Publicēts:
Latvijas Vēstnesis
, 43,
01.07.1993.; Latvijas Republikas
Saeimas un Ministru Kabineta
Ziņotājs, 6, 31.03.1994.;
Valdības Vēstnesis, 141,
30.06.1922.
Izdevējs: 
Satversmes
Sapulce
Veids: 
likums
Pieņemts: 
15.02.1922.
Stājas spēkā: 
07.11.1922.
Attēlotā redakcija:
 01.01.2019. - ...
Grozījumi:
21.03.1933. likums / Valdības Vēstnesis, 74, 31.03.1933. / Stājas spēkā 14.04.1933.
27.01.1994. likums / LV, 19, 12.02.1994. / Stājas spēkā 26.02.1994.
05.06.1996. likums / LV, 100/101, 12.06.1996.; Ziņotājs, 14, 25.07.1996. / Stājas spēkā 26.06.1996.
04.12.1997. likums / LV, 331/332, 17.12.1997.; Ziņotājs, 2, 22.01.1998. / Stājas spēkā 31.12.1997.
15.10.1998. likums / LV, 308/312, 23.10.1998.; Ziņotājs, 22, 19.11.1998. / Stājas spēkā 06.11.1998.
30.04.2002. likums / LV, 70, 10.05.2002.; Ziņotājs, 11, 13.06.2002. / Stājas spēkā 24.05.2002.
08.05.2003. likums / LV, 76, 22.05.2003.; Ziņotājs, 12, 26.06.2003. / Stājas spēkā 05.06.2003.
23.09.2004. likums / LV, 159, 07.10.2004.; Ziņotājs, 20, 28.10.2004. / Stājas spēkā 21.10.2004.
15.12.2005. likums / LV, 1, 03.01.2006.; Ziņotājs, 2, 26.01.2006. / Stājas spēkā 17.01.2006.
03.05.2007. likums / LV, 79, 17.05.2007.; Ziņotājs, 12, 28.06.2007. / Stājas spēkā 31.05.2007.
08.04.2009. likums / LV, 66, 29.04.2009.; Ziņotājs, 10, 28.05.2009. / Stājas spēkā 02.11.2010.
19.09.2013. likums / LV, 194, 04.10.2013. / Stājas spēkā 18.10.2013.
19.06.2014. likums / LV, 131, 08.07.2014. / Stājas spēkā 22.07.2014.
19.05.2016. likums / LV, 104, 31.05.2016. / Stājas spēkā 14.06.2016.
04.10.2018. likums / LV, 204, 16.10.2018. / Stājas spēkā 01.01.2019.
Latvijas 
Satversmes
 Sapulces 
1922. gada 15. februāra kopsēdē pieņemtā
Latvijas Republikas Satversme
1918.gada 18.novembrī proklamētā Latvijas valsts ir izveidota, apvienojot latviešu vēsturiskās zemes un balstoties
uz latviešu nācijas negrozāmo valstsgribu un tai neatņemamām pašnoteikšanās tiesībām, lai garantētu latviešu
nācijas, tās valodas un kultūras pastāvēšanu un attīstību cauri gadsimtiem, nodrošinātu Latvijas tautas un ikviena
brīvību un sekmētu labklājību.
Latvijas tauta izcīnīja savu valsti Brīvības cīņās. Brīvi vēlētā 
Satversmes
 sapulcē tā nostiprināja valsts iekārtu un
nolēma sev 
Satversmi
.
Latvijas tauta neatzina okupācijas režīmus, pretojās tiem un atguva brīvību, 1990.gada 4.maijā atjaunojot valstisko
neatkarību uz valsts nepārtrauktības pamata. Tā godina savus brīvības cīnītājus, piemin svešo varu upurus, nosoda
komunistisko un nacistisko totalitāro režīmu un to noziegumus.
Latvija kā demokrātiska, tiesiska, sociāli atbildīga un nacionāla valsts balstās uz cilvēka cieņu un brīvību, atzīst un
aizsargā cilvēka pamattiesības un ciena mazākumtautības. Latvijas tauta aizsargā savu suverenitāti, Latvijas valsts
neatkarību, teritoriju, tās vienotību un demokrātisko valsts iekārtu.
Latvijas identitāti Eiropas kultūrtelpā kopš senlaikiem veido latviešu un lībiešu tradīcijas, latviskā dzīvesziņa,
latviešu valoda, vispārcilvēciskās un kristīgās vērtības. Uzticība Latvijai, latviešu valoda kā vienīgā valsts valoda, brīvība,
vienlīdzība, solidaritāte, taisnīgums, godīgums, darba tikums un ģimene ir saliedētas sabiedrības pamats. Ikviens
rūpējas par sevi, saviem tuviniekiem un sabiedrības kopējo labumu, izturoties atbildīgi pret citiem, nākamajām
paaudzēm, vidi un dabu.
1
/
11
Latvija, apzinoties savu līdzvērtību starptautiskajā kopienā, aizstāv valsts intereses un veicina vienotas Eiropas un
pasaules ilgtspējīgu un demokrātisku attīstību.
