Lieta Nr. C31236016  
  
LĒMUMS  
Rīgā 2016.gada 2.jūnijā  
  
 Rīgas pilsētas Zemgales priekšpilsētas tiesas tiesnese I.Zelmene izskatīja /pers.A/ pieteikumu 
pret /pers.B/ par ārvalsts tiesas nolēmuma atzīšanu un izpildi un noskaidroja  
 
Aprakstošā daļa  
 
 2016.gada 16.maijā /pers.A/ (turpmāk - pieteicējs) pilnvarotā pārstāve zvērināta advokāte 
Agne Upīte iesniegusi tiesā pieteikumu pret /pers.B/ (turpmāk – atbildētāja) par ārvalsts tiesas 
nolēmuma atzīšanu un izpildi.  
Pieteikumā norādīts, ka Norvēģija Kara listes Borgarting apelācijas tiesa 2015.gada 
22.decembrī pieņēmusi nolēmumu lietā Nr.15 -077074ASD -BORG/03, ar kuru noteiktas pušu 
kopīgā bērna /pers.C/ dzīvesvieta, aizgādība pār bērnu, līdzekļu bērna uzturam maksāšanas 
pienākums un pieteicēja satikšanās kā rtība ar nepilngadīgo meitu. Nolēmums pasludināts 2015.gada 
30.decembrī klātesot pušu pilnvarotajiem pārstāvjiem Norvēģijas Karalistē, nav ticis pārsūdzēts 
Augstākajā tiesā u ir stājies likumīgā spēkā.  
Ar minēto spriedumu nospriests, ka bērna /pers.C/ dzīvesvieta ir pie mātes /pers.B/ , saglabāta 
abu vecāku aizgādība pār bērnu, no pieteicēja par labu atbildētājai piedzīti līdzekļi bērna uzturam 
un noteikta pieteicējam saskarsmes tiesību izmantošanas kārtība ar meitu.  
Pieteicējs norāda, ka atbildētāja labprāt īgi minēto spriedumu nepilda, ar pieteicēju 
nekontaktējas, paralēli uzsākusi tiesvedību Latvijas Republikā starp tām pašām pusēm, uz tiem 
pašiem pamatiem.  
Pieteicējam nav iespējams panākt labprātīgu Norvēģijas Karalistes tiesas pieņemtā nolēmuma 
izpildi, tādēļ pieteicējs vēršas Rīgas pilsētas Zemgales priekšpilsētas tiesā ar pieteikumu par ārvalsts 
nolēmuma atzīšanu un izpildi.  
Pieteikums pamatots ar Civilprocesa likuma 636.panta pirmo daļu, 637., 638.pantu,1980.gada 
20.maija Eiropas Konvencijas par nolēmu ma atzīšanu un izpildi par bērnu aizbildnību un bērnu 
aizbildnības atjaunošanu 7. un 11.pantu un 2007.gada 30.oktobra Konvencijas par jurisdikciju un 
sprieduma atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (2007.gada Lugano  Konvencija)  33. un 
38.pantu u n pieteicējs lūdz tiesu atzīt un izpildīt Latvijas Republikas teritorijā Norvēģijas Karalistes 
Borgarting Apelācijas tiesas 2015.gada 22.decembra spriedumu daļā par pieteicēja satikšanās 
(saskarsmes) ar nepilngadīgo /pers.C/ , kārtības noteikšanu.  
 
Motīvu daļa 
 
 Pārbaudījusi un novērtējusi lietas materiālus, atzīstu, ka /pers.A/ pieteikums par ārvalsts tiesas 
nolēmuma atzīšanu un izpildi ir nepamatots un noraidāms.  
Atbilstoši Civilprocesa likuma 640.pantam, lēmumu par ārvalsts tiesas nolēmuma atzīšanu un 
izpildīšanu vai lēmumu par pieteikuma noraidīšanu pieņem tiesnesis vienpersoniski uz iesniegtā 

