās daļas jaunais 4. punkts ir šāds: 4. Gāze, ko izmanto mērķiem, kas nav māju un tirdzniecības ēku apsildīšana.”

Papildinot A pozīcijas 1. iedaļu ar jaunu c) un d) apakšpunktu, CO2 nodokļa joma tiek paplašināta, iekļaujot dabasgāzi un SNG. Jaunais noteikums, kas minēts B pozīcijā, ievieš atbrīvojumu dabasgāzei un SNG, ko izmanto visiem mērķiem, kas nav māju un tirdzniecības ēku apsildīšana.

Norvēģijas iestādes apgalvo, ka nodoklis tiek grozīts ar nolūku veicināt ēku apsildīšanai vairāk izmantot videi draudzīgus kurināmā veidus, nevis dabasgāzi un SNG. Tās apgalvo, ka tikai tehnisku iemeslu dēļ šim nolūkam CO2 nodoklis dabasgāzei un SNG ir pieņemts kā vispārējs nodoklis, nevis īpašs nodoklis, un iemesls tam ir iestāžu kontroles sfēras paplašināšana līdz ar vispārēja nodokļa ieviešanu. Norvēģijas iestādes apgalvo, ka tikai tad, ja pasākums tiek pieņemts kā vispārējs nodoklis, visiem ar nodokli apliekamo preču ražotājiem ir pienākums reģistrēties attiecīgajās iestādēs kā nodokļu maksātājiem un kārtot uzņēmuma apgrozījuma uzskaiti. Norvēģijas iestādes norāda, ka, ja nodoklis tiktu pieņemts tikai attiecībā uz ēku apsildīšanu, tirgotājiem, kuri pārdod dabasgāzi vai SNG citiem mērķiem, kas nav ēku apsildīšana, nebūtu pienākuma reģistrēties un veikt uzskaiti.

2.2. Nodokļa mērķis

CO2 nodokļa mērķis ir samazināt oglekļa emisijas – atbilstoši Norvēģijas iestāžu paziņotajam tā nolūks ir: “noteikt cenu par videi nodarīto kaitējumu, ko izraisījusi ar nodokli apliekamo produktu izmantošana, un veicināt videi nekaitīgāku produktu izmantošanu. Nodokli piemēro, lai nodrošinātu resursu efektīvāku izlietošanu, kas rezultātā radītu pozitīvus ieguvumus vides jomā. Nodoklis ir plašs un vispārējs.”

CO2 nodokļa paplašināšanas mērķis, attiecinot to uz dabasgāzi un SNG, plašāk ir aprakstīts 2007. gada budžeta projektā, kas attiecināms uz tā saukto “Soria Moria paziņojumu” (10):

“Gāzes izmantošana iekšzemes vajadzībām netiek aplikta ar CO2 nodokli. Kopš 2005. gada gāzei, ko izmanto dažās nozarēs, attiecībā uz CO2 tiek piemērota klimata kvotu sistēma. Citiem gāzes izmantošanas veidiem netiek piemēroti pasākumi, kas stimulē CO2 samazinājumu, t. i., gāzei, ko izmanto dzīvojamās mājās, rūpnieciskās ražošanas ēkās un pārvietojamos avotos. Soria Moria paziņojumā tiek paziņots, ka valdība izvērtēs CO2 nodokli, lai veicinātu gāzes vietā izmantot videi draudzīgākus kurināmā veidus.”

2.3. Valsts līmeņa juridiskais pamats atbalsta pasākumam

CO2 nodokļa paplašināšanu, attiecinot to uz dabasgāzi un SNG, ir apstiprinājis Norvēģijas Stortinget (Parlaments). Valdības priekšlikums tika iesniegts ar St.prp. Nr. 1 (2006.–2007. gads) Skatte-, avgifts- og tollvedtak, un Parlaments to pieņēma 2006. gada 28. novembrī.

Papildus Parlamenta ierosinātajai tiesību normai ir paredzēts veikt grozījumus Noteikumos par akcīzes nodokli (Forskrift om endring av Forskrift om særavgifter). Noteikumu jaunajā 3-6-5. iedaļā noteikts atbrīvojums no CO2 nodokļa dabasgāzei un SNG, ko izmanto mērķiem, kas nav ēku apsildīšana. 3-6-5. iedaļas 1. punkts paredz, ka dabasgāze un SNG, ko izmanto mērķiem, kas nav ēku, tirdzniecības ēku un citu dzīvojamo ēku apsildīšana, netiek aplikta ar nodokli. Atbrīvojums neattiecas uz tiešu vai netiešu apsildīšanu (11). Gāze, ko lieto vienībās, kas mazākas par 20 kg, tiek atbrīvota no aplikšanas ar nodokli saskaņā ar noteikumu 3-6-5. iedaļas 2. punktu.

