Publicēts:
Latvijas Vēstnesis
, 43 (4235),
17.03.2010.
Izdevējs: 
Saeima
Veids: 
likums
Pieņemts: 
25.02.2010.
Stājas spēkā: 
31.03.2010.
Attēlotā redakcija:
 01.05.2019. - 24.06.2019.
Grozījumi:
17.03.2011. likums / LV, 52 (4450), 01.04.2011. / Stājas spēkā 30.04.2011.
12.05.2011. likums / LV, 85 (4483), 01.06.2011. / Stājas spēkā 15.06.2011.
20.06.2013. likums / LV, 128 (4934), 04.07.2013. / Stājas spēkā 18.07.2013.
12.09.2013. likums / LV, 187 (4993), 25.09.2013. / Stājas spēkā 01.01.2014.
24.04.2014. likums / LV, 92 (5152), 14.05.2014. / Stājas spēkā 28.05.2014.
30.11.2015. likums / LV, 248 (5566), 18.12.2015. / Stājas spēkā 01.04.2016.
19.05.2016. likums / LV, 108 (5680), 06.06.2016. / Stājas spēkā 20.06.2016.
23.11.2016. likums / LV, 241 (5813), 10.12.2016. / Stājas spēkā 01.07.2017.
02.03.2017. likums / LV, 54 (5881), 14.03.2017. / Stājas spēkā 28.03.2017.
26.10.2017. likums / LV, 222 (6049), 08.11.2017. / Stājas spēkā 09.11.2017.
20.06.2018. likums / LV, 132 (6218), 04.07.2018. / Stājas spēkā 18.07.2018.
03.04.2019. likums / LV, 75 (6414), 12.04.2019. / Stājas spēkā 13.04.2019.
Saeima ir pieņēmusi un Valsts 
prezidents izsludina šādu likumu:
Maksājumu pakalpojumu un elektroniskās naudas likums
(Likuma nosaukums 
17.03.2011
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
I nodaļa 
Vispārīgie noteikumi
1.pants. Likumā ir lietoti šādi termini:
1) 
maksājuma pakalpojums:
a) pakalpojums, kura rezultātā ir iespējams ieskaitīt skaidru naudu maksājumu kontā, kā arī visas
nepieciešamās operācijas, ko veic maksājumu pakalpojumu sniedzējs, lai nodrošinātu maksājuma
pakalpojuma izmantotājam iespēju izmantot maksājumu kontu,
b) pakalpojums, kura rezultātā ir iespējams izņemt skaidru naudu no maksājumu konta, kā arī visas
nepieciešamās operācijas, ko veic maksājumu pakalpojumu sniedzējs, lai nodrošinātu maksājuma
pakalpojuma izmantotājam iespēju izmantot maksājumu kontu,
c) maksājuma veikšana, tai skaitā tiešā debeta maksājuma, arī vienreizējā tiešā debeta maksājuma,
veikšana, maksājuma veikšana ar maksājumu karti vai līdzīgu ierīci, kredītpārveduma, kā arī regulārā
maksājuma veikšana. Šajā apakšpunktā minētais maksājuma pakalpojums ir arī naudas pārvedums uz
maksājumu kontu, ko atvēris maksājuma pakalpojuma izmantotāja maksājumu pakalpojumu sniedzējs vai
cits maksājumu pakalpojumu sniedzējs,
d) maksājuma veikšana, tai skaitā tiešā debeta maksājuma, arī vienreizējā tiešā debeta maksājuma,
veikšana, maksājuma veikšana ar maksājumu karti vai līdzīgu ierīci, kredītpārveduma, kā arī regulārā
maksājuma veikšana. Šajā apakšpunktā termins “maksājuma pakalpojums” attiecas uz maksājuma
pakalpojumu, kad maksājuma pakalpojuma izmantotājam pieejamai naudai piemēro kredīta limitu,
1
/
75
e) maksājuma instrumenta izlaišana vai maksājumu pieņemšana,
f) bezkonta naudas pārvedums,
g) 
(izslēgts ar 
20.06.2018
. likumu)
;
h) maksājuma ierosināšanas pakalpojums,
i) konta informācijas pakalpojums;
1
1
) 
ar maksājumu kontu saistīts pakalpojums
 — pakalpojums, kas ir saistīts ar maksājumu konta
atvēršanu, izmantošanu un slēgšanu, tai skaitā maksājuma pakalpojums un maksājums, kas nolūkā nodot
naudu saņēmēja rīcībā veikts, pamatojoties uz kādu no maksājumu pakalpojumu sniedzējam adresētiem šā
likuma 
3. panta
 6. punkta "a", "b", "c", "d", "e", "f" un "g" apakšpunktā minētajiem dokumentiem, kā arī
pārsnieguma kredīts un pārsniegšanas iespēja;
2) 
maksājumu iestāde:
a) komercsabiedrība, kas saņēmusi licenci maksājumu iestādes darbībai,
b) fiziskā vai juridiskā persona, kurai atbilstoši šā likuma 
5.panta
 noteikumiem maksājumu iestādes
darbības uzsākšanai nav nepieciešams saņemt licenci;
c) fiziskā vai juridiskā persona, kas saņēmusi licenci tādas maksājumu iestādes darbībai, kura sniedz
vienīgi konta informācijas pakalpojumu;
2
1
) 
elektroniskās naudas iestāde:
a) komercsabiedrība, kas saņēmusi licenci elektroniskās naudas emisijai,
b) juridiskā persona, kurai atbilstoši šā likuma 
5.