pieteikuma un tam pievienoto dokumentu pamata 10 dienu laikā pēc lietas ierosināšanas, neaicinot 
puses.  
Regulas Nr.44/2001 40.panta pirmā daļa paredz, ka prasības iesniegšanas procedūru nosaka 
tās dalībvalsts tiesību akti, kurā pieprasīta izpildīšana.  
Pamatojoties uz minēto, pieteikuma izskatīšanai piemērojama Latvijas Republikas 
Civilprocesa likuma (turpmāk Civilprocesa likums) 77.nodaļa ,,Ārvalstu tiesu nolēmumu a tzīšana 
un izpildīšana”, kuras 636.panta pirmā daļa paredz, ka ārvalsts tiesas nolēmums šīs nodaļas izpratnē 
ir ārvalsts tiesas pieņemts spriedums, ar kuru strīdus jautājums starp pusēm ir izspriests pēc būtības, 
kā arī ārvalsts tiesas apstiprināts izlīgum s. 
Saskaņā ar Regulas Nr.44/2001 32.pantu regulā „spriedums” ir visi spriedumi, kas pieņemti 
kādas dalībvalsts tiesā vai tribunālā, neatkarīgi no tā nosaukuma, tostarp dekrēts, rīkojums, lēmums 
vai izpildraksts, kā arī izmaksu vai izdevumu noteikšana, ko v eic tiesas ierēdnis.  
Piešķirot ārvalsts tiesas nolēmumam izpildāmību Latvijas teritorijā izpildes pasākumi ir 
nosakāmi pēc lex loci esecutionis  principa, tas ir, izpildes valsts likuma, tātad Latvijas Civilprocesa 
likuma tiesību normām.  
Saskaņā ar Civilpro cesa likuma 77.nodaļas nosacījumiem - ārvalstu tiesas nolēmums ir 
obligāts un izpildāms tikai savas valsts teritorijā un tā izpildei atbildētāja valstī ir piemērojama 
ārvalstu tiesas nolēmumu atzīšanas procedūra.  
Saskaņā ar Civilprocesa likuma 637.panta t rešo daļu, ārvalsts tiesas nolēmumu lietās, kas 
izriet no aizgādības, aizbildnības vai saskarsmes tiesībām, neatzīst tikai tad, ja pastāv vismaz viens 
no šā panta otrās daļas 1., 2., 3., 6. un 7.punktā minētajiem neatzīšanas pamatiem vai viens no 
šādiem ne atzīšanas pamatiem:  
1) ārvalsts tiesas nolēmums nav savienojams ar Latvijā vēlāk pieņemtu un likumīgā 
spēkā  stājušos tiesas nolēmumu tajā pašā strīdā starp tām pašām pusēm vai ar Latvijas tiesā vēlāk 
uzsāktu tiesvedību starp tām pašām pusēm;  
2) ārvalsts tiesas n olēmums nav savienojams ar vēlāk pieņemtu un likumīgā spēkā 
stājušos  citas ārvalsts tiesas nolēmumu tajā pašā strīdā starp tām pašām pusēm, kas ir atzīstams vai 
jau ir atzīts Latvijā.  
Savukārt, atbilstoši minētās tiesību normas otrās daļas 1.punktam, ārvalsts tiesas nolēmumu 
neatzīst tikai tad, ja ārvalsts tiesa, kura pieņēmusi nolēmumu, saskaņā ar Latvijas likumu nebija 
kompetenta izskatīt attiecīgo strīdu vai šādam strīdam ir izņēmuma piekritība Latvijas tiesai.  
Saskaņā ar pieteikumā norādīto un Ties u informatīvajā sistēmā pieejamo informāciju 
2014.gada 2.jūlijā /pers.B/  vērsusies tiesā ar prasību pret /pers.A/  par atsevišķas aizgādības 
noteikšanu un uzturlīdzekļu piedziņu. Prasība tika pieņemta un ierosināta civillieta. Prasība tika 
papildināta ar pr asījumu par saskarsmes tiesību atņemšanu pieteicējam un netika uzturēts prasījums 
par uzturlīdzekļu piedziņu.  
Pieteicējs 2014.gada 17.oktobrī Rīgas pilsētas Zemgales priekšpilsētas tiesā iesniedza 
pieteikumu par Hāgas 1980.gada 25.oktobra Konvencijas par starptautiskajiem bērnu nolaupīšanas 
civiltiesiskajiem aspektiem piemērošanu attiecībā uz bērna /pers.C/ atgriešanu Norvēģijā.  
