Lieta Nr. C17103315  
SKC -1196/2016  
L Ē M U M S  
Rīgā 2016.gada 16.martā  
  
Latvijas Republikas Augstākās tiesas Civillietu departaments šādā sastāvā: 
tiesas sēdes priekšsēdētājs       tiesnesis referents N.Salenieks  
                                                tiesnese A.Briede                                                                    
                                                tiesnese A.Čerņavska 
ar tiesas sēdes sekretāri D.Eglīti,  
          atklātā tiesas sēdē izskatīja Lietuvas slēgtās akciju sabiedrības „Ina Trade” pārstāvja zvērināta 
advokāta blakus sūdzību par Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2015.gada 9.jūlija 
lēmumu, ar kuru atcelts Jūrmalas pilsētas tiesas ties neša 2015.gada 11.maija lēmums un noraidīts 
Lietuvas slēgtās akciju sabiedrības „Ina Trade” pieteikums par Lietuvas Apelācijas Tiesas 
2015.gada 19.janvāra nolēmuma lietā Nr. 2A -240-186/2015 atzīšanu un izpildīšanu Latvijas 
Republikā.  
         Augstākās tie sas Civillietu departaments  
 k o n s t a t ē j a  
  
[1] Ar Lietuvas Apelācijas Tiesas 2015.gada 19.janvāra lēmumu lietā Nr.2A -240-
186/2015 daļēji apmierināts prasītājas Lietuvas slēgtās akciju sabiedrības (turpmāk – AS) „Ina 
Trade” lūgums par pagaidu drošības l īdzekļu piemērošanu civillietā pēc atbildētājas Latvijas 
Republikā reģistrētās sabiedrības ar ierobežotu atbildību (turpmāk – SIA) „L -T OIL” sūdzības par 
Viļņas komercarbitrāžas tiesas 2014.gada 2.septembra lēmumu.  
Arestēts SIA „L -T OIL” nekustamais un ku stamais īpašums, bet, to neatrodot vai nosakot, 
ka nepietiek – arestēti atbildētājas līdzekļi un īpašumtiesības, nepārsniedzot 24 117,38 EUR un 390 
559,24 USD.  
  
[2] Jūrmalas pilsētas tiesā 2015.gada 30.martā saņemts AS „Ina Trade” pilnvarotā 
pārstāvjapieteik ums, kurā, pamatojoties uz Civilprocesa likuma 636. -644.pantu, lūgts atzīt un 
pasludināt par izpildāmu Lietuvas Apelācijas Tiesas 2015.gada 19.janvāra lēmumu lietā Nr.2A -

2 240-186/2015, arestējot SIA „L -T OIL” nekustamo un kustamo īpašumu, bet to neatrodot v ai 
nosakot, ka nepietiek – arestēt atbildētājas līdzekļus un īpašumtiesības, nepārsniedzot 24 117,38 
EUR un 390 559,24 USD.  
  
[3] Ar Jūrmalas pilsētas tiesas tiesneša 2015.gada 11.maija lēmumu pieteikums 
apmierināts,atzīstot un pasludinot par izpildāmu Latvij as Republikas teritorijā Lietuvas Apelācijas 
Tiesas 2015.gada 19.janvāra nolēmumu.  
Lēmums pamatots ar šādiem argumentiem.  
[3.1] Pieteikumam pievienota 2015.gada 19.janvāra Lietuvas Apelācijas Tiesas 
lēmumacivillietā Nr.2A -240-186/2015 kopija, kas atbilst autent iskuma noteikšanas 
noteikumiem, kā arī 2000.gada 22.decembra Padomes Regulas (EK) Nr.44/2001 „Par 
jurisdikciju un sprieduma atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās”  (turpmāk – Regula 
Nr.44/2001) 54.pantā norādītā apliecība.  
[3.2] Ņemot vērā, ka atbilsto ši Regulas Nr.44/2001 41.pantam, pirmās instances 
tiesai navpamata vērtēt Civilprocesa likuma 637.pantā norādītos ārvalsts tiesas nolēmuma 
neatzīšanas pamatus, nepastāv šķēršļi Lietuvas Apelācijas Tiesas 2015.gada 19.janvāra 
nolēmuma atzīšanai un izpildei Latvijas Republikā.  
  