1
 panta
 noteikumiem nav nepieciešams saņemt licenci
elektroniskās naudas emisijai;
c) ārvalsts (nedalībvalsts) elektroniskās naudas iestādes filiāle, kas saņēmusi licenci vienīgi elektroniskās
naudas emisijai, izplatīšanai un atpirkšanai Latvijā;
2
2
) 
elektroniskā nauda
 — elektroniskā ierīcē (viedkartē vai datora atmiņā) glabāta monetārā vērtība, kura:
a) pastāv prasījumu veidā pret emitentu,
b) emitēta, saņemot naudu no elektroniskās naudas turētāja, lai veiktu maksājumus,
c) izmantojama kā maksāšanas līdzeklis un kuru pieņem fiziskā vai juridiskā persona, kas nav elektroniskās
naudas emitents;
2
3
) 
apgrozībā esošās elektroniskās naudas vidējais apmērs
 — no elektroniskās naudas emitēšanas
izrietošo elektroniskās naudas iestādes finanšu saistību vidējā aritmētiskā vērtība, kas tiek aprēķināta,
summējot elektroniskās naudas apmēru katras kalendāra dienas beigās iepriekšējo sešu kalendāra mēnešu
laikā un dalot šo summu ar sešu kalendāra mēnešu dienu skaitu. Apgrozībā esošās elektroniskās naudas
vidējo apmēru nosaka katra kalendāra mēneša pirmajā dienā un to piemēro šim kalendāra mēnesim;
2
4
) 
elektroniskās naudas turētājs
 — fiziskā vai juridiskā persona, kas saņēmusi elektronisko naudu no
elektroniskās naudas emitenta vai tā pārstāvja;
2
5
) 
iestāde
 — maksājumu iestāde un elektroniskās naudas iestāde, izņemot šajā likumā lietotos terminus
“iestāde, kas dalībvalstī atbildīga par maksājumu iestāžu maksājumu pakalpojumu pārtraukšanas,
maksātnespējas, likvidācijas, kā arī kredītiestāžu un citu finanšu iestāžu uzskaites pārbaužu procedūrām” un
“finanšu iestāde”, kā arī vārdu savienojumu “cita iestāde”;
2
/
75
3) 
maksājums
 — maksātāja vai saņēmēja uzsākta darbība, kuras mērķis ir nodot naudu, veikt naudas
pārvedumu vai izņemt naudu un kura nav atkarīga no maksātāja vai saņēmēja tiesisko attiecību pamatā
esošajiem pienākumiem;
3
1
) 
attālināts maksājums
 — maksājums, kas ierosināts ar interneta starpniecību vai ar ierīci, ko var izmantot
attālinātai saziņai;
4) 
maksājumu sistēma
 — naudas pārvedumu sistēma, kas ietver standartizētu vienošanos par maksājumu
apstrādes, tīrvērtes (klīringa) vai norēķina noteikumiem un procedūrām;
5) 
maksātājs
 — fiziskā vai juridiskā persona, kas:
a) ir maksājumu konta turētājs un dod atļauju veikt maksājumu no šā maksājumu konta,
b) dod maksājuma rīkojumu, ja tai nav maksājumu konta;
6) 
saņēmējs
 — fiziskā vai juridiskā persona, kas ir plānotais pārskaitāmās naudas, tai skaitā naudas
pārveduma, saņēmējs;
7) 
maksājuma pakalpojuma izmantotājs
 — fiziskā vai juridiskā persona, kas izmanto maksājuma
pakalpojumu kā maksātājs vai saņēmējs vai kā maksātājs un saņēmējs (turpmāk arī — pakalpojuma
izmantotājs);
7
1
) 
Eiropas Savienības rezidents
 — Latvijas pilsonis, Latvijas nepilsonis vai citas Eiropas Savienības
dalībvalsts, Eiropas Ekonomikas zonas valsts vai Šveices Konfederācijas pilsonis, kā arī persona, kurai ir
tiesības uzturēties Latvijā saskaņā ar Latvijas Republikas normatīvajiem aktiem, tai skaitā persona, kas ir
