Lietas Nr. C20301513  
Lietas arhīva Nr. C -0320 -15/5 
SPRIEDUMS  
Latvijas Republikas vārdā  
  
Liepājā                                                                                         
2015.gada 23.septembrī  
Liepājas tiesa tiesnese Inta Pūce 
tiesas sēžu sekretāre Inese 
Bruže  
        piedaloties prasītājas pilnvarotajam pārstāvim zvērinātam advokātam Timuram 
Šikam un atbildētājas pilnvarotajai pārstāvei zvērinātai advokātei Lindai Elsberģei   
atklātā tiesas sēd ē izskatīja civillietu Vācijas komercsabiedrības „Schrudde Logistik” 
GmbH prasībā pret SIA „IT Logistik” par zaudējumu piedziņu, trešā persona AAS  
„If  P&C Insurance” un UAB „MTL Group”.  
  
Aprakstošā daļa  
 
        2013.gada 20.jūnijā prasītājas Vācijas ko mercsabiedrības „Schrudde Logistik” 
GmbH pilnvarotais pārstāvis iesniedzis Liepājas tiesā prasības pieteikumu pret 
atbildētāju SIA „IT Logistik” par zaudējumu 70128,70 EUR (49286,73 Ls) piedziņu.         
Prasības pieteikumā norādīts, ka 2012.gada 8.jūnijā puses noslēgušas transporta 
līgumu Nr.0806 - 01 (turpmāk – pārvadājuma līgums), kuru prasītāja noslēdza pildot 
savas saistības pret Lietuvas komercsabiedrību „MTL Group” UAB, kas pieaicināma 
kā trešā persona. Saskaņā ar pārvadājuma līgumu prasītāja uzdeva atbildētājai veikt 
kravas pārvadājumu no Polijas uz Ahtubinskas pilsētu Krievijā. Krava – 
tehnoloģiskais aprīkojums, cementa rūpnīcas daļas. Atbildētāja 2012.gada 18.jūnijā 
ar attiecīgu CMR pavadzīmi pieņēma kravu pārvadāšanai. 2012.gada 20.jūnijā 
pārvadāj uma izpildes laikā Lietuvas teritorijā atbildētājas transportlīdzeklis nokļuva 
ceļu satiksmes negadījumā, kā rezultātā krava tika bojāta. 2012.gada 8.augustā 
prasītājas saņēma „MTL Group” UAB pretenziju par kopējo summu 70128,70 EUR. 
Pretenzijā norādīts, k a pēc ceļu satiksmes negadījuma krava tika remontēta un testēta, 
kas radījis zaudējumus 70128,70 EUR apmērā. Ženēvas 1956.gada 19.maija 
Konvencijas par kravu starptautisko autopārvadājumu līgumu (turpmāk – CMR 
konvencija) 1.pants paredz, ka tā tiek piemēro ta katram līgumam par kravu 
pārvadājumiem ar autotransportu par atlīdzību, kad līgumā norādītās kravas 
nosūtīšanas un saņemšanas vietas atrodas divās dažādās valstīs, no kurām vismaz 
viena ir līgumslēdzēja valsts neatkarīgi no līgumslēdzējas puses dzīves v ietas un 