[4] Izskatījusi lietu sakarā ar SIA „L -T OIL” iesniegto blakus sūdzību, Rīgas 
apgabaltiesasCivillietu tiesas kolēģija ar 2015.gada 9.jūlija lēmumu atcēlusi Jūrmalas pilsētas tiesas 
tiesneša  
2015.gada 11.maija lēmumu un ar savu lēmumu izlēmusi jautājumu pēc būtības, noraidot AS „Ina 
Trade” pilnvarotā pārstāvja pieteikumu par Lietuvas Apelācijas Tiesas nolēmuma atzīšanu un 
izpildīšanu.  
Lēmums pamatots ar šādiem argumentiem.  
[4.1] Lietuvas Apelācija s Tiesas 2015.gada 19.janvāra nolēmums par pagaidu 
drošībaslīdzekļu piemērošanu taisīts civillietā, kas ierosināta par Viļņas komercarbitrāžas 
tiesas 2014.gada 2.septembra lēmumu, lai nodrošinātu iepriekš minētās šķīrējtiesas 
sprieduma izpildi.  
Savukārt 2 012.gada 12.decembra Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 
Nr.1215/2012 „Par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās”  
(turpmāk – Regula Nr.1215/2012) 1.panta otrās daļas d) apakšpunkts ( spēkā no 2015.gada 
15.janvāra ), paredz, ka šo regulu nepiemēro attiecībā uz šķīrējtiesu. Identisks regulējums paredzēts 
arī Regulas Nr.44/2001 1.panta otrās daļas d) apakšpunktā ( spēkā līdz 2015.gada 15.janvārim ).  
3 Konkrētajā gadījumā nav izšķirošas nozīmes tam, uz kuru no abām regulām atsaukties, jo 
tajās ietverts identisks noteikums, ka minētās regulas nepiemēro attiecībā uz šķīrējtiesu.  
Tādejādi, ņemot vērā, ka Regulu Nr.44/2011 nevar piemērot saistībā ar pagaidu vai drošības 
pasākumiem lietās, kuras ir izslēgtas no šīs regulas mater iāltiesiskās piemērošanas jomas, 
atzīstams, ka attiecībā uz tiesas lēmumu par prasības nodrošināšanu, ar kuru tiek 
nodrošinātas vienas puses tiesības saistībā ar šķīrējtiesas spriedumu, uz Regulu Nr.44/2011 
nevar atsaukties, jo šķīrējtiesās izskatāmie strī di ir lietu kategorija, kuru neaptver Regula 
Nr.44/2011.  
Minētais atbilst arī Eiropas Kopienas Tiesas ģenerāladvokāta secinājumiem, ka ar pagaidu 
vai drošības pasākumiem tiek nodrošinātas ļoti dažādas tiesības, tie Konvencijā tiek iekļauti nevis 
paši par sevi, bet gan atkarībā no tā, kādas tiesības ar tiem tiek nodrošinātas. Uz Konvenciju nevar 
atsaukties saistībā ar pagaidu vai drošības pasākumiem lietās, kuras tā neaptver ( skat. 
Ģenerāladvokāta Damaso Ruisa -Harabo Kolomera (Damaso Ruiz –Jarabo Colomer ) 2004.gada  
9.septembra secinājumi lietā C -104/03 St. Paul Dairy Industries NV pret Unibel Exser BVBA ).  
[4.2] Juridiskajā literatūrā kā pamatojums šķīrējtiesas izņēmumam Briseles regulējumā tiek 
minēta 1958.gada 10.jūnija Ņujorkas Konvencijas par ārvalstu šķī rējtiesu nolēmumu atzīšanu un 
izpildīšanu (turpmāk – 1958.gada Ņujorkas Konvencija) veiksmīgā darbība. Tiek atzīts, ka, lai 
neradītu kompetenču pārklāšanos, Regulas Nr.44/2001 (Briseles I regulas) nosacījumus piemēro 
tikai attiecībā uz vispārējo jurisdikci ju tiesu spriedumiem, savukārt šķīrējtiesu nolēmumu atzīšanu 
un izpildi regulē 1958.gada Ņujorkas konvencija.  ( skat. Krūmiņš T. Šķīrējtiesas izņēmums Briseles 
režīmā. Jurista vārds. 07.10.2014. Nr.39 (841)).  
[4.3] Ārvalstu tiesu nolēmumu atzīšanu un izpi ldīšanu nacionālajā līmenī regulē 
Civilprocesa likuma 77.nodaļa. Civilprocesa likuma 636.panta pirmā daļa noteic, ka ārvalsts tiesas 
nolēmums šīs nodaļas izpratnē ir ārvalsts tiesas pieņemts spriedums, ar kuru strīdus jautājums starp 
pusēm ir izspriests pē c būtības, kā arī ārvalsts tiesas apstiprināts izlīgums. Ārvalsts tiesas nolēmuma 
neatzīšanas pamati paredzēti Civilprocesa likuma 637.panta otrajā daļā.  
Lietuvas Apelācijas Tiesas 2015.gada 19.janvāra nolēmumā, atsaucoties uz Lietuvas 
Republikas Komercarbitrāžas likuma 50.panta trešo daļu, norādīts, ka Lietuvas Apelācijas Tiesa no 
jauna neizskatīs apstrīdamajā arbitrāžas tiesas lēmumā noteiktos faktiskos apstākļus. Tādejādi ar 
Lietuvas Apelācijas Tiesas 2015.gada 19.janvāra nolēmumu pastāvošais st rīds netika izspriests pēc 
būtības, bet gan ir vērsts vienīgi uz pagaidu drošības līdzekļu piemērošanu, lai nodrošinātu Viļņas 
komersarbitrāžas tiesas sprieduma izpildi.  
[4.5] Ievērojot konstatētos apstākļus, minētais nolēmums nav atzīstams par ārvalsts t iesas 
nolēmumu Civilprocesa likuma 636.panta izpratnē un nav atzīstams un izpildāms Latvijas 
Republikā Civilprocesa likuma 77.nodaļā un Regulā Nr.44/2001 paredzētajā kārtībā.  
4  [4.6] Gadījumā, ja Lietuvas Apelācijas Tiesas 2015.gada 19.janvāra spriedums bū tu 
atzīstams un izpildāms Latvijas Republikā Civilprocesa likuma 77.nodaļā un Regulā Nr.44/2001 
paredzētajā kārtībā, būtu jāņem vērā, ka minētais nolēmums pieņemts rakstveida procesā, 
nepaziņojot par to SIA „L -T OIL”. Līdz ar to būtu pamats konstatēt, ka S IA „L -T OIL” bijusi liegta 
iespēja aizstāvēt savas tiesības, kas saskaņā ar Civilprocesa likuma 637.panta otrās daļas 3.punktu ir 
pastāvīgs ārvalsts tiesas nolēmuma neatzīšanas pamats.  
  
