LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 319/30

EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDES 2004. GADA 30. JŪNIJA LĒMUMS Nr. 148/04/COL

par pasākumiem saistībā ar vides aizsardzības nodokli

(NORVĒĢIJA)

(2004/C 319/08)

EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDE,

ŅEMOT VĒRĀ Eiropas Ekonomikas zonas līgumu (1), jo īpaši tā 61. – 63. pantu,

ŅEMOT VĒRĀ EBTA valstu starpā noslēgto līgumu par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanu (2), jo īpaši tā 24. pantu un 3. protokolu (3),

ŅEMOT VĒRĀ procesuālo un materiālo tiesību noteikumus valsts palīdzības jomā (4), jo īpaši to 15. nodaļu (5),

ŅEMOT VĒRĀ Uzraudzības iestādes lēmumu uzsākt oficiālu izmeklēšanas procedūru (6),

BŪDAMA UZAICINĀJUSI ieinteresētās puses iesniegt savas piebildes (7) saskaņā ar Uzraudzības iestādes vadlīniju attiecībā uz valsts palīdzību 5. nodaļā paredzētajiem noteikumiem (8) un ņemot vērā to piebildes,

TĀ KĀ

I. FAKTI

A. Procedūra

B. Attiecīgo palīdzības pasākumu apraksts

1. Atbrīvojums no nodokļa par elektrības patēriņu

a) atbrīvojums no nodokļa par elektrības patēriņu rūpniecības, kalnrūpniecības un siltumnīcas efektu palielinošās nozarēs

b) atbrīvojums no nodokļa par elektrības patēriņu lietotājiem noteiktos reģionos (pašvaldībās)

2. Izņēmumi saskaņā ar CO2 nodokļa režīmu

3. Daļēja SO2 nodokļa atcelšana

C. Sākotnējā lēmumā izteiktās Uzraudzības iestādes šaubas

1. Atbrīvojumi no nodokļa par elektrības patēriņu

a) atbrīvojums no nodokļa par elektrības patēriņu noteiktās nozarēs

b) atbrīvojums no nodokļa par elektrības patēriņu lietotājiem noteiktos apgabalos (pašvaldībās)

2. Izņēmumi saskaņā ar CO2 nodokļa režīmu

a) atbrīvojums attiecībā uz oglēm un koksu, ko izmanto kā izejmateriālus vai kā reducētājus rūpnieciskajos procesos

b) atbrīvojums attiecībā uz oglēm un koksu, ko lieto enerģijas ieguves nolūkā cementa un leca ražošanā

c) samazināta CO2 nodokļa likme par minerāleļļām papīra un celulozes rūpniecībā

3. Daļēja SO2 nodokļa atcelšana

4. Kvalifikācija “jauna palīdzība”

D. Norvēģijas valdības piebildes attiecībā uz sākotnējo lēmumu

1. Atbrīvojumi no nodokļa par elektrības patēriņu

a) atbrīvojums no nodokļa par elektrības patēriņu noteiktās nozarēs

b) atbrīvojums no nodokļa par elektrības patēriņu lietotājiem noteiktos apgabalos

2. Izņēmumi saskaņā ar CO2 nodokļa režīmu

a) atbrīvojums attiecībā uz oglēm un koksu, ko izmanto kā izejmateriālus vai reducētājus ražošanas procesos

b) atbrīvojums attiecībā uz oglēm un koksu, ko izmanto enerģijas ieguves nolūkā cementa un leca ražošanā

c) samazināta CO2 nodokļa likme par minerāleļļām papīra un celulozes ražošanā

3. Daļēja SO2 nodokļa atcelšana

4. Kvalifikācija “jauna palīdzība”

E. Trešo pušu piebildes attiecībā uz sākotnējo lēmumu

1. Atbrīvojumi no nodokļa par elektrības patēriņu

2. Izņēmumi saskaņā ar CO2 nodokļu režīmu

a) atbrīvojums attiecībā uz oglēm un koksu, ko izmanto kā izejmateriālus vai reducētājus ražošanas procesos

b) atbrīvojums attiecībā uz oglēm un koksu, ko izmanto enerģijas ieguves nolūkā cementa un leca ražošanā

c) samazināta CO2 nodokļa likme par minerāleļļām papīra un celulozes rūpniecībā

3. Daļēja SO2 nodokļa atcelšana

4. Kvalifikācija “jauna palīdzība”

II. IZVĒRTĒŠANA

A. Lēmuma darbības sfēra

B. Valsts palīdzība EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē

1. Atbrīvojumi no nodokļa par elektrības patēriņu

a) atbrīvojums no nodokļa par elektrības patēriņu rūpniecības un kalnrūpniecības nozarēs

