Lietas Nr. C32265412  
Lietas arhīva Nr. C -0438 -14/11  
LĒMUMS  
Rīgā, 2014.gada 10.martā  
  
Rīgas pilsētas Ziemeļu rajona tiesa 
šādā sastāvā: tiesnesis Dz.Melbārdis 
ar tiesu sēžu sekretāri I.Zalāni,  
piedaloties prasītājas Kipras kompānijas „Justmore Trading Limited” pilnvarotiem pārstāvjiem 
/pers.A/  un /pers.B/  un juridiskās palīdzības sniedzējam uz ordera pamata zvērinātam advokātam 
Armandam Zepama, atbildētāja Vācijas komercsabiedrības „Norta Mit” GmbH pārstāvim uz 
pilnvaras un ordera pamata zvērinātam advo kātam Timuram Šikam, atklātā tiesas sēdē Rīgā, 
Jēzusbaznīcas ielā 6 izskatīja civillietu Kipras kompānijas „Justmore Trading Limited” prasībā pret 
Vācijas komercsabiedrību „Norta Mit” GmbH par zaudējumu piedziņu, tiesa  
  
konstatēja:  
[1] 2012. gada 23. martā Rī gas pilsētas Ziemeļu rajona tiesā Kipras kompānija „Justmore 
Trading Limited” (turpmāk – Prasītājs) ir cēlusi prasību pret Vācijas komercsabiedrību „Norta Mit” 
GmbH (turpmāk – Atbildētājs) par zaudējumu piedziņu.  
Ar Rīgas pilsētas Ziemeļu rajona tiesas 201 2. gada 27.marta lēmumu prasības pieteikums pieņemts 
un ierosināta tiesvedība.  
[2] Prasītājs prasību ir cēlis par zaudējumu piedziņu sakarā ar nekvalitatīvu inženiertehnisku 
darbuveikšanu kuģim ,,Tigran" (Starptautiskās Jūras Organizācijas Nr. 7341130 (Kambodž as 
karogs)), norādot, ka laika periodā no 2010.g. 19.maija līdz 2011. gada 15. aprīlim kuģim ,,Tigran" 
(turpmāk - Kuģis) notika galvenā dzinēja remonts kuģu būvniecības rūpnīcā ,,Sea Horse", Gdiņā, 
Polijā. Atbildētājs ir sniedzis detaļas un rezerves daļas Kuģa galvenā dzinēja remontam, ka arī 
inženiertehniskus pakalpojumus, saistītus ar detaļu piegādi. Turklāt Atbildētājs izpildīja galvenā 
dzinēja rezerves detaļu remontu Lielbritānijā. Atbildētājs izpildīja remontdarbus, pieaicinot 
inženierus no kompānijas IMPS limited un izstādot par viņu darbu attiecīgus rēķinus. Prasītāja arī 
norāda, ka Atbildētājam bija labi zināms, ka klanis Nr. RC 6990 nedrīkstēja būt uzstādīts, taču 
Prasītājs uzskata, ka Atbildētājs savas neuzmanības dēļ uzstādīja nederīgo klani Nr. R C 6990. 
Gultņu nederīgums tika izraisīts ar to, ka tiem trūka nepieciešamās elastības, tas ir, pēc saspiešanas 
gultnis nepieņēma sākotnēju formu, kas noveda pie tā pagrieziena un kloķvārpstas bojājumam. 
2011. gada 15. aprīli remonta darbi tikuši pabeigti, un Kuģis aizgājis no Gdiņas, bet2011. gada 12. 
jūnijā reisa izpildes laikā ir notikusi Kuģa galvenā dzinēja avārija, līdz ar ko Kuģis ir atvilkts uz 
Rīgu, lai veiktu galvenā dzinēja remontu un inspekciju. Uz inspekciju tika pieaicināti neatkarīgi 
eksperti no SIA ,,Baltic Kontor", kā arī Prasītāja, Atbildētāja pārstāvji, kā arī un rūpnīcas ,,Sea 
Horse", kur notika kuģa remonts pārstāvji. Saskaņā ar SIA ,,Baltic Kontor" atskaiti tika konstatēts, 
ka avārija ir notikusi nekvalitatīva klana Nr. RC 6990 uzstādīša nas dēļ un nederīgo gultņu 
izmantošanas dēļ. Avārijas rezultātā Prasītājs bija spiests taisīt Kuģa galvenā dzinēja remontu, kā 
arī cieta vairākus cita veida zaudējumus, kuri sastāda EUR 169'736,34.  
