Lietas Nr.C30486115  
Lietas arhīva Nr.CA - 3273 -16/18  
LĒMUMS  
  
 
Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģija šādā sastāvā:  
tiesnese referente  I.Stuberovska, tiesneši                  
I.Jēkabsone, N.Riņķis  
  
 
2016.gada 12.oktobrī Rīgā, Brīvības bulvārī 3 4, izskatīja rakstveida procesā  
sabiedrības ar ierobežotu atbildību “Callidus Capital” un ASV reģistrētas sabiedrības 
ar ierobežotu atbildību  “Ripplewood Advisors LLC” blakus sūdzības par Rīgas 
pilsētas Vidzemes priekšpilsētas tiesas  2016.gada 21. jūnija lēmumu, ar kuru izbeigta 
tiesvedība civillietā sabiedrības ar ierobežotu atbildību “Callidus Capital” prasībā 
pret ASV reģistrētu sabiedrību ar ierobežotu atbildību  “Ripplewood Advisors LLC” 
par darījuma (sabiedrības līguma) atzīšanu par tiesiski no slēgtu un zaudējumu 
piedziņu.  
Civillietu tiesas kolēģija konstatēja sekojošo.  
Aprakstošā daļa  
          2015.gada 27.jūnijā sabiedrība ar ierobežotu atbildību “Callidus Capital” 
(turpmāk - prasītājs) iesniedzis Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpilsētas tiesā  prasību 
pret ASV reģistrētu sabiedrību ar ierobežotu atbilldību “Ripplewood Advisors LLC” 
(turpmāk - atbildētājs) par darījuma (sabiedrības līguma) atzīšanu par tiesiski 
noslēgtu un zaudējumu piedziņu. 2016.gada 1.februārī tiesā iesniegti prasības 
pieteik umā ietvertā prasījuma Nr.2 grozījumi.  
          Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpilsētas tiesa, pamatojoties uz Civilprocesa 
likuma 223.panta 1.punktu, ar 2016.gada 21.jūnija lēmumu izbeidza tiesvedību 
civillietā sabiedrības ar ierobežotu atbildību “Callid us Capital” prasībā ASV 
reģistrētu sabiedrību ar ierobežotu atbildību “Ripplewood Advisors LLC” par 
darījuma (sabiedrības līguma) atzīšanu par tiesiski noslēgtu un zaudējumu piedziņu.  
Pirmās instances tiesa norādīja, ka prasītājs ir cēlis prasību pret atbi ldētāju Amerikas 
Savienoto valstu komersantu, izvirzot pret atbildētāju trīs prasījumus: atzīt starp 
prasītāju un atbildētāju 2014.gada 15.aprīlī noslēgto darījumu, kas ietverts rakstveidā 

2 sastādītajā vienošanās, par tiesīgi noslēgto līgumu; atzīt, ka pras ītājs un atbildētājs 
2014.gada 15.aprīlī noslēdza sabiedrības līgumu Civillikuma 2241.panta izpratnē, 
kurš bija izteikts rakstveidā sastādītajā vienošanās un ar kuru prasītājs un atbildētājs 
izveidoja personu apvienību, lai kopīgiem spēkiem piedalītos AS “ Citadele banka” 
akciju iegāde; piedzīt no atbildētāja prasītāja labā zaudējumus EUR 32700 apmērā.  
          Prasītājs pirmo divu prasījumu piekritību izskatīšanai Latvijas Republikas tiesai 
ir pamatojis ar Brisel es I bis Regulu Nr.1215/2012 “Par jurisdikci ju un spriedumu 
atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās” (turpmāk tekstā arī Regula) 6.pantu, 
24.panta otro daļu, 64.pantu.  
          Citējot Regulas preambulas 15.apsvērumu, Regulas 6.panta pirmo daļu un 
Regulas 24.panta 2.punktu tiesa norādīja, k a lai noteiktu juridiskās personas vai 
apvienības atrašanās vietu, tiesa piemēro starptautisko privāttiesību normas.  
          Tiesa atzina, ka no lietas materiāliem izriet, ka puses 2014.gada 15.aprīlī 
parakstīja indikatīvu noteikumu dokumentu par pušu ie cerētas sadarbības izveidi ar 
mērķi iegādāties bankas Citadele akcijas, nosakot, ka katra no pusēm izveidos 
speciālu juridisku personu akciju iegādei.  