2 nacionalitātes. CMR konvencijas 17.panta pirmā daļa paredz, ka pārvadātājs ir 
atbildīgs par pilnīgu vai daļēju kravas zaudējumu un par bojājumu, kurš noticis kopš 
brīža, kad krava bija pieņemta līdz brīdim, kad krava tiek nodota. Saskaņā ar CMR 
konvencijas 31.panta pirmās daļas a) punktu, par strīdīgiem jautājumiem, kas rodas, 
veicot pārvadājumus pēc CMR konvencijas, prasītājs var ierosināt prāvu jebkurā 
līgumslēdzēju valstu norādītajā tiesā, kā arī tās valsts tiesā, kur atrodas atbildētāja 
dzīvesv ieta, viņa galvenais uzņēmums, iestāde vai birojs, ar kuru ir noslēgts līgums 
par pārvadājumu.  
Prasības pieteikums pamatots uz Ženēvas 1956.gada 19.maija Konvencijas par 
kravu starptautisko autopārvadājumu līgumu 17.panta pirmo daļu un Civilprocesa 
likuma 1., 127.pantu.  
2013.gada 2.septembrī atbildētājas SIA „IT Logistik” pilnvarotā persona ir 
sniegusi paskaidrojumu (lietas 1.sējuma 58.,59.lapa), ka prasību par zaudējumu 
piedziņu neatzīst. Norāda, ka, atbilstoši pārvadājuma līguma 4.punktam, iestājoties 
apdrošināšanas gadījumam, atbildētājas pārstāvis nekavējoties par to ziņojis 
prasītājai. Tā kā ceļu satiksmes negadījuma rezultātā krava tika bojāta, tā saskaņā ar 
prasītājas rīkojumu tika nogādāta atpakaļ Polijā. Pēc atbildētājas rīcībā esošās 
informācijas k rava bija apdrošināta un tās saņēmējs ir saņēmis apdrošināšanas tam 
nodarīto zaudējumu apmērā. Lietuvas policija konstatēja, ka ceļu satiksmes 
negadījumā neviens nav vainojams tā izraisīšanā. To apliecina fakts, ka 
apdrošināšanas kompānija atbildētājai izm aksāja visu atlīdzību par ceļu satiksmes 
negadījumā bojāto automašīnu. Prasītāja arī ir pārvadātājs, nevis kravas nosūtītājs vai 
saņēmējs, tādējādi uz to ir attiecināmi CMR konvencijas 6.nodaļas noteikumi, kas 
attiecas uz pārvadājumiem, kurus veic secīgi p ārvadātāji. Saskaņā ar CMR 
konvencijas 37.pantu tiesības panākt izdevumu atlīdzību no pārējiem pārvadātājiem ir 
pārvadātājam, kurš samaksājis kompensāciju, saskaņā šīs konvencijas noteikumiem. 
Šajā gadījumā prasītāja nav iesniegusi nevienu pierādījumu tam,  ka tā būtu kādam 
samaksājusi kompensāciju tādā apmērā, kādā tā tiek norādīta prasības pieteikumā. 
Prasītāja nav iesniegusi zaudējumu summas aprēķinu, ne arī šīs summas pamatojumu.  
Paskaidrojums pamatots uz Ženēvas 1956.gada 19.maija Konvencijas par 
kravu starptautisko autopārvadājumu līgumu 17.panta otro daļu un 37.pantu.  
2014.gada 27.februārī trešā persona If P&C Insurance AS paziņoja, ka tā 
2012.gada 1.jūnijā izbeidza apdrošināšanas līgumu ar atbildētāju, jo tā neveica 
paredzētos maksājumus. Līdz ar to I f P&C Insurance pret nevienu no civillietas 
pusēm nav nekādu tiesību un pienākumu, ko spriedums varētu skart (lietas 1.sējuma 
96.lapa).  
           Tiesas sēdē prasītājas pilnvarotais pārstāvis uzturēja iesniegto prasību par 
zaudējumu 70128,70 EUR piedziņu uz tajā norādītajiem pamatiem. Paskaidroja, ka 
prasītāja ir saņēmusi UAB „MTL Group” 2012.gada 8.augusta pretenziju par 
zaudējumu 70128,70 EUR atlīdzību. Minētie zaudējumi radušies atbildētājai veicot 
pārvadājumu, saskaņā ar pušu starpā noslēgto 2012.gada 8.jūnija pārvadājuma 
līgumu. CMR konvencijas 17.panta pirmā daļa paredz, ka pārvadātājs ir atbildīgs par 
pilnīgu vai daļēju kravas zaudējumu un par bojājumu, kurš noticis kopš brīža, kad 
krava bija pieņemta līdz brīdim, kad krava tiek nodota. Atbildētājai pārvadājot kravu, 
3 tā tika bojāta. Bojājumu novēršana un testēšana izmaksāja 70128,70 EUR, ko pierāda 
SIA „Vingeļ” pretenzija UAB „MTL Group” un tās pretenzija prasītājai. Prasītāja 
nav  nevienam maksājusi par 2012.gada 20.jūnijā Lietuvā notikušā ceļu satik smes 
negadījuma rezultātā bojātās kravas labošanu. Tas, ka prasītāja nav samaksājusi, 
nevar būt par pamatu prasības noraidīšanai. Prasītāja un atbildētāja nav secīgi 
pārvadātāji, saskaņā ar CMR konvencijas 6.nodaļu, jo to starpā noslēgts atsevišķs 
pārvadāj umu līgums. Prasība Liepājas tiesā iesniegta, ievērojot Briseles I Regu lu. 
Lūdz prasību apmierināt uzturētajā apmērā.  
         Tiesas sēdē atbildētājas pilnvarotā pārstāve prasību neatzina. Paskaidroja, ka 
prasītāja nav iesniegusi pierādījumus, ka tai noda rīti zaudējumi prasības apmērā ar 
2012.gada 20.jūnijā Lietuvā notikušā ceļu satiksmes negadījumā bojātās kravas 
remontu. Trešā persona UAB „MTL Group” ir informējusi, ka apdrošināšanas 
kompānija tai atlīdzinājusi zaudējumus, kas radušies 2012.gada 20.jūnij a ceļu 
satiksmes negadījuma rezultātā bojātās kravas dēļ. Prasītājas iesniegtajos kravas 
bojājumu pārbaudes un vērtēšanas dokumentos ir norādītas dažādas remonta 
izmaksas. Prasītāja visā lietas izskatīšanas laikā nav iesniegusi pierādījums, ka tā 
kādam no kravas nogādāšanā iesaistītajiem dalībniekiem vai remonta veicējam būtu 
maksājusi par kravas bojājumu novēršanu. Uzskata, ka prasītājai faktiski nav nodarīti  
zaudējumi, kas atbildētājai būtu atlīdzināmi. Lūdza noraidīt prasību.  
         Trešā persona If P &C Insurance AS lūgusi lietu skatīt bez tās pārstāvja 
klātbūtnes (lietas 2.sējuma 135.lapa). Trešā persona UAB “MTL Group” nav lūgusi 
lietas izskatīšanu atlikt. Tiesa atzīst, ka nav konstatēti Civilprocesa likuma 209. un 
210.pantā minētie lietas izskatīšan as atlikšanas juridiskie iemesli un lieta izskatāma 
bez trešo personu klātbūtnes.  
Motīvu daļa 
 