šajā sakarā jāatceras, ka Adria Wien-spriedumā Tiesa nosprieda, ka:

“…priekšrocību piešķiršanai uzņēmumiem, kuru darbību galvenokārt veido preču ražošana, nekāds attaisnojums nav atrodams nodokļu sistēmas raksturā vai vispārējā plānā …” (44);

b) atbrīvojums no nodokļa par elektrības patēriņu lietotājiem noteiktos apgabalos (pašvaldībās)

2. Izņēmumi saskaņā ar CO2 nodokļu režīmu

a) atbrīvojums attiecībā uz ogļu un koksa kā izejmateriālu vai reducētāju izmantojumu ražošanas procesos

b) atbrīvojums attiecībā uz oglēm un koksu, ko izmanto enerģijas ieguves nolūkā cementa un leca ražošanā

c) samazināta CO2 nodokļa likme par minerāleļļām, ko izmanto papīra un celulozes rūpniecībā

3. SO2 nodokļa atcelšana attiecībā uz ogļu un koksa lietojumu un izmešiem no naftas pārstrādes rūpnīcām

a) SO2 nodokļa atcelšana attiecībā uz ogļu un koksa lietojumu

b) SO2 nodokļa atcelšana attiecībā uz naftas pārstrādes rūpnīcu radītajiem izmešiem

C. Savienojamības izvērtējums

Vides aizsardzības vadlīniju 46.1. punkts paredz, ka tad, kad EBTA valsts vides aizsardzības nolūkā ievieš jaunu nodokli kādā darbības sektorā vai arī attiecībā uz produktiem, attiecībā uz kuriem nav atbilstoša Eiropas Kopienas nodokļu saskaņojuma, vai arī nodoklis pārsniedz Kopienas likumdošanā paredzēto, iespējams pamatot lēmumus par atbrīvojumu attiecībā uz desmit gadu periodu:

(a) ja šie atbrīvojumi paredz nosacījumus attiecībā uz nolīgumu slēgšanu starp attiecīgo EBTA valsti un saņēmējām firmām, pie tam firmas apņemas sasniegt izvirzītos vides aizsardzības mērķus, vai

(b) ja firmu maksātās summas pēc nodokļa samazināšanas saglabājas augstākas par Kopienas noteikto minimumu (ja ir Kopienas nodoklis – pirmā rindkopa) vai veido ievērojamu nacionālā nodokļa proporciju (ja nodoklis neatbilst saskaņotajam Kopienas nodoklim – otrā rindkopa);

1. Atbrīvojumi no nodokļa par elektrības patēriņu

a) atbrīvojums no nodokļa par elektrības patēriņu rūpniecības un kalnrūpniecības nozarēs

b) atbrīvojums no nodokļa par elektrības patēriņu lietotājiem noteiktos apgabalos

2. Izņēmumi saskaņā ar CO2 nodokļa režīmu

a) atbrīvojums attiecībā uz oglēm un koksu, ko izmanto enerģijas ieguves nolūkā cementa un leca ražošanā

b) samazināta CO2 nodokļa likme par minerāleļļām papīra un celulozes rūpniecībā

CO2 nodoklis par minerāleļļām noved pie samazināta izrakteņu degvielu lietojuma, un nodoklis jāapsver tā, lai tam būtu novērtējami pozitīva ietekme vides aizsardzības izpratnē. Padome atzīmē, ka saskaņā ar Norvēģijas institūciju iesniegto informāciju papīra un celulozes rūpniecība samazinājusi CO2 emisijas par 60 000 tonnām līdz 1999. gadam. Bez tam saskaņā ar Norvēģijas valdības ziņojumu “Norvēģijas trešais valsts paziņojums Konvencijas par klimata maiņu ietvaros” (2002. gada jūnijs (61)):

“… CO2 izmeši no enerģijas lietojuma rūpniecībā ir ievērojami samazināti uzlabota enerģijas lietojuma lietderīguma rezultātā un pateicoties izmaiņām enerģiju kombinācijā…. Rūpniecības sektorā elektrība un bioenerģija lielā mērā aizvietojusi minerāleļļas kā enerģijas ieguves avotu. Tas it īpaši labi redzams celulozes un papīra rūpniecībā, kas arvien vairāk izmanto mizas un citus bioloģiskos atkritumus kā degvielu.”