2.4. Saņēmējs

Norvēģijas iestādes apgalvo, ka 94 % no dabasgāzes un SNG patēriņa tiek izmantoti mērķiem, kas nav ēku apsildīšana. Tikai neliels procents iekšzemes (Norvēģijas) patēriņa attiecas uz ēku apsildīšanu, jo dabasgāzi visvairāk izmanto rūpniecībā un lielākā patēriņa daļa attiecas uz ražošanas nozari. Saskaņā ar Norvēģijas Statistikas pārvaldes sniegtajiem datiem aptuveni 80 % no tīrā gāzes iekšzemes patēriņa attiecas uz ražošanu, ieguves rūpniecību un karjeru izstrādi. Norvēģijas iestādes turklāt apgalvo, ka pusi no gāzes patēriņa ražošanas nozarē patērē uzņēmuma StatoilHydro metanola ražotne Tjelbergoddenā. Otrs lielākais patērētājs ir uzņēmums Hydro, kurš gāzi izmanto alumīnija ražošanai.

2.5. Budžets un ilgums

Norvēģijas iestādes nav informējušas Iestādi par konkrētu ilgumu vai budžetu, kas noteikts atbrīvojumam no nodokļa.

2.6. Procedūras sākšanas pamats

Iestāde pauda šaubas par to, ka atbrīvojums ir vispārējs pasākums, kā to ir apliecinājušas Norvēģijas iestādes. Iestāde bija norūpējusies, ka pasākums rada priekšrocības (vismaz netieši) atsevišķām tautsaimniecības nozarēm, nodarot kaitējumu citām nozarēm. Pamatojoties uz to, ka atbrīvojums attiecās tikai uz konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanu, tika uzskatīts, ka, piešķirot uzņēmumiem atbrīvojumu, tie tiek atbrīvoti no maksājumiem, kas tiem parasti būtu jāveic, turklāt tādā veidā, kas rada konkurences izkropļojumus un ietekmē tirdzniecību EEZ teritorijā.

Pieņemot, ka atbrīvojums atbilst valsts atbalstam EEZ līguma 61. panta 1. punkta nozīmē, Iestāde pauda šaubas, ka kopējais atbrīvojums no nodokļa varētu tikt uzskatīts par saderīgu ar līguma 61. panta 2. vai 3. punktu.

3. Trešo personu piezīmes

Iestāde saņēma divas piezīmes, ko iesniegušas trešās personas.

Norvēģijas Bioenerģijas asociācija (12) piekrita Iestādes sākotnējiem secinājumiem, kas izklāstīti lēmumā par oficiālas izmeklēšanas procedūras sākšanu, ka pasākums tiešām atbilst valsts atbalstam 61. panta 1. punkta nozīmē, īpaši apgalvojot, ka pasākums ir selektīvs un neatbilst nodokļu sistēmas būtībai un vispārējiem principiem. Organizācija papildus un plašāk norādīja, ka tā uzskata, ka Norvēģijas CO2 nodokļa sistēma kopumā ir neloģiska, norādot uz konsekvences trūkumu attiecībā uz nozarēm un energoresursiem, kuri tiek aplikti ar nodokļiem (jautājot, piemēram, kāpēc transporta nozare un pārstrādes rūpniecība būtībā tiek atbrīvotas), kā arī attiecīgajiem nodokļu līmeņiem.

Iestāde arī saņēma vēstuli, kurai pievienotas trīs vides saglabāšanas organizāciju kolektīvās piezīmes – “Zemes draugi Norvēģijai” (Norges Naturvernforbund (13)), “Daba un jaunatne” (Natur og Ungdom (14)) un Bezemisiju resursu organizācija (15). Šīs organizācijas uzskata, ka CO2 nodoklis ir uzliekams visām CO2 emisijām, kā arī uzskata, ka transporta nozare un pārstrādes rūpniecība ir apliekama ar nodokli. Tās arī ierosina tiesību aktos noteikto nodokļu līmeņu vietā ieviest dažādus nodokļu līmeņus.

4. Norvēģijas iestāžu piezīmes

Divās vēstulēs, kas nosūtītas Iestādei pēc oficiālas izmeklēšanas sākšanas, Norvēģijas iestādes atkārtoti izteica savu viedokli, ka, pirmkārt, praksē (ja ne oficiāli) pasākums ir īpašs nodoklis par ēku apsildīšanu, nevis vispārējs nodoklis par dabasgāzi un SNG, no kura atbrīvoti noteikti izmantošanas veidi, un, otrkārt, ka pasākums nav selektīvs, jo nodoklis par ēku apsildīšanu tiek uzlikts visām nozarēm un uzņēmumiem, kas patērē gāzi.

II. NOVĒRTĒJUMS

1. Valsts atbalsts

Valsts atbalsts EEZ līguma 61. panta 1. punkta nozīmē

EEZ līguma 61. panta 1. punkts ir šāds:

“Ja vien šis līgums neparedz ko citu, ar līgumu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir EK dalībvalsts vai EBTA valsts vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem, un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp Līgumslēdzējām pusēm.”

1.1. Valsts līdzekļi

Atbalsta pasākumu piešķir valsts vai no valsts līdzekļiem. Atbrīvojuma no nodokļa piešķiršana rada nodokļu ieņēmumu zaudējumu, kas ir līdzvērtīgs valsts līdzekļu piešķiršanai (skatīt Iestādes valsts atbalsta pamatnostādņu par uzņēmējdarbības aplikšanu ar nodokļiem 3. punkta 3) apakšpunktu).

1.2. Priekšrocības konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai

Pirmkārt, atbalsta pasākums sniedz saņēmējiem priekšrocības, kas atbrīvo no maksājumiem, kas parasti tiem būtu jāveic no sava budžeta. Nodokļi ir šāds maksājums, un, atbrīvojot no maksāšanas, tiek radītas priekšrocības saņēmējiem.