                         Tiesa, uzklausījusi pušu pilnvaroto pārstāvju paskaidrojumus un izvērtējusi 
rakstveida pierādījumus lietā, secina, ka prasība ir noraidā ma. 
          CMR konvencijas 1.pants noteic, ka tā tiek piemērota katram līgumam par 
kravu pārvadājumiem ar autotransportu par atlīdzību, kad līgumā norādītās kravas 
nosūtīšanas un saņemšanas vietas atrodas divās dažādās valstīs, no kurām vismaz 
viena ir līgumslēdzēja valsts neatkarīgi no līgumslēdzējas puses dzīves vietas un 
nacionalitātes.  
           Tiesa atzīst, ka ievērojot CMR konvencijas 31.panta pirmās daļas a) punktu, par 
strīdīgiem jautājumiem, kas rodas, veicot pārvadājumus pēc CMR konvencijas, 
prasītājs var ierosināt prāvu jebkurā līgumslēdzēju valstu norādītajā tiesā, kā arī tās 
valsts tiesā, kur atrodas atbildētāja dzīvesvieta, viņa galvenais uzņēmums, iestāde vai 
birojs, ar kuru ir noslēgts līgums par pārvadājumu, kā arī Padomes Regu las (EK) 
Nr.44/2001 (no 2015.gada 10.janvāra aizstāta ar Regu lu Nr.1215/2012, tās 66.pants 
paredz, ka procesiem, kuri uzsākti pirms minētā datuma turpina piemērot Regu lu 
Nr.44/2001), par pamatotu prasības iesniegšanu tiesā pēc atbildētājas juridiskās 
adreses.  
          Tiesa kritiski vērtē atbildētājas norādīto, ka prasītāja un atbildētāja ir secīgi 
pārvadātāji un piemērojams CMR konvencijas 37.pants – pārvadātājam, kas ir 
4 samaksājis kompensāciju saskaņā ar šīs Konvencijas noteikumiem, ir tiesības panākt 
izdevumu, k ā arī procentu un visu ar prasību saistīto izmaksu atlīdzību no pārējiem 
pārvadātājiem, kas piedalās pārvadājuma veikšanā. Konvencijas 34.pants  noteic, ja 
pārvadājumu, kuram ir vienots līgums, secīgi  veic vairāki autopārvadātāji, tad katrs 
no viņiem ir a tbildīgs par visu pārvadājumu, turklāt otrais un katrs nākošais 
pārvadātājs, pieņemot kravu un pavadzīmi, uz pavadzīmes noteikumu pamata kļūst 
par pārvadājuma līguma dalībniekiem.  
           Lietā nav strīda par to (lietas 2.sējuma 140.,141.lapa), ka puses  2012.gada  
8.jūnijā noslēgušas transportēšanas līgumu -pieteikumu Nr. 0806 - 01 (lietas 1.sējuma 
5.-8. lapa), pamatojoties uz kuru atbildētājai bija jāveic kravas pārvadājums no 
Polijas pilsētas Žori uz Ahtubinskas pilsētu Krievijā.  
           Līdz ar to, t iesasprāt puses nav secīgi pārvadātāji, jo tās noslēgušas atsevišķu 
līgumu par pārvadājuma veikšanu, nevis uz pavadzīmes pamata atbildētāja kļuvusi 
par secīgu pārvadātāju, turpinot kravas transportēšanu kopējā maršrutā no Portugāles 
uz Krieviju (lietas 2.s ējuma 35. – 37.lapa).  
           Lietā nav strīda arī par to, ka, atbildētājai pārvadājot kravu, pamatojoties uz 
noslēgto līgumu,  2012.gada 20.jūnijā Lietuvā notika ceļu satiksmes negadījums, kurā 
tā tika bojāta (lietas 2.sējuma 122.,123.lapa). Par ceļu satiksmes negadījumu sastādīts 
saskaņotais protokols (lietas 1.sējuma 88. - 91.lapa).  
           Saskaņā ar CMR konvencijas 17.panta pirmā daļu pārvadātājs ir atbildīgs par 
pilnīgu vai daļēju kravas zaudējumu un par bojājumu, kurš noticis kopš brīža, kad 
krava bija pieņemta līdz brīdim, kad krava tiek nodota.  
           Prasītājas pārstāvis lietas izskatīšanas laikā norādīja, ka viņa rīcībā nav 