D. Kvalifikācija “jauna palīdzība”, sākot ar 2002. gada 1. janvāri

a) attiecīgo pasākumu pieņemšanas saistošais spēks

b) saistošās sekas

E. Līdzekļu atgūšana

a) likumiskās intereses

b) atgūstamā summa

F. Nobeiguma secinājumi

IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

1. Šādi Norvēģijas pasākumi veido valsts palīdzību EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē: a) atbrīvojums no nodokļa par elektrības patēriņu rūpniecības un kalnrūpniecības nozarēs; b) atbrīvojums no nodokļa par elektrības patēriņu uzņēmumiem, kas atrodas Finmarkā un septiņās Ziemeļu Tromses pašvaldībās (Karlsøy, Kvænangen, Kåfjord, Lyngen, Nordreisa, Skjervøy og Storfjord); c) atbrīvojums no CO2 nodokļa par oglēm un koksu, ko izmanto enerģijas ieguves nolūkā cementa un leca rūpniecībā; d) samazināta CO2 nodokļa likme par minerāleļļām papīra un celulozes rūpniecībā.

2. Atbrīvojums no CO2 nodokļa par oglēm un koksu, ko izmanto kā izejmateriālus un reducētājus, neveido palīdzību EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē.

3. SO2 nodokļa atcelšana attiecībā uz ogļu un koksa lietojumu un SO2 nodokļa atcelšana attiecībā uz izmešiem, ko rada naftas pārstrādes rūpnīcas, sākot ar 2004. gada 1. janvāri, neveido valsts palīdzību EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē.

4. Pasākumi, kas minēti šī lēmuma 1. punktā, veido jaunu palīdzību, sākot no 2002. gada 1. janvāra.

5. Pasākums, kas minēts šī lēmuma 1. punkta d) apakšpunktā, ir savienojams ar EEZ līguma darbību līdz 2004. gada 31. decembrim.

6. Pasākumi, kas minēti šī lēmuma 1. punkta a), b) un c) apakšpunktos, nav savienojami ar EEZ līgumu.

7. Attiecībā uz nesavienojamu palīdzību, kas minēta šī lēmuma 1. punkta c) apakšpunktā, līdzekļu atgūšana nav prasāma.

8. Nesavienojamās palīdzības, kas minēta šī lēmuma 1. punkta a) un b) apakšpunktos, līdzekļi ir jāatgūst no palīdzības saņēmējiem par laiku no 2003. gada 6. februāra uz priekšu. Līdzekļu atgūšanai jānotiek bez kavēšanās un saskaņā ar valsts likumdošanā noteiktajām procedūrām, ņemot vērā, ka tās pieļauj nekavējošu un efektīvu lēmuma izpildi. Atgūstamo līdzekļu summai jābūt vienādai ar ievērojamu nacionālā nodokļa proporciju vai vismaz jāatbilst minimālajai likmei 0,5 € apmērā par MWh, kāda noteikta Enerģijas nodokļu direktīvā (Padomes Direktīva 2003/96/EK). Atgūstamajā palīdzībā jāietver procenti, sākot no datuma, kad šī palīdzība bijusi tās saņēmēju rīcībā, līdz pat datumam, kad līdzekļi tiek atmaksāti. Procenti jāaprēķina, balstoties uz atsauces likmi, kāda tiek izmantota reģionālās palīdzības dotācijas ekvivalenta aprēķināšanā, un ik gadu parāds jādeldē.

9. Norvēģijas valdība tiek lūgta informēt Padomi divu mēnešu laikā pēc šī lēmuma saņemšanas par pasākumiem, kas veikti, lai šo lēmumu ievērotu.

10. Šis lēmums adresēts Norvēģijas Karalistei.

11. Šis lēmums ir autentisks angļu valodā.

Briselē, 2004. gada 30. jūnijā. EBTA Uzraudzības iestādes vārdā — Priekšsēdētājs Hannes HAFSTEIN Kolēģijas loceklis Einar BULL

(1) Turpmāk tekstā saukts “EEZ līgums”.

(2) Turpmāk tekstā saukts “Uzraudzības un tiesas līgums”.

