Nr.3-10/0036 -14 
 CA0076 -15/12  
  
LĒMUMS   
Valmierā 2015.gada 29.janvārī  
  
VIDZEMES APGABALTIESAS CIVILLIETU TIESAS KOLĒĢIJA  
šādā sastāvā: tiesnese Z.CERA, tiesnese I.PINNE, tiesnesis D.LAZDIŅŠ  
  
         izskatīja rakstveida procesā SIA ''Valmieras Namsaimnieks'' blakus sūdzību par 
Valmieras rajona tiesas tiesneša 2014.gada 9.decembra lēmumu, ar kuru atteikts pieņemt 
SIA ''Valmieras Namsaimnieks'' prasības pieteikumu pret /pers.A/  un /pers.B/  par naudas 
piedziņu un  
  
K O N S T A T Ē J A,  
  
         ka Valmieras rajona tiesā 2014.gada 11.decembrī saņemts SIA ''Valmieras 
Namsaimnieks'' prasības pieteikums pret /pers.A/  un /pers.B/  par parāda 289,97 EUR un 
līgumsoda 66,06 EUR, no katra, un tiesāšanās izdevumu to faktiskajā apmērā piedziņu.  
         Prasība pamatota uz Civillikuma 1425., 1431., 1587., 1652., 1716., 1717., 1720., 
1721., 1828.pantu, likuma ''Par dzīvokļa īpašumu'' 12.p antu, 27.1 panta piekto daļu, 
Dzīvokļa īpašuma likuma 10.pantu, 13.panta pirmo daļu, 16.panta trešo daļu.  
         Prasības pieteikumā minēts, ka /pers.A/  un /pers.B/  kopš 1999.gada katram pieder 1/2 
domājamā daļa no dzīvokļa /adrese/ . 
Saskaņā ar dzīvojamā s mājas pārvaldīšanas 2004.gada 18.oktobra pilnvarojuma līgumu SIA 
''Valmieras Namsaimnieks'' pārvalda un apsaimnieko konkrēto dzīvojamo māju. Starp SIA 
''Valmieras Namsaimnieks'', kā pārvaldnieku, un /pers.A/  un /pers.B/ , kā dzīvokļa 
īpašniekiem, 2005.gad a 3.janvārī noslēgts dzīvojamās mājas uzturēšanas un 
apsaimniekošanas līgums. SIA ''Valmieras Namsaimnieks'' atbildētāju dzīvokli 
nodrošinājusi ar šādiem pakalpojumiem – uzturēšana un apsaimniekošana, atkritumu 
izvešana, komunālā elektrība, kā arī aprēķinā ta zemes nomas maksa. Komunālo 
pakalpojumu maksājumu parāds 579,94 EUR izveidojies laikā no 2010.gada 1.marta līdz 
2011.gada 1.maijam, līgumsods 132,10 EUR aprēķināts par laiku no 2010.gada 1.jūnija līdz 
2011.gada 1.maijam. Ar 2011.gada 26.maija aktu par d zīvojamās mājas pārvaldītāju par tās 
apsaimniekotāju kļuvusi SIA ''Vind''.  
  
         Ar Valmieras rajona tiesas tiesneša 2014.gada 9.decembra lēmumu atteikts pieņemt 
SIA ''Valmieras Namsaimnieks'' prasības pieteikumu.  

2          Lēmumā norādīts, ka saskaņā ar Civilprocesa likuma 26.panta pirmo daļu prasību pret 
fizisko personu ceļ tiesā pēc tās deklarētās dzīvesvietas. Tā kā atbildētāju /pers.A/  un 
/pers.B/  pēdējā zināmā un deklarētā dzīvesvieta ir Lielbritānijā, tiesnesis konstatējis, ka 
prasība nav piekrit īga Valmieras rajona tiesai, bet tā ceļama atbilstoši atbildētāju deklarētai 
dzīvesvietai.  
  