informācijas, ka prasītāja būtu samaksājusi par ceļu satiksmes negadījuma rezultātā 
bojātās kravas remontu (lietas 2.sējuma 137. lapas otra puse).    
           Tiesa kritiski vērtē prasītājas pārstāvja apgalvojumu, ka prasītājai nodarītos 
zaudējumus pierāda UAB “MTL Group” 2012.gada 8.augustā nosūtītā pretenzija par 
prasības summu (lietas 1.sējuma 9.,10.lapa) un krava s saņēmējas SIA “Vinģeļ” 
pretenzija UAB  “MTL Group” (lietas 2.sējuma 16.,17.lapa), kā arī betona maisītāja 
bojājumu tehniskais raksturojums, kurā minētas kravas remonta izmaksas (lietas 
2.sējuma 51. – 67.lapa).  
   Civillikuma 1770.pantā noteikts, ka ar za udējumu jāsaprot katrs mantiski 
novērtējams pametums. Minētās tiesību normas izpratnē ar jēdzienu „zaudējums” 
saprot jebkādu mantas samazinājumu, zudumu vai bojājumu, kā arī citas mantiski 
novērtējamas tiesību aizskāruma sekas.  
            Saskaņā ar Civil likuma 1772.pantu, jau cēlies zaudējums var būt vai nu tāds, 
kas jau cēlies, vai tāds, kas vēl stāv priekšā; pirmajā gadījumā tas dod tiesību uz 
atlīdzību, bet otrajā uz nodrošinājumu. Savukārt Civillikuma 1775.pants noteic, ka 
katrs zaudējums, kas nav nej aušs, ir jāatlīdzina.  
            Lai izšķirtu strīdu, pārbaudāms, vai pastāv zaudējumu atlīdzības pamati, tas ir 
zaudējumu esamības fakts, zaudējumu apmērs, zaudējumu nodarīšanā vainojamās 
personas prettiesiska rīcība un šīs rīcības cēloniskā sakarība ar nodarītajiem 
zaudējumiem (Civillik uma komentāri. Saistību tiesības (1401. -2400.p.). Autoru 
5 kolektīvs prof. K.Torgāna vispārīgā zinātniska redakcijā. Otrais izdevums. Mans 
īpašums, Rīga, 2000. Komentārs 1775.pantam, 270.lpp).  
           Zaudējumu atlīdzības pienākums iestājas tad, kad vienl aicīgi pastāv šādi 
priekšnoteikumi jeb atlīdzības pamati: 1) tiesību aizskārēja neattaisnojama darbība, 
kas attiecīgos gadījumos ietver arī novērtējumu no vainojamības viedokļa; 2) 
zaudējumu esamība; 3) cēloniskais sakars starp zaudējumiem un neatļauto dar bību 
(Augstākās tiesas Senāts lieta SKC -143/2008) .    
           Ceļu satiksmes negadījuma izraisīšanā, kā rezultātā bojāta krava, nav konstatēta 
pārvadātāja  ievainojamība, ko apliecina Marijampoles apriņķa galvenās policijas 
komisariāta Kalvarijas polici jas komisariāts (lietas 1.sējuma 90.lapa).  
          Tiesai nav pamata apšaubīt trešās personas pārstāves 2015.gada 9.septembrī 
sniegto informāciju, ka tā kompensāciju par 2012.gada jūnijā bojāto kravu maršrutā 
Polija – Krievija saņēmusi no savas apdrošin āšanas kompānijas UADBB “AON 
Baltic” (lietas 2.sējuma 139.lapa). Gan 2012.gada 8.augusta pretenziju prasītājai 
(lietas 1.sējuma 9.,10.lapa), gan 2015.gada 9.septembra informāciju ir parakstījusi 
viena un tā pati UAB “MTL Group” pārstāve.  
           Tiesas ieskatā, ceļu satiksmes negadījuma rezultātā kravai nodarīto bojājumu 
remontu apmaksāja apdrošināšanas kompānijas. To apliecina arī trešās personas UAB 
“MTL Group” sniegtā informācija. Bez tam prasītāja iesniegusi apdrošināšanas 
sabiedrības “AON RISK SERVI CES” Amsterdamā sastādīto apskates ziņojumu 
(lietas 2.sējuma 28. - 42.lapa), kurā norādītas moduļu remonta kopējās izmaksas 