Dievs, svētī Latviju!
(
19.06.2014
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
22.07.2014
)
I nodaļa. Vispārējie noteikumi
1.
 Latvija ir neatkarīga demokrātiska republika.
2.
 Latvijas valsts suverēnā vara pieder Latvijas tautai.
3.
 Latvijas valsts teritoriju starptautiskos līgumos noteiktās robežās sastāda Vidzeme, Latgale, Kurzeme un
Zemgale.
4.
 Valsts valoda Latvijas Republikā ir latviešu valoda. Latvijas karogs ir sarkans ar baltu svītru.
(
15.10.1998
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
06.11.1998.
)
II nodaļa. Saeima
5.
 Saeima sastāv no simts tautas priekšstāvjiem.
6.
 Saeimu ievēlē vispārīgās, vienlīdzīgās, tiešās, aizklātās un proporcionālās vēlēšanās.
7.
 Sadalot Latviju atsevišķos vēlēšanu apgabalos, Saeimas deputātu skaits, kurš ievēlams katrā vēlēšanu
apgabalā, noteicams proporcionāli katra apgabala vēlētāju skaitam.
8.
 Tiesības vēlēt ir pilntiesīgiem Latvijas pilsoņiem, kuri vēlēšanu dienā ir sasnieguši astoņpadsmit gadu vecumu.
(
27.01.1994
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
26.02.1994.
)
9.
 Saeimā var ievēlēt katru pilntiesīgu Latvijas pilsoni, kurš vēlēšanu pirmā dienā ir vecāks par divdesmit vienu gadu.
10.
 Saeimu ievēlē uz četriem gadiem.
(
04.12.1997
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
31.12.1997.
)
11.
 Saeimas vēlēšanas izdarāmas oktobra mēneša pirmajā sestdienā.
(
04.12.1997
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
31.12.1997.
)
12.
 Jaunievēlētā Saeima sanāk uz pirmo sēdi novembra mēneša pirmajā otrdienā, kad arī izbeidzas iepriekšējās
Saeimas pilnvaras.
13.
 
Ja Saeimas vēlēšanas Saeimas atlaišanas gadījumos notiek citā gada laikā, tad šāda Saeima sanāk ne vēlāk
kā vienu mēnesi pēc tās ievēlēšanas un tās pilnvaras izbeidzas pēc trīs gadiem nākošā novembra mēneša pirmā
otrdienā ar jaunievēlētās Saeimas sanākšanu.
(
04.12.1997
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
31.12.1997.
)
2
/
11
14.
 Ne mazāk kā vienai desmitai daļai vēlētāju ir tiesība ierosināt tautas nobalsošanu par Saeimas atsaukšanu. Ja
tautas nobalsošanā par Saeimas atsaukšanu nobalso vairākums no balsotājiem un vismaz divas trešdaļas no pēdējās
Saeimas vēlēšanās piedalījušos vēlētāju skaita, tad Saeima uzskatāma par atsauktu. Tiesību ierosināt tautas
nobalsošanu par Saeimas atsaukšanu nevar izmantot gadu pēc Saeimas sanākšanas, gadu pirms Saeimas pilnvaru
beigām, Valsts Prezidenta pilnvaru pēdējo sešu mēnešu laikā, kā arī agrāk par sešiem mēnešiem pēc iepriekšējās
tautas nobalsošanas par Saeimas atsaukšanu.
Vēlētāji nevar atsaukt atsevišķus Saeimas locekļus.
(
08.04.2009
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
02.11.2010.
)
15.
 Saeima savas sēdes notur Rīgā un tikai ārkārtīgu apstākļu dēļ tā var sanākt citā vietā.
16.
 Saeima ievēlē savu prezidiju, kurš sastāv no priekšsēdētāja, viņa diviem biedriem un sekretāriem. Saeimas
prezidijs darbojas nepārtraukti pa visu Saeimas pilnvaru laiku.
17.
 Jaunievēlētās Saeimas pirmo sēdi atklāj iepriekšējās Saeimas priekšsēdētājs vai prezidija uzdevumā cits
prezidija loceklis.
18.
 Saeima pati pārbauda savu locekļu pilnvaras.
Saeimas locekļa pilnvaras iegūst Saeimā ievēlēta persona, ja tā Saeimas sēdē dod šādu svinīgu solījumu:
"Es, uzņemoties Saeimas deputāta amata pienākumus, Latvijas tautas priekšā zvēru (svinīgi solu) būt uzticīgs
Latvijai, stiprināt tās suverenitāti un latviešu valodu kā vienīgo valsts valodu, aizstāvēt Latviju kā neatkarīgu un
demokrātisku valsti, savus pienākumus pildīt godprātīgi un pēc labākās apziņas. Es apņemos ievērot Latvijas
Satversmi
 un likumus."
(
30.04.2002
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
05.11.2002.
)
19.