Ar Rīgas pilsētas Zemgales priekšpilsētas tiesas 2015.gada 24.aprīļa lēmumu pieteikums par 
meitas atgriešanu Norvēģijā noraidīts.  Par minēto lēmumu tika iesniegta blakus sūdzība un ar Rīgas 
apgabaltiesas Civillietu tiesu kolēģijas 2015.gada 30.jūnija lēmumu pirmās instances tiesas lēmums 
daļā ar kuru nolemts noraidīt pieteikumu par bērna atgriešanu Norvēģijā atstāts spēkā. Līdz ar t o 
Latvijas tiesu instancēs lieta par nepilngadīgās /pers.C/ atgriešanu no Latvijas Norvēģijā ir 
noslēgusies un bērna dzīvesvieta ir Latvijas Republikā.  
Pieteicējs lūdzis atzīt un izpildīt Latvijas Republikas teritorijā Norvēģijas Karalistes 
Borgarting Apel ācijas tiesas 2015.gada 22.decembra spriedumu daļā par pieteicēja satikšanās 
(saskarsmes) ar nepilngadīgo /pers.C/ , kārtības noteikšanu.  
Saskaņā ar Civilprocesa likuma 244.3panta pirmo daļu, prasību lietās, kas izriet no aizgādības 
un saskarsmes tiesībām, ceļ tiesā pēc bērna dzīvesvietas.  
Kā lietā nodibināts, nepilngadīgās /pers.C/ dzīvesvieta pēc Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesu 
kolēģijas 2015.gada 30.jūnija lēmuma spēkā stāšanās, ir Latvijas Republika.  
Ievērojot minēto, tiesa atzīst, ka atbilstoši Hāgas 1980.gada 25.oktobra Konvencijas par 
starptautiskajiem bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem mērķiem, šobrīd /pers.C/  
aizgādības un saskarsmes tiesību jautājuma risināšana ir piekritīga Latvijas  kompetentajai tiesai. 
Savukārt Norvēģijas kompetentajai tiesai šā jautājuma risināšana būtu piekritīga tikai tādā 
gadījumā, ja Latvijas tiesa būtu lēmusi par bērna atgriešanos no Latvijas Norvēģijā.   
Pie šādiem apstākļiem, kad ar Rīgas apgabaltiesas Civil lietu tiesu kolēģijas 2015.gada 
30.jūnija lēmumu tika lemts par bērna neatgriešanu Norvēģijā, Norvēģijas Karalistes Borgarting 
Apelācijas tiesai bija pamats izbeigt tiesvedību ierosinātajā lietā un prasību pēc būtības neskatīt, jo 
prasībā izvirzīto prasīju mu izlemšana bija piekritīgi Latvijas tiesai. Līdz ar to, tiesa atzīst, ka ir 
konstatējams Civilprocesa likuma 637.panta otrās daļas 1.punktā noteiktais ārvalsts tiesas 
nolēmuma neatzīšanas pamats, proti, ārvalsts tiesa, kura pieņēmusi nolēmumu, saskaņā ar  Latvijas 
likumu nebija kompetenta izskatīt attiecīgo strīdu vai šādam strīdam ir izņēmuma piekritība Latvijas 
tiesai.  
Ievērojot minēto, tiesa atzīst, ka pieteikums ir nepamatots un noraidāms.  
  
Rezolutīvā daļa  
 
Ievērojot minēto un saskaņā ar Regulas Nr.44 /2001 III nodaļas noteikumiem un Civilprocesa 
likuma 637.panta otrās daļas 1.punktu, tiesa  
 
n o l ē m a  
 
/pers.A/ pieteikumu pret /pers.B/ par ārvalsts tiesas nolēmuma atzīšanu un izpildi noraidīt.  
Lietas dalībnieks, kura dzīvesvieta vai atrašanās vieta ir Latvijā, blakus sūdzību par lēmumu var 
iesniegt 30 dienu laikā no lēmuma noraksta izsniegšanas dienas, bet lietas dalībnieks, kura 
dzīvesvieta vai atrašanās vieta nav Latvijā – 60 dienu laikā no lēmuma noraksta izsniegšanas 
dienas, iesniedzot blakus sūdzīb u Rīgas pilsētas Zemgales priekšpilsētas tiesā.  
  
 Tiesnese                                                    
I.Zelmene