          Savukārt prasītāja celtās prasības pamatā ir lūgums tiesai atzīt, ka starp pusēm 
noslēgtā vien ošanās ir ietverts sabiedrības līgums atbilstoši Civillikuma 2241.pantam.           
Atsaucoties uz Regulas preambulas 34.apsvērumu, tiesa norādīja, ka Regulas 
interpretācijā ir jāņem vērā līdzšinējā Eiropas Savienības tiesas prakse par 1968.gada 
Brisel es konvencijas un Regulas Nr. 44/2001 piemērošanu.  
          Spēkā esošās Regulas 24. panta 2. punkts ir identisks Regulas Nr. 44/2001 22. 
panta 2. punktam. Līdz ar to uz lietas izskatīšanu ir attiecināmas Eiropas Savienības 
Tiesas prakse atziņas par Regulas N r. 44/2001 attiecīgo normu piemērošanu. Arī 
Brisel es konvencijas 16. panta noteikumi pēc būtības ir identiski Regulas 24. panta 2. 
punktam.  
          Pirmās instances tiesa norādīja, ka Eiropas Savienības Tiesas (turpmāk - EST ) 
praksē minētās normas (iepriekš - Regulas 44/2001 ( Brisel e I) 22. panta 2. punkta) 
kontekstā pamatā ir skatītas lietas jautājumos par uzņēmējsabiedrību, citu juridisko 
personu vai fizisku vai juridisku personu apvienību vai to pārvaldes struktūru 
pieņemto lēmumu spēkā esamību. Savukārt tiesa nav interpretējusi jēdzienu 
„uzņēmējsabiedrību, citu juridisko personu vai fizisku vai juridisku personu 
apvienību izveides spēkā esamība”.   
          Tiesa uzskatīja, ka atbilstoši Regulas 24.panta 2.punkta formulējum am 
izņēmuma jurisdikcija varētu tikt piemērota gadījumos, ja prasība tiek celta par 
sabiedrību vai juridisku personu, to apvienību spēkā esamību, spēkā neesamību vai 
izbeigšanos vai to institūciju pieņemto lēmumu likumīgumu.  
          Savukārt prasītājs ir  cēlis prasību par civiltiesiskā līguma atzīšanu par noslēgtu, 
nelūdzot tiesu atzīt sabiedrības vai juridiskās personas spēkā esamību ar visām no tā 
izrietošām sekām, kas tiesas ieskatā neietilpst Regulas 24. panta 2. punkta 
piemērošanas sfērā.  
          Norādot, ka prasītājs nav pamatojis prasību ar apstākļiem, ka sabiedrība faktiski 
tika izveidota un formalizēta atbilstoši sabiedrības vai juridiskās personas jēdzienam, 
pirmās instances tiesa uzskatīja, ka Regulas kontekstā juridisku personu apvienība ir 
formalizēta, vairāku juridisku personu izveidota apvienība, kurai ir jau izveidota 
galvenā darbības vieta.  
3           Citējot Regulas 63.panta pirmo daļu, tiesa norādīja, ka minētās normas izpratnē, 
galvenā darbības vieta nav interpretējama kā plānotā, bet k ā esošā reāla darbības 
vieta, lai varētu konstatēt juridisko personu apvienības interešu centru.  
          Pirmās instances tiesa norādīja uz Eiropas Savienības tiesas atzīto, ka Regulā 
Nr. 44/2001 nav skaidri precizēts kontroles pienākumu apjoms, kāds ir uzlikts valsts 
tiesām, tām pārbaudot savu starptautisko jurisdikciju – tas ir nacionālo procesuālo 
tiesību jautājums. Tomēr tiesiskās noteiktības mērķis prasa, lai valsts tiesa, kurā celta 
prasība, varētu viegli lemt par savu jurisdikciju, nebūdama spiesta  veikt lietas 
pārbaudi pēc būtības. Starptautiskās jurisdikcijas pārbaudes posmā tiesa, kurā celta 
prasība, nevērtē ne prasības pieņemamību, ne tās pamatotību saskaņā ar valsts tiesību 
normām, bet vienīgi identificē piesaistes tiesas valstij punktus, kas p amato tās 
jurisdikciju atbilstoši šai tiesību normai. Pienākums jau šajā posmā veikt plašu 
pierādījumu iegūšanas procesu par faktiem, kas ir nozīmīgi gan jautājumā par 
jurisdikciju, gan attiecībā uz lietas būtību, draudētu ar tās pārbaudes iznākuma 
iepriek šēju noteikšanu. Pareizas tiesvedības mērķis, gan tiesas autonomijas 
respektēšana prasa, lai tiesa, kurā celta prasība, pārbaudītu savu starptautisko 
jurisdikciju, ņemot vērā visu tās rīcībā esošo informāciju (sk. Eiropas Savienības 
Tiesas 2015. gada 28.ja nvāra sprieduma lietā Nr. C -375/13 Harald Kolassa v 
Barclays Bank plc 58. -65.punktu).  