patvēruma meklētājs vai bēgļa vai alternatīvo statusu ieguvusi persona, — arī tad, ja persona nav deklarējusi
savu dzīvesvietu Latvijā;
8) 
standartlīgums
 — maksājuma pakalpojuma līgums, ar kuru reglamentē atsevišķu un atkārtotu maksājumu
veikšanu un kurā var būt iekļautas saistības un nosacījumi maksājumu konta atvēršanai;
9) 
bezkonta naudas pārvedums
 — maksājuma pakalpojums, kura rezultātā naudu saņem no maksātāja,
neatverot maksājumu kontu ne maksātājam, ne saņēmējam, un kura vienīgais mērķis ir nosūtīt noteiktu naudas
summu saņēmējam vai maksājumu pakalpojumu sniedzējam, kas rīkojas saņēmēja vārdā, vai kura rezultātā
maksājumu pakalpojumu sniedzējs šo naudas summu saņem un dara pieejamu saņēmējam;
9
1
) 
maksājuma ierosināšanas pakalpojums
 — maksājuma pakalpojums, kura rezultātā maksājumu
pakalpojumu sniedzējs maksājuma pakalpojuma izmantotāja vārdā ierosina maksājumu no maksājumu konta,
kas tiek turēts pie cita maksājumu pakalpojumu sniedzēja;
9
2
) 
konta informācijas pakalpojums
 — tiešsaistes pakalpojums, kuru lietojot maksājuma pakalpojuma
izmantotājam tiek sniegta apkopota informācija par vienu vai vairākiem maksājuma pakalpojuma izmantotāja
maksājumu kontiem, kas atvērti pie cita maksājumu pakalpojumu sniedzēja vai vairākiem maksājumu
pakalpojumu sniedzējiem;
10) 
maksājumu konts
 — konts, ko atver uz viena vai vairāku maksājuma pakalpojuma izmantotāju vārda un
izmanto maksājuma izpildei;
11) 
maksājuma rīkojums
 — maksātāja vai saņēmēja uzdevums savam maksājumu pakalpojumu sniedzējam
izpildīt maksājumu;
12) 
valutēšanas datums
 — atskaites brīdis, ko maksājumu pakalpojumu sniedzējs izmanto, lai aprēķinātu
procentus par naudu, kas norakstīta no maksājumu konta vai ieskaitīta tajā;
13) 
maksājumu iestādes pārstāvis
 — fiziskā vai juridiskā persona, kas maksājumu pakalpojumu sniegšanā
rīkojas maksājumu iestādes vārdā (turpmāk arī — pārstāvis);
14) 
maksājuma instruments
 — jebkāda personalizēta ierīce vai procedūru kopums, par ko maksājuma
pakalpojuma izmantotājs un maksājumu pakalpojumu sniedzējs ir vienojušies un ko maksājuma pakalpojuma
izmantotājs izmanto, lai ierosinātu maksājumu;
3
/
75
14
1
) 
maksājuma instrumenta izlaišana 
— maksājuma pakalpojums, ko sniedz maksājumu pakalpojumu
sniedzējs, vienojoties ar maksātāju tam nodrošināt maksājuma instrumentu, ar ko ierosināt un apstrādāt
maksātāja maksājumus;
15) 
distances saziņas līdzeklis
 — jebkurš līdzeklis, ko bez maksājumu pakalpojumu sniedzēja un maksājuma
pakalpojuma izmantotāja vienlaicīgas fiziskas klātbūtnes var izmantot maksājuma pakalpojuma līguma
slēgšanai;
16) 
pastāvīgs informācijas nesējs
 — jebkurš instruments, kas maksājuma pakalpojuma izmantotājam dod
iespēju uzglabāt viņam personiski adresētu informāciju tā, lai nodrošinātu informācijas pieejamību un
izmantošanu nemainītā veidā par informācijas sniegšanai nepieciešamo laika posmu;
17) 
darba diena
 — diena maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzēja vai saņēmēja maksājumu