39171,27 EUR un minētā ziņojuma papildinājumu (lieta 2.sējuma 74. - 86.lapa), kurā 
par pamatotām un patiesām tiek uzskatītas izmaksas 59613,32 EUR apmērā. 
2012.gada 19.oktobrī prasītājas apdrošināšanas kompānija KRAVAG -LOGISTIC 
Versicherungs -AG par zaudējumiem 59309,54 EUR ir informējusi atbildētāju un 
lūgusi sniegt atbildi, kā arī norādījusi, ka sāks tiesvedību (lietas 2.sējuma 20.  
23.lapa).  
Tiesa secina, ka prasītāja nav pierādījusi, ka tai nodarīti zaudējumi 70128,70 
EUR apmērā 2012.gada 20.jūnija ceļu satiksmes negadījuma rezultātā bojātās kravas 
dēļ. Lietas izskatīšanas laikā nav gūti pierādījumi tam, ka apdrošinātājs būtu 
iesniedzis  prasītājai regresa pretenziju, lai gan no notikuma brīža līdz sprieduma 
taisīšanai ir pagājuši trīs gadi.  
           Tiesību doktrīnā atzīts, ka prasība noraidāma, ja tā nav pamatota, vai nu tai 
ziņā, ka trūkst juridiska pamata, vai, ka prasības pamatā li ktie apstākļi nav pierādīti, 
pie kam šo juridisko un faktisko pamatu esamību jāattiecina uz prasības iesniegšanas 
momentu (Vladimirs Bukovskis. Civīlprocesa mācības grāmata. - Rīga: E.Pīpiņa un 
J.Upmaņa grāmatu un nošu spiestuve, 1933., 266.lpp.).  
             Civilprocesa likuma 93.panta pirmajā daļā ir noteikts, ka katrai pusei jāpierāda 
fakti, uz kuriem tā pamato savus prasījumus vai iebildumus. Prasītājam jāpierāda 
savu prasījumu pamatotība. Atbildētājam jāpierāda savu iebildumu pamatotība.  
             Ievērojot Civilprocesa likuma 97.panta pirmo daļu, tiesa novērtē pierādījumus 
pēc savas iekšējās pārliecības, kas pamatota uz tiesas sēdē vispusīgi, pilnīgi un 
objektīvi pārbaudītiem pierādījumiem, vadoties no tiesiskās apziņas, kas balstīta uz 
loģikas lik umiem, zinātnes atziņām un dzīvē gūtiem novērojumiem.  
6             Tiesa secina, ka nav pierādīts atbildētājas zaudējumu atlīdzības pienākums, jo 
nav konstatēts, ka vienlaicīgi pastāv visi zaudējuma atlīdzības pienākuma 
priekšnoteikumi. Tiesa atzīst, ka pr asība par zaudējumu 70128,70 EUR piedziņu no 
atbildētājas ir noraidāma.  
            Civilprocesa likuma 41.panta pirmā daļa paredz, ka pusei, kuras labā taisīts 
spriedums, tiesa piespriež no otras puses visus tās samaksātos tiesas izdevumus, 
proporcionāli apmierinātajai prasījuma summai.  
           Tā kā prasība noraidīta, tad ievērojot Civilprocesa likuma 42.panta otro daļu, no 
prasītājas piedzenami nesamaksātie tiesas faktiskie izdevumu par pavēstu un citu 
tiesas dokumentu nosūtīšanu 27,45 EUR.  
          Ievērojot Civilprocesa likuma 44.panta pirmās daļas 1.punkta c) apakšpunktu, 
no prasītājas par labu atbildētājai piedzenami ar lietas vešanu saistītie izdevumi par 
advokāta palīdzību: 70128,70 x 5% =3506,44 EUR, kas saskaņā ar panta ceturto daļu, 
ja prasīb a izskatīta tikai pirmās instances tiesā nedrīkst pārsniegt 50% no šā panta 
pirmajā daļā noteiktā maksimālā atlīdzības apmēra, tas ir, 1753,22 EUR (lietas 
2.sējuma 107.,108.lapa).  
          Tiesas ieskatā nav pamata samazināt no prasītājas piedzenamo advok āta 
atlīdzības apmēru par labu atbildētājai.  
          Saskaņā ar Civilprocesa likuma 204 1.pantu, prasītājai nosakāms termiņš 
sprieduma labprātīgai izpildei.  
  