 Saeimas prezidijs sasauc Saeimas sesijas un nosaka kārtējas vai ārkārtējas sēdes.
20.
 Saeimas prezidijam ir jāsasauc Saeimas sēde, ja to prasa Valsts Prezidents, ministru prezidents vai ne mazāk
kā viena trešā daļa Saeimas locekļu.
21.
 
Iekšējās darbības un kārtības noteikšanai Saeima izstrādā sev kārtības rulli. Saeimas darba valoda ir latviešu
valoda.
(
30.04.2002
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
24.05.2002.
)
22.
 Saeimas sēdes ir atklātas. Desmit Saeimas locekļiem, Valsts Prezidentam, ministru prezidentam vai
ministram pieprasot, Saeima ar ne mazāk kā divu trešdaļu klātesošo deputātu balsu vairākumu var nolemt noturēt
aizklātu sēdi.
23.
 Saeimas sēdes var notikt, ja tanīs piedalās vismaz puse Saeimas locekļu.
24.
 Saeima, izņemot 
Satversmē
 sevišķi paredzētos gadījumus, taisa savus lēmumus ar klātesošo deputātu
absolūto balsu vairākumu.
25.
 Saeima izvēlē komisijas, noteicot to locekļu skaitu un uzdevumus. Komisijām ir tiesība pieprasīt savai darbībai
vajadzīgās ziņas un paskaidrojumus no atsevišķiem ministriem un pašvaldības iestādēm, kā arī uzaicināt savās sēdēs
dot paskaidrojumus attiecīgo ministriju un pašvaldības iestāžu atbildīgos priekšstāvjus. Komisijas var darboties arī
starp sesijām.
26.
 Saeimai jāieceļ noteiktiem gadījumiem parlamentāriskas izmeklēšanas komisijas, ja to pieprasa ne mazāk kā
3
/
11
viena trešā daļa Saeimas locekļu.
27.
 Saeimai ir tiesība iesniegt ministru prezidentam vai atsevišķam ministram pieprasījumus un jautājumus, uz
kuriem ir jāatbild viņiem vai viņu pilnvarotai atbildīgai valsts amata personai. Ministru prezidentam vai ministram uz
Saeimas vai tās komisijas pieprasījumu jāceļ tām priekšā attiecīgi dokumenti un aktis.
28.
 Saeimas locekli ne par balsošanu, ne par amatu izpildot izteiktām domām nevar saukt pie atbildības ne tiesas,
ne administratīvā, ne disciplinārā ceļā. Saeimas locekli var saukt pie tiesas atbildības, ja viņš, kaut arī amatu izpildot,
izplata:
1) godu aizskarošas ziņas, zinādams, ka tās nepatiesas, vai
2) godu aizskarošas ziņas par privātu vai ģimenes dzīvi.
29.
 Saeimas locekli nevar apcietināt, izdarīt pie viņa kratīšanas, ne citādi aprobežot viņa personas brīvību, ja tam
nepiekrīt Saeima. Saeimas locekli var apcietināt, ja to notver pie paša nozieguma pastrādāšanas. Par katru Saeimas
locekļa apcietināšanu divdesmit četru stundu laikā jāpaziņo Saeimas prezidijam, kurš to ceļ priekšā nākošā Saeimas
sēdē izlemšanai par Saeimas locekļa paturēšanu apcietinājumā vai par viņa atsvabināšanu. Laikā starp sesijām, līdz
sesijas atklāšanai, par Saeimas locekļa paturēšanu apcietinājumā lemj Saeimas prezidijs.
30.
 Pret Saeimas locekli nevar uzsākt kriminālvajāšanu bez Saeimas piekrišanas.
(
19.05.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
14.06.2016.
)
31.
 Saeimas loceklim ir tiesība atteikties no liecības došanas:
1) par personām, kuras viņam kā tautas priekšstāvim uzticējušas kādus faktus vai ziņas;
2) par personām, kurām viņš, izpildot savus tautas priekšstāvja pienākumus, uzticējis kādus faktus vai ziņas;
3) par pašiem šiem faktiem un ziņām.
32.
 Saeimas loceklis nevar pats, ne arī uz citas personas vārdu saņemt no valsts pasūtījumus un koncesijas. Šī
panta nosacījumi attiecas uz ministriem, ja arī viņi nav Saeimas locekļi.
33.
 Saeimas locekļi saņem atalgojumu no valsts līdzekļiem.
34.
 Par Saeimas un komisiju sēžu atreferējumiem, ja tie saskan ar patiesību, nevienu nevar saukt pie atbildības.
Par Saeimas un komisiju slēgtām sēdēm var sniegt ziņas tikai ar Saeimas vai komisijas prezidija atļauju.
III nodaļa. Valsts prezidents
35.
 
Valsts Prezidentu ievēlē Saeima uz četriem gadiem.
(
04.12.1997
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
31.12.1997.
)
36.
 Valsts Prezidentu ievēlē, atklāti balsojot, ar ne mazāk kā 51 Saeimas locekļu balsu vairākumu.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
37.