          Pirmās instances tiesa atzina, ka izskatāmajā lietā nav nodibināts, ka prasītājs ir 
cēlis prasību par juridisko personu apvienību spēkā esamību atbilstoši Regul as 
24.panta 2.punktam un ka juridisko personu apvienība tika izveidota, formalizēta un 
tai pastāvēja galvenā darbības vieta atbilstoši Regulas 63.panta pirmajai daļai.           
Līdz ar to, tiesa uzskatīja, ka ar lietā esošiem pierādījumiem neapstiprinās p rasītāja 
izņēmuma jurisdikcijas pamatojums atbilstoši Regulas 24.panta 2.punktam un prasība 
ir ceļama atbilstoši vispārējiem piekritības noteikumiem, kas paredzēti Civilprocesa 
likumā.  
          Citējot Civilprocesa likuma 28.panta pirmo daļu, pirmās insta nces tiesa 
norādīja, ka atbildētāja juridiskā adrese atrodas Amerikas Savienotajās valstīs, līdz ar 
ko lietas izskatīšana nav pakļauta Latvijas Republikas tiesai.  
          Ņemot vērā, ka tiesa ir konstatējusi, ka strīds nav pakļauts izskatīšanai Latvijas 
Republikas tiesai, nav pamata izvērtēt, vai prasītājam pastāv prasījuma tiesības 
atbilstoši atbildētāja iebildumiem un, izlemjot jautājumu par piekritību, nav pamata 
piemērot nacionālās tiesību normas (Civillikumu), kas regulē sabiedrības līguma 
noslēgšanu . 
          Tādējādi tiesa uzskatīja, ka prasība daļā par darījuma (sabiedrības līguma) 
atzīšanu par tiesiski noslēgtu nav pakļauta izskatīšanai Latvijas Republikas tiesā un 
atbilstoši Civilprocesa likuma 223.panta 1.punktam tiesvedība ir izbeidzama.           
Prasītājs prasījuma par zaudējumu piedziņu piekritību ir pamatojis ar Civilprocesa 
likuma 28.panta ceturto daļu.  
          Pirmās instances tiesa norādīja, ka lai būtu pamats piemērot Civilprocesa likuma 
28.panta ceturto daļu, ir jākonstatē zaudējumu nodarīšanas vietas saistība ar tās tiesas 
piekritības teritoriju, kurā iesniegta prasība.  
          Tiesa norādīja, ka prasības pamatā ir apstāklis, ka prasītājs kopīgās sabiedrības 
interesēs samaksāja SIA “Deloitte Latvia” 32700 EUR par AS “Citadele banka ” 
izpētes pakalpojumu, atbildētājs, izmantojot sabiedrības mērķiem saņemto SIA 
“Deloitte Latvia” pakalpojumu tikai savās interesēs, nodarījis prasītājam zaudējumus 
4 32700 EUR apmērā. Zaudējumu nodarīšanas vieta ir prasītāja juridiskā adrese, kas ir 
prasītāj a mantas atrašanās vieta.  
          Pirmās instances tiesa uzskatīja, ka Civilprocesa likuma 28.panta ceturtā daļa ir 
piemērojama tikai tādos gadījumos, kad zaudējumu rašanās cēlonis saistāms ar ārpus  
līgumiskām jeb deliktu attiecībām.  
          Prasītāja pamatojumu, ka pietiek ar prasītāja juridiskās adreses reģistrāciju 
Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpilsētas tiesas teritorijā, lai šo adresi uzskatītu par 
zaudējumu nodarīšanas vietu, tiesa vērtēja kā nepamatotu un sašaurinātu tiesību 
normas interpretāciju.  
          Pirmās instance tiesa uzskatīja, ka prasība par zaudējumu piedziņu pēc to 
nodarīšanas vietas Civilprocesa likuma 28.panta ceturtās daļas kārtībā ir ceļama 
gadījumos, kad zaudējumi ir nodarīti ar deliktu un ir precīzi identificējama 
zaudējumu nod arīšanas vieta.  
