Nr.3-10/0038 -16/07  
 CA0587 -16/07  
  
LĒMUMS  
Valmierā 2016.gada 8.decembrī  
  
  
          Vidzemes apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģija:  
          tiesnesis referents D.Lazdiņš, tiesneses Z.Cera un S.Bakmane  
  
          izskatīja rakstveida procesā SIA "AIMASA" blakus sūdzību par Valmieras rajona tiesas 
2016.gada 10.oktobra lēmumu, ar kuru atteikts pieņemt SIA "AIMASA" prasības pieteikumu pret 
UAB "Borestos ranga" par pamatparāda, līgumisko kavējuma procentu un likumisko procentu 
piedziņu un  
                       k o n s t a t ē j a  
  
          2016.gada 7.oktobrī SIA "AIMASA" iesniegusi Valmieras rajona tiesā prasības pieteikumu 
pret UAB "Borestos  ranga" par pamatparāda, līgumisko kavējuma procentu un likumisko procentu 
piedziņu, kurā lūdz piedzīt no atbildētājas par labu prasītājai pamatparādu 22536,11 EUR, 
līgumiskos nokavējuma procentus 22536,11 EUR un likumiskos procentus 3223,90 EUR, kopā 
4829 6,12 EUR un noteikt prasītājai tiesības saņemt likumiskos 6 procentus gadā no pamatparāda 
summas par laiku līdz sprieduma izpildei.  
          Prasība pamatota uz Civilprocesa likuma 1., 5.,31.1 ,128., 195.pantu, Civillikuma 8.,  
19., 1401., 1402., 1587., 15 90., 1651., 1652.panta 3 .punktu, 1668.J , 1668. 9, 1753., 1756., 1757., 
1759.panta 1. un 2.punktu, 1765.panta pirmo daļu, 1821.pantu, 1823, 1828.. 1832., 1843., 1852., 
2223. pantu, Eiropas Padomes Regulas (EK) Nr. 44/2001  (2000, gada 22. decembris) par 
jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 2. iedaļas (īpašā 
iurisdikcija) 5. pantu.  
          Ar Valmieras rajona tiesas 2016.gada 10.oktobra lēmumu, pamatojoties uz  
Civilprocesa likuma 132.panta pirmās daļas 6.punktu, 229.un 441.pantu, atteikts pieņemt SIA 
"AIMASA" prasības pieteikumu pret UAB "Borestos ranga"par pamatparāda, līgumisko kavējuma 
procentu un likumisko procentu piedziņu.  
          Lēmums pamatots ar tālāk norādītajiem apstākļiem un argumentiem.  
          2012.ga da 12.decembrī tika pieņemta Eiropas Parlamenta un Padomes regula Nr.1215/2012, 
kas ir regulas Nr. 44/2001  pārstrādātā versija un atbilstoši regulas Nr.1215/2012 pārejas noteikumu 
66.panta pirmajai daļai piemērojama tiesvedībām, kas uzsāktas pēc 2015.gada 1 0.janvāra. Regula ir 
piemērojama un attiecas uz personām, kuru domicils ir kādā no Eiropas Savienības dalībvalstīm.  
          Eiropas Parlamenta un Padomes regulas Nr.1215/2012 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu 
un izpildi civillietās un komerclietās (pārstrādāta versija) 1.iedaļas 5.panta 1.punktā noteikts, ka 
personas, kuru domicils ir kādā dalībvalstī, var iesūdzēt citas dalībvalsts tiesā vienīgi saskaņā ar šīs 
nodaļas 2. līdz 7.iedaļā izklāstītajiem noteikumiem.  