pakalpojumu sniedzēja darba laika ietvaros, kurā maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējs vai saņēmēja
maksājumu pakalpojumu sniedzējs veic darbības, kas nepieciešamas maksājuma izpildei;
18) 
tiešā debeta maksājums
 — maksājuma pakalpojums, kura rezultātā nauda tiek norakstīta no maksātāja
maksājumu konta, ja maksājumu ierosina saņēmējs, pamatojoties uz saņēmējam, saņēmēja maksājumu
pakalpojumu sniedzējam vai maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējam dotu maksātāja piekrišanu;
18
1
) 
kredīta pārvedums
 — maksājuma pakalpojums, kura rezultātā tiek papildināts saņēmēja maksājumu
konts (no maksātāja maksājumu konta), pamatojoties uz maksātāja sniegtu maksājuma rīkojumu maksātāja
maksājumu pakalpojumu sniedzējam, kas ir maksātāja maksājumu konta turētājs;
18
2
) 
maksājuma pieņemšana
 — maksājuma pakalpojums, ko sniedz maksājumu pakalpojumu sniedzējs,
vienojoties ar maksājuma saņēmēju pieņemt un apstrādāt maksājumus, kuru rezultātā naudas līdzekļi tiek
pārskaitīti maksājuma saņēmējam;
19)
 dalība
 — fakts, ka kādai komercsabiedrībai tiešā vai netiešā veidā pieder vismaz 20 procentu no citas
komercsabiedrības pamatkapitāla vai balsstiesīgo akciju vai daļu skaita;
20) 
komercsabiedrību grupa
 — grupa, kas sastāv no mātes sabiedrības, tās meitas sabiedrībām,
komercsabiedrībām, kurās mātes vai meitas sabiedrībai ir dalība, un komercsabiedrībām, ko ar mātes
sabiedrību, meitas sabiedrību vai sabiedrību, kurā mātes vai meitas sabiedrībai ir dalība, saista šo sabiedrību
kopīga vadība saskaņā ar noslēgto līgumu vai šo komercsabiedrību dibināšanas dokumentu, vai statūtu
noteikumiem vai kam finanšu gada laikā vismaz puse no jebkuras pārvaldes institūcijas locekļiem ir vienas un
tās pašas personas;
21) 
(izslēgts ar 
24.04.2014
. likumu)
;
22) 
(izslēgts ar 
24.04.2014
. likumu)
;
23) 
būtiska līdzdalība
 — personas vai vairāku personu, kas uz vienošanās pamata rīkojas saskaņoti, tieši vai
netieši iegūta līdzdalība, kura aptver 10 un vairāk procentu no komercsabiedrības pamatkapitāla vai balsstiesīgo
akciju vai daļu skaita vai dod iespēju būtiski ietekmēt komercsabiedrības finanšu un darbības politiku;
24) 
atsauces valūtas kurss
 — valūtas maiņas aprēķināšanā izmantojamais valūtas kurss, par ko maksājumu
pakalpojumu sniedzējs informē maksājuma pakalpojuma izmantotāju vai kas ir iegūstams, izmantojot publiski
pieejamu avotu;
25) 
autentifikācija
 — procedūra, kas maksājumu pakalpojumu sniedzējam dod iespēju pārbaudīt maksājuma
pakalpojuma izmantotāja identitāti vai konkrētā maksājuma instrumenta, tostarp personalizēto autentifikācijas
datu, izmantošanas derīgumu;
25
1
) 
stingrā autentifikācija
 — autentifikācija, kura sastāv no diviem vai vairākiem elementiem, kas ir
zināšanas (tas, ko zina tikai maksājuma pakalpojuma izmantotājs), valdījums (tas, kas ir tikai maksājuma
pakalpojuma izmantotāja valdījumā) un neatņemamas īpašības (maksājuma pakalpojuma izmantotājam
raksturīgas īpašības). Šie elementi ir savstarpēji neatkarīgi, proti, viena elementa uzticamības zaudēšanas
