Lietas arhīva Nr. CA -2700 -14/17  
LĒMUMS  
Rīgā                                                                                                                 2014.gada  
18.septembrī  
  
Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesu kolēģija šādā sastāvā: 
tiesnese referente G.Freimane tiesnese L.Blūmiņa un 
tiesnese A.Veita  
izskatījusi rakstveida procesā SIA “MGLS” blakus sūdzību par Rīgas pilsētas Vidzemes 
priekšpilsētas tiesas tiesneses 2014.gada 10.jūnija lēmumu, ar kuru  atteikts pieņemt SIA “MGLS” 
pieteikumu pre t ABIES d.o.o. Eiropas maksājuma rīkojumam,  
  
konstatēja:  
  
        SIA “MGLS” (turpmāk - pieteicēja) pārstāvis 2014.gada 6.jūnijā Rīgas pilsētas Vidzemes 
priekšpilsētas tiesā iesniedza pieteikumu pret ABIES d.o.o. Eiropas maksājuma rīkojumam.  
  
        Ar Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpilsētas tiesas tiesneses 2014.gada 10.jūnija lēmumu SIA 
“MGLS” atteikts pieņemt pieteikumu pret ABIES d.o.o. Eiropas maksājuma rīkojumam.  
        Lēmums pamatots ar tālāk minētajiem motīviem.  
        Izskatot jautā jumu par pieteikuma pieņemšanu izskatīšanai Latvijas Republikas tiesā, 
piemērojama Padomes 2000.gada 22.decembra Regula (EK) Nr.44/2001 „Par jurisdikciju un 
spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās” (turpmāk arī - Brisel es I Regula).         
Tādējādi atzīts, ka tiesai ir jābūt jurisdikcijai saskaņā ar noteikumiem Padomes Regulā (EK) 
Nr.44/2001 „Par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās”.  
       Brisel es I Regulas 5.panta pirmās daļas “a” apakšpunkts nosak a, ka personu, kuras domicils ir 
kādā dalībvalstī, citā dalībvalstī var iesūdzēt lietās, kas attiecas uz līgumiem, attiecīgās saistības 
izpildes vietas tiesā. Savukārt Brisel es I Regulas 5.panta pirmās daļas “b” apakšpunkts nosaka, ka 
šajā noteikumā un, ja  vien nav citāda vienošanās, attiecīgās saistības izpildes vieta ir preču  
tirgošanas gadījumā, vieta kādā dalībvalstī, kurā saskaņā ar līgumu preces piegādāja vai tās būtu 
bijis jāpiegādā.  
        Tā kā tiesnese konstatēja, ka prasītāja ziemassvētku eglīt es piegādāja ABIES d.o.o., ar to 
saņemšanas adresi Horvātijā, tad secināts, ka saistības izpildes vieta saskaņā ar Brisel es I Regulu ir 
Horvātija. Tādējādi pieteicējai saskaņā ar Padomes 2000.gada 22.decembra Regulu (EK) 
Nr.44/2001 „Par jurisdikciju un spr iedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās” jāgriežas 
ar prasības pieteikumu Horvātijas tiesā.  
        Ņemot vērā minēto, atzīts, ka saskaņā ar Civilprocesa likuma 132.panta pirmās daļas 6.punktu 
lieta nav piekritīga izskatīšanai Rīgas pilsētas  Vidzemes priekšpilsētas tiesā, līdz ar to pieteikumu 
atteikts pieņemt.  
  
        Par šo lēmumu SIA “MGLS” pārstāvis iesniedza blakus sūdzību, kurā lūgts atcelt Rīgas 
pilsētas Vidzemes priekšpilsētas tiesas tiesneses 2014.gada 10.jūnija lēmumu un izlemt ja utājumu 
pēc būtības.  
        Blakus sūdzībā norādīti tālāk minētie argumenti.  