          Izskatāmajā lietā prasītājs zaudējumu nodarīšanas vietu ir sasaistījis ar savu 
juridisko adresi, norādot, ka prasītājam ir iestājies mantas samazinājums, atbilstoši 
Civillikuma 1772.pantam.  
          Tiesa uzskatīja, ka, ņemot vēr ā, ka zaudējumi prasītājam ir radušies sakarā ar 
mantas samazinājumu, izdarot samaksu atbildētāja labā atbilstoši pušu norunai par 
ieguldījumu izdarīšanu, nav pamata uzskatīt, ka pastāv zaudējumu nodarīšanas vieta 
Civilprocesa likuma 28.panta ceturtās daļa s izpratnē un prasība ir ceļama pēc 
vispārējiem piekritības kritērijiem.  
          Citējot Civilprocesa likuma 28.panta pirmo daļu, tiesa norādīja, ka atbildētāja 
juridiskā adrese atrodas Amerikas Savienotajās valstīs, tādējādi, lietas izskatīšana nav 
pakļauta Latvijas Republikas tiesai.  
          Pirmās instances tiesa uzskatīja, ka prasība daļā par zaudējumu piedziņu nav 
pakļauta izskatīšanai Latvijas Republikas tiesā un atbilstoši Civilprocesa likuma 
223.panta 1.punktam tiesvedība ir izbeidzama.  
          Tiesa norādīja, ka ņemot vērā, ka tiesvedība lietā tiek izbeigta, pamatojoties uz 
Civilprocesa likuma 223.panta 1.punktu, nav pamata atbildētāja ar lietas vešanu 
saistīto izdevumu atlīdzināšanai, ņemot vērā, ka Civilprocesa likuma 44.pants 
neparedz ar li etas vešanu saistītu izdevumu atlīdzināšanu šādos gadījumos.       
          Blakus sūdzību par pirmās instances tiesas lēmumu iesniedzis prasītājs un  
lūdzis pilnībā atcelt Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpilsētas tiesas 2016.gada 21.jūnija 
lēmumu un izlemt  jautājumu par tiesvedības izbeigšanu pēc būtības.           Blakus 
sūdzībā prasītājs norādījis, ka pārsūdzētais tiesas lēmums ir prettiesisks un ir 
atceļams, jo tajā ietvertie apsvērumi ir vai nu nepareizi pēc būtības, vai arī konkrētajā 
lietā nav piemēro jami. Tāpat lēmuma pieņemšanas procesā ir pieļauti procesuāli 
pārkāpumi, kas padara lēmumu par prettiesisku neatkarīgi no tā satura.  
          Atsaucoties uz Civilprocesa likuma 8.pantu, 15.pantu, 97.panta pirmo daļu, 
prasītājs norādījis, ka neviena no Ci vilprocesa likumā paredzētām darbībām netika 
veikta, izņemot divu liecinieku liecību noklausīšanos.  
          Prasītājs norādījis, ka atbildētājs ir ASV reģistrēta komercsabie drība, tāpēc 
prasība pret to var  tikt celta tikai tad, ja ir konstatējams kāds n o Latvijas likumā , 
starptautiskos līgumos vai Eiropas Savienības  tiesību normās paredzētajiem 
gadījumiem, kad prasību pret ārvalstu personu var celt Latvijā. Katram no prasītāja 
prasījumiem ir gan savs atsevišķs piekritības pamats Latvijas tiesai, gan arī  kopīgs 
piekritības pamats.  
5           Prasītājs norādījis, ka lietas piekritību Latvijas tiesai nosaka gan Brisel es I bis 
Regula Nr.1215/2012 “Par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās 
un komerclietās” , gan Civilprocesa likuma 28.panta ceturtā daļa.  
          Prasītājs norādījis, ka ir cēlis prasību, kuras priekšmetā ietilpst ne tikai līguma 
noslēgšana, bet arī personu apvienības izveidošanas atzīšana. Prasītājs ir lūdzis atzīst, 
ka puses noslēdza sabiedrības līgumu, ar kuru izveidoja pe rsonu apvienību noteikta 
mērķa sasniegšanai.  