2           Prasītāja prasības pieteik umā norādījusi, ka, pamatojoties uz Eiropas Savienības  
Tiesiskās sadarbības tīkla civillietās un komerclietās noteikto tiesības principu, kas izriet no 
2000.gada Eiropas Savienības Padomes regulas (EK) Nr. 44/2001  par jurisdikciju un spriedumu 
atzīšanu un i zpildi civillietās un komerclietās prasītajam ir izvēles tiesības, kurā valstī (atbildētāja 
vai savā jurisdikcijā) celt prasību, ievērojot, ka naudas samaksas izpildījuma vietu nosaka Latvijas 
Civillikuma 1823.pants (izpildījuma vieta tur, kur Līguma izpil des laikā ir kreditora juridiskā 
adrese). Ievērojot Civillikuma ievada 8. un 19.panta nosacījumus, tiesiski pamatoti secināms, ka 
līdzēji pakļāvuši savu saistību pēc tās satura un sekām tās valsts likumam, kur saistība jāizpilda (tas 
ir, tur, kur līguma iz pildes laikā ir kreditora juridiskā adrese). Šī strīda piekritības vietas noteikšanā 
jāvadās no Eiropas Padomes Regulā (EK) Nr. 44/2001  (2000.gada 22. decembris) par jurisdikciju un 
spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 2.iedaļas (īpašā jurisdikcija) 5.pantā 
noteiktā, ka personu, kuras domicils ir kādā dalībvalstī, citā dalībvalstī var iesūdzēt lietās, kas 
attiecas uz līgumiem, attiecīgās saistības izpildes vietas tiesā.  
          Tiesnesis konstatējis, ka ar Eiropas Parlamenta un Padome s regulas Nr.1215/2012 par 
jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (pārstrādāta versija) 
2.iedaļas 7.panta 1.punktu ir noteikta pakalpojuma sniegšanas gadījumā izpildes vieta dalībvalsts, 
kur saskaņā ar līgumu pakalpojumu sniedza vai tas būtu bijis jāsniedz šā noteikuma mērķiem, ja 
vien nepastāv citāda vienošanās.  
          Prasītāja prasības pieteikumā ir norādījusi, ka 2013.gada 7.augustā starp prasītāju un 
atbildētāju noslēgts būvniecības līgums Nr.2/07 -13-BA (turpmāk -Līgums) par alus darītavas 
paplašināšanas būvdarbiem Baltkrievijas Republikā, Grodiņskajas apgabalā, Nr.231300 Mickeviča 
ielā 32a, Lidas pilsētā, alus darītavā "Lidas alus".  
          Tiesnesis konstatējis, ka saskaņā ar Līgumu prasītāja sniegusi atbildētāj ai pakalpojumu - 
veikusi būvdarbus objektā, kas atrodas Baltkrievijas Republikā. Attiecīgā pakalpojuma sniegšanas 
vieta nav ne prasītājas, ne atbildētājas domicils, tā ir trešajā valstī. Tiesnesis nav konstatējis, ka 
puses būtu noslēgušas vienošanos par to , ka prasītājai ir tiesības celt prasību pret atbildētāju pēc 
naudas samaksas izpildījuma vietas - Latvijas Republikā, tādēļ uzskatījis, ka prasītāja nepamatoti 
uzskata, ka Eiropas Parlamenta un Padomes regula Nr.1215/2012 par jurisdikciju un spriedumu 
atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (pārstrādāta versija) nosaka tai tiesības celt prasību 
pēc naudas samaksas izpildījuma vietas - Latvijas Republikā.  
          Tiesnesis uzskatījis, ka ņemot vērā, ka attiecīgā lieta ir pārrobežu strīda lieta, k urā atbildētājas 
domicils ir Lietuvas Republikā, nosakot attiecīgās lietas jurisdikciju, ir jāievēro Eiropas Parlamenta 
un Padomes regulas Nr.1215/2012 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un 
komerclietās (pārstrādāta versija) pras ības. 
          Pie šādiem apstākļiem, tiesnesis, saskaņā ar Civilprocesa likuma 132.panta pirmās daļas 
6.punktu, atteicis  pieņemt SIA "AIMASA" prasību  