Otrkārt, atbalsta pasākums ir selektīvs, jo tas dod priekšrocības “konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai”.

Vides nodokļi nav valsts atbalsts EEZ līguma 61. panta 1. punkta nozīmē, ja tie ir vispārēji pasākumi, kas nerada priekšrocības konkrētiem uzņēmumiem vai rūpniecības nozarēm. Tomēr 61. panta 1. punkts attiecas uz vispārēja nodokļa izņēmumiem, ja tie vērsti uz konkrētiem uzņēmumiem vai nozarēm, ja vien šie izņēmumi nav pamatoti ar nodokļu sistēmas būtību vai vispārējiem principiem.

Norvēģijas iestādes apgalvo, ka nodokļa attiecināšana tikai uz ēku apsildīšanu ir vispārējs pasākums, kas pieejams visiem uzņēmumiem un nozarēm. Visas nozares un uzņēmumi, kas izmanto dabasgāzi vai SNG ēku apsildīšanai, tiek aplikti ar nodokli par tās izmantošanu, savukārt nozares un uzņēmumi, kas (arī) izmanto dabasgāzi vai SNG ražošanas procesā vai jebkuriem citiem mērķiem, kas nav ēku apsildīšana, netiek aplikti ar nodokli par gāzi, ko izmanto šiem citiem mērķiem. Ražotājs, kas izmanto dabasgāzi vai SNG arī, piemēram, administratīvo ēku apsildīšanai, maksātu nodokli par tās izmantošanu tāpat kā jebkurš cits uzņēmums, bet uz ražotāju neattiektos nodoklis par ražošanas procesā izmantoto dabasgāzi vai SNG.

Kā minēts iepriekš, Norvēģijas iestādes ir arī norādījušas, ka tās uzskata, ka paziņotais pasākums nav atbrīvojums no CO2 nodokļa par gāzi noteiktās nozarēs, bet drīzāk par nodokli, kas ieviests, lai to attiecinātu tikai uz ēku apsildīšanā izmantoto gāzi, t. i., nodoklis (par ēku apsildīšanu) drīzāk ir slogs tiem, kuriem tas tiek uzlikts, nevis atbrīvojums un priekšrocība tiem daudzajiem patērētājiem, kas patērē gāzi, izmantojot veidu, kas netiek aplikts ar nodokli. Norvēģijas iestādes uzsver, ka 94 % no Norvēģijā izmantotās gāzes tiek izmantota mērķiem, kas nav ēku apsildīšana, citiem vārdiem, ar nodokli tiks aplikti tikai 6 % no patērētās gāzes.

Iestāde tomēr atzīmē, ka saskaņā ar Norvēģijas Parlamenta likumdošanas aktu dabasgāze un SNG kā jauni produkti ir iestrādāti budžeta nodaļas 1. iedaļā, kas paredz minerālproduktu aplikšanu ar CO2 nodokli, un atbrīvošana no aplikšanas ar nodokli par gāzes izmantošanu mērķiem, kas nav apsildīšana, ir iekļauta budžeta nodaļas iedaļā, kas paredz atbrīvojumus no nodokļa. Iestāde arī ņem vērā EBTA Tiesas spriedumu Norvēģijas elektroenerģijas nodokļa atbrīvojuma lietā (16), kurā Norvēģijas Karaliste apgalvoja, ka, neskatoties uz tiesību aktiem, kas attiecas uz konkrētām nozarēm (ieguvi un ražošanu), kuras ir atbrīvotas no nodokļa par elektroenerģiju, praksē no nodokļa tika atbrīvoti tikai atsevišķi elektroenerģijas izmantošanas veidi. EBTA Tiesa atsaucās uz iedibināto judikatūru, kas nosaka, ka izšķirošais faktors ir atbalsta radītās sekas, nevis tā forma, un arī secināja (sprieduma 79. punktā), ka:

“Pirmkārt, ar noteikumiem tika ieviests atbrīvojums no vispārīgā noteikuma par elektroenerģijas patēriņa aplikšanu ar nodokli. Pieteicēju viedokļa atzīšana, proti, ka noteikumi nodokļa atbildību nosaka tikai attiecībā uz konkrētiem elektroenerģijas izmantošanas veidiem, būtu pretrunā attiecīgās nodokļu sistēmas struktūrai un negatīvi ietekmētu ierastās attiecības starp noteikumu un atbrīvojumu, ko apstiprina arī termina “atbrīvojums” precīzi formulētais lietojums noteikumos. Otrkārt, ir skaidrs, ka attiecīgais atbrīvojums atbalsta tos uzņēmumus, kas darbojas tautsaimniecības nozarēs, kuras atbrīvotas no nodokļa, un tādējādi rada priekšrocības konkrētiem uzņēmumiem EEZ līguma 61. panta 1. punkta nozīmē.”

Turklāt Iestāde ir ņēmusi vērā Eiropas Tiesas jaunākajā spriedumā British Aggregates lietā (17) atkārtoti apstiprināto principu. Tiesa (noraidot šajā sakarībā Pirmās instances tiesas spriedumu) apstiprināja, ka, novērtējot EK līguma 87. panta 1. punkta piemērojamību, attiecīgā pasākuma nolūku vai mērķi nevar ņemt vērā un vienīgā atbilstības prasība, novērtējot selektivitāti, ir pasākuma radīto priekšrocību apmērs konkrētiem uzņēmumiem salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem salīdzināmā juridiskā un faktiskā situācijā. Ģenerāladvokāts Mengozzi savā atzinumā minētajā lietā (18) arī apšaubīja Pirmās instances tiesas nostāju, izvērtējot attiecīgā pasākuma oficiālo aspektu, un paziņoja, ka: “Attiecībā uz ietekmi uz konkurenci … nav būtiskas starpības starp vispārēja nodokļa uzlikšanu, paredzot atbrīvojumu konkrētiem saņēmējiem, no vienas puses, un, no otras puses, nodokļa uzlikšanu konkrētiem nodokļu maksātājiem, izslēdzot citas personas salīdzināmā situācijā.” (19)

Lai novērtētu, vai pasākums ir selektīvs un vai tas ir vispārējs pasākums, kā to apgalvo Norvēģijas iestādes, Iestādei ir jānosaka atsauces sistēma, t. i., tai ir jāsalīdzina to uzņēmumu stāvoklis, kas gūst priekšrocības no atbrīvojuma, ar jebkuru citu vienlīdzīgā juridiskā un faktiskā situācijā esošu uzņēmumu, kas negūst nekādas priekšrocības, stāvokli (20). Tādēļ Iestāde atsauces sistēmu nosaka attiecībā uz visām nozarēm un uzņēmumiem, kuri ir apliekami ar CO2 nodokli un kuri patērē vai ražo minerāleļļu, benzīnu, SNG vai dabasgāzi.

Ņemot vērā to, ka atbrīvojumu piemēro tikai SNG un dabasgāzes izmantošanai (un turpmāk tikai atsevišķiem SNG un dabasgāzes izmantošanas veidiem), Iestāde uzskata, ka pasākums ir selektīvs, jo tas rada priekšrocības tikai konkrētiem uzņēmumiem un konkrētu preču ražošanai. Iestāde šajā sakarā arī norāda, ka Tiesa savā nolēmumā Adria Wien Pipeline GmbH lietā (21) atzina, ka atbrīvojums no enerģijas nodokļa (kas piemērojams tikai uzņēmumiem, kuri galvenokārt nodarbojas ar preču ražošanu) ir selektīvs, norādot, ka “ne tiesīgo uzņēmumu lielais skaits, ne nozaru, kuros šie uzņēmumi darbojas, dažādība un apmērs nav pamats, lai secinātu, ka valsts iniciatīva ir ekonomikas politikas vispārējs pasākums”.

Pamatojoties uz to, ka pasākums ir selektīvs, Iestādei ir jānovērtē, vai šī selektivitāte ir pamatota ar nodokļu sistēmas būtību vai vispārējiem principiem. Lai to izdarītu, Iestādei vispirms jānovērtē attiecīgā nodokļa mērķis un pēc tam jāpieņem lēmums, vai atbrīvojums atbilst šai loģikai. CO2 nodokļa mērķis ir samazināt oglekļa emisijas. Šajā gadījumā viena un tā pati tiesību norma, ar kuru vides aizsardzības mērķiem tiek ieviesta aplikšana ar nodokli, ir attiecināma uz ikvienu minerālproduktu (minerāleļļa, benzīns, dabasgāze un SNG). Iestādei nav skaidrs, kā oglekļa emisiju radīto seku cenu noteikšanas vides loģika var tikt saskaņota sistēmā, kas izslēdz no aplikšanas ar nodokli nozares, kuras patērē dabasgāzi vai SNG, ja šīs nozares varētu samazināt CO2 emisijas, samazinot gāzes izmantošanu vai pievēršoties videi draudzīgāku produktu izmantošanai. Attiecīgā EEZ valsts, kas ieviesusi šādu diferenciāciju, pierāda, ka tā ir pamatota ar attiecīgās sistēmas būtību vai vispārējiem principiem (22). Tā kā Norvēģijas iestādes nav apgalvojušas, ka atbrīvojums atbilst nodokļa būtībai vai vispārējiem principiem un tā kā šāds pamatojums nav minēts (vai nav acīm redzams), Iestāde secina, ka pasākums nav pamatojams ar CO2 nodokļu sistēmas būtību un vispārējiem principiem.

Tādēļ Iestāde nosaka, ka attiecīgais pasākums ir selektīvs, jo tas rada priekšrocības konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai un to nevar pamatot ar nodokļu sistēmas būtību vai vispārējiem principiem.

1.3. Konkurences izkropļojumi un ietekme uz tirdzniecību starp līgumslēdzējām pusēm

Atbalsta pasākums draud radīt konkurences izkropļojumus un ietekmē tirdzniecību starp līgumslēdzējām pusēm.