          Tāpat blakus sūdzībā minēts, ka Civillikuma 2241.pantā ietvertā sabiedrības 
līguma definīcija norāda uz to, ka tiesai ir jākonstatē arī sabiedrības līgumu veidojošo 
tiesisko attiecību nodibināšanu.  
          Prasītājs norādījis, ka lietā pierādīšanas priekšmetā ietilpst sabiedrības 
pastāvēšanas fakta konstatēšana, ne tikai abstrakts strīds par pušu parakstīta 
dokumenta formālo raksturu.  
          Prasītājs uzskata, ka pirmās instances tiesa nepamato ti norādījusi, ka 
nepieciešama īpaša personu apvienību “formalizācija”, jo neviena tiesību norma to 
neparedz. Puses kopīgi apvienojušās un savu darbību veikušas Latvijā, lai iegādātos 
AS “Citadele banka” akcijas, kas pieder Latvijas valstij.  
          Blakus sūdzības iesniedzējs norādījis, ka ne tikai deliktu attiecībās ir 
piemērojama Civilprocesa likuma 28.panta ceturtā daļa. Atbildība par līguma 
pārkāpumu un atbildība par deliktu var pastāvēt vienlaicīgi un vienos un tajos pašos 
faktiskajos apstākļos. Ap stāklis, ka starp pusēm bija iespējami noslēgts sabiedrības 
līgums, nenozīmē to, ka atbildētājam nevarētu iestāties atbildība par deliktu.    
Prasītājs cēlis prasību Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpilsētas tiesā, jo tās darbības 
teritorijā atrodas valsts AS  “Privatizācijas aģentūra”, kurā atbildētājs veica uz mantas 
vērtības samazināšanu vērstās darbības, noslēdzot AS “Citadele banka” akciju 
pirkuma līgumu bez prasītāja.  
          Prasītājs norāda, ka ir būtiski aizskartas prasītāja procesuālās tiesības pie dalīties 
pierādījumu pārbaudīšanā. Ievērojot to, ka gandrīz visu rakstveida pierādījumu 
patiesīgums lietā ir ticis apstrīdēts, jāuzsver, ka tiesa nav veikusi Civilprocesa likuma 
178.panta norādītās darbības attiecīgo pierādījumu tālākas izmantošanas iespēj as 
noskaidrošanai.  
          Blakus sūdzību par pirmās instances tiesas lēmumu iesniedzis atbildētājs, 
pamatojoties uz Civilprocesa likuma 5.panta piekto daļu, 44.pantu, 224.panta otro 
daļu, 448.panta pirmās daļas 3.punktu, lūdzot atcelt Rīgas pilsētas Vi dzemes 
priekšpilsētas tiesas 2016.gada 21.jūnija lēmumu daļā, ar kuru noraidīts lūgums 
piedzīt no sabiedrības ar ierobežotu atbildību “Callidus Capital” par labu ASV 
reģistrētai sabiedrībai ar ierobežotu atbildētāju “Ripplewood Advisors LLC” ar lietas 
vešanu saistītos izdevumus un piedzīt no prasītāja par labu atbildētājam ar lietas 
vešanu saistītos izdevumus advokāta palīdzības samaksai EUR 94 162,43 apmērā.           
Atbildētājs norādījis, ka nav lietā strīda par to, ka Civilprocesa likuma 44.pants 
expres sis verbis  neparedz, ka no prasītāja par labu atbildētājam būtu jāpiespriež ar 
lietas vešanu saistītie izdevumi situācijā, kad tiesvedība lietā ir izbeigta. Atsaucoties 
uz literatūrā un judikatūrā paustajām atziņām, atbildētājs secinājis, ka konkrētajā 
gadījumā atbildētājam ir tiesības no prasītāja saņemt ar lietas vešanu saistītos 
izdevumus.  
6           Blakus sūdzībā norādīts, ka lūgums par tiesvedības izbeigšanu bija iesniegts 
gandrīz gadu pirms tiesa pieņēmusi lēmumu, tādējādi atbildētājam radušies ar li etas 
vešanu saistītie izdevumi, proti, izdevumi par advokāta palīdzība.   
          Atbildētājs norādījis, ka tiesa pieņēmusi lēmumu par tiesvedības izbeigšanu 
tikai pēc tam, kas tiesas rīcībā bija pierādījumu klāsts, ko iesnieguši atbildētāja 
pārstāvji. U zskatot, ka kopējā prasības summa šajā lietā ir EUR 74 032 700,00, jo ar 
prasību prasītājs cenšas nodibināt  sev mantiskas tiesības uz AS “Citadele banka” 
akciju iegādi, atbildētājs lūdz piedzīt no prasītāja ar lietas vešanu saistītos izdevumus 
EUR 94 162,  43 apmērā.  