         Iesniegtajā blakus sūdzībā SIA ''Valmieras Namsaimnieks'' lūgusi atcelt pārsūdzēto 
Valmieras rajona tiesas tiesneša 2014.gada 9.decembra lēmumu.  
         Blakus sūdzībā norādīts, ka nav strīda, ka atbildētāju deklarētā dzīvesvieta ir 
Lielbritānijā. Taču atbildētājiem katram pieder 1/2 domājamā daļa no dzīvokļa /adrese/ . 
Savukārt no Valmieras pilsētas pašvaldības izziņas redzams, ka /pers.B/  bija deklarējis 
dzīvesvietu /adrese/ . 
         Civilprocesa likuma 27.panta otrajā daļā noteikts, ka prasība pret atbildētāju, kura 
dzīvesvieta nav zināma, vai kuram nav pastāvīgas dzīvesvietas Latvijā, ceļama pēc viņa 
nekustamā īpašuma atrašanās vietas vai pēc viņa pēdēj ās zināmās dzīvesvietas. Tiesa, 
pieņemot lēmumu, nav ņēmusi vērā iepriekš minēto.  
         Tā kā atbildētājiem pieder nekustamais īpašums – dzīvoklis /adrese/ , atbildētājam 
/pers.B/  pēdējā zināmā dzīvesvieta ir norādītais nekustamais īpašums, secināms, ka izpildās 
Civilprocesa likuma 27.panta otrās daļas noteikumi un SIA ''Valmieras Namsaimnieks'' 
prasība pret /pers.A/  un /pers.B/  piekritīga Valmieras rajona tiesai.  
         Minētais viedoklis apstiprinās arī ar Civillikuma 20.pantā noteikto, ka saistība, k as 
nepamatojas uz līguma, apspriežama satura un seku ziņā pēc tās vietas likuma, kur radies tas 
pamats, no kura izriet saistība.  
         Celtā prasība izriet no attiecībām, kas starp dzīvokļa īpašniekiem un dzīvojamās mājas 
apsaimniekotāju pastāvēja, pama tojoties uz likuma ''Par dzīvokļa īpašumu (līdz 2011.gada 
1.janvārim) un Dzīvokļa īpašuma likuma (no 2011.gada 1.janvāra) normām, kā arī no 
vispārējiem dzīvokļu īpašnieku pienākumiem saistībā ar norēķināšanos par saņemtajiem 
pakalpojumiem un dzīvojamās māj as pārvaldīšanas izdevumu segšanu, kā arī no apstākļa, 
ka atbildētājiem ir saistoši visi dzīvokļu īpašnieku kopsapulces pieņemtie lēmumi. Līdz ar to 
secināms, ka atbildētāju saistības izskatāmas pēc Latvijas Republikas likumiem Latvijas 
Republikas tiesā, k onkrētajā gadījumā – Valmieras rajona tiesā.  
  
Motīvu daļa  
  
         Tiesa, iepazinusies ar lietas materiāliem, izvērtējusi pierādījumus lietā, uzskata, ka 
pirmās instances tiesas tiesneša lēmums ir atceļams un jautājums nododams jaunai 
izskatīšanai Valmi eras rajona tiesai.  
  
         Pirmās instances tiesas tiesnesis nav pareizi izlēmis jautājumu par civillietas piekritību, 
vadoties vienīgi pēc Civilprocesa likuma 26.panta regulējuma, atbilstoši kuram prasību pret 
fizisko personu ceļ tiesā pēc tās deklarē tās dzīvesvietas.  
  
         Atbilstoši lietā esošajai informācijai atbildētāju /pers.A/  un /pers.B/  deklarētās 
dzīvesvietas ir Eiropas Savienības dalībvalstī Lielbritānijā. Līdz ar to jautājums par lietas 
piekritību Latvijas tiesai ir izlemjams, vispirms izvērtējot Eiropas Savienības tiesību normu 
regulējumu, konkrēti, tā kā prasība tiesā iesniegta 2014.gada 8.decembrī, tiesai jāņem vērā 
Padomes Regulā (EK) Nr.44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi 
3 civillietās un komerclietās ( Brisel es I  regula) ietvertie piekritības noteikumi. Šos 
nosacījumus nav vērtējusi pirmās instances tiesa, kamdēļ tās lēmums nav pamatots un ir 
atceļams. Tiesa norāda, ka no 2015.gada 10.janvāra jurisdikcijas noteikšanai tiek piemērota 
Regula Nr.1215/2012 atbilstoši tās pārejas noteikumu 66.panta nosacījumiem.  
  