Prasības pamatota ar Civillikuma 1594., 1635., 1779. un 15 93. pantu.  
Savukārt prasības celšanas piekritība Latvijas Republikas tiesai pamatota ar Jūras kodeksa 54. panta 
1. daļu, kas noteic, ja kuģis ir arestēts Latvijā vai arests atcelts pret attiecīgu nodrošinājumu, lietu 

2 pēc būtības izskata Latvijas tiesa, izņ emot gadījumu, kad puses labprātīgi vienojas nodot strīdu 
izskatīšanai citas valsts tiesā, kas piekrīt izskatīt lietu pēc būtības, vai šķīrējtiesā. Prasītājs atsakās 
izskatīt lietu šķīrējtiesā. Kā arī Civilprocesa likuma 28. panta 6. daļu, kas noteic, ka j ūras prasību 
var celt arī pēc atbildētāja kuģa aresta vietas. Prasītājs arī ir norādījis, ka prasības pieteikumam ir 
piemērojama Briseles 1952. gada 10. maija Starptautiskā konvencija, kas attiecas uz jūras kuģu 
arestu, kura ir ratificēta Latvijā 1993. gad a 23. februārī un ir spēkā. Saskaņā ar 10.05.1952.g. 
Briseles konvencijas 1. panta 1. daļas ,,1" punktu, par jūras prasību tiek atzīti prasījumi no kuģa 
būvēšanas, remonta, rekonstrukcijas, kuģa pārveidošanas vai iekārtu uzstādīšanas. Šī prasība ir 
jūras p rasība Briseles konvencijas izpratnē. Savukārt saskaņā ar 29.05.2003.g. likuma ,,Jūras 
kodekss" 48. panta 1. daļas 13. punktu jūras prasība ir tāda prasība, kas celta sakarā ar 13) kuģa 
būvēšanu, remontu, rekonstrukciju, kuģa pārveidošanu vai iekārtu uzstā dīšanu.  
[3] 2013. gada 17. oktobrī tiesā saņemts Atbildētāja – Vācijas komercsabiedrības ,,NORTA 
MIT" GmbH lūgums par tiesvedības izbeigšanu civillietā, no kura izriet, ka Atbildētājs  apstrīd 
Latvijas tiesas jurisdikciju konkrētajā civillietā un uzskata, ka ci villieta nav piekritīga Latvijas 
tiesai. Atbildētājs lūgumu par tiesvedības izbeigšanu pamato ar to, ka, pirmkārt, Kipras Prasītāja 
prasības pieteikuma izskatīšana Latvijas tiesā ir Eiropas Savienības tiesību normu pārkāpums. 
Atbildētājs norāda, ka:  
a) Prasīt āja prasība ir jūras prasība (Briseles 1952. gada 10. maija Starptautiskās konvencijas 
par noteiktu likumu, kas attiecas uz jūras kuģu arestu, unifikāciju (turpmāk - Briseles konvencija) 1. 
panta 1. daļas J" punkta izpratnē un Jūras kodeksa 48. panta 1. da ļas 13. punkta izpratnē);  
b) Prasītāja jūras prasība pieņemta izskatīšanai Rīgas pilsētas Ziemeļu rajona tiesā 
pamatojoties uz  Civilprocesa likuma 28. panta 6. daļu un Jūras kodeksa 54. panta 1. daļu.  
Atbildētājs norāda, ka nekādā gadījumā neatzīst minēto pieņēmumu juridisko pareizību. Atbildētāja 
ieskatā, tiesa pieņemot Prasītāja prasību izskatīšanai un pieņemot par to 27.03.2012.g. lēmumu (1. 
sēj., 2. l.l.), Tiesa pārkāpa Padomes Regulu (EK) 22.12.200 0.g. regulu Nr. 44/2001 par jurisdikciju 
un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (turpmāk - Briseles 1. regula).  