Rezolutīvā daļa  
 Pamatojoties uz Civilprocesa likuma 8., 10., 97.,187., 193.pantu,  tiesa  
n o s p r i e d a  
 
noraidīt Vācijas komercsabiedrības „Schrudde Logistik” GmbH, reģistrācijas 
Nr. HRB10551, prasību pret SIA „IT Logistik”, reģistrācijas Nr.42103044088, par 
70128,70 EUR (septiņdesmit tūkstošu viena simta divdesmit astoņu euro 
septiņdesmit centu) zaudējumu piedziņu.  
Piedzīt no Vācijas komercsabiedrības „Schrudde Logistik” GmbH, 
reģistrācijas Nr. HRB10551, par labu SIA „IT Logistik”,  reģistrācijas 
Nr.42103044088, tiesāšanās izdevumus 1753,22 EUR (vienu tūkstoti septiņus simtus 
piecdesmit trīs euro divdesmit divus centus).  
Piedzīt no Vācijas komercsabiedrības „Schrudde Logistik” GmbH, 
reģistrācijas  
Nr. HRB10551, par labu valstij ar lietas izskatīšanu saistītos izdevumus 27,45 EUR 
(divdesmit septiņus euro četrdesmit piecus centus) . 
Ar lietas izskatīšanu saistītie izdevumi  iemaksājami:  
Saņēmējs: Tiesu administrācija, reģistrācijas Nr.90001672316, konta Nr. 
LV51TREL 2190458019000, saņēmēja banka: Valsts kase, BIC kods TRELLV22.  
  
       Noteikt termiņu sprieduma labprātīgai izpildei 1 0 dienas, skaitot no sprieduma 
spēkā stāšanās dienas.  
  
7          Spriedumu var pārsūdzēt 20 dienu laikā apelācijas kārtībā Kurzemes 
apgabaltiesā, iesniedzot apelācijas sūdzību Liepājas tiesā, skaitot no pilna sprieduma 
sastādīšanas datuma.  
         Pilns sprieduma teksts pieejams 2015.gada 6.oktobrī, no kura tiek skaitīts 
pārsūdzēšanas termiņš.  
  
  
  
  
  
  
Tiesnese          I.Pūce