 Par Valsts Prezidentu var ievēlēt pilntiesīgu Latvijas pilsoni, kurš sasniedzis četrdesmit gadu vecumu. Par
Valsts Prezidentu nevar ievēlēt pilsoni ar dubultpilsonību.
(
04.12.1997
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
31.12.1997.
)
4
/
11
38.
 Valsts Prezidenta amats nav savienojams ar citu amatu. Ja par Valsts Prezidentu ievēlētā persona ir Saeimas
loceklis, tad viņam jānoliek Saeimas locekļa pilnvaras.
39.
 Viena un tā pati persona nevar būt par Valsts Prezidentu ilgāk kā astoņus gadus no vietas.
(
04.12.1997
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
31.12.1997.
)
40.
 Valsts Prezidents, uzņemoties amata pienākumus, Saeimas sēdē dod šādu svinīgu solījumu: "Es zvēru, ka
viss mans darbs būs veltīts Latvijas tautas labumam. Es darīšu visu, kas stāvēs manos spēkos, lai sekmētu Latvijas
valsts un tās iedzīvotāju labklājību. Es turēšu svētus un ievērošu Latvijas 
Satversmi
 un valsts likumus. Pret visiem es
izturēšos taisni un savus pienākumus izpildīšu pēc labākās apziņas."
(
03.05.2007
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
31.05.2007.
)
41.
 Valsts Prezidents reprezentē valsti starptautiski, ieceļ Latvijas, kā arī pieņem citu valstu diplomātiskos
priekšstāvjus. Viņš izpilda Saeimas lēmumus par starptautisku līgumu ratificēšanu.
42.
 Valsts Prezidents ir valsts bruņotā spēka augstākais vadonis. Kara laikam viņš ieceļ virspavēlnieku.
43.
 Valsts Prezidents uz Saeimas lēmuma pamata pasludina karu.
44.
 Valsts Prezidentam ir tiesība spert nepieciešamos militārās aizsardzības soļus, ja kāda cita valsts Latvijai
pieteikusi karu vai ienaidnieks uzbrūk Latvijas robežām. Līdz ar to Valsts Prezidents nekavējoties sasauc Saeimu,
kura lemj par kara pasludināšanu un uzsākšanu.
45.
 Valsts Prezidentam ir tiesība apžēlot noziedzniekus, par kuriem tiesas spriedums stājies likumīgā spēkā. Šo
tiesību izmantošanas apjomu un kārtību nosaka īpašs likums. Amnestiju dod Saeima.
(
04.12.1997
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
31.12.1997.
)
46.
 Valsts Prezidentam ir tiesība sasaukt un vadīt ārkārtējas ministru kabineta sēdes, noteicot tām dienas kārtību.
47.
 Valsts Prezidentam ir likuma ierosināšanas tiesība.
48.
 Valsts Prezidentam ir tiesība ierosināt Saeimas atlaišanu. Pēc tam izdarāma tautas nobalsošana. Ja tautas
nobalsošanā vairāk nekā puse balsotāju izsakās par Saeimas atlaišanu, tad Saeima uzskatāma par atlaistu un
izsludināmas jaunas vēlēšanas, kurām jānotiek ne vēlāk kā divus mēnešus pēc Saeimas atlaišanas.
49.
 Ja Saeima ir atlaista vai atsaukta, tad Saeimas locekļu pilnvaras tomēr paliek spēkā līdz jaunievēlējamās
Saeimas sanākšanai, bet līdzšinējā Saeima var sanākt uz sēdēm tikai tad, ja Valsts Prezidents to sasauc. Šādām
Saeimas sēdēm dienas kārtību noteic Valsts Prezidents. Ne agrāk kā vienu mēnesi un ne vēlāk kā divus mēnešus pēc
Saeimas atsaukšanas jānotiek jaunām vēlēšanām.
(
08.04.2009
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
02.11.2010.
)
50.
 Ja tautas nobalsošanā vairāk nekā puse no nodotām balsīm izsakās pret Saeimas atlaišanu, tad Valsts
Prezidents uzskatāms par atlaistu un Saeima ievēlē jaunu Valsts Prezidentu uz atlaistā Prezidenta atlikušo pilnvaru
laiku.
51.
 Uz ne mazāk kā puses visu Saeimas locekļu priekšlikumu, Saeima slēgtā sēdē ar ne mazāk kā divu trešdaļu
visu Saeimas locekļu balsu vairākumu, var nolemt atlaist Valsts Prezidentu. Pēc šāda lēmuma Saeima nekavējoši
ievēlē jaunu Valsts Prezidentu.
5
/
11
52.
 Ja Valsts prezidents atsakās no amata, nomirst vai tiek atsaukts, pirms viņa amata laiks izbeidzies, Valsts
Prezidenta vietu izpilda Saeimas priekšsēdētājs, kamēr Saeima izvēl jaunu Valsts Prezidentu. Tāpat Saeimas
priekšsēdētājs izpilda Valsts Prezidenta vietu, ja pēdējais atrodas ārpus valsts robežas vai citādi aizkavēts izpildīt savu
amatu.