gadījumā cita elementa uzticamība netiek apdraudēta, un tie izstrādāti tā, lai nodrošinātu autentifikācijas datu
konfidencialitātes aizsardzību;
25
2
) 
personalizētie autentifikācijas dati 
— personalizēti elementi, ko maksājumu pakalpojumu sniedzējs
4
/
75
sniedz maksājuma pakalpojuma izmantotājam autentifikācijas nolūkā;
25
3
) 
sensitīvi maksājumu dati
 — dati, tostarp personalizētie autentifikācijas dati, ko var izmantot krāpšanas
nolūkā. Attiecībā uz maksājumu ierosināšanas pakalpojumu sniedzēju un konta informācijas pakalpojumu
sniedzēju darbībām maksājumu konta turētāja vārds, uzvārds un konta numurs nav uzskatāmi par sensitīviem
maksājumu datiem;
26) 
atsauces procentu likme
 — procentu likme, ko izmanto maksājumu pakalpojumu sniegšanā piemērojamo
procentu aprēķinam un ko maksājuma pakalpojuma līguma puses var pārbaudīt, izmantojot publiski pieejamu
avotu;
27) 
unikāls identifikators
 — burtu, ciparu vai simbolu kombinācija, ko maksājumu pakalpojumu sniedzējs
nosaka maksājuma pakalpojuma izmantotājam un ko maksājuma pakalpojuma izmantotājs norāda, lai
nepārprotami identificētu otru maksājuma veikšanā iesaistīto maksājuma pakalpojuma izmantotāju vai viņa
maksājumu kontu;
28) 
konta izraksts
 — papīra vai elektroniskā veidā sagatavots dokuments, kuru maksājumu pakalpojumu
sniedzējs izsniedz maksājuma pakalpojuma izmantotājam un kurā atspoguļota visa noteiktā laika periodā
maksājumu kontā notikušo naudas līdzekļu kustība un maksājumu konta atlikums šā perioda sākumā un
beigās;
28
1
)
 digitālais saturs
 — preces vai pakalpojumi, kas radīti un piegādāti digitālā formātā, kura izmantošana vai
patēriņš ir iespējams vienīgi ar kādu tehnisku ierīci un kurš nekādā veidā neietver fizisku preču un pakalpojumu
izmantošanu vai patēriņu;
29) 
kontu maiņas pakalpojums 
(turpmāk arī — kontu maiņa) — darbība, ar kuru pēc patērētāja (
Patērētāju
tiesību aizsardzības likuma
 izpratnē; turpmāk — patērētājs) lūguma viens maksājumu pakalpojumu sniedzējs
otram vai nu nodod informāciju par visiem vai dažiem regulārā maksājuma rīkojumiem attiecībā uz kredīta
pārvedumu veikšanu, periodiskiem tiešā debeta maksājumiem un periodiskiem ienākošajiem kredīta
pārvedumiem, kas tiek veikti maksājumu kontā, vai pārved jebkādu maksājumu konta pozitīvo atlikumu no viena
maksājumu konta uz otru, vai arī izpilda abas šīs darbības, slēdzot vai neslēdzot iepriekšējo maksājumu kontu;
30) 
nododošais maksājumu pakalpojumu sniedzējs
 — maksājumu pakalpojumu sniedzējs, kurš citam
maksājumu pakalpojumu sniedzējam nodod informāciju, kas nepieciešama kontu maiņai;
31) 
saņemošais maksājumu pakalpojumu sniedzējs 
— maksājumu pakalpojumu sniedzējs, kuram tiek
nodota informācija, kas nepieciešama kontu maiņai;
32) 
pakalpojuma maksa 
(turpmāk arī — maksa) — visas maksas, komisijas maksas un līgumsodi, ko
maksājumu pakalpojumu saņēmējs maksā maksājumu pakalpojumu sniedzējam par maksājuma pakalpojumu
vai ar maksājumu kontu saistītu pakalpojumu;
33) 