Atbilstoši Briseles 1. regulas 3. panta 1. daļas noteikumiem, personas, kuru domicils ir kādā no 
dalībvalstīm, var iesūdzē t citas dalībvalsts tiesā, vienīgi izmantojot šīs nodaļas 2. līdz 7. iedaļā 
noteiktās normas. Tā paša panta 2. daļa paredz, ka cita starpā pret tām nepiemēro I pielikumā 
noteiktās normas attiecībā uz valsts jurisdikciju.  
2010. gada 12. maijā ES Komisija pi eņēma regulu (ES) Nr. 416/2010, ar kuru grozīja Briseles 1. 
regulas I, II un III pielikumu. Briseles 1. regulas I pielikumā (Briseles 1. regulas 3. panta 2. punktā 
un 4. panta 2. punktā minētās jurisdikcijas normas) ir norādīta Latvijas Republikas atruna, ka tā 
turpmāk nepiemēro savu jurisdikciju Civilprocesa likuma 27. panta un 28. panta 3., 5., 6. un 9. 
punkta norādītajos gadījumos. Minētie Briseles 1. regulas grozījumi stājās spēkā nākošajā dienā pēc 
to publikācijas ES Oficiālajā Vēstnesī, t.i. 14.05.201 0.g. Tas nozīmē, ka Latvijas Republika kopš 
14.05.2010.g. nevar izskatīt pēc būtības tādas prasības, kurās kuģis ir arestēts Latvijas Republikā, 
bet atbildētāja domicils nav Latvijas Republikā. Secināms, ka neskatoties uz to, ka Kuģis ir arestēts 
uz Atbild ētāja 23.01.2012.g. pieteikuma pamata, Tiesa tomēr nevar izskatīt šo prasību.  
Otrkārt, Atbildētāja 13.08.2010.g. e -pasts, uz kuru atsaucas Prasītājs (1. sēj., 151. l.l.) nemaz 
nesatur Pušu vienošanos par jurisdikcijas vietu. Atbildētājs norāda, ka minētais  e-pasts bija tikai 
daļa no Pušu sarakstes. 2010. gada 12. augustā Anglijas komercsabiedrība ,,Industrial & Marinē  
Power Services" Ltd. (turpmāk - IMPS) nosūtīja Atbildētājam e -pastu ar piedāvājumu kuģa 
"TIGRAN" galvenā dzinēja (turpmāk - GD) remontam. E -pastā IMPS norādīja diezgan plašu 
veicamo darbu apjomu.  
2010. gada 13. augustā Atbildētājs nosūtīja Prasītājam e -pastu ar piedāvājumu GD remontam. 
Epastā Atbildētājs norādīja faktiski to pašu darbu apjomu, kuru viņam paziņoja IMPS.  
2010. gada 13. augustā At bildētājs saņēma no Prasītāja atbildes e -pastu, kurā Prasītājs norādīja, ka 
nepiekrīt visam piedāvāto darbu apjomam. Prasītājs norādīja, ka no sākuma ir jānoslēdz līgums par 
pamatgultņu (rāmja gultņu) ligzdas izvirpošanu un pamatgultņu (rāmja gultņu) piegā di, t.i., tikai par 
nelielu daļu no piedāvātajiem darbiem. Jāatzīmē, ka e -pastā norādītie pamatgultņi (rāmja gultņi) un 
3 kloķgultņi (kuru sliktā kvalitāte pēc Prasītāja domām bija viens GD avārijas iemesliem) ir divas 
dažādas lietas.  
Reaģējot uz Prasītāja l ūgumu, Atbildētājs sagatavoja attiecīgu līguma projektu starp Atbildētāju un 
IMPS un nosūtīja to IMPS ar 13.08.2010.g. e -pastu. IMPS atbildēja, ka līguma projekts viņu 
apmierina.  
Tādu pašu (back to back) līgumu Atbildētājs nosūtīja Prasītājam. Prasītājs at bildēja Atbildētājam, 
ka vēlas ietvert līgumā atrunu par strīdu izskatīšanu šķīrējtiesā Rīgā.  
Vēloties noslēgt identiskus līgums (Atbildētājs -Prasītājs un Atbildētājs -IMPS), Atbildētājs paziņoja 
par šīm vēlamām izmaiņām IMPS (sfc pielikumu nr. 8], uz ko IM PS atbildēja apstiprinoši. Pēc 
IMPS atbildes saņemšanas Atbildētājs ar 13.08.2010.g. e -pastu paziņoja Prasītājam, ka viņa 
piedāvātie līguma projekta grozījumi tiek akceptēti, t.sk., tiek pieņemta šķīrējtiesas vieta Rīgā. 
Minētais e -pasts jau ir pievienots lietas materiāliem (1. sēj., 151. l.l.). Minētais līgums tā arī netika 
noslēgts. Sadarbība tika turpināta pamatojoties uz Atbildētāja iesniegtajām specifikācijām, kuru 
saturs pilnībā apmierināja Prasītāju.  
Redzams, ka pārrunas par strīdu izskatīšanas kārtī bu (šķīrējtiesā Rīgā) skāra tikai daļu no Pušu 
tiesiskajām attiecībām - pamatgultņu (rāmja gultņu) ligzdas izvirpošanu un pamatgultņu (rāmja 
gultņu) piegādi. Puses tā arī nenoslēdza apspriežamo līgumu. Tādējādi Prasītājs maldina Tiesu, 
iesniedzot nepilnīgu  saraksti un sniedzot nepilnīgu un sagrozītu informāciju par pušu pārrunām par 
strīdu izskatīšanas kārtību.  
Treškārt, Hamburgas apgabaltiesa atzina savu starptautisko kompetenci juridiskā strīda izskatīšanā, 
ciktāl prasībā iekļautie prasījumi izriet no pas ūtījumiem, ko Prasītājs ir akceptējis, pamatojoties uz 
tam nosūtītajām «specifikācijām" ar norā/Hr uz Hamburgas tiesas jurisdikciju. Attiecīgu 
starpspriedumu par šo jautājumu Hamburgas apgabaltiesa pieņēma civillietā Nr. 404 HKO 23/12 
2013. gada 28. jūnijā . 
Ņemot vērā minēto un vadoties no Civilprocesa likuma 74. panta 2. daļas 6. punkta un 223. panta, 
Atbildētājs lūdz izbeigt tiesvedību lietā.  
[4] Tiesas sēdē Atbildētāja pārstāvis pieteikumu par tiesvedības izbeigšanu lietā uzturēja uz tajā  
minēto argumentu pa mata.  
Tiesas sēdē Prasītāja pārstāvji pieteikumu par tiesvedības izbeigšanu lietā uzskatīja par nepamatotu 
un noraidāmu.  
[5] Tiesa, noklausoties procesa dalībnieku viedokli, izvērtējot lietā esošos pierādījumus, tostarp 
arī izvērtējot liecinieka /pers.C/  liecību tiesas sēdē, kā arī izvērtējot spēkā esošo normatīvo bāzi, 
atzīst, ka tiesvedība lietā ir izbeidzama.  
Kā redzams no Rīgas pilsētas Ziemeļu rajona tiesas 2012. gada 27.marta lēmuma par prasības 
pieteikuma pieņemšanu un tiesvedība ierosināšanu, tiesvedība  ir ierosināta, pamatojoties uz 
Civilprocesa likuma 23.panta pirmo daļu, nosakot tas piekritību Rīgas pilsētas Ziemeļu rajona tiesai 
saskaņā ar Civilprocesa likuma 28.panta sesto daļu.  
Saskaņā ar Civilprocesa likuma 23.panta pirmo daļu visi civiltiesiskie strīdi ir pakļauti tiesai, ja 
likumā nav noteikts citādi. Tas neatņem pusēm tiesības, savstarpēji vienojoties, griezties strīda 
izšķiršanai šķīrējtiesā.  
Savukārt Civilprocesa likuma 28.pants noteic piekritību pēc prasītāja izvēles, bet tā sestā daļa 
noteic, ka jūras prasību var celt arī pēc atbildētāja kuģa aresta vietas.  
No pieteikuma redzams, ka Prasītāja prasība ir jūras prasība (Briseles 1952. gada 10. maija 
Starptautiskās konvencijas par noteiktu likumu, kas attiecas uz jūras kuģu arestu, unifikā ciju 1. 
panta 1. daļas „J" punkta izpratnē un Jūras kodeksa 48. panta 1. daļas 13. punkta izpratnē).  
Tiesas ieskatā, lai risinātu jautājumu par prasības celšanas piekritību kādai no Latvijas tiesām, 
vispirms ir jārisina jautājums par pakļautību Latvijas ti esām vispār, atbilstoši Civilprocesa likuma 
gan 23.pantam, gan tiesību normu hierarhijai.  
No lietas materiāliem redzams, ka gan Prasītājs, gan Atbildētājs ir citu Eiropas Savienības valstu 
komercsabiedrības. Attiecīgi, lai izvērtētu strīdu par pakļautību k ādai no dalībvalstu tiesām, primāri 
ir vērtējami Eiropas Savienības normatīvie akti.  
4 Jautājumus par jurisdikciju strīdos starp Eiropas Savienības dalībvalstīm noteic Padomes Regula 
(EK) 22.12.2000.g. Nr. 44/2001 Par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un iz pildi civillietās un 
komerclietās (Briseles 1. regula).  
Saskaņā ar Latvijas Republikas pievienošanās līgumu Eiropas Savienībai, Eiropas Padomes regulas 
ir tieši piemērojamas Latvijas Republikā. Līdz ar to Civilprocesa noteikumi šādos strīdos ir 
sekundāri.  
Briseles 1. regulas Preambulas 15. pants noteic šīs regulas mērķi, novērst jurisdikcijas strīdus starp 
dalībvalstu tiesību subjektiem, kā arī novērst to, ka par vieniem un tiem pašiem jautājumiem dažādu 
valstu tiesas pieņem atšķirīgus nolēmumus.  
Briseles 1 . regula, līdzīgi kā Civilprocesa likums par pamatu ņem strīdā iesaistīto personu domicilu. 
Briseles 1. regulas 3. panta 1. daļā noteikts, ka personas, kuru domicils ir kādā no dalībvalstīm, var 
iesūdzēt citas dalībvalsts tiesā, vienīgi izmantojot šīs noda ļas 2. līdz 7. iedaļā noteiktās normas. Šī 
panta 2. daļa paredz, ka cita starpā pret tām nepiemēro I pielikumā noteiktās normas attiecībā uz 
valsts jurisdikciju.  
2010. gada 12. maijā ES Komisija ir pieņēmusi regulu (ES) Nr. 416/2010, ar kuru grozīja Briseles 
1. regulas I, II un III pielikumu. Briseles 1. regulas I pielikumā (Briseles 1. regulas 3. panta 2. 
punktā un 4. panta 2. punktā minētās jurisdikcijas normas) ir norādīta Latvijas Republikas atruna, 
ka tā turpmāk nepiemēro savu jurisdikciju Civilp rocesa likuma 27. panta un 28. panta 3., 5., 6. un 9. 
punkta norādītajos gadījumos. Minētie Briseles 1. regulas grozījumi stājās spēkā nākošajā dienā pēc 
to publikācijas ES Oficiālajā Vēstnesī, t.i. 14.05.2010.g.  
Līdz ar to tiesa var piekrist Atbildētājam,  ka Latvijas Republika kopš 14.05.2010.g. nevar izskatīt 
pēc būtības tādas prasības, kurās kuģis ir arestēts Latvijas Republikā, bet atbildētāja domicils nav 
Latvijas Republikā. Tādējādi neskatoties uz to, ka Kuģis ir arestēts uz Atbildētāja 23.01.2012.g. 
pieteikuma pamata, tiesa nav tiesiska pamata izskatīt šo prasību, un tiesvedība lietā ir izbeidzama. 
Jau pēc prasības celšanas vienā no tiesas sēdēm Prasītāja norādīja, ka prasība piekrīt Latvijas tiesai 
tāpēc, ka ir bijusi vienošanās starp pusēm par strīd a izskatīšanu arbitrāžā Rīgā, proti, piekrīt saskaņā 
ar Civilprocesa likuma 30. pantu.  
Tiesa, pārbaudot lietā esošos pierādījumus un liecinieka /pers.C/  liecību, uzskata par pamatotu 
Atbildētāja viedokli, ka tāda vienošanās starp pusēm nav panākta.  
No liet ā esošās 2010. gada 24. novembra Vienošanās neizriet, ka strīds būtu nodots izskatīšanai 
Latvijas tiesai. Tāpat no tās nav redzams, ka līgums būtu noslēgts vai pakalpojums būtu sniegts 
Latvijas teritorijā, kas norādītu uz iespējamo piekritību pēc Civilliku ma Ievada 19. panta.  
Tāpat tiesa, izvērtējot Atbildētāja sniegtos pierādījumus, konstatē, ka 13.08.2010.g. e -pasts, uz kuru 
atsaucas Prasītājs (1. sēj., 151. l.l.) nesatur Pušu vienošanos par jurisdikcijas vietu, savukārt 2010. 
gada 24. novembra Vienošanās  nesatur atsauci uz to, ka būtu kaut kādi pielikumi par strīdu 
izskatīšanas vietu vai par to būtu jau panākta iepriekšēja vienošanās. Izvērtējot pušu sarakstu, tiesa 
atzīst, ka minētais e -pasts bija tikai daļa no Pušu sarakstes, kas neļauj spriest par to, ka konkrētais 
ēpasts attiecas uz 2010. gada 24. novembrī noslēgto Vienošanos. Turklāt, kā redzams no lietā 
esošiem pierādījumiem, Atbildētāja darbiniekam nemaz nav paraksta tiesības Vācijas 
komercsabiedrībā ,,NORTA MIT" GmbH, tādējādi, pat ja šī e -sarakste būtu attiecināma uz 2010. 
gada 24. novembrī noslēgto Vienošanās priekšmetu, to nekādi nevar uzskatīt par Vācijas 
komercsabiedrībā ,,NORTA MIT" GmbH izteiktu gribu strīdu nodot izskatīšanai Latvijas tiesai, jo 
to nav parakstījusi uz to tiesīga persona. Pro ti, tas neatbilst Civillikuma 1405. pantam – /pers.C/  
Latvijas tiesību izpratnē nav tiesību slēgt darījumus Vācijas komercsabiedrības ,,NORTA MIT" 
GmbH vārdā. Tiesa konstatē, ka Prasītājs ar lietā esošiem pierādījumiem būtu pierādījis to, ka 
/pers.C/  šādas  tiesības būtu bijušas.  
Tādējādi tiesa atzīst, ka Prasītājs konkrēto prasību nevarēja celt Latvijas tiesā.  
Saskaņā ar Civilprocesa likuma 223.panta pirmo daļu tiesa izbeidz tiesvedību lietā, ja lietas 
izskatīšana nav pakļauta tiesai.  
Līdz ar to tiesa atzīs t, ka tiesvedība šajā lietā ir izbeidzama.  
5 Civilprocesa likuma 23.panta otrā daļa nosaka, ka jautājumu par strīda pakļautību izšķir tiesa vai 
tiesnesis. Ja tiesa vai tiesnesis atzīst, ka strīds nav pakļauts tiesai, lēmumā jānorāda iestāde, kuras 
kompetencē  ietilpst šā strīda izšķiršana.  
Atbilstoši iepriekš minētajai Briseles 1. regulai, tiesa norāda, ka šīs prasības izskatīšana, redakcijā, 
kādā tā ir celta, ir piekritīga tiesai tās valsts teritorijā, kurā atrodas Vācijas komercsabiedrības 
,,NORTA MIT" GmbH domicils.  
Pamatojoties uz minēto un saskaņā ar Civilprocesa likuma 223.panta 1.punktu, 224.pantu, 
225.pantu, 229.pantu, 230.pantu, tiesa  
  
nolēma:  
 
izbeigt tiesvedību Kipras kompānijas „Justmore Trading Limited” prasībā pret Vācijas 
komercsabiedrību „Norta  Mit” GmbH par zaudējumu piedziņu.  
Lēmumu var pārsūdzēt 10 dienu laikā Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijai, iesniedzot 
blakus sūdzību Rīgas pilsētas Ziemeļu rajona tiesā.  
  
Tiesnesis                                                                                                 Dz.Melbārdis