(3) Jāatzīmē, ka grozījumi Uzraudzības un tiesas līguma 3. protokolā, kas sekoja EBTA valstu starpā 2001. gada 10. decembrī noslēgtajam līgumam, ar ko groza EBTA valstu starpā noslēgtā līguma par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanu 3. protokolu, stājās spēkā 2003. gada 28. augustā. Šie grozījumi 3. protokolā iekļāva “1999. gada 22. marta Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka detalizētus noteikumus attiecībā uz EK līguma [ex] 93. panta piemērošanu”.

(4) Vadlīnijas attiecībā uz EEZ līguma 61. un 62. panta un Uzraudzības un tiesas līguma 3. protokola 1. panta piemērošanu un skaidrojumu, ko 1994. gada 19. janvārī pieņēmusi un izdevusi EBTA Uzraudzības iestāde, publicētas OV L 231, 3.9.1994., un EEZ Pielikumā OV Nr. 32, 3.9.1994, kurā jaunākie grozījumi veikti ar Uzraudzības iestādes 2004. gada 31. marta lēmumu Nr. 62/04/COL, vēl nav publicēts; turpmāk tekstā sauktas “Padomes vadlīnijas attiecībā uz valsts palīdzību”.

(5) Padomes vadlīniju attiecībā uz valsts palīdzību 15. nodaļa par palīdzību vides aizsardzībā, kas pieņemta ar Uzraudzības iestādes 2001. gada 23. maija lēmumu Nr. 152/01/COL un publicēta OV L 237, 6.9.2001., 16. lpp., un EEZ Pielikumā OV Nr. 6, 24.1.2002., turpmāk tekstā sauktas “Vides aizsardzības vadlīnijas”.

(6) EBTA Uzraudzības iestādes 2002. gada 26. jūlija lēmums Nr. 149/02/COL par pasākumiem attiecībā uz vides aizsardzības nodokli (Norvēģija), publicēts OV L 31, 6.2.2003., 36. lpp., un EEZ Pielikumā OV 8, 6.2.2003., 2. lpp.

(7) Paziņojums, ar ko informē EBTA valstis, ES dalībvalstis un ieinteresētās puses par sākotnējiem lēmumiem un uzaicina tās iesniegt savas piebildes divu nedēļu laikā pēc paziņojuma publicēšanas, kas izdarīts OV C 105, 1.5.2003., 38. lpp., un EEZ Pielikumā OV Nr. 22, 01.05.2003.

(8) Jo īpaši Vadlīniju 5.3.2. punkts.

(9) Skatīt 6. zemsvītras piezīmi.

(10) Skatīt 7. zemsvītras piezīmi.

(11) Konkrētais noteikums attiecas uz statistisko klasifikāciju D, kas atbilst NACE D 15. – 37. nodaļu.

(12) Konkrētais noteikums attiecas uz statistisko klasifikāciju C, kas atbilst NACE C 10. – 14. nodaļu.

(13) Šajā gadījumā nav atsauces ne uz vienu statistisko klasifikāciju, tomēr domājams, ka sektors atbilst NACE A.

(14) 1992. gada 23. decembra Noteikumi Nr. 1203 “Forskrift om avgiftsmessig avgrensning og praktisering av fritak og lettelser i avgift på elektrisk kraft for industrien m.v.”.

(15) Salīdzināt 1992. gada 23. decembra Noteikumus Nr. 1203 “Forskrift om avgiftsmessig avgrensning og praktisering av fritak og lettelser i avgift på elektrisk kraft for industrien m.v.”, ko groza ar 2000. gada 21. decembra Noteikumiem Nr. 1344.

(16) 2001. gada 11. decembra Noteikumi Nr. 1451 “Forskrift om særavgifter”.

(17) Spēkā esošais valūtas kurss Norvēģijā uz 2002. gada 3. janvāri bija 8,0105 NOK= 1 € un uz 2003. gada 3. janvāri – 7,2360 NOK = 1 € (http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/dbaFile791.html).

(18) Light Expanded Clay Aggregate /viegla poraina māla masa/.