Nodokļu, ko maksā uzņēmumi, līmeņu samazinājumi nostiprina šo uzņēmumu finansiālo stāvokli salīdzinājumā ar to konkurentiem. Atbalsta shēmu piemēro visām nozarēm ar iespējamajiem saņēmējiem, kas aktīvi darbojas dažādos tirgos, kuros tirdzniecība noris EEZ teritorijā. Divi saņēmēji, piemēram, Hydro un StatoilHydro, ir uzņēmumi, kas darbojas starptautiskajā tirgū. Tādējādi atbrīvojums no nodokļa ir uzskatāms par tādu, kas ietekmē tirdzniecību starp līgumslēdzējām pusēm un kas varētu radīt konkurences izkropļojumus (23).

2. Procedūras prasības

Saskaņā ar 3. protokola I daļas 1. panta 3. punktu “EBTA Uzraudzības iestāde savlaicīgi ir jāinformē par jebkuriem plāniem piešķirt vai grozīt atbalstu, lai tā varētu iesniegt savas piezīmes (…). Attiecīgā valsts ierosinātos pasākumus neīsteno, kamēr procedūrā nav pieņemts galīgais lēmums”.

Iesniedzot paziņojumu par atbrīvojumu no gāzes aplikšanas ar CO2 nodokli, ko Norvēģijas Valsts administrācijas un reformu ministrija pievienojusi 2007. gada 9. marta vēstulei, Norvēģijas iestādes ir izpildījušas prasību par paziņošanu. Norvēģijas iestādes ir arī apstiprinājušas, ka nodoklis un atbrīvojumi no tā vēl ir jāievieš.

Iestāde tādēļ var secināt, ka Norvēģijas iestādes ir ievērojušas savus pienākumus saskaņā ar Uzraudzības un Tiesas nolīguma 3. protokola I daļas 1. panta 3. punktu.

3. Atbalsta saderība

Atbalsta pasākumi, uz kuriem attiecas EEZ līguma 61. panta 1. punkts, kopumā nav saderīgi ar EEZ līguma darbību, ja vien tie nav izņēmumi atbilstoši EEZ līguma 61. panta 2. vai 3. punktam. EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunkts paredz, ka valsts atbalstu var uzskatīt par saderīgu ar EEZ līguma darbību, ja tas veicina konkrētu saimniecisko darbību vai konkrētu tautsaimniecības jomu attīstību un šādam atbalstam nav tāds nelabvēlīgs iespaids uz tirdzniecības apstākļiem, kas būtu pretrunā kopīgām interesēm.

Kopš lēmuma uzsākt oficiālu izmeklēšanu par pasākumu Iestāde ir pieņēmusi jaunas pamatnostādnes par valsts atbalstu vides aizsardzībai (24) saskaņā ar 61. panta 3. punkta c) apakšpunktu. Atbilstoši pamatnostādņu 204. punktam Iestāde piemēros jaunās pamatnostādnes visiem paziņotajiem atbalsta pasākumiem, par kuriem tai jāpieņem lēmums pēc pamatnostādņu pieņemšanas, arī tad, ja par projektiem paziņos pirms to publicēšanas.

Saskaņā ar vides atbalsta pamatnostādnēm atbalstu samazinātu vides nodokļu vai nodokļu atbrīvojumu veidā var uzskatīt par saderīgu ar EEZ līguma darbību, ja nodokļu samazinājumi vai atbrīvojumi: i) vismaz netieši veicina vides aizsardzības līmeņa uzlabošanos; ii) nekaitē vispārīgajam mērķim; un iii) nodokļu gadījumā, kas ir saskaņoti Eiropas Kopienā, jo īpaši tie, kas saskaņoti ar Direktīvu 2003/96/EK par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (“Enerģētikas nodokļu direktīva”) (25), ir saderīgi ar attiecīgo Kopienas tiesību aktu principiem un atbilst tajos noteiktajiem ierobežojumiem un nosacījumiem (26).

i) Vai nodokļu samazinājums/atbrīvojums uzlabo vides aizsardzību? un

ii) Vai nodokļu samazinājums/atbrīvojums kaitē nodokļu vispārīgajam mērķim?

Ņemot vērā to, ka nav tieši redzams, kādā veidā enerģijas nodokļa samazinājums varētu uzlabot vides aizsardzību vai varētu atbilst nodokļa vispārīgajam mērķim, vides atbalsta pamatnostādnes nosaka, ka iespēja atkāpties no vides nodokļiem noteiktām nozarēm vai uzņēmumu grupām var rosināt valsts iestādes uzturēt kopumā augstāku vides nodokļa līmeni. Tādējādi tas vairāk varētu veicināt videi nodarītā kaitējuma izmaksu internalizāciju un stimulēt turpmāku vides aizsardzības uzlabošanu (27).

Iestāde tomēr ir norūpējusies, ka pilnīga atbrīvošana no aplikšanas ar enerģijas nodokli varētu neatbilst attiecīgajiem kritērijiem, neskatoties uz to, ka tā varētu dot iespēju uzlikt augstākus nodokļu līmeņus citiem energoresursu avotiem. Tādēļ Iestāde uzskata, ka atbildes uz šiem jautājumiem zināmā mērā ir atkarīgas no tā, vai ir ievēroti Enerģētikas nodokļu direktīvā ietvertie principi (28).

iii) Vai nodoklis atbilst ar Enerģētikas nodokļu direktīvu saskaņotam nodoklim, un, ja tā, vai ir ievēroti direktīvā minētie principi?