[5] Par Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2015.gada 9.jūlija lēmumu 
blakussūdzību iesniedzis AS „Ina Trade” pilnvarotais pārstāvis, lūdzot to atcelt un ar savu lēmumu 
izlemt jautājumu pēc būtības.  
Blakus sūdzībā minēti šādi argumenti.  
[5.1] Atbilstoši  Lietuvas Republikas Civilprocesa kodeksa 147.pantam nolēmumu 
parprasības nodrošināšanu tiesa izskata rakstveida procesā, nepaziņojot par to pusēm un 
tikai pēc tam, kad lēmums ir pieņemts, tas tiek nosūtīts pusēm un ir izpildāms nekavējoties.  
Ievērojot mi nēto, apelācijas instances tiesa nepamatoti secinājusi, ka gadījumā, ja Lietuvas 
Apelācijas Tiesas nolēmums būtu atzīstams un izpildāms Latvijas Republikā, būtu pamats konstatēt, 
ka sabiedrībai bijusi liegta iespēja aizstāvēt savas tiesības, jo nolēmums pi eņemts rakstveida 
procesā.  
  
[6] SIA „L -T OIL” 2016.gada 3.martā iesniegusi paskaidrojumus uz blakus 
sūdzību,norādot, ka lūdz noraidīt AS „Ina Trade” blakus sūdzību un Rīgas apgabaltiesas Civillietu 
tiesu kolēģijas 2015.gada 9.jūlija lēmumu atstāt negrozītu.  
  