Motīvu daļa  
Pārbaudot lietas materiālus, Civillietu tiesas kolēģija atzīst, ka blakus sūdzība 
ir pamatota, bet pirmās instances tiesas tiesneses lēmums kā nepamatots ir atceļams 
un jautājums nododams jaunai izskatīšanai pirmās instances tiesai .  
No lietas materiāliem izriet, ka prasītājs cēlis prasību pret atbildētāju, kas ir 
Amerikas Savienoto Valstu  komersants, vēršot pret atbildētāju trīs prasījumus:  
1. atzīt starp prasītāju un atbildētāju 2014.gada 15.aprīlī noslēgto darījumu, kas 
ietverts rakstveidā sastādītajā vienošanās, par tiesīgi noslēgtu līgumu;  
2. atzīt, ka prasītājs un atbildētājs 2014.gada 15.aprīlī noslēdza sabiedrības 
līgumu Civillikuma 2241.panta izpratnē, kurš bija izteikts rakstveidā 
sastādītajā vienošanās un ar kuru prasītājs un  atbildētājs izveidoja personu 
apvienību, lai kopīgiem spēkiem un līdzekļiem piedalītos AS “Citadele banka” 
akciju iegādē;  
3. piedzīt no atbildētāja prasītāja labā zaudējumus EUR 32700 apmērā. Ar 
2015.gada 27.jūnija Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpilsētas ties as tiesneses 
lēmumu prasības pieteikums pieņemts, atzīstot, ka tas ir pakļauts izskatīšanai 
Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpilsētas tiesā. Atzīstot, ka lieta ir pietiekami 
sagatavota, noteikts tiesas sēdes datums un laiks civillietas iztiesāšanai. Pirmās 
instances tiesa uzsākusi lietas izskatīšanu, turklāt nopratinājusi divus no 
ārvalstīm ieradušos lieciniekus.   
Lēmumu par tiesvedības izbeigšanu pirmās instances tiesa pieņēmusi, 
pamatojoties uz Civilprocesa likuma 223.panta 1.punktu, atzīstot, ka lietas 
izskatīšana nav pakļauta tiesai.  
Tāpat kā prasības atstāšana bez izskatīšanas, tiesvedības izbeigšana uzskatāma 
par vispārējās procesa kārtības izņēmumu, jo tiesvedība izbeidzama bez lietas 
izskatīšanas pēc būtības, sprieduma taisīšanas un pasludināšanas (Ci vilprocesa 
likuma komentāri I daļa. Otrais papildinātais izdevums. Tiesu namu aģentūra, 
2016).      
Pirmo divu prasījumu piekritību izskatīšanai Latvijas Republikas tiesā prasītājs 
ir pamatojis ar Brisel es I bis Regulu Nr.1215/2012 “Par jurisdikciju un 
spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās” (turpmāk arī – 
Regula) 6.pantu, 24.panta otro  daļu, 64.pantu.  
7 Regulas preambulas 14.apsvērumā norādīts, ka uz atbildētāju, kura domicils 
nav kādā dalībvalstī, būtu jāattiecas valsts noteikumiem par jurisdikciju, ko 
piemēro tās dalībvalsts teritorijā, kuras tiesā ir celta prasība.   
Regulas 6.panta pirmā daļa noteic, ka ja atbildētāja domicils nav kādā 
dalībvalstī, tad katras dalībvalsts tiesu jurisdikciju, ievērojot 18.panta 1.punktu, 
21.panta 2.punk tu, 24.un 25.pantu, nosaka minētās dalībvalsts tiesību akti.  
Savukārt, Regulas 24.panta 2.punkts noteic, ka šādām dalībvalsts tiesām ir 
izņēmuma jurisdikcija neatkarīgi no pušu domicila lietā, kuras priekšmets ir 
uzņēmējsabiedrību, citu juridisko personu vai fizisku vai juridisku personu 
apvienību izveides spēkā esamība, to darbības izbeigšana vai likvidācija, vai to 
pārvaldes struktūru pieņemto lēmumu spēkā esamība, - tās dalībvalsts tiesām, 
kurā ir uzņēmējsabiedrības, juridiskās personas vai apvienības a trašanās vieta. 