Kā norādīts Iestādes vides atbalsta pamatnostādņu 10. punktā, lai gan Enerģētikas nodokļu direktīva nav iekļauta EEZ līgumā, lai nodrošinātu valsts atbalsta noteikumu vienotu piemērošanu un vienlīdzīgus konkurences nosacījumus visā EEZ teritorijā, Iestāde, novērtējot atbalsta vides jomā saderīgumu ar EEZ līguma darbību, kopumā piemēros tādus pašus kritērijus, kādi norādīti Kopienas pamatnostādnēs (29).

Saskaņā ar (Iestādes) vides atbalsta pamatnostādņu 153. punktu atbalsts nodokļu atvieglojumu vai nodokļu atbrīvojumu veidā, kas atbilst Kopienā saskaņotiem vides nodokļiem, ir uzskatāms par saderīgu ar EEZ līguma darbību uz 10 gadiem ar nosacījumu, ka saņēmēji maksā nodokli vismaz tādā apmērā, kas atbilst Kopienas minimālajam nodokļu līmenim, ko nosaka attiecīgā piemērojamā direktīva. CO2 nodoklis ir nodoklis par produktu izmantošanu, kas atbilstoši Enerģētikas nodokļu direktīvas prasībām vismaz daļēji ir jāsaskaņo Kopienā. Saskaņā ar Enerģētikas nodokļu direktīvas 17. panta 1. punktu nodokļi par enerģijas patēriņu konkrētos apstākļos var tikt samazināti līdz direktīvā noteiktajiem minimālajiem līmeņiem. Minimālie līmeņi pašlaik ir EUR 41 par 1 000 kg SNG un EUR 0,3 par gigadžoulu dabasgāzes (izmantošanai rūpniecībā/tirdzniecībā).

Šajā gadījumā par dabasgāzes un SNG izmantošanu mērķiem, kas nav ēku apsildīšana, nodoklis netiek maksāts, un tādējādi tas neatbilst Kopienas enerģijas nodokļu minimālajiem līmeņiem (30). Vienīgais Enerģētikas nodokļu direktīvas noteikums, kas paredz samazinājumu līdz nulles līmenim, ir 17. panta 2. punkts. Šo pantu piemēro tikai attiecībā uz tādiem atbrīvojumiem no nodokļa, kas piešķirti energoietilpīgiem uzņēmumiem (31) (uz tiem ir attiecināmi nosacījumi, kas izklāstīti 17. panta 4. punktā). Paziņotais atbrīvojums neaprobežojas ar šiem lietotājiem.

Minēto iemeslu dēļ Iestāde uzskata, ka atbrīvojums no nodokļa neatbilst Enerģētikas nodokļu direktīvā ietvertajiem kritērijiem, kas attiecināmi uz atbrīvojumiem no nodokļa, un tādēļ to nevar uzskatīt par saderīgu ar EEZ līgumu saskaņā ar vides atbalsta pamatnostādņu 153. punktu.

Saskaņā ar vides atbalsta pamatnostādņu 154. punktu atbalstu to vides nodokļu atvieglojumu vai atbrīvojumu veidā, kas nav minēti 153. punktā (šajā gadījumā tie ir atbrīvojumi, kas ir zemāki par Kopienas minimālo nodokļa līmeni, un pēc iespējas nodokļi, kas nav iekļauti Kopienas tiesību aktos), var uzskatīt par saderīgu ar EEZ līguma darbību arī uz 10 gadiem ar nosacījumu, ka ir izpildīti pamatnostādņu 155.–159. punktā izklāstītie nosacījumi. Tam nepieciešams veikt papildu analīzi attiecībā uz atbalsta vajadzību un samērīgumu.

Saskaņā ar vides atbalsta pamatnostādņu 158. punktu Iestāde varētu uzskatīt atbalstu par vajadzīgu, ja tas atbilst šādiem kumulatīviem nosacījumiem: 1) saņēmējus izvēlas, pamatojoties uz objektīviem un pārredzamiem kritērijiem, un atbalsts visiem konkurentiem tajā pašā nozarē nozarē/konkrētajā tirgū jāpiešķir principā tādā pašā veidā, ja tie ir līdzīgā faktiskā situācijā; 2) vides nodoklis, kas nav samazināts, rada ražošanas izmaksu būtisku pieaugumu, un, ja tā, tad 3) pieaugums nevar tikt novirzīts patērētājiem, neveicot būtiskus apgrozījuma samazinājumus. Šajā gadījumā Iestādei ir bažas, ņemot vērā Norvēģijas iestāžu paziņoto viedokli, ka nodokļa paplašināšanas nolūks, iekļaujot tajā dabasgāzi un SNG, bija ēku apsildīšanas aplikšana ar nodokli, lai iedrošinātu izmantot videi draudzīgākus kurināmā veidus, ka saņēmēji (t. i., tie uzņēmumi, kas izmanto dabasgāzi un SNG mērķiem, kas nav apsildīšana) patiešām tika atbilstoši izvēlēti, pamatojoties uz objektīviem un pārredzamiem kritērijiem. Jebkurā gadījumā Iestādes rīcībā nav nekādas informācijas par CO2 nodokļa izraisīto izmaksu ievērojamu pieaugumu, kas nevar tikt novirzīts patērētājiem, un tādēļ Iestāde šaubās par to, ka atbalsts ir vajadzīgs. Tādējādi Iestādes rīcībā nav pierādījumu (piemēram, apgrozījuma vai tirgus daļas iespējamā samazinājuma prognozes), kas ļautu secināt, ka atbrīvojums ir vajadzīgs, jo nodokļu pieaugums nevar tikt novirzīts patērētājiem, neradot būtiskus apgrozījuma samazinājumus.