[7] Lietas dalībnieki uz tiesas sēdi nav ieradušies. AS „Ina Trade” pārstāvis ar 
rakstveidaiesniegumu ir lūdzis lietu izskatīt bez viņa klātbūtnes, bet SIA „L -T OIL” par pārstāvja 
neierašanās iemesliem tiesu nav informējusi.  
Civillietu departaments atzina par iespējamu blakus sūdzību izskatīt bez lietas dalībnieku 
klātbūtnes.  
  
Motīvu daļa  
  
[8] Iepazinies ar lietas materiāliem un apsvēris blakus sūdzībā minētos motīvus, 
Civillietudepartaments uzskata, ka apelācijas instances tiesas lēmums ir atstājams negrozīt s, bet 
iesniegtā blakus sūdzība noraidāma.  
5 [8.1] No iesniegtā pietiekuma par ārvalsts tiesas nolēmuma atzīšanu redzams, ka 
taspamatots tikai ar Civilprocesa likuma 636. -644.pantu jeb Civilprocesa likuma 77.nodaļu 
„Ārvalstu tiesu nolēmumu atzīšana”.  
Civillietu de partaments vērš uzmanību, ka iepriekš minētās tiesību normas attiecībā uz 
ārvalsts tiesas nolēmumu atzīšanu un izpildi piemērojamas tikai tad, ja attiecīgais procesuālais 
jautājums jau nav regulēts starptautiskajā līgumā vai regulā ( sk. Civilprocesa likuma  5.panta pirmo, 
otro un trešo daļu ). Proti, ja ārvalsts tiesas nolēmuma atzīšanas un izpildes jautājumu regulē 
starptautiskais līgums vai regula, tad minētās Civilprocesa likuma normas, kas nosaka procesa 
norisi, ir piemērojamas tiktāl, ciktāl tas nepiecie šams starptautiskā līguma vai regulas sekmīgai 
procesuālai piemērošanai Latvijā.   
Vispārēji jautājumu par ārvalsts tiesas nolēmumu atzīšanu un izpildi civillietās un 
komerclietās Eiropas Savienībā attiecībā uz tiesvedībām, kuras uzsāktas, publiskiem aktiem, kas 
oficiāli sastādīti vai reģistrēti, un tiesu izlīgumiem, kuri apstiprināti vai noslēgti pirms 2015.gada 
10.janvāra, noteic Regula Nr.44/2001 ( sk. Regulas Nr.1215/2012 66.panta 2.punktu ), bet attiecībā 
uz tiesvedībām, kuras uzsāktas, publiskiem a ktiem, kas oficiāli sastādīti vai reģistrēti, un tiesu 
izlīgumiem, kuri apstiprināti vai noslēgti 2015.gada 10.janvārī vai pēc tam – Regula Nr.1215/2012 
(sk. Regulas Nr.1215/2012 66.pantu 1.punktu, 81.pantu ).  
Turklāt saskaņā ar Regulas Nr.1215/2012 80.pan tu atsauces uz atcelto Regulu Nr.44/2001 
uzskata par atsaucēm uz šo regulu un tās lasa saskaņā ar atbilstības tabulu III pielikumā. Respektīvi, 
Regula Nr.44/2001 un Regula Nr.1215/2012 viena otru neizslēdz, bet darbojās vienotā harmoniskā 
sistēmā.  
Vienlaik us iepriekš minētās regulas aizstāj arī Eiropas Savienības dalībvalstu starpā 
noslēgtos starptautiskos līgumus un konvencijas ( sk. Regulas Nr.44/2001 un Regulas Nr.1215/2012 
69.punktus ), kas regulēja jautājumu par savstarpēju spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un 
komerclietās, cita starpā, 1992.gada 11.novembra Līgumu par tiesisko palīdzību un tiesiskajām 
attiecībām starp Latvijas Republiku, Igaunijas Republiku un Lietuvas Republiku.  
[8.2] Konkrētajā gadījumā no pieteicēja iesniegtā pieteikuma satura  un lietas materiāliem 
redzams, ka pieteicējs lūdz atzīt un izpildīt vispārējās jurisdikcijas tiesas nolēmumu par pagaidu 
drošības līdzekļa piemērošanu civillietā, kurā tiek izskatīta atbildētājas sūdzība par Viļņas 