        Brisel es I Regulas 5.panta pirmās daļas a) apakšpunkts nosaka, ka personu, kuras domicils ir 
kādā dalībvalstī, citā dalībvalstī var iesūdzēt lietās, kas attiecas uz līgum iem, attiecīgās saistības 
izpildes vietas tiesā. Savukārt šī panta pirmās daļas b) apakšpunkts nosaka, ka šajā noteikumā un, ja 
vien nav citāda vienošanās, attiecīgās saistības izpildes vieta ir preču tirgošanas gadījumā, vieta 
kādā dalībvalstī, kurā saska ņā ar līgumu preces piegādāja vai tās būtu biji jāpiegādā.  
        Pirmās instances tiesas tiesnese nav ņēmusi vērā un izvērtējusi pieteikumā norādīto, ka 
ziemassvētku eglītes piegādātas ABIES d.o.o. saskaņā ar Starptautiskajiem tirdzniecības (Incoterms 
2010) noteikumiem, un konkrētajā gadījumā EXW Alli, kā tas norādīts starptautiskajās 
prečutransporta pavadzīmēs CMR (15 ailē).  
        Saskaņā ar Starptautiskajiem tirdzniecības noteikumiem (Incoterms 2010)  termins EXW 
(ExWorks) - no rūpnīcas (nodošanas viet as nosaukums) un nozīmē minimālas pārdevēja saistības, 
pārdevējam prece jānodod pircēja rīcībā iepriekš norunātā vietā, konkrētajā gadījumā “Aļļi”,  kas ir 
SIA “MGLS” struktūrvienība “Kokaudzētava”, adrese “Aļļi”, Gaviezes pagasts, Grobiņas novads, 
Latvija . 
       Starptautisko tirdzniecības noteikumu Incoterms terminu lietošana padara vieglāku darījumu 
noslēgšanu, jo, lietojot noteiktu un īsu terminu, var vienoties par darījuma aspektiem noteiktās 
darījumu attiecībās.  
        Tā kā puses bija vienojušās pa r saistības izpildes vietu, t.i., EXW Aļļi (Latvija), tad tiesai šī 
vienošanās bija jāņem vērā. Apstāklis, ka tālāk prece tika transportēta uz Horvātiju, kas bija preces 
galamērķa adrese, neietekmē noteikto saistību izpildes vietu Latvijā.  
        Jēdziens  “saistību izpildes vieta” vai “preču piegādes vieta” nav sinonīms jēdzienam “preču 
saņemšanas adrese”. Pārdevēja bija uzņēmusies saistību preci piegādāt EXW Aļļi (Latvija), ko arī 
izdarīja. Preču piegādāšanas vieta ir tur, kur puses noteikušas, ka pārdevē jam jānogādā prece, lai 
tādējādi izpildītu līguma nosacījumus.  
  
        Pārbaudījusi lietas materiālus un izvērtējusi blakus sūdzībā norādītos argumentus, Civillietu 
tiesu kolēģija atzīst, ka pirmās instances tiesas tiesneses lēmums atceļams un  jautājums  nododams 
jaunai izskatīšanai šādu apsvērumu dēļ.  
        Pieteikumā Eiropas maksājuma rīkojumam norādīts, ka SIA “MGLS” laika posmā no 
2013.gada 5.decembra līdz 2013.gada 12.decembrim veica preces (4942 gab. ziemssvētku eglītes) 
piegādi ABIES d.o.o., pama tojoties uz EXW Aļļi Incoterms  nosacījumiem.  
        Tāpat pieteikumā norādīts, ka saskaņā ar 2000.gada 22.decembra Padomes Regulas  
Nr.44/2001 „Par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās”  5.panta 
1.punkta a) apakšpunktu,  personu, kuras domicils ir kādā dalībvalstī, citā dalībvalstī lietās, kas 
attiecas uz līgumiem, var iesūdzēt attiecīgās saistības izpildes vietas tiesā, t.i., Latvijā.  
        Starptautiskie tirdzniecības (Incoterms 2010) noteikumi nosaka precīzu pircēja un pārdevēja 
pienākumu sadalījumu attiecībā uz preču piegādi.  
        Civillietu tiesu kolēģija par pamatotu atzīst blakus sūdzības argumentu, ka pārsūdzētajā 
lēmumā nav ņemts vērā un izvērtēts pieteikumā norādītais, ka preces ABIES d.o.o. tika piegādātas 
saskaņā ar Starptautiskajiem tirdzniecības (Incoterms 2010)  noteikumiem.  
        Konkrētajā gadījumā tā kā SIA “MGLS” un ABIES d.o.o. bija vienojušās par saistības izpildes 
vietu, t.i., EXW AĻĻI (Latvija), tad atteikumu pieņemt SIA “MGLS” pieteikumu Eiropa s 
maksājuma rīkojumam nevar atzīt par pamatotu.     
       Ņemot vērā iepriekš minēto, Civillietu tiesu kolēģija atzīst, ka Rīgas pilsētas Vidzemes 
priekšpilsētas tiesas tiesneses 2014.gada 10.jūnija lēmums atceļams un jautājums nododams jaunai 
izskatīšana i Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpilsētas tiesai.  
        Pamatojoties uz Civilprocesa likuma 448.panta pirmās daļas 2.punktu, Civillietu tiesu kolēģija  
  
nolēma:  
  
        
        atcelt Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpilsētas tiesas tiesneses 2014.gada 10.jūnija lēmumu un 
jautājumu nodot jaunai izskatīšanai Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpilsētas tiesai.  Lēmums nav 
pārsūdzams.  
2 
  
   Tiesnese                                             /paraksts/                                             G.Freimane  
          Tiesnese                                             /paraksts/                                             L.Blūmiņa           
Tiesnese                                             /paraksts/                                             A.Veita  
3