(19) Apvienojumā ar Padomes Direktīvas 96/61/EK par integrētu piesārņojuma novēršanu un kontroli, IPPC direktīvas (OV L 257, 10.10.1996., 26. lpp., ko groza ar Direktīvu 2003/87/EK OV L 275, 25.10.2003., 32. lpp.), kas ietverta EEZ līgumā pēc Apvienotās komitejas lēmuma Nr. 27/97 (OV Nr. L 242, 04.09.1997., 76. lpp., un EEZ Pielikums Nr. 37, 04.09.1997., 100. lpp.), ieviešanu likumam jādarbojas saskaņā ar direktīvas prasībām līdz 2007. gada 30. oktobrim.

(20) Saskaņā ar nolīgumu PIL to uzņēmējsabiedrību vārdā, kas uzskaitītas pielikumā (aptvertie sektori ir: naftas pārstrāde, ķīmiskie/keramikas materiāli, cements, dzelzs sakausējumi un alumīnijs), paziņoja, ka viņi attīstīs tehnoloģiju un cels attīrīšanas iekārtas, kas samazinās Norvēģijas SO2 emisijas par, mazākais, 5 000 tonnām gadā. Turklāt PIL gribētu izvirzīt konkrētus priekšlikumus attiecībā uz to, kā šādu emisiju samazinājumu varētu īstenot, un ierosināt, kā būtu iespējams panākt 7 000 tonnu samazinājumu. PIL nodibināja tā saukto “Pārstrādes nozaru vides aizsardzības fondu” (“Fonds”) ar mērķi sniegt savu ieguldījumu uzņēmējsabiedrību SO2 emisiju samazinājumā. Līdzdalībnieču uzņēmējsabiedrību un Fonda starpā 2001. gada 18. decembrī tika noslēgts “Īstenošanas nolīgums”, saskaņā ar kuru atsevišķo uzņēmējsabiedrību pienākums bija veikt secīgas iemaksas Fondā, kuru apmērs aprēķināts, pamatojoties uz šo atsevišķo uzņēmējsabiedrību SO2 emisiju apjomu un Fonda noteiktām likmēm. Visas iniciatīvas, kurām tiesības saņemt Fonda atbalstu, ir jāīsteno līdz 2009. gada beigām. Īstenošanas nolīgums stājās spēkā 2002. gada 1. janvārī, un tā darbības termiņš beidzas 2009. gada 31. decembrī.

(21) Par reģionāliem atbrīvojumiem no nodokļa kā valsts palīdzību skatīt: lieta E-6/98 Norvēģijas valdība pret EBTA Uzraudzības padomi [1999] EBTA Tiesas ziņojums, 74. lpp.

(22) Komisijas 2002. gada 3. aprīļa lēmums par divkāršu atbrīvojuma lietojumu attiecībā uz klimata maiņu aplikšanu ar nodokli Apvienotajā Karalistē (Valsts palīdzība Nr. C 18/2001 un C 19/2001), OV L 229, 27.08.2002., 15. lpp.

(23) KOM (1997) 30 galīgā versija, OV C 139, 06.05.1997., 14. lpp.

(24) Starplaikā 2003. gada 27. oktobrī tika pieņemta Padomes Direktīva 2003/96/EK, ar ko restrukturē Kopienas sistēmu attiecībā uz enerģijas produktu un elektrības aplikšanu ar nodokļiem (“Enerģijas nodokļa direktīva”) (OV L 283, 31.10.2003., 51. lpp.), kas nav ietverta EEZ līgumā.

(25) Tas saskaņā ar Norvēģijas institūciju teikto attiecas uz silīcija metāla un ferosilīcija ražošanu.

(26) 1992. gada 19. oktobra Padomes Direktīva Nr. 92/82 EEK par akcīzes nodokļu likmju tuvināšanu attiecībā uz minerāleļļām (OV L 316, 31.10.1992., 19. lpp.).

(27) Apkures degvielas pamatnodoklis tika ieviests 2000. gadā ar mērķi novērst pāreju no elektrības uz degvielu apkures nolūkā. Šis nodoklis tika uzlikts, balstoties uz to pašu nodokļu bāzi, kā minerāleļļas apliktas ar CO2 nodokli. Papīra un celulozes nozare ir pilnībā atbrīvota no apkures degvielas pamatnodokļa kopš tā ieviešanas brīža.

(28) Lieta C-143/99 Adria Wien cauruļvads [2001] ECR I-8365, para. 49.

(29) Skatīt iepriekšēju 19. zemsvītras piezīmi.

(30) Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka plānu siltumnīcas gāzu emisiju atļauju tirgošanai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L275 25.10.2003., 32. lpp.), kas nav ietverta EEZ līgumā.

(31) Vēlāk direktīva tika pieņemta kā 2003. gada 27. oktobra Padomes Direktīva 2003/96/EK, ar kuru restrukturē Kopienas sistēmu attiecībā uz enerģijas ieguves produktu un elektrības aplikšanu ar nodokli (OV L 283, 31.10.2003., 51. lpp.).

(32) Atsauce izdarīta uz St.prp.Nr. 1 (2002-2003).

(33) Skatīt iepriekšēju 31. zemsvītras piezīmi.

(34) Līgums starp Eiropas Ogļu un tērauda kopienas dalībvalstīm, no vienas puses, un Norvēģijas Karalisti, no otras puses (OV L 348, 27.12.1974., 17. lpp.). Šis divpusējais Brīvās tirdzniecības līgums paliek spēkā pēc EOTK līguma termiņa beigām. EOTK šī līguma tiesības un pienākumus nodeva Eiropas Kopienai 2002. gada 19. jūlija EK dalībvalstu valdību pārstāvju konferences lēmuma rezultātā. Ar EOTK līguma darbības termiņa izbeigšanos 2002. gada jūlijā valsts palīdzības traktējums Kopienā attiecībā uz EOTK sektoru tika integrēts EK līguma vispārējā tiesiskajā sistēmā.

(35) Attiecībā uz tērauda sektoru skatīt EEZ līguma 26. protokolu kopā ar EEZ līguma 14. protokola 5. pantu. Attiecībā uz citiem produktiem skatīt EEZ līguma 14. protokola 1. pantu un 2. panta 1. punktu, kā arī līguma 1. pantu un tā pielikumu, kurā uzskaitīti produkti, kas minēti divpusējā Brīvā tirdzniecības līguma 1. pantā.

(36) Skatīt Padomes Vadlīniju attiecībā uz valsts palīdzību 17 B nodaļas 17B.3.1. punkta 1) apakšpunktu par valsts palīdzības noteikumu piemērošanu attiecībā uz pasākumiem, kas saistīti ar tiešu uzņēmējdarbības aplikšanu ar nodokli.

(37) Skatīt Padomes Vadlīniju attiecībā uz valsts palīdzību 17 B nodaļas 17B.3.1. punkta 4) apakšpunktu un lietu 173/73 Itālija pret Komisiju [1974] ECR 709, para. 15.

(38) Skatīt Padomes Vadlīniju attiecībā uz valsts palīdzību 17 B nodaļas 17B.3.1. punkta 4) apakšpunktu.

(39) Skatīt galvenā advokāta Darmon atzinumu apvienotajās lietās C-72 un 73/91 Firma Sloman Neptun Schiffahrts [1993] ECR I-887, para. 50.

(40) Lieta 173/73, citēta iepriekš, para. 15.

(41) Lieta C-143/99, citēta iepriekš, para. 55. Skatīt arī lietu C-75/97 Beļģija pret Komisiju [1999] ECR I-3671, para. 31, kurā Tiesa nosprieda, ka “palielinātu samazinājumu ierobežojums noteiktiem sektoriem, kuriem šie samazinājuma līdzekļi piešķirti selektīvi, tā, lai tie izpildītu specifikas nosacījumu.”

(42) Lieta C-143/99, citēta iepriekš, para. 48; un lieta C-75/97, citēta iepriekš, para. 32.

(43) Skatīt Valsts palīdzība Nr. N 449/2001 – Vācija, Ekoloģiskā nodokļa reformas turpinājums pēc 2002. gada 31. marta; Valsts palīdzība Nr. C 42/03 (ex NN 3/B/2001 un NN 4/B/2001) – Zviedrija, Enerģijas nodokļa plāns; Valsts palīdzība Nr. NN 75/2002 – Somija, Diferencētas enerģijas nodokļa likmes par elektrību.

(44) Lieta C-143/99, citēta iepriekš, para. 49.

(45) Valsts palīdzība Nr. C 33/2003 (ex NN 34/2003) – Austrija, Kompensācija no enerģijas nodokļiem par gāzi un elektrību 2002. un 2003. gadā; Valsts palīdzība Nr. N 449/2001 – Vācija, Ekoloģiskā nodokļa reformas turpinājums pēc 2002. gada 31. marta; Valsts palīdzība Nr. NN 3/A/2001 un NN 4/A/2001) – Zviedrija, CO2 nodokļu plāna pagarināšana; Valsts palīdzība Nr. C 18/2001 (N 123/2000) – Apvienotā Karaliste, Klimata maiņas aplikšana ar nodokli.

(46) Elektrības nodoklis tika piemērots, piemēram, pilnībā celtniecības nozarē (“Bygge- og anleggsvirksomhet”), kas atbilst statistiskajai klasifikācijai F, atbilstoši NACE F.

(47) Norvēģijas elektrības nodoklis varētu novest pie situācijām, kad, piemēram, 75 % no biroja platības tiktu izmantots administratīvos nolūkos un rezultātā viss elektrības patēriņš visā ēkā tiktu atbrīvots no elektrības nodokļa.

(48) Valsts palīdzība Nr. N 416/1999 – Dānija, Elektrības reforma. Skatīt Komisijas paziņojuma par valsts palīdzības noteikumu piemērošanu attiecībā uz pasākumiem, kas saistīti ar tiešu uzņēmējdarbības aplikšanu ar nodokļiem 16. punktu (OV C 384, 10.12.1998., 3. lpp.) un Padomes Vadlīniju attiecībā uz valsts palīdzību 17B nodaļas attiecīgo 17B.3.1. punkta 4) apakšpunktu (OV L 137, 08.06.2000., 22. lpp., un EEZ Pielikums Nr. 26, 08.06.2000., 12. lpp.).

(49) Jo īpaši skatīt Dānijas likuma “Lov om afgift af electricitet” 11. sadaļu, pieejams http://147.29.40.90/DELFIN/HTML/A1998/0068929.htm.

(50) Skatīt iepriekšēju 22. zemsvītras piezīmi.

(51) Valsts palīdzība Nr. NN 3A/2001 un NN 4A/2001 – Zviedrija, CO2 nodokļa plāna pagarināšana. Skatīt lēmuma 3.5. un 4.3. punktu.

(52) Direktīvas 2. panta 4. punkta b) apakšpunkts.

(53) Direktīvas 22. apsvērums.

(54) Padomes vadlīniju attiecībā uz valsts palīdzību 15. nodaļa, ievads, 5. punkts.

(55) Saskaņā ar Enerģijas nodokļa direktīvu tiek uzskatīts, ka vides aizsardzības nodokļu sistēmas raksturā un loģikā ir izslēgt mineraloģiskos procesus no sistēmas (2. panta 4. punkta b) apakšpunkts un 22. izklāsts). Tomēr sistēmas raksturā un loģikā nevar būt dažu, bet ne visu, mineraloģisko procesu izslēgšana no enerģijas nodokļa, kā tas ir Norvēģijas nodokļu sistēmā.

(56) Salīdzinājumam skatīt lietu C-53/00 Ferring SA v Agence centrale des organismes de sécurité sociale (ACOSS) [2001] ECR I-9067, kurā Tiesa atzina, ka nodoklis, ar kādu aplikta tiešā medikamentu pārdošana aptiekām, nevis vairumtirdzniecības izplatītājiem, bija vienlīdzīgs ar selektīva nodokļa atbrīvojuma piešķiršanu vairumtirdzniecības izplatītājiem. Šajā gadījumā divas izplatītāju grupas bija tiešā konkurencē viena ar otru, un konkrētajam nodoklim bija tieša ietekme uz konkurences attiecībām viņu starpā, un Francijas institūciju īpašs mērķis bija šādu ietekmi radīt.

(57) Salīdzināt galvenā advokāta Tizzano atzinumu lietā C-53/00, Ferring, citēts iepriekš, para. 38.

(58) Skatīt iepriekšējas zemsvītras piezīmes: 22. un 51.

(59) Proti, 0,5 Euro per MWh, skatīt 10. pantu apvienojumā ar Padomes Direktīvas 2003/96/EC I pielikuma C tabulu (citēta iepriekš).

(60) Padomes Vadlīnijas attiecībā uz valsts palīdzību 25. nodaļa.

(61) http://odin.dep.no/archive/mdvedlegg/01/17/T1386032.pdf.

(62) OV L 316, 31.10.1992., 19. lpp.

(63) Padomes Direktīva 2003/96/EK, ar ko restrukturē Kopienas sistēmu attiecībā uz enerģijas ieguves produktu un elektrības aplikšanu ar nodokli, citēta iepriekš.

(64) Skatīt šajā sakarā: lieta C-242/00 Vācija pret Komisiju [2002] ECR I-5603, para. 28.

(65) Lieta C-242/00 Vācija pret Komisiju, citēta iepriekš, para. 28. Attiecīgo pasākumu pieņemšanas saistošā ietekme tagad skaidri un nepārprotami noteikta Uzraudzības un tiesas līguma 3. protokola II daļas 19. panta 1. punkta otrajā teikumā.

(66) Skatīt šajā sakarā: lieta C-313/90 CIRFS [1993] ECR I-1125, para. 36.

(67) Salīdzināt, piemēram, Valsts palīdzība Nr. C 42/2003 - Zviedrija; Valsts palīdzība Nr. E 10/2000 – Vācija; un Valsts palīdzība Nr. C 37/2000 - Portugāle.

(68) Lieta 313/90, CIRFS, citēta iepriekš, para. 35.

(69) Salīdzināt: Ziņojuma par tiesas sēdi, para. 14 [1993] ECR-1151.

(70) Līdzīgā kārtā iepriekš minētajā sākotnējā lēmumā attiecībā uz vides aizsardzības nodokļiem Zviedrijā Komisija uzskata, ka attiecīgo pasākumu akcepts no Zviedrijas puses pats par sevi rada līdz šim esošās palīdzības pārvēršanos jaunā palīdzībā tādā mērā, kādā esošie palīdzības plāni neatbilst jaunajām vadlīnijām. Līdzīgi kā šajā gadījumā Komisija pirms sākotnējā lēmuma pieņemšanas nav veikusi nekādu atšķirīgu Zviedrijas plānu atsevišķu izvērtējumu, salīdzināt: Valsts palīdzība Nr. C 42/2003.

(71) Lieta C-242/00, citēta iepriekš, para. 28.

(72) Lieta C-36/00 Spānija pret Komisiju [2002] ECR I-3243, para. 24, 25 un 32.

(73) Skatīt Uzraudzības un tiesas līguma 3. protokola II daļas 14. pantu un, pirms 3. protokola grozījumu stāšanās spēkā 2003. gada 28. augustā, Padomes Vadlīniju attiecībā uz valsts palīdzību 6. nodaļas 6.2.3. punktu.

(74) Salīdzināt: lieta C-169/95 Spānija pret Komisiju [1997] ECR I-135, para. 51; lieta C-24/95 Alcan Deutschland [1997] ECR I-1591, para. 25; un lieta T-55/99 Confederación Española de Transporte de Mercancías (CETM) [2000] ECR II-3207, para. 121 – 131.

(75) 1999. gada 22. marta Padomes Regula (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka detalizētus noteikumus attiecībā uz EK līguma [ex] 93. pantu.

(76) Skatīt 6. zemsvītras piezīmi.

(77) Būtībā šķiet ticami, ka lielākā daļa palīdzības saņēmēju uzzināja par to, ka Norvēģija akceptējusi atbilstošos pasākumus, kā arī par šaubām, kādas saistītas ar palīdzības plānu savienojamību vai nu 2002. gada maijā, kad sabiedrība tika informēta par to Norvēģijas valdības pārskatītajā budžetā 2002. gadam, vai arī 2002. gada oktobrī, kad valdība internetā publicēja savas piebildes attiecībā uz Padomes sākotnējo lēmumu un turklāt informēja sabiedrību par sākotnējā lēmuma galveno saturu valsts budžetā 2003. gadam, vai, vēlākais, 2002. gada decembrī, kad valdība publicēja ziņojumu par jauno Vides aizsardzības vadlīniju ietekmi uz elektrības nodokli.

(78) Tas ir saskaņā ar Komisijas praksi (salīdzināt: Valsts palīdzība Nr. C33/2003 – Austrija), lai gan Komisija pirms Enerģijas nodokļu direktīvas pieņemšanas bija apsvērusi tikai tādu likmi, kas pazemināta līdz 20 – 25 procentiem no vispārējās nodokļa likmes, veidojot ievērojamu nacionālā nodokļa proporciju (Valsts palīdzība Nr. N 449/2001 – Vācija; Valsts palīdzība Nr. NN 3A/2001 un NN 4A/2001 – Zviedrija.

(79) Skatīt Uzraudzības un tiesas līguma 3. protokola II daļas 14. panta 2. punktu un Vadlīniju attiecībā uz valsts palīdzību 34. nodaļu).