53.
 Valsts Prezidents par savu darbību politisku atbildību nenes. Visiem Valsts Prezidenta rīkojumiem jābūt
līdzparakstītiem no ministru prezidenta vai attiecīgā ministra, kuri līdz ar to uzņemas visu atbildību par šiem
rīkojumiem, izņemot četrdesmit astotā un piecdesmit sestā pantā paredzētos gadījumos.
54.
 Valsts Prezidentu var saukt pie kriminālās atbildības, ja tam piekrīt Saeima ar ne mazāk kā divu trešdaļu balsu
vairākumu.
IV nodaļa. Ministru kabinets
55.
 Ministru kabinets sastāv no ministru prezidenta un viņa aicinātiem ministriem.
56.
 Ministru kabinetu sastāda persona, kuru uz to aicina Valsts Prezidents.
57.
 Ministriju skaitu un to darbības apjomu, kā arī valsts iestāžu savstarpīgās attiecības nosaka likums.
58.
 Ministru kabinetam ir padotas valsts pārvaldes iestādes.
59.
 Ministru prezidentam un ministriem viņu amata izpildīšanai ir nepieciešama Saeimas uzticība un viņi par savu
darbību ir atbildīgi Saeimas priekšā. Ja Saeima izteic neuzticību ministru prezidentam, tad jāatkāpjas visam
kabinetam. Ja neuzticība izteikta atsevišķam ministram, tad tam jāatkāpjas un viņa vietā ministru prezidentam jāaicina
cita persona.
60.
 Ministru kabineta sēdes vada ministru prezidents un viņa prombūšanas laikā tas ministrs, kuru viņš uz to ir
pilnvarojis.
61.
 Ministru kabinets apspriež visus atsevišķus ministriju izstrādātos likumprojektus un jautājumus, kuri attiecas
uz vairāku ministriju darbību, kā arī atsevišķu kabineta locekļu ierosinātus valsts politikas jautājumus.
62.
 Ja valsti apdraud ārējais ienaidnieks, vai ja valstī vai tās daļā ir izcēlies vai draud izcelties iekšējs nemiers, kurš
apdraud pastāvošo valsts iekārtu, tad ministru kabinetam ir tiesības izsludināt izņēmuma stāvokli, par to divdesmit
četru stundu laikā paziņojot Saeimas prezidijam, kuram šāds ministru kabineta lēmums nekavējoties jāceļ priekšā
Saeimai.
63.
 Ministriem, ja arī viņi nav Saeimas locekļi, un ministru pilnvarotām atbildīgām valsts amata personām ir tiesība
piedalīties Saeimas un tās komisiju sēdēs un iesniegt papildinājumus un pārlabojumus pie likumprojektiem.
V nodaļa. Likumdošana
64.
 Likumdošanas tiesības pieder Saeimai, kā arī tautai šinī 
Satversmē
 paredzētā kārtībā un apmēros.
65.
 Likumprojektus var iesniegt Saeimai Valsts Prezidents, ministru kabinets, Saeimas komisijas, ne mazāk kā
pieci deputāti, kā arī šinī 
Satversmē
 paredzētos gadījumos un kārtībā viena desmitā daļa vēlētāju.
6
/
11
66.
 Saeima ik gadus pirms saimnieciskā gada sākšanās lemj par valsts ienākumu un izdevumu budžetu, kura
projektu tai iesniedz ministru kabinets.
Ja Saeima pieņem lēmumu, kurš saistīts ar budžetā neparedzētiem izdevumiem, tad lēmumā jāparedz arī līdzekļi,
ar kuriem segt šos izdevumus.
Pēc budžeta gada notecēšanas ministru kabinetam jāiesniedz Saeimai apstiprināšanai norēķini par budžeta
izpildīšanu.
67.
 Saeima lemj par valsts bruņotā spēka lielumu miera laikā.
68.
 Visiem starptautiskiem līgumiem, kuri nokārto likumdošanas ceļā izšķiramus jautājumus, nepieciešama
Saeimas apstiprināšana.
Slēdzot starptautiskus līgumus, Latvija nolūkā stiprināt demokrātiju var deleģēt starptautiskām institūcijām daļu no
valsts institūciju kompetences. Starptautiskus līgumus, kuros starptautiskām institūcijām tiek deleģēta daļa no valsts
institūciju kompetences, Saeima var apstiprināt sēdēs, kurās piedalās vismaz divas trešdaļas Saeimas locekļu, un
apstiprināšanai nepieciešams divu trešdaļu klātesošo deputātu balsu vairākums.
Latvijas dalība Eiropas Savienībā izlemjama tautas nobalsošanā, kuru ierosina Saeima.
Ja to pieprasa vismaz puse Saeimas locekļu, būtiskas izmaiņas nosacījumos par Latvijas dalību Eiropas Savienībā
izlemjamas tautas nobalsošanā.