regulārā maksājuma rīkojums
 — maksātāja maksājuma rīkojums maksājumu pakalpojumu sniedzējam,
kas ir maksātāja maksājumu konta turētājs, veikt kredīta pārvedumus ar regulāriem intervāliem vai iepriekš
noteiktos datumos;
34) 
pārsnieguma kredīts
 — tāds līgumā noteikts ar maksājumu kontu saistīts pakalpojums, saskaņā ar kuru
maksājumu pakalpojumu sniedzējs patērētājam piešķir iespēju izmantot naudas līdzekļus, kas pārsniedz
patērētāja maksājumu kontā esošo naudas līdzekļu atlikumu;
35) 
pārsniegšanas iespēja
 — ar maksājumu kontu saistīts pakalpojums, kas izpaužas kā noslēgtā līguma
ietvaros patērētājam piedāvātā iespēja izmantot naudas līdzekļus, kas pārsniedz patērētāja maksājumu kontā
esošo naudas līdzekļu atlikumu vai nolīgto pārsnieguma kredītu, ja tam klusējot piekritis maksājumu
pakalpojumu sniedzējs;
36) 
naudas līdzekļi 
(turpmāk — nauda) — banknotes un monētas, bezskaidra nauda un elektroniskā nauda;
37) 
inovatīvs pakalpojums elektronisko maksājumu jomā
 — Latvijas mērogā jauns vai būtiski uzlabots
elektroniskā maksājuma vai elektroniskās naudas pakalpojums;
38) 
pašu kapitāls
 — Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija regulas (ES) Nr. 575/2013 par
prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām un ar ko groza regulu (ES)
Nr. 648/2012 (Dokuments attiecas uz EEZ) (turpmāk — Regula Nr. 575/2013) 4. panta 1. punkta 118. apakšpunktā
5
/
75
minētais kapitāls, ja nodrošināts, ka vismaz 75 procenti no pirmā līmeņa kapitāla ir pirmā līmeņa pamata kapitāls, kas
minēts šīs regulas 50. pantā, un otrā līmeņa kapitāls ir vienāds vai mazāks par vienu trešdaļu no pirmā līmeņa kapitāla;
39) 
sākotnējais kapitāls
 — kapitāls, kuru veido viens vai vairāki no Regulas Nr.  575/2013 26. panta 1. punkta "a",
"b", "c", "d" un "e" apakšpunktā minētajiem elementiem;
40) 
mītnes dalībvalsts
 — piederības dalībvalsts, proti, Eiropas Savienības dalībvalsts vai Eiropas Ekonomikas zonas
valsts (turpmāk — dalībvalsts), kurā atrodas maksājumu pakalpojumu sniedzēja juridiskā adrese vai galvenais birojs, ja
saskaņā ar savas valsts tiesību aktiem maksājumu pakalpojumu sniedzējam nav juridiskās adreses;
41) 
iesaistītā dalībvalsts
 — uzņēmēja dalībvalsts, kura nav mītnes dalībvalsts un kurā maksājumu
pakalpojumu sniedzējam ir pārstāvis vai filiāle vai kurā tas sniedz maksājumu pakalpojumus.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
, 
12.05.2011.
, 
24.04.2014.
, 
02.03.2017.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas
stājas spēkā 
18.07.2018.
 38. un 39. punkts stājas spēkā 
01.10.2018.
 Sk. Pārejas noteikumu 35. punktu)
2.pants.
 (1) Šis likums nosaka maksājumu pakalpojumu sniedzēju un maksājumu pakalpojumu izmantotāju,
elektroniskās naudas emitentu un elektroniskās naudas turētāju tiesības, pienākumus un atbildību, prasības
maksājumu pakalpojumu sniegšanai, elektroniskās naudas emisijai, izplatīšanai un atpirkšanai, kā arī reglamentē
maksājumu iestāžu un elektroniskās naudas iestāžu tiesisko statusu, darbību un atbildību.
(2) Maksājumu pakalpojumus var sniegt:
1) kredītiestāde;
2) elektroniskās naudas iestāde;
3) pasta komersants, kuram atbilstoši normatīvajiem aktiem ir tiesības sniegt maksājumu pakalpojumus;
4) maksājumu iestāde;
5) Eiropas Centrālā banka, Latvijas Banka vai citas valsts centrālā banka, kad tā veic darbības, kas nav
monetārās politikas īstenošanas darbības vai citas publiskas personas darbības;
6) tiešās pārvaldes iestāde vai atvasināta publiska persona, kad tā veic darbības, kas nav publiskas personas
darbības;
7) dalībvalstī licencēta maksājumu iestāde, kas šā likuma 
31.
 pantā noteiktajā kārtībā uzsākusi darbību Latvijā;
8) krājaizdevu sabiedrība.
(2
1
) Elektronisko naudu var emitēt:
1) kredītiestāde;
2) elektroniskās naudas iestāde;
3) pasta komersants, kuram atbilstoši normatīvajiem aktiem ir tiesības emitēt elektronisko naudu;
4) Eiropas Centrālā banka, Latvijas Banka vai citas valsts centrālā banka, kad tā veic darbības, kas nav
monetārās politikas īstenošanas darbības vai citas publiskas personas darbības;
5) tiešās pārvaldes iestāde vai atvasināta publiska persona, kad tā veic darbības, kas nav publiskas personas
darbības;
6) dalībvalstī licencēta elektroniskās naudas iestāde, kas šā likuma 
31.pantā
 noteiktajā kārtībā uzsākusi
darbību Latvijā;
7) tā ārvalsts elektroniskās naudas iestādes filiāle, kura saņēmusi licenci Latvijā.
(2
2
) Šis likums nosaka pasākumus, kas nodrošina
 
pakalpojuma maksas pārredzamību un salīdzināmību
maksājuma pakalpojuma izmantotājam — patērētājam, patērētāju maksājumu kontu maiņas principus un kārtību,
6
/
75
kādā patērētāji var atvērt un
 
izmantot
 
maksājumu kontu ar pamatfunkcijām (turpmāk — pamatkonts).
(3) Šā likuma
 VII,
 VIII,
 IX,
 X,
 XI,
 XII,
 XIII,
 XIV 
un XIV
1 
nodaļa attiecas uz maksājumu pakalpojumu sniedzējiem, kas
sniedz maksājumu pakalpojumus Latvijā, ja maksātāja un saņēmēja maksājumu pakalpojuma sniedzējs atrodas
dalībvalstī un maksājumu pakalpojumus sniedz euro vai kādas dalībvalsts nacionālajā valūtā.
(3
1
) Šā likuma VII, VIII, IX, X, XI,
 XII nodaļa
, 
97.
 pants, XIV un XIV
1 
nodaļa, izņemot 
64.
 panta 2. punkta "e"
apakšpunktu, 
68.
 pantu un 
73.
 panta pirmās daļas 2. punktu, attiecas uz jebkurā valūtā dalībvalstī veiktajiem
maksājuma posmiem, ja maksātāja un saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs atrodas dalībvalstī.
(3
2
) Šā likuma VII, VIII, IX, X, XI, XII nodaļa, 
97.
 pants, XIV un XIV
1 
nodaļa, izņemot 
64.
 panta 2. punkta
"e" apakšpunktu un 5. punkta "g" apakšpunktu, 
68.
 pantu un 
73.
 panta pirmās daļas 2. punktu, 
77.
 panta otro daļu,
79.
, 
88.
, 
89.
 pantu un 
94.
 panta pirmo daļu, 
99.
 un 
101.
 pantu, attiecas uz jebkurā valūtā dalībvalstī veiktajiem
maksājumu posmiem, ja vismaz viens no maksājumu pakalpojumu sniedzējiem atrodas dalībvalstī.
(4) 
(Izslēgta ar 
12.09.2013
. likumu)
(5) Šā likuma 
58.
1
,
 
60.
1
,
 
60.
2
, 
60.
3 
pantu
 un 
75.
3 
panta
 ceturto daļu piemēro darījumu tiesiskajās attiecībās ar
patērētāju. Ja maksājuma pakalpojuma izmantotājs nav patērētājs, maksājumu pakalpojumu sniedzējs un maksājuma
pakalpojuma izmantotājs var vienoties par atsevišķu šā likuma
 VII,
 VIII 
un
 IX nodaļas
 noteikumu nepiemērošanu savās
darījumu tiesiskajās attiecībās.
(6) Šā likuma 
46.
1
 panta
 noteikumi neattiecas uz krājaizdevu sabiedrībām.
(7) Šā likuma 
46.
1
, 
58.
1
, 
60.
1
, 
60.
2
, 
60.
3
 pants
, IX
1
 un XIII
1
 nodaļa neattiecas uz maksājumu pakalpojumu
sniedzējiem, kas nepiedāvā patērētājiem ar maksājumu kontu saistītus pakalpojumus.
(8) Šā likuma 
44.
1
, 
44.
3
,
 
46.
1
, 
58.
1
, 
60.
1
, 
60.
2
, 
60.
3
 pantu
 un IX
1 
nodaļu nepiemēro tādiem kontiem, kurus fiziskā
vai juridiskā persona atver elektroniskās naudas iestādes izveidotā un uzturētā slēgtā sistēmā un kurus attiecīgā
persona var izmantot elektroniskās naudas emisijas un atpirkšanas darījumu uzskaitei, kā arī tādu maksājumu ar
elektronisko naudu uzskaitei, kuri tiek veikti tikai elektroniskās naudas iestādes slēgtajā sistēmā (turpmāk —
elektroniskās naudas konts).
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 17.03.2011., 12.09.2013., 24.04.2014.,  
02.03.2017.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas
stājas spēkā 
18.07.2018.
)
3.pants. 
(1) Šo likumu nepiemēro:
1) maksājumiem skaidrā naudā, ko maksātājs veic tieši saņēmējam, neiesaistot starpnieku;
2) maksājumiem, ko maksātājs saņēmējam veic ar tāda komercaģenta starpniecību, kurš ir tiesīgs pārdot vai
pirkt preces vai saņemt vai sniegt pakalpojumus tikai maksātāja vai saņēmēja vārdā;
3) banknošu un monētu fiziskai transportēšanai, arī iekasēšanai, apstrādei un piegādei, ja to veic
komercdarbības, bezpeļņas darbības vai labdarības nolūkos;
4) gadījumos, kad saņēmējs vienlaikus ar preču vai pakalpojumu pārdošanu izmaksā maksātājam naudu, ja
maksātājs to pieprasījis pirms norēķina par pirkumu;
5) naudas maiņas darījumiem, ja nauda netiek noguldīta maksājumu kontā;
6) maksājumiem, kas nolūkā nodot naudu saņēmēja rīcībā veikti, pamatojoties uz kādu no maksājumu
pakalpojumu sniedzējam adresētiem šā punkta “a”, “b”, “c”, “d”, “e”, “f” vai “g” apakšpunktā minētajiem
dokumentiem:
a) čeku (papīra formā) saskaņā ar 1931.gada 19.marta Ženēvas konvenciju par vienotiem tiesību aktiem
attiecībā uz čekiem,
b) čeku (papīra formā), kas pielīdzināms šā punkta “a” apakšpunktā minētajam čekam un ko reglamentē to
dalībvalstu tiesību akti, uz kurām neattiecas 1931.gada 19.marta Ženēvas konvencija par vienotiem tiesību
aktiem attiecībā uz čekiem,
7
/
75
c) parādzīmi (papīra formā) saskaņā ar 1930.gada 7.jūnija Ženēvas konvenciju, kurā attiecībā uz vekseļiem
un parādzīmēm paredzēts vienots regulējums,
d) parādzīmi (papīra formā), kas pielīdzināma šā punkta “c” apakšpunktā minētajai parādzīmei un ko
reglamentē to dalībvalstu tiesību akti, uz kurām neattiecas 1930.gada 7.jūnija Ženēvas konvencija, kurā
attiecībā uz vekseļiem un parādzīmēm paredzēts vienots regulējums,
e) kuponu (papīra formā),
f) ceļojumu čeku (papīra formā),
g) Pasaules Pasta savienības noteikto pasta pārvedumu (papīra formā);
7) centrālo darījumu starpnieku, tīrvērtes (klīringa) centru, centrālo banku, norēķinu starpnieku, citu sistēmas
dalībnieku likuma “
Par norēķinu galīgumu maksājumu un finanšu instrumentu norēķinu sistēmās
” izpