Lietas arhīva Nr. CA -0718 -15/23  
LĒMUMS  
  
Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesu kolēģija šādā sastāvā:  
priekšsēdētājs M.Sviķis tiesneši: 
L.Volberga, G.Ozoliņa,  
2015.gada 19.janvārī  izskatīja rakstveida procesā, nerīkojot tiesas sēdi Rīgā, Brīvības 
bulvārī 34, SIA “Rīgas namu pārvaldnieks” blakus sūdzību par Rīgas pilsētas Vidzemes 
priekšpilsētas tiesas tiesneses 2014.gada 14.novembra lēmumu, ar kuru atteikts pieņemt SIA “Rīgas 
namu pārvaldnieks” prasības pieteikums, un  
 k o n s t a t ē j a :  
  
2014.gada 12.novembrī SIA “Rīgas namu pārvaldnieks” Rīgas pilsētas Vidzemes 
priekšpilsētas tiesā iesniedzis prasības pieteikumu pret /pers.A/  par dzīvojamās mājas uzturēšanas 
un apsaimniekošana s maksas un saņemto pakalpojumu parāda piedziņu.  
Ar Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpilsētas tiesas 2014.gada 14.novembra lēmumu atteikts 
pieņemt SIA “Rīgas namu pārvaldnieks” prasības pieteikumu pret /pers.A/  par dzīvojamās mājas 
uzturēšanas un apsaimniekoš anas maksas un saņemto pakalpojumu parāda piedziņu.  
Lēmumā norādīts, ka saskaņā ar Civilprocesa likuma 26.panta pirmo daļu prasību pret 
fizisko personu ceļ tiesā pēc tās deklarētās dzīvesvietas.  
No prasītāja iesniegtā prasības pieteikuma izriet, ka atbildētājas pagaidu uzturēšanās adrese 
ir /adrese/ , Vācijā, taču prasība tiek celta Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpilsētas tiesā pamatojoties 
uz Civilprocesa likuma 27.panta otro daļu, kas noteic, ka p rasība pret atbildētāju, kura dzīvesvieta 
nav zināma vai kuram nav pastāvīgas dzīvesvietas Latvijā, ceļama pēc viņa nekustamā īpašuma 
atrašanās vietas vai pēc viņa pēdējās zināmās dzīvesvietas.  
Prasītājs prasības pieteikumā norādījis, ka atbildētājas nekus tamā īpašuma adrese ir /adrese/ . 
Eiropas Savienības pārrobežu civillietu un komerclietu piekritību dalībvalstu tiesām nosaka 
Padomes 2002.gada 22.decembra regula (EK) Nr. 44/2001  „Par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu 
un izpildi civillietās un komerclietās ”. 
Pirmās instances tiesas tiesnese atzinusi, ka atbildētāja attiecībās ar Rīgas pašvaldības 
sabiedrību ar ierobežotu atbildību „Juglas nami” ir atzīstama par patērētāju, līdz ar to lietas 
jurisdikcijas noteikšanai ir piemērojami 2000.gada 22.decembra Pado mes regulas (EK) Nr. 44/2001  
„Par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās” II.nodaļas 4.iedaļas  
16.panta pirmā daļa, kas nosaka, kuras dalībvalsts tiesā patērētājs var ierosināt tiesvedību, savukārt 
2.punkta noteikumi nosak a, ka cita līgumslēdzēja puse var ierosināt tiesvedību pret patērētāju tikai 
tās dalībvalsts tiesās, kurā ir patērētāja domicils.  
2000.gada 22.decembra Padomes regulas (EK) Nr. 44/2001  „Par jurisdikciju un spriedumu 
atzīšanu un izpildi civillietās un komerc lietās” II.nodaļas 4.iedaļas 17.pants nosaka, ka šīs iedaļas 
noteikumus var neievērot tikai saskaņā ar vienošanos, ko noslēdz pēc strīdus sākuma vai kas ļauj 
patērētājam ierosināt tiesvedību citās tiesās, nevis šajā iedaļā norādītajās, vai, kas ir noslēgta  starp 
patērētāju un citu līgumslēdzēju pusi, kuriem abiem līguma slēgšanas laikā ir domicils vai 
patstāvīgā dzīvesvieta tajā pašā dalībvalstī un kas nodod jurisdikciju attiecīgās dalībvalsts tiesām, ar 
nosacījumu, ka šāda vienošanās nav pretrunā ar attiec īgās dalībvalsts tiesību aktiem.  
Pirmās instances tiesas tiesnese, pārbaudot prasītāja prasības pieteikumu un tam pievienotos 
materiālus, konstatējusi, ka pušu starpā nav noslēgta neviena vienošanās, kas noteikta 2000.gada  

22.decembra Padomes regulas (EK) Nr.44/2001  „Par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi 
civillietās un komerclietās” II.nodaļas 4.iedaļas 17.pantā un ļautu neievērot regulas II. Nodaļas 
4.iedaļas noteikumus par jurisdikciju patērētāju līgumos.  
Ievērojot augstāk minēto, pirmās insta nces tiesas tiesnese atzinusi, ka prasītājs nepamatoti 
atsaucies uz Civilprocesa likuma 27.panta otrās daļas nosacījumiem, jo atbildētājas deklarētā adrese 
ir zināma, proti, atbildētāja savu dzīvesvietu ir deklarējusi pēc adreses – /adrese/ , adrese uz pras ības 
pieteikuma iesniegšanas brīdi ir aktuāla, līdz ar ko tiesnese atzīst, ka prasītājam prasība ceļama pēc 
atbildētājas deklarētās dzīvesvietas adreses Vācijā nevis pēc nekustamā īpašuma atrašanās vietas.  
Par minēto lēmumu SIA “Rīgas namu pārvaldnieks” ie sniedza blakus sūdzību, lūdzot atcelt 
Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpilsētas tiesas 2014.gada 14.novembra lēmumu, nododot lietu jaunai 
izskatīšanai tai tiesai, kura lēmumu pieņēmusi.  
Blakus sūdzībā norādīts, ka pirmās instances tiesas tiesnese paplašināti tulkojusi Briseles I 
regulas 4.iedaļas 15.pantu, jo atbildētāja nav uzskatāma par patērētāju. No Rīgas pilsētas Vidzemes 
priekšpilsētas tiesas zemesgrāmatas nodaļas izdrukas izriet, ka atbildētājai pieder dzīvokļa īpašums 
/adrese/ , kuru apsaimnieko prasītā js un atbildētāja ir Latvijas pilsone, kā arī prasītājs neveic 
komercdarbību atbildētājas domicila valstī, proti, Vācijā.  
Norāda, ka ņemot vērā, ka atbildētāja pakalpojumus ir saņēmusi Latvijā, prasība par saistību 
izpildi ir ceļama Latvijā. Tiesa nav ņēm usi vērā Padomes Regulas (EK) Nr.44/2011 5.panta 
1.punktu, kur paredzēta īpašā jurisdikcija pēc pakalpojuma sniegšanas vietas, kur noteikts, ka strīdu, 
kas izriet no filiāles, aģentūras vai citas struktūra darbības, var izskatīt filiāles, aģentūras vai cit as 
struktūras atrašanās vietā. Prasītāja prasība izriet tieši pakalpojumu sniegšanas vietas un no filiāles 
vai citas struktūras darbības, apsaimniekojot dzīvojamo māju un atbildētāja īpašumu, ko prasītājam 
uzliek likums.  
  
Izvērtējusi blakus sūdzības motīv us un pārbaudījusi lietas materiālus, Civillietu tiesas 
kolēģija uzskata, ka SIA “Rīgas namu pārvaldnieks” blakus sūdzība ir pamatota, bet Rīgas pilsētas 
Vidzemes priekšpilsētas tiesas tiesneses 2014.gada 14.novembra lēmums ir atceļams, un jautājums 
nododa ms jaunai izskatīšanai tai tiesai, kura lēmumu pieņēmusi.  
Civilprocesa likuma 26.panta pirmā daļa nosaka, ka prasību pret fizisko personu ceļ tiesā 
pēc tās deklarētās dzīvesvietas.  
No Tiesu informatīvajā sistēmā pieejamajiem datiem Civillietu tiesas kolēģi ja konstatē, ka 
atbildētājas /pers.A/ deklarētā dzīvesvieta ir Vācijā, līdz ar ko secināms, ka lietas jurisdikcijas 
noteikšanai piemērojama 2000.gada 22.decembra Padomes regula (EK) Nr. 44/2001  “Par 
jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās u n komerclietās” (turpmāk tekstāRegula), 
kas regulē Eiropas Savienības pārrobežu civillietu un komerclietu piekritību dalībvalstu tiesām.  
Civillietu tiesas kolēģija atzīst, ka pirmās instances tiesas tiesnese pamatoti konstatējusi, ka 
atbildētāja atzīstama par patērētāju, tomēr nosakot jurisdikciju un konkrētajam strīdam piekritīgo 
tiesu, nav ņēmusi vērā, ka, atbilstoši 2003.gada 14.februāra nekustamo īpašumu apsaimniekošanas 
pilnvarojuma līgumam, „Rīgas namu pārvaldnieks” apsaimnieko dzīvojamo māju /adrese/ . Saskaņā 
ar zemesgrāmatas datiem 2005.gada 18.janvārī /pers.A/  ir nostiprinātas īpašuma tiesības uz dzīvokļa 
īpašumu Nr.12, /adrese/ . Tādējādi secināms, ka nekustamo īpašumu apsaimniekošanas 
pilnvarojuma līguma slēgšanas brīdī gan prasītāja, gan atbildētā jas domicils bija vienā dalībvalstī – 
Latvijā.  
Regulas II.nodaļas 4.iedaļas 17.panta 3.punkts nosaka, ka noteikumus par jurisdikciju 
attiecībā uz patērētāju līgumiem var neievērot ar vienošanos, kas ir noslēgta starp patērētāju un citu 
līgumslēdzēju pusi, kuriem abiem līguma slēgšanas laikā ir domicils vai pastāvīgā dzīvesvieta tajā 
pašā dalībvalstī un kas nodod jurisdikciju attiecīgās dalībvalsts tiesām, ar nosacījumu, ka šāda 
vienošanās nav pretrunā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem.  
Civillietu tie sas kolēģija atzīst, ka starp prasītāju un atbildētāju pastāv uz likuma pamata 
balstīta saistību tiesība, kur prasītājs atbilstoši 2003.gada 14.februāra nekustamo īpašumu 
apsaimniekošanas pilnvarojuma līgumam, apsaimnieko dzīvojamo māju /adrese/ , 
2 
savukār t atbildētājai kā dzīvokļa īpašniecei ir pienākums norēķināties par saņemtajiem 
pakalpojumiem, kas saskaņā ar Civillikuma 1511.pantu, atzīstams par vienošanos Regulas izpratnē.  
Tāpat netiek pārkāpts Regulas II.nodaļas  4.iedaļas 17.panta 3.punkta nosacījums, ka 
attiecīgā vienošanās nevar būt pretrunā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem, ņemot vērā, ka 
atbilstoši Civilprocesa likuma 27.panta otrajai daļai prasība pret atbildētāju, (…) kuram nav 
pastāvīgas dzīvesviet as Latvijā, ceļama pēc viņa nekustamā īpašuma atrašanās vietas.  
Ņemot vērā iepriekš minēto, Civillietu tiesas kolēģija atzīst, ka blakus sūdzība ir pamatota 
un apmierināma, bet pirmās instances tiesas lēmums ir atceļams un jautājums nododams jaunai 
izskatīšanai tai tiesai, kas lēmumu pieņēmusi.  
Pamatojoties uz augstāk minēto un Civilprocesa likuma 448.panta pirmās daļas  
2.punktu un 449.panta pirmo daļu, Civillietu tiesu kolēģija  
 n o l ē m a:  
  
atcelt Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpilsētas tiesas ti esneses 2014.gada 14.novembra un  
jautājumu nodot jaunai izskatīšanai tai tiesai, kas lēmumu pieņēmusi. 
Lēmums ir galīgs un nav pārsūdzams.  
  
  
Priekšsēdētājs: /paraksts/         M.Sviķis  
  
Tiesneši: /2 paraksti/                L.Volberga  
                                                G.Ozoliņa  
3