(
08.05.2003
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
05.06.2003.
)
69.
 Valsts Prezidents izsludina Saeimā pieņemtos likumus ne agrāk kā desmitā dienā un ne vēlāk kā divdesmit
pirmā dienā pēc to pieņemšanas. Likums stājas spēkā četrpadsmit dienas pēc izsludināšanas, ja likumā nav noteikts
cits termiņš.
(
23.09.2004
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
21.10.2004.
)
70.
 Valsts Prezidents izsludina pieņemtos likumus šādā kārtā: «Saeima (resp. tauta) ir pieņēmusi un Valsts
Prezidents izsludina šādu likumu: (likuma teksts)».
71.
 Desmit dienu laikā, skaitot no likuma pieņemšanas Saeimā, Valsts Prezidents motivētā rakstā Saeimas
priekšsēdētājam var prasīt likuma otrreizēju caurlūkošanu. Ja Saeima likumu negroza, tad Valsts Prezidents otrreiz
ierunas nevar celt.
(
23.09.2004
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
21.10.2004.
)
72.
 Valsts Prezidentam ir tiesības apturēt likuma publicēšanu uz diviem mēnešiem. Viņam likuma publicēšana ir
jāaptur, ja to pieprasa ne mazāk kā viena trešā daļa Saeimas locekļu. Šīs tiesības Valsts Prezidents vai viena trešā
daļa Saeimas locekļu var izlietot desmit dienu laikā, skaitot no likuma pieņemšanas Saeimā. Šādā kārtā apturētais
likums nododams tautas nobalsošanai, ja to pieprasa ne mazāk kā viena desmitā daļa vēlētāju. Ja augšminēto divu
mēnešu laikā šāds pieprasījums neienāk, tad pēc šī laika notecēšanas likums ir publicējams. Tautas nobalsošana
tomēr nenotiek, ja Saeima vēlreiz balso par šo likumu un ja par tā pieņemšanu izsakās ne mazāk kā trīs ceturtdaļas
no visiem deputātiem.
(
23.09.2004
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
21.10.2004.
)
73.
 Tautas nobalsošanai nevar nodot budžetu un likumus par aizņēmumiem, nodokļiem, muitām, dzelzceļa
tarifiem, kara klausību, kara pasludināšanu un uzsākšanu, miera noslēgšanu, izņēmuma stāvokļa izsludināšanu un tā
izbeigšanu, mobilizāciju un demobilizāciju, kā arī līgumus ar ārvalstīm.
74.
 Saeimā pieņemtais un septiņdesmit otrā panta kārtībā apturētais likums ir atcelts tautas nobalsošanā, ja
balsotāju skaits ir vismaz puse no pēdējās Saeimas vēlēšanās piedalījušos vēlētāju skaita un ja vairākums ir balsojis
par likuma atcelšanu.
(
21.03.1933
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
14.04.1933.
)
7
/
11
75.
 Ja Saeima ar ne mazāk kā divu trešdaļu balsu vairākumu pieņem likuma steidzamību, tad Valsts Prezidents
nevar prasīt šāda likuma otrreizēju caurlūkošanu, to nevar nodot tautas nobalsošanai un tas ir izsludināms ne vēlāk kā
trešā dienā pēc tam, kad Prezidents pieņemto likumu saņēmis.
76.
 
Satversmi
 Saeima var grozīt sēdēs, kurās piedalās vismaz divas trešdaļas Saeimas locekļu. Pārgrozījumus
pieņem trijos lasījumos ar ne mazāk kā divu trešdaļu klātesošo deputātu balsu vairākumu.
77.
 Ja Saeima grozījusi 
Satversmes
 pirmo, otro, trešo, ceturto, sesto vai septiņdesmit septīto pantu, tad šādi
pārgrozījumi, lai tie iegūtu likuma spēku, ir apstiprināmi tautas nobalsošanā.
(
15.10.1998
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
06.11.1998.
)
78.
 Ne mazāk kā vienai desmitai daļai vēlētāju ir tiesība iesniegt Valsts Prezidentam pilnīgi izstrādātu 
Satversmes
grozījumu projektu vai likuma projektu, kuru Prezidents nodod Saeimai. Ja Saeima to nepieņem bez pārgrozījumiem
pēc satura, tad tas ir nododams tautas nobalsošanai.
79.
 Tautas nobalsošanai nodotais 
Satversmes
 pārgrozījums ir pieņemts, ja tam piekrīt vismaz puse no visiem
balsstiesīgiem.
Tautas nobalsošanai nodotais likumprojekts, lēmums par Latvijas dalību Eiropas Savienībā vai būtiskām izmaiņām
šīs dalības nosacījumos ir pieņemts, ja balsotāju skaits ir vismaz puse no pēdējās Saeimas vēlēšanās piedalījušos
vēlētāju skaita un ja vairākums ir balsojis par likumprojekta pieņemšanu, Latvijas dalību Eiropas Savienībā vai būtiskām
izmaiņām šīs dalības nosacījumos.