komercarbitrāžas tiesas 2014.gada 2.sept embra lēmumu, lai nodrošinātu iepriekš minētās 
šķīrējtiesas sprieduma izpildi, vēršot šo nodrošinājumu pret sūdzības iesniedzēju.  
Ņemot vērā, ka atbilstoši Regulas Nr.44/2001 un Nr.1215/2012 1.panta otrās daļas d) 
apakšpunktiem šīs regulas nepiemēro attie cībā uz šķīrējtiesu, Civillietu departamenta ieskatā, pirms 
lemt par šāda ārvalsts tiesas nolēmuma atzīšanu vai neatzīšanu, primāri ir noskaidrojams, vai šāds 
tiesas nolēmums vispār var būt par atzīšanas objektu.  
6 [8.2.1] Eiropas Savienības tiesa atzinusi, ja attiecīgais nolēmums neattiecas uz civillietu vai 
komerclietu jomu vai ja ir piemērojama Regulas Nr.44/2001 1.pantā paredzētā izslēgšana no šīs 
regulas piemērošanas jomas, minēto regulu nevar piemērot ( sk. Eiropas Savienības Tiesas 
2009.gada 10.septembr a sprieduma lietā Nr.C -292/08 - German Graphics Graphische Maschinen  
18.-19.punktu, kā arī salīdzinoši 1979.gada 27.marta sprieduma lietā 143/78 - De Cavel , Recueil 
9.punktu; 1982.gada 31.marta sprieduma lietā 25/81 C. H. W., Recueil 12.punktu; 1998.gada  
17.novembra sprieduma lietā Nr.C?391/95 Van Uden, Recueil  30.punktu ). 
Turklāt r egulējums vienlīdz attiecas gan uz pagaidu noregulējumu, gan uz jautājumiem pēc 
būtības ( sk. Eiropas Kopienas Tiesas 1979.gada 27.marta sprieduma lietā 143/78 Jasques de Cavel 
v Louise de Cavel 9.punktu ). Attiecīgi no regulējuma tvēruma izslēgtās jomās nevar prasīt pagaidu 
noregulējumu ( sk. Eiropas Kopienas  Tiesas 1982.gada 31.marta sprieduma lietā 25/81 – 
C.H.W./G.J.H. rezolutīvas daļas 2.punktu ).  
[8.2.2] Rezumējot iepriekš min ēto, secināms, ka, tā kā no materiālās piemērojamības jomas 
izslēgtas lietas attiecībā uz šķīrējtiesu, tad arī no šīs lietas atvasināto jautājumu risināšana, t.sk., 
ārvalsts tiesas nolēmuma par drošības līdzekļu piemērošanu atzīšana un izpilde, nevar būt a tzīšanas 
objekts.  
Pastāvot šādiem lietas apstākļiem, atzīstams, ka apelācijas instances tiesa pamatoti noraidīja 
pieteikumu par Lietuvas Apelācijas Tiesas 2015.gada 19.janvāra nolēmuma atzīšanu un izpildi.  
[8.3] Savukārt attiecībā uz blakus sūdzībā minēta jiem argumentiem ( sk. šā lēmuma  
5.punktu ), Civillietu departaments secina, ka tiem nav nekādas tiesiskas nozīmes.  
Proti, tie vērsti uz hipotētiskiem apsvērumiem, ja gadījumā tiesa atteiktu atzīt ārvalsts tiesas 
nolēmumu sakarā ar atbildētājas neuzaicināšanu uz tiesas sēdi, nevis, kā konkrētajā gadījumā, kad 
apelācijas instances tiesa atzina, ka šāds tiesas nolēmums ne var būt par atzīšanas objektu.  
             
Pamatojoties uz Civilprocesa likuma 448.panta pirmās daļas 1.punktu, Augstākās tiesas 
Civillietu departaments  
nolēma  
  
Atstāt negrozītu Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2015.gada 9.jūlija lēmumu, 
bet AS „Ina Trade” blakus sūdzību noraidīt.  
Lēmums nav pārsūdzams.  
  
Tiesas sēdes priekšsēdētājs tiesnesis                                       N.Salenieks  
  
Tiesn ese                                                                                   A.Briede          
  
7 Tiesnese                                                                                   A.Čerņavska