         Brisel es I regulas 2.pants noteic, ka saskaņā ar šo regulu personas, kuru domicils ir 
kādā dalībvalstī, neatkarīgi no viņu pilsonības, var iesūdzēt attiecīgās dalībvalsts tiesā. Šis 
nosacījums atbilst  arī Civilprocesa likuma 26.panta regulējumam, ko piemērojusi pirmās 
instances tiesa.  
        Atbilstoši Brisel es I regulas 59.pantam personas domicila noteikšanai dalībvalstī, kurā 
iesniegta lieta, tiesa piemēro savus tiesību aktus. Latvijas likuma - Civillikuma 7.pants 
noteic, ka domicils jeb dzīvesvieta ir tā vieta, kur persona ir labprātīgi apm etusies ar tieši 
vai klusējot izteiktu nodomu tur pastāvīgi dzīvot vai darboties. Pirmās instances tiesa 
pamatoti atzinusi, ka atbildētāju dzīvesvieta jeb domicils nav Latvijā, ievērojot viņu skaidri 
pausto nodomu, savu dzīvesvietu jeb dzīvesvietu, kur viņ i sasniedzami tiesiskajās attiecībās 
ar valsti un pašvaldību (Dzīvesvietas deklarēšanas likums), deklarējot Lielbritānijā.          
Savukārt Brisel es I regulas 2.panta otrā daļa paredz, ka gadījumā, ja personas domicils nav 
dalībvalstī, kuras tiesā iesnieg ta lieta, tad, lai noteiktu, vai personas domicils ir citā 
dalībvalstī, tiesai jāpiemēro attiecīgās dalībvalsts tiesību aktus. Tātad, ja tiesai šajā lietā būtu 
nepieciešams konstatēt, vai atbildētāju domicils ir Lielbritānijā, tai būtu jāpiemēro šīs valsts  
tiesību akti.  
  
         Vienlaikus Brisel es I regulas 3.pantā paredzēta iespēja prasītājam izmantot izvēles 
piekritību, nosakot, ka personas, kuru domicils ir kādā dalībvalstī, var iesūdzēt citas 
dalībvalsts tiesā vienīgi saskaņā ar šīs nodaļas 2. līdz 7 .iedaļā izklāstītajiem noteikumiem.  
         2.iedaļa "Īpašā jurisdikcija" paredz izņēmumus no vispārīgajiem piekritības 
noteikumiem. 2.iedaļas 5.pantā noteikts, ka personu, kuras domicils ir kādā dalībvalstī, citā 
dalībvalstī var iesūdzēt:1) a) lietās, k as attiecas uz līgumiem – attiecīgās saistības izpildes 
vietas tiesās; b) šā noteikuma mērķiem un ja vien nepastāv citāda vienošanās, attiecīgās 
saistības izpildes vieta ir: - preču iegādes gadījumā - vieta dalībvalstī, kur saskaņā ar līgumu 
preces tika pi egādātas vai bija jāpiegādā, - pakalpojumu sniegšanas gadījumā - vieta 
dalībvalstī, kurā saskaņā ar līgumu pakalpojums tika sniegts vai bija jāsniedz.  
         Pirmās instances tiesa nav apsvērusi, vai gadījumā, kad strīds radies saistībā ar Latvijā 
noslēg ta dzīvojamās mājas, kurā nekustamais īpašums līdzīgās daļās pieder prasībā 
norādītajiem atbildētājiem, uzturēšanas un apsaimniekošanas līguma ar mājas pārvaldnieku 
SIA "Valmieras Namsaimnieks" izpildi, nav piemērojama šī īpašā jeb izvēles jurisdikcija.   
          
         Pirmās instances tiesa arī nav devusi vērtējumu Brisel e I regulas 4.iedaļas "Jurisdikcija 
attiecībā uz patērētāju līgumiem" nosacījumu piemērošanas pamatam izskatāmajās strīdus 
tiesiskajās attiecībās, neizvērtējot, vai līgumattiecības st arp atbildētājiem kā fiziskām 
personām un dzīvojamās mājas pārvaldnieku, kurš saskaņā ar noslēgtu līgumu sniedz 
pakalpojumu, neietilpst patērētāju tiesību sfērā.   
          Brisel es I regulas 16.pants noteic, ka prasību pret patērētāju var celt vienīgi tā s 
dalībvalsts tiesās, kurā ir patērētāja domicils. Taču, lai piemērotu šo nosacījumu, tiesai, ja tā 
konstatē, ka strīds ietilpst patērētāju tiesisko attiecību sfērā, vispirms ir jāizvērtē, vai tiesā 
celtā lieta attiecas uz regulas 15.pantā norādītajiem pat ērētāju līguma veidiem (līgums par 
preču iegādi ar nomaksu pa daļām, līgums par aizdevumu vai kredītu, līgums, kas noslēgts 
4 ar personu, kas veic komercdarbību vai profesionālo darbību patērētāja domicila dalībvalstī 
vai vērš šādu darbību uz attiecīgo dalīb valsti).  
  
         Turklāt tiesai jāņem vērā arī Brisel es I regulas 8.iedaļas nosacījumi par jurisdikcijas un 
pieņemamības pārbaudi, atbilstoši kuriem tiesa pēc pašas ierosmes paziņo par to, ka tai nav 
jurisdikcijas tikai gadījumā, ja konstatē citas dalī bvalsts tiesas izņēmuma jurisdikciju 
(22.pants), kas nav konstatējams šajā gadījumā. Citos gadījumos tiesai jāvadās pēc tās 
procedūras, kuru noteic regulas 26.pants.  
  
         Vienlaikus apelācijas instances tiesa nepiekrīt blakus sūdzībā norādītajam 
argumentam, ka jurisdikciju Latvijas tiesā paredzētu Civilprocesa likuma 27.panta otrā daļa, 
kurā noteikts, ka prasība pret atbildētāju, kura dzīvesvieta nav zināma vai kuram nav 
pastāvīgās dzīvesvietas Latvijā, ceļama pēc viņa nekustamā īpašuma atrašanās viet as vai pēc 
viņa pēdējās zināmās dzīvesvietas. Minētais nosacījums piemērojams tikai gadījumā, ja 
atbildētājam nav deklarētās dzīvesvietas, kas nepārprotami norādīts jau panta nosaukumā 
"Prasības celšana, ja atbildētājam nav deklarētās dzīvesvietas". Šis pi ekritības regulējums 
nav piemērojams izskatāmajā civillietā, kad ir zināmas atbildētāju deklarētās dzīvesvietas.  
  
         Tā kā pirmās instances tiesa, lemjot jautājumu par lietas piekritību, nav piemērojusi 
pareizās tiesību normas, un līdz ar to nepamatoti nonākusi pie secinājuma, ka lieta nevar būt 
piekritīga Latvijas tiesai, Valmieras rajona tiesas lēmums ir atceļams un jautājums 
nododams jaunai izskatīšanai.  
  
         Saskaņā ar Civilprocesa likuma 229.pantu, 448.panta pirmās daļas 2.punktu, t iesa 
  
N O L Ē M A:  
  
         atcelt pilnīgi Valmieras rajona tiesas tiesneša 2014.gada 9.decembra lēmumu, ar kuru 
atteikts pieņemt SIA ''Valmieras Namsaimnieks'' prasības pieteikumu pret /pers.A/  un 
/pers.B/ , un nodot jautājumu jaunai izskatīšanai Valmie ras rajona tiesai.          Lēmums nav 
pārsūdzams, un tas stājas likumīgā spēkā tā pieņemšanas brīdī.  
  
  
Tiesnese                                                                                                              Z.CERA  
  
  
Tiesnese                                                                                                              I.PINNE  
  
  
Tiesnesis                                                                                                      D.LAZDIŅŠ