(
08.05.2003
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
05.06.2003.
)
80.
 Tautas nobalsošanā var piedalīties visi Latvijas pilsoņi, kuriem ir balsstiesības Saeimas vēlēšanās.
81.
(Izslēgts ar 
03.05.2007
. likumu, kas stājas spēkā 
31.05.2007.
)
VI nodaļa. Tiesa
82.
 Tiesu Latvijā spriež rajona (pilsētas) tiesas, apgabaltiesas un Augstākā tiesa, bet kara vai izņēmuma stāvokļa
gadījumā — arī kara tiesas.
(
15.10.1998
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
06.11.1998.
)
83.
 Tiesneši ir neatkarīgi un vienīgi likumam padoti.
84.
 Tiesnešus apstiprina Saeima, un viņi ir neatceļami. Tiesnesi pret viņa gribu atcelt no amata var Saeima vienīgi
likumā paredzētos gadījumos, pamatojoties uz tiesnešu disciplinārkolēģijas lēmumu vai tiesas spriedumu krimināllietā.
Ar likumu var noteikt vecumu, ar kura sasniegšanu tiesneši atstāj savu amatu.
(
04.12.1997
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
31.12.1997.
)
85.
 Latvijā pastāv Satversmes tiesa, kas likumā noteiktās kompetences ietvaros izskata lietas par likumu atbilstību
Satversmei
, kā arī citas ar likumu tās kompetencē nodotās lietas. Satversmes tiesa ir tiesīga atzīt par spēkā
neesošiem likumus un citus aktus vai to daļas. Satversmes tiesas tiesnešus uz likumā noteikto laiku apstiprina
Saeima ar ne mazāk kā 51 Saeimas locekļa balsu vairākumu.
(
19.09.2013
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.10.2013.
)
86.
 Tiesu var spriest tikai tie orgāni, kuriem šīs tiesības piešķir likums, un tikai likumā paredzētā kārtībā. Kara
tiesas darbojas uz sevišķa likuma pamata.
8
/
11
VII nodaļa. Valsts kontrole
87.
 Valsts kontrole ir neatkarīga koleģiāla iestāde.
88.
 Valsts kontrolierus ieceļ un apstiprina amatā tādā pat kārtībā, kā tiesnešus, bet tikai uz noteiktu laiku, kurā
viņus var atcelt no amata vienīgi uz tiesas sprieduma pamata. Valsts kontroles iekārtu un kompetences nosaka
sevišķs likums.
VIII nodaļa. Cilvēka pamattiesības
(Nodaļa 
15.10.1998
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
06.11.1998.
)
89.
 Valsts atzīst un aizsargā cilvēka pamattiesības saskaņā ar šo 
Satversmi
, likumiem un Latvijai saistošiem
starptautiskajiem līgumiem.
90.
 Ikvienam ir tiesības zināt savas tiesības.
91.
 Visi cilvēki Latvijā ir vienlīdzīgi likuma un tiesas priekšā. Cilvēka tiesības tiek īstenotas bez jebkādas
diskriminācijas.
92.
 Ikviens var aizstāvēt savas tiesības un likumiskās intereses taisnīgā tiesā. Ikviens uzskatāms par nevainīgu,
iekams viņa vaina nav atzīta saskaņā ar likumu. Nepamatota tiesību aizskāruma gadījumā ikvienam ir tiesības uz
atbilstīgu atlīdzinājumu. Ikvienam ir tiesības uz advokāta palīdzību.
93.
 Ikviena tiesības uz dzīvību aizsargā likums.
94.
 Ikvienam ir tiesības uz brīvību un personas neaizskaramību. Nevienam nedrīkst atņemt vai ierobežot brīvību
citādi kā tikai saskaņā ar likumu.
95.
 Valsts aizsargā cilvēka godu un cieņu. Spīdzināšana, citāda cietsirdīga vai cieņu pazemojoša izturēšanās pret
cilvēku ir aizliegta. Nevienu nedrīkst pakļaut nežēlīgam vai cilvēka cieņu pazemojošam sodam.
96.
 Ikvienam ir tiesības uz privātās dzīves, mājokļa un korespondences neaizskaramību.
97.
 Ikvienam, kas likumīgi uzturas Latvijas teritorijā, ir tiesības brīvi pārvietoties un izvēlēties dzīvesvietu.
98.
 Ikvienam ir tiesības brīvi izbraukt no Latvijas. Ikviens, kam ir Latvijas pase, ārpus Latvijas atrodas valsts
aizsardzībā, un viņam ir tiesības brīvi atgriezties Latvijā. Latvijas pilsoni nevar izdot ārvalstīm, izņemot Saeimas
apstiprinātajos starptautiskajos līgumos paredzētos gadījumus, ja ar izdošanu netiek pārkāptas 
Satversmē
 noteiktās
cilvēka pamattiesības.
(
23.09.2004
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
21.10.2004.
)
99.
 Ikvienam ir tiesības uz domas, apziņas un reliģiskās pārliecības brīvību. Baznīca ir atdalīta no valsts.
100.
 Ikvienam ir tiesības uz vārda brīvību, kas ietver tiesības brīvi iegūt, paturēt un izplatīt informāciju, paust savus
uzskatus. Cenzūra ir aizliegta.
9
/
11
101.
 
Ikvienam Latvijas pilsonim ir tiesības likumā paredzētajā veidā piedalīties valsts un pašvaldību darbībā, kā arī
pildīt valsts dienestu.
Pašvaldības ievēlē pilntiesīgi Latvijas pilsoņi un Eiropas Savienības pilsoņi, kas pastāvīgi uzturas Latvijā. Ikvienam
Eiropas Savienības pilsonim, kas pastāvīgi uzturas Latvijā, ir tiesības likumā paredzētajā veidā piedalīties pašvaldību
darbībā. Pašvaldību darba valoda ir latviešu valoda.
(
23.09.2004
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
21.10.2004.
)
102.
 Ikvienam ir tiesības apvienoties biedrībās, politiskās partijās un citās sabiedriskās organizācijās.
103.
 Valsts aizsargā iepriekš pieteiktu miermīlīgu sapulču un gājienu, kā arī piketu brīvību.
104.
 Ikvienam ir tiesības likumā paredzētajā veidā vērsties valsts un pašvaldību iestādēs ar iesniegumiem un
saņemt atbildi pēc būtības. Ikvienam ir tiesības saņemt atbildi latviešu valodā.
(
30.04.2002
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
24.05.2002.
)
105.
 Ikvienam ir tiesības uz īpašumu. Īpašumu nedrīkst izmantot pretēji sabiedrības interesēm. Īpašuma tiesības
var ierobežot vienīgi saskaņā ar likumu. Īpašuma piespiedu atsavināšana sabiedrības vajadzībām pieļaujama tikai
izņēmuma gadījumos uz atsevišķa likuma pamata pret taisnīgu atlīdzību.
106.
 Ikvienam ir tiesības brīvi izvēlēties nodarbošanos un darbavietu atbilstoši savām spējām un kvalifikācijai.
Piespiedu darbs ir aizliegts. Par piespiedu darbu netiek uzskatīta iesaistīšana katastrofu un to seku likvidēšanā un
nodarbināšana saskaņā ar tiesas nolēmumu.
107.
 Ikvienam darbiniekam ir tiesības saņemt veiktajam darbam atbilstošu samaksu, kas nav mazāka par valsts
noteikto minimumu, kā arī tiesības uz iknedēļas brīvdienām un ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu.
108.
 Strādājošajiem ir tiesības uz koplīgumu, kā arī tiesības streikot. Valsts aizsargā arodbiedrību brīvību.
109.
 Ikvienam ir tiesības uz sociālo nodrošinājumu vecuma, darbnespējas, bezdarba un citos likumā noteiktajos
gadījumos.
110.
 Valsts aizsargā un atbalsta laulību — savienību starp vīrieti un sievieti, ģimeni, vecāku un bērna tiesības.
Valsts īpaši palīdz bērniem invalīdiem, bērniem, kas palikuši bez vecāku gādības vai cietuši no varmācības.
(
15.12.2005
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
17.01.2006.
)
111.
 Valsts aizsargā cilvēku veselību un garantē ikvienam medicīniskās palīdzības minimumu.
112.
 Ikvienam ir tiesības uz izglītību. Valsts nodrošina iespēju bez maksas iegūt pamatizglītību un vidējo izglītību.
Pamatizglītība ir obligāta.
113.
 Valsts atzīst zinātniskās, mākslinieciskās un citādas jaunrades brīvību, kā arī aizsargā autortiesības un
patenttiesības.
114.
 Personām, kuras pieder pie mazākumtautībām, ir tiesības saglabāt un attīstīt savu valodu, etnisko un kultūras
savdabību.
115.
 Valsts aizsargā ikviena tiesības dzīvot labvēlīgā vidē, sniedzot ziņas par vides stāvokli un rūpējoties par tās
saglabāšanu un uzlabošanu.
10
/
11
© Oficiālais izdevējs "Latvijas Vēstnesis"
J. Čakste, 
Satversmes
 Sapulces prezidents 
R. Ivanovs, 
Satversmes
 Sapulces sekretārs
116.
 Personas tiesības, kas noteiktas 
Satversmes
 deviņdesmit sestajā, deviņdesmit septītajā, deviņdesmit
astotajā, simtajā, simt otrajā, simt trešajā, simt sestajā un simt astotajā pantā, var ierobežot likumā paredzētajos
gadījumos, lai aizsargātu citu cilvēku tiesības, demokrātisko valsts iekārtu, sabiedrības drošību, labklājību un tikumību.
Uz šajā pantā minēto nosacījumu pamata var ierobežot arī reliģiskās pārliecības paušanu.
11
/
11