Attiecībā uz atbalsta samērīgumu katram saņēmējam (saskaņā ar vides atbalsta pamatnostādņu 159. punktu) jāatbilst vienam no šādiem kritērijiem: 1) saņēmējs maksā tādu valsts nodokļa daļu, kas kopumā ir ekvivalenta ikviena individuālā saņēmēja darbībai vides jomā salīdzinājumā ar darbību, kas atbilst labākās darbības metodei EEZ teritorijā (saņēmēji, kas visvairāk gūst labumu no samazināšanas, atbilstoši nodokļa izraisītajam ražošanas izmaksu pieaugumam, izmantojot labāko darbības metodi, un to nevar novirzīt pircējiem); 2) saņēmējs maksā vismaz 20 % no valsts nodokļa, ja vien pamatoti netiek piemērota zemāka likme; vai 3) saņēmējs slēdz līgumus ar EBTA valsti, tādējādi apņemoties sasniegt vides aizsardzības mērķus tādā pašā līmenī, kāds tiktu sasniegts saskaņā ar 1. vai 2. punktu vai ja tiktu piemēroti Kopienas minimumi. Šajā gadījumā Iestādes rīcībā nav nekādas informācijas par labākās darbības metodi, lai gan ir skaidrs, ka tā nav nodokļa pasākuma prasība; nosacījumam, kas paredz maksājumu 20 % apmērā no valsts nodokļa, nav nozīmes, ņemot vērā to, ka tas jebkurā gadījumā atspoguļotu apmēru, kas ir ievērojami lielāks par Enerģētikas nodokļu direktīvā noteiktajiem minimālajiem līmeņiem; un Iestādes rīcībā nav nekādas informācijas attiecībā uz līgumiem, kas būtu noslēgti ar Norvēģijas iestādēm, lai sasniegtu tādus pašus vides aizsardzības mērķus. Tādēļ Iestāde neuzskata, ka atbrīvojums ir samērīgs.

4. Secinājums

Tādēļ Iestāde nosaka, ka nav pierādīts, ka atbrīvojums ir vajadzīgs vai samērīgs, un tas nav saderīgs ar Iestādes vides atbalsta pamatnostādnēm.

Tomēr Iestāde pieļauj iespēju, ka konkrētos apstākļos ierobežotākus atbrīvojumus no nodokļa varētu uzskatīt par saderīgiem ar EEZ līgumu. Atbrīvojumus, kas attiecināmi, piemēram, tikai uz uzņēmumiem, kuriem jāsedz tīrās izmaksas, kas radušās saistībā ar dalību Norvēģijas emisiju kvotu tirdzniecības sistēmā, attiecīgi atbrīvojuma apmērā, kas noteikts, lai segtu šīs izmaksas, konkrētos apstākļos varētu uzskatīt par vajadzīgiem un samērīgiem (32).

Turklāt atbrīvojumus, kas atbilst Enerģētikas nodokļu direktīvai, ar termiņa ierobežojumu līdz desmit gadiem, ja saņēmēji maksā vismaz Kopienas minimālo nodokļa līmeni, varētu īstenot saskaņā ar 25. pantu Komisijas 2008. gada 6. augusta Regulā (EK) Nr. 800/2008, kas atzīst noteiktas atbalsta kategorijas par saderīgām ar kopējo tirgu, piemērojot Līguma 87. un 88. pantu (vispārējā grupu atbrīvojuma regula) (33), kura ir iekļauta EEZ līgumā.

Norvēģijas iestādes savos priekšlikumos tomēr nav ietvērušas šādus ierobežojumus, un tāpēc Iestāde nav papildus novērtējusi šīs iespējas. Tādēļ Iestāde secina, ka pasākums nav saderīgs ar EEZ līgumu,

IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

1. pants

Atbalsta pasākums, kuru Norvēģijas iestādes plāno īstenot, nav saderīgs ar EEZ līguma darbību.

2. pants

Atbalsta pasākumu nedrīkst īstenot.

3. pants

Šis lēmums ir adresēts Norvēģijas Karalistei.

4. pants

Autentisks ir tikai teksts angļu valodā.

Briselē, 2009. gada 23. jūlijā EBTA Uzraudzības iestādes vārdā – priekšsēdētājs Per SANDERUD Kolēģijas loceklis Kristján A. STEFÁNSSON

(1) Turpmāk tekstā – “Iestāde”.

(2) Turpmāk tekstā – “EEZ līgums”.

(3) Turpmāk tekstā – “Uzraudzības un Tiesas nolīgums”.

(4) Turpmāk tekstā – “3. protokols”.

(5) Pamatnostādnes EEZ līguma 61. un 62. panta un Uzraudzības un Tiesas nolīguma 3. protokola 1. panta piemērošanai un interpretācijai, kuras Iestāde pieņēma un izdeva 1994. gada 19. janvārī, publicētas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī L 231, 3.9.1994., 1. lpp., un EEZ papildinājumā Nr. 32, 3.9.1994., 1. lpp. (turpmāk tekstā – “Valsts atbalsta pamatnostādnes”). Valsts atbalsta pamatnostādņu atjauninātais variants publicēts Iestādes tīmekļa vietnē: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

(6) 2004. gada 14. jūlija Lēmums Nr. 195/04/COL publicēts OV L 139, 25.5.2006., 57. lpp., un EEZ papildinājumā Nr. 26, 25.5.2006., 1. lpp. Šā lēmuma konsolidētā versija ir publicēta Iestādes tīmekļa vietnē: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/.

(7) Sīkāka informācija par korespondences apmaiņu starp Iestādi un Norvēģijas iestādēm ir norādīta Iestādes lēmumā uzsākt oficiālu izmeklēšanas procedūru.

(8) Publicēts OV C 146, 12.6.2008., 2. lpp., un EEZ papildinājumā Nr. 32, 12.6.2008., 17. lpp.

(9) Šo un pārējos šajā lēmumā minētos Norvēģijas tiesību aktus ir tulkojusi Iestāde.

(10) Soria Moria paziņojums ir politisks paziņojums, ko sastādījušas trīs politiskās partijas, kas veido pašreizējo Norvēģijas valdību.

(11) Pretstatā ēku apsildīšanai.

(12) Neatkarīga asociācija, kuras mērķis ir veicināt racionālu bioenerģijas izlietošanu Norvēģijā, url: www.nobio.no

(13) url: http://www.naturvern.no/engl/

(14) url: http://www.nu.no/english/

(15) url: http://www.zero.no/zero/view?set_language=en

(16) Apvienotās lietas E-5/04, E-6/04 un E-7/04 Fesil and Finnfjord, PIL un citi, un Norvēģijas Karaliste pret EBTA Uzraudzības iestādi (2005), EBTA Tiesas ziņojums, 117. lpp.

(17) British Aggregates Association pret Komisiju, 2008. gada 22. decembra spriedums, lieta C-487/06.

(18) Atzinums iesniegts 2008. gada 17. jūlijā, lieta C-487/06.

(19) Atzinuma 100. punkts.

(20) Lieta C-143/99 Adria-Wien Pipeline GmbH, Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke GmbH un Finanzlandesdirektion für Kärnten (2001), Recueil I-8365, 41. punkts.

(21) Atsaucei skatīt 20. zemsvītras piezīmi.

(22) Skatīt lietu C-159/01 Nīderlande pret Komisiju (2004), Recueil I-4461., 43.–47. punkts.

(23) Šajā jautājumā skatīt lietu 730/79 Phillip Morris pret Komisiju (1989), Recueil 2671.

(24) Šīs pamatnostādnes atbilst Kopienas pamatnostādnēm par valsts atbalstu vides aizsardzībai, kuras pieņemtas 2008. gada 23. janvārī (OV C 82, 1.4.2008., 1. lpp.).

(25) Minimālais nodokļu līmenis, kas noteikts Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvā 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (OV L 283, 31.10.2003., 51. lpp.), ar grozījumiem.

(26) Vides atbalsta pamatnostādņu 151. un 152. punkts. Skatīt arī 70. punkta 15) apakšpunktu un 10. punktu.

(27) Vides atbalsta pamatnostādņu 57. punkts.

(28) Princips, ko nesen atzinusi Eiropas Komisija 2008. gada 19. maija lietā N 22/08 (OV C 184, 22.7.2008., 6. lpp.), attiecībā uz Zviedriju un Iestāde Lēmumā Nr. 502/08/COL par atbrīvojumu no CO2 nodokļa un samazinātu naftas nodokļa likmi (arī Norvēģija).

(29) Novērtējumu par atbrīvojumu no nodokļa saderīgumu atbilstoši Kopienas pamatnostādnēm par valsts atbalstu vides aizsardzībai (OV C 82, 1.4.2008., 1. lpp.) veic saskaņā ar Enerģētikas nodokļu direktīvu.

(30) Iestāde tomēr uzsver, ka to nevajadzētu uzskatīt par norādi uz to, ka Norvēģijas Karalistei ir pienākums izpildīt EEZ līgumā neietverto Kopienas tiesību aktu prasības – atsauci uz Enerģētikas nodokļu direktīvu izmanto tikai par pamatu, lai novērtētu valsts atbalsta pasākuma saderīgumu ar EEZ līguma darbību saskaņā ar līguma 61. panta 3. punktu.

(31) Atbilstoši Enerģētikas nodokļu direktīvas 17. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētajam.

(32) Skatīt Eiropas Komisijas lēmuma lietā 41/06 “CO2 nodokļa atvieglojums atbilstoši ES emisiju kvotu tirdzniecības sistēmai – Dānija” 58. punktu (vēl nav publicēts). Par šādu atbrīvojumu Iestādei būtu jāpaziņo atsevišķi.

(33) OV L 214, 9.8.2008., 3. lpp., iekļauta EEZ līguma XV pielikumā ar EEZ Apvienotās komitejas Lēmumu Nr. 120/2008 (OV L 339, 18.12.2008., 111. lpp., un EEZ papildinājumā Nr. 79, 18.12.2008., 20. lpp.), un spēkā kopš 8.11.2008.