          Par Valmieras rajona tiesas 2016.gada 10.oktobra lēmumu prasītāja SIA "AIMASA" 
iesniegusi blakus sūdzību, kurā lūdz atcelt minēto lēmumu pilnīgi un jautājumu nodot jaunai 
izskatīšanai tiesai, kura lēmumu pieņēmusi vai ar savu lēmumu izlemt jautāj umu pēc būtības – 
pieņemt prasības pieteikumu un ierosināt civillietu.           Blakus sūdzībā norādīti turpmāk minētie 
apstākļi un iebildumi.  
          Saskaņā ar Līguma 3.2 un 3.3 punktiem samaksa par Līgumā pieņemtajiem būvdarbiem bija 
jānotiek 21 die nu laikā pēc attiecīgo darbu nodošanas aktu parakstīšanas. Atbildētāja tikai daļēji 
apmaksājusi izpildītos būvdarbus pēc 2013.gada 19.novembra rēķina Nr.1503 -13 - 28.11.2013. par 
summu 14056,08 Ls (20000 EUR) un 27.02.2014 par summu 12000 EUR.  
          Latvijas Republikas Civillikuma 1823.pants nosaka, ka naudas parādi, ja nav norunāts citādi, 
samaksājami kreditoram tur, kur līguma izpildīšanas laikā ir viņa dzīves vieta. Pēc prasītājas 
ieskatiem, uz konkrēto pušu strīdu nav attiecināmi Eiropas Parlamenta un Padomes regulas 
Nr.1215/2012 par jurisdikciju un sprieduma atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 
(pārstrādātās versijas) 2.iedaļas 7.panta 1.punkta b apakšpunkta abi nosacījumi.  
3           Savukārt regulas 2.iedaļas 7.panta 1.punkta c apakšpunk ts nosaka, ja nepiemēro b) 
apakšpunktu, tad piemēro a) apakšpunktu - šajā gadījumā attiecīgās saistības (samaksas) izpildes 
vietas tiesa, kas ir Latvijas Republikas tiesa.  
          Regulas galvenie principi attiecībā uz jurisdikciju jautājumos par līgumsa istībām un prasībām 
ir, ka pret personu var celt prasību tiesā attiecīgās saistības izpildes vietā. Iepriekš minētie 
noteikumi par īpašo jurisdikciju rada papildu iespēju prasītājam izvēlēties celt prasību pret 
atbildētāju tās dalībvalsts tiesās, kurā ir š īs personas domicils.  
          Tieslietu ministrijas skaidrojumā par regulas (ES) Nr.1215/2015 (2012.gada 12.decembris) 
par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās jeb Briseles Ibis  regula 
norādīts, ka atsevišķās lietās Briseles Ibis regula paredz iespēju prasītājam pēc savas izvēles celt 
prasību atbildētāja domicila valsts vai citas dalībvalsts tiesās, piemēram, līgumsaistību lietās 
prasību var celt arī saistības izpildes valsts tie sā.           Gadījumos, kad atbildētājs ieradies tiesā un 
nav apstrīdējis jurisdikciju, saskaņā ar Briseles Ibis 26.pantu tiek pieņemts, ka atbildētājs labprātīgi 
to atzinis un tiesai jurisdikcijas jautājums nav jārisina, tomēr šeit ir būtiski ņemt vērā, ka šis 
princips neatceļ iepriekš minēto ekskluzīvo jurisdikciju un nevar ierobežot "vājākās puses" 
intereses.  
          Prasītāja norāda, ka SIA "AIMASA" īpašnieki, valde un tās darbinieki ir Latvijas Republikas 
rezidenti, nodokļu maksājumus veic Latvijas Republikā, tamdēļ ievērojot likumā par tiesu varu 
3.pantā noteiktās personas tiesības uz tiesas aizsardzību, ka personai ir tiesības uz tiesas aizsardzību 
pret tās dzīvības, veselības, personiskās brīvības, goda, cieņas un mantas apdraudējumiem, un, ka 
katrai personai ir garantētas tiesības.  
          Vadoties pēc Eiropas Parlamenta un Padomes regulas Nr.1215/2012 no 2012.gada 
12.decembra par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 5.panta 
1.punkta, ka personas, kuru domici ls ir kādā dalībvalstī, var iesūdzēt citas dalībvalsts tiesā vienīgi 
saskaņā ar šīs nodaļas 2. līdz 7.iedaļā izklāstītajiem noteikumiem un atsaucoties uz minētās regulas 
preambulas 26.punktā paredzēto regulas mērķi padarīt pārrobežu tiesvedību mazāk laikie tilpīgu, 
pamatojoties uz Civilprocesa likuma 441., 442., 443. un 448.pantu prasītāja lūdz apelācijas 
instances tiesai:  
          -atcelt Valmieras rajona tiesas tiesneša 2016.gada 10.oktobra lēmumu pilnīgi un nodot 
jautājumu jaunai izskatīšanai tai tiesai,  kura lēmumu pieņēmusi vai ar savu lēmumu izlemt 
jautājumu pēc būtības - pieņemt prasības pieteikumu un ierosināt civillietu.  
          Saskaņā ar Civilprocesa likuma 447.panta pirmo daļu apelācijas instances tiesa izskata SIA 
"AIMASA" blakus sūdzību rakst veida procesā.  
          Saskaņā ar Civilprocesa likuma 447.1panta otro daļu, ja tiesa, izskatot blakus sūdzību, atzīst, 
ka pārsūdzētajā lēmumā ietvertie motīvi ir pareizi un pietiekami, tā lēmumā var norādīt, ka 
pievienojas pārsūdzētā lēmuma motīviem. Šaj ā gadījumā šā likuma 230.pantā noteikto motīvu daļu 
var neiekļaut.  
          Tiesas kolēģija, izskatot prasītājas blakus sūdzību, atzīst, ka Valmieras rajona tiesas tiesneša 
2016.gada 10.oktobra lēmumā ietvertie motīvi ir pareizi un pietiekami, tādēļ pievi enojas pārsūdzētā 
lēmuma motīviem un norāda savus apsvērumus par prasītājas blakus sūdzību.  
          Tiesas kolēģija, izvērtējot prasītājas SIA "AIMASA" blakus sūdzībā minētos apstākļus un 
argumentus kopumā ar pārējiem lietas materiāliem, atzīst, ka Valmi eras rajona tiesas tiesneša 
2016.gada 10.oktobra lēmums atstājams negrozīts, bet prasītājas SIA "AIMASA" blakus sūdzība 
noraidāma.  
          Tiesas kolēģija nesaskata prasītājas blakus sūdzībā apstākļus vai argumentus, kas būtu par 
pamatu pirmās instances tiesas tiesneša lēmuma atcelšanai.  
          No lietas materiālos esošā Līguma kopijas izriet, ka 2013.gada 7.augustā starp prasītāju SIA 
"AIMASA", kuras domicils – juridiskā adrese: Rīgas iela 5a -40, Valmiera, ir Latvijas Republikā un 
atbildētāju UAB "Bor estos ranga", kuras domicils juridiskā adrese: M.Sleževičiaus iela 7, Viļņa, ir 
Lietuvas Republikā, noslēgts būvniecības darbauzņēmuma līgums Nr.2/07 -13-BA par darbu 
veikšanu objektā AAS „Lidskoje pivo” Mickeviča 32a.  
4 Lida Grodiņskajas apgabalā, Baltkrievi jas Republikā (lietas 32. -36.lapa).  
          Tādejādi gan prasītājas, gan atbildētājas domicils ir Eiropas Savienības dalībvalstis.           
Eiropas Savienībā to, kuras dalībvalsts tiesās var celt prasību civillietā vai komerclietā pret personu 
no citas  dalībvalsts nosaka Eiropas Parlamenta un Padomes 2012.gada 12.decembra regula (ES) 
Nr.1215/2012 2 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 
(pārstrādātā versija) jeb Briseles Ibis. Ar šo regulu tiek aizstāta tās jomā iep riekš darbojusies 
Padomes 2000.gada 22.decembra regula (EK) Nr. 44/2001 , jeb Brisesles I  regula. Atbilstoši 
Briseles Ibis regulas vispārējam principam atbildētājam ir tiesības uz lietas izskatīšanu viņa 
dzīvesvietas valsts tiesā, tāpēc civillietu un komerc lietu izskatīšana pamatā ietilpst atbildētāja 
domicila dalībvalsts tiesu kompetencē.Arī minētās regulas preambulas 15.punktā minēts, ka 
jurisdikcijas noteikumiem vajadzētu būt ļoti paredzamiem, un tiem būtu jābalstās uz principu, ka 
jurisdikcijas pamatā ir  atbildētāja domicils. Jurisdikcijai vienmēr vajadzētu būt pieejamai ar šadu 
pamatojumu, izņemot dažās skaidri noteiktās situācijās, kurās strīda priekšmets vai pušu autonomija 
garantē citu sasaites faktoru. Juridiskas personas domicils jānosaka autonomai,  lai kopējos 
noteikumu padarītu pārskatamākus un novērstu jurisdikcijas kolīzijas.  
          Līgumā puses paredzējušas, ka  jautājumus, kas netiek regulēti šajā Līgumā, tiek atrisināti 
saskaņā ar spēkā esošajiem starptautiskajām tiesībām, kas nosaka strīdu  risināšanas kārtību (Līguma 
8.4.punkts).  
          Ar Eiropas Parlamenta un Padomes regulas Nr.1215/2012 par jurisdikciju un spriedumu 
atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 2.iedaļas 7.panta 1.punktu ir noteikta, ka personu, 
kuras domicils ir kā dā dalībvalstī, var iesūdzēt citā dalībvalstī lietās, kas attiecas uz līgumiem – 
attiecīgās saistības izpildes vietas tiesās. Saskaņā ar minētā panta b) apakšpunktu pakalpojumu 
sniegšanas gadījumā - vieta dalībvalstī, kur saskaņā ar līgumu pakalpojumu snie dza vai tas būtu 
bijis jāsniedz.  
          Lietā nav strīds, ka saskaņā ar Līgumu prasītāja sniegusi atbildētājai pakalpojumu veikusi 
būvdarbus objektā, kas atrodas Baltkrievijas Republikā. Tātad, pakalpojuma sniegšanas vieta nav ne 
prasītājas, ne atbildēt ājas domicils, tā ir trešajā valstī, kas nav dalībvalsts.  
          Tiesas kolēģija uzskata, ka pie šādiem apstākļiem ir piemērojama Eiropas Parlamenta un 
Padomes regulas Nr.1215/2013 jau pieminētais regulas preambulas 15.punktā minētais princips, ka 
jurisdikcijas pamatā ir atbildētāja domicils, tādēļ prasītājai konkrētā strīda izšķiršanai jāvēršas 
Lietuvas Republikas tiesā, jo atbildētājas domicils ir Lietuvas Republika.  
            Līdz ar to, tiesas kolēģija atzīst par nepamatotiem prasītājas argumentus , ka šajā gadījumā 
jāņem vērā Civillikuma 1823.pants, kas nosaka, ka naudas parādi, ja nav norunāts citādi, 
samaksājami kreditoram tur, kur līguma izpildīšanas laikā ir viņa dzīves vieta un tādēļ konrētais 
strīds izšķirams Latvijas Republikas tiesā.Šādi ap svērumi būtu pamatoti gadījumā, ja puses 
atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes regulas Nr.1215/2012 par jurisdikciju un spriedumu 
atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 25.panta būtu vienojušās par jurisdikciju.  
          Ņemot vērā minēto un saskaņā ar Civilprocesa likuma 448.panta pirmās daļas 1.punktu 
Civillietu tiesas kolēģija  
  
nolēma  
  
          atstāt negrozītu Valmieras rajona tiesas 2016.gada 10.oktobra lēmumu, ar kuru atteikts 
pieņemt SIA "AIMASA" prasības pieteikums pret UAB "Borestos  ranga" par parāda piedziņu.  
          Prasītājas SIA "AIMASA"blakus sūdzību noraidīt.  
          Lēmums ir galīgs un nav pārsūdzams.  
           
  
Tiesnesis referents                                                                           D.Lazdiņš  
  
   
5 Tiesneses                                                                                           Z.Cera  
  
  
                                                                                                            S.Bakmane