Lai noteiktu šo atrašanās vietu, tiesa piemēro starptautisko privāttiesību 
normas. Civillietu tiesas kolēģijas ieskatā no pirmajiem diviem prasījumiem 
izriet, ka prasības priekšmets ir ne vien atzīt starp pusēm noslēgta sabiedrības 
līguma e samību Civillikuma 2241.panta izpratnē, bet arī to, ka ar šo 
sabiedrības līgumu prasītājs un atbildētājs izveidojuši personu apvienību ar 
mērķi kopīgiem spēkiem un līdzekļiem piedalīties AS “Citadele banka” akciju 
iegādē. Tātad pastāv strīds par personu ap vienības izveidošanas Latvijā spēkā 
esamību.  
Ņemot vērā minēto, nav saprotami pirmās instances tiesas apsvērumi, attiecinot 
uz civillietas izskatīšanu Eiropas Savienības Tiesas prakses atziņas par 
2000.gada 22.decembra Regulas Nr.44/2001 attiecīgo normu p iemērošanu, 
kaut gan tiesiskās attiecības starp prasītāju un atbildētāju nodibinātas 
2014.gada 15.aprīlī, proti, pēc 2012.gada 12.decembra Regulas Nr.1215/2012 
pieņemšanas, pie kam Regulas Nr.1215/2012 24.panta 2.punkts ir līdzīgs, bet 
ne identisks 2000.ga da 22.decembra Regulas Nr.44/2001 22.panta 2.punktam.  
Tā, 2012.gada 12.decembra Regulas Nr.1215/2012  24.panta 2.punkts noteic, 
ka šādām dalībvalsts tiesām ir izņēmuma jurisdikcija neatkarīgi no pušu 
domicila lietā, kuras priekšmets ir uzņēmējsabiedrību, c itu juridisko personu 
vai fizisku vai juridisku personu apvienību izveides spēkā esamība (..).  
Savukārt, 2000.gada 22.decembra Regulas Nr.44/2001 22.panta 2.punkts 
noteic, ka šādām tiesām ir izņēmuma jurisdikcija neatkarīgi no domicila 
tiesvedībā, kuras p riekšmets ir uzņēmējsabiedrību, citu juridisku personu vai 
fizisku vai juridisku personu apvienību struktūras spēkā esamība (..). Ņemot 
vērā to, ka vienā no prasījumiem prasītājs lūdzis atzīt, ka ar starp pusēm 
noslēgtu sabiedrības līgumu tikusi izveidota personu apvienība, lai kopīgiem 
spēkiem un līdzekļiem piedalītos AS “Citadele banka” akciju iegādē, Civillietu 
tiesas kolēģija atzīst, ka pirmās instances tiesa nav vērtējusi to, vai pret 
atbildētāju tiek vērsts prasījums par fizisku vai juridisku personu apvienības 
izveides spēkā esamību un vai attiecīgi ir piemērojams 2012.gada 12.decembra 
Regulas Nr.1215/2012  24.panta 2.punkts.  
Savukārt tas, vai prasītājs ir vai nav pamatojis prasību ar apstākļiem, ka 
sabiedrība faktiski tika izveidota un formalizēta a tbilstoši sabiedrības vai 
juridiskās personas jēdzienam, ir noskaidrojams, izskatot lietu pēc būtības, 
nevis lemjot par tās pakļautību, jo pats prasības priekšmets saistās ar personu 
apvienības izveides spēkā esamības konstatēšanu. Personu apvienības jēdzi enu 
8 Regula nekonkretizē, tā saturs ir atklājams atbilstoši katras attiecīgās 
dalībvalsts nacionālajām tiesībām.  
Ņemot vērā to, ka 2014.gada 15.aprīlī prasītāja un atbildētāja parakstītajā 
dokumentā norādīts konkrēts sabiedrības mērķis, turklāt prasītājs lū dzis atzīt, 
ka starp pusēm tika noslēgts pēc Latvijas likuma (Civillikuma 2241.pants) 
apspriežams sabiedrības līgums, Civillietu tiesas kolēģijas ieskatā, nav šķēršļu 
noskaidrot personu apvienības domicila vietu atbilstoši Regulas 63.pantā 
norādītajiem kri tērijiem.  
Lemjot par pakļautību prasībai, kas celta par personu apvienības izveides spēkā 
esamības konstatēšanu, pirmās instances tiesa, neizskatot lietu pēc būtības, 
savā lēmumā priekšlaicīgi konstatējusi, ka izskatāmajā lietā nav nodibināts, ka 
juridisk o personu apvienība tika izveidota, formalizēta un tai pastāvēja galvenā 
darbības vieta atbilstoši Regulas 63.panta pirmajai daļai.  
Civillietu tiesas kolēģija atzīst, ka attiecībā uz Civilprocesa likuma 28.panta 
ceturtās daļas piemērošanu, pirmās instances  tiesa nav vērtējusi to, ka 
prasījums ir pamatots ar apstākļiem, ka zaudējumus prasītāja mantai atbildētājs 
nodarījis Latvijas teritorijā, tai skaitā par prasītāja Latvijā reģistrētas juridiskas 
personas līdzekļiem apmaksāta Latvijas auditoru veikta AS “Ci tadele banka” 
izpēte.  
Civillietu tiesas kolēģijas ieskatā, pirmās instances tiesa nepamatoti sašaurināti 
tulkojusi Civilprocesa likuma 28.panta ceturtās daļas normu, uzskatot, ka tā 
attiecināma tikai uz gadījumiem, kad zaudējumi nodarīti ar deliktu un ir p recīzi 
identificējama zaudējumu nodarīšanas vieta.       
        
Civillietu tiesas kolēģija secina, ka pirmās instances tiesa nav vērtējusi arī 
prasības pakļautību Civilprocesa likuma 134.panta pirmās daļas kontekstā.  
Ņemot vērā minēto, prasītāja blakus sū dzībā norādītie argumenti atzīstami par 
pamatotiem un blakus sūdzība ir apmierināma.    
Atbildētāja blakus sūdzībā ietvertos argumentus par to, ka apstāklis, ka 
Civilprocesa likuma 44.pantā nav reglamentēta ar lietas vešanu saistīto 
izdevumu atlīdzināšana visos iespējamos tiesvedības procesa pabeigšanas 
gadījumos, atbildētājam nevar liegt tiesību prasīt atlīdzināt izdevumus, kas tam 
radušies sakarā ar lietas vešanu, kaut arī galīgais nolēmums nav spriedums, ar 
kuru lieta izspriesta pēc būtības, Civillietu t iesas kolēģija atzīst par daļēji 
pamatotiem, taču, ņemot vērā apstākli, ka ir konstatēts cits pirmās instances 
tiesas lēmuma atcelšanas pamats, minētajiem apsvērumiem nav izšķirošas 
nozīmes. Gadījumā, ja lieta tiek skatīta pēc būtības, pušu lūgumus par 
tiesāšanās izdevumu piedziņu tiesa izlemj, taisot spriedumu.  
Ņemot vērā to, ka pirmās instances tiesas lēmums par tiesvedības izbeigšanu 
atceļams un jautājums nododams jaunai izskatīšanai pirmās instances tiesai, 
atbildētāja blakus sūdzības apmierināšanai nav pamata un tā noraidāma.       
Ievērojot minēto, apelācija s instances tiesa secina, ka Rīgas pilsētas Vidzemes 
priekšpilsētas tiesas 2016.gada 21.jūnija lēmumu nevar atzīt par likumīgu un 
pamatotu, tādēļ tas ir atceļams, un jautājums nododams jaunai izskatīšanai tai 
tiesai, kura lēmumu pieņēmusi.  
  
  
9 Rezolutīvā d aļa  
Pamatojoties uz Civilprocesa likuma 448.panta pirmās daļas 2.punktu, 
449.panta pirmo daļu, Civillietu tiesas kolēģija  
 
nolēma:  
  
sabiedrības ar ierobežotu atbildību “Callidus Capital” blakus sūdzību 
apmierināt; atcelt Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpil sētas tiesas 2016.gada 
21.jūnija lēmumu pilnīgi un nodot jautājumu jaunai izskatīšanai Rīgas pilsētas 
Vidzemes priekšpilsētas tiesai;  
ASV reģistrētās sabiedrības ar ierobežotu atbildību  “Ripplewood Advisors 
LLC” blakus sūdzību noraidīt. Lēmums nav pārsūdza ms. 
  
Tiesnese referente                              /paraksts/                             I.Stuberovska  
Tiesneši                                             /paraksts/                               I.Jēkabsone                                                  
/paraksts/    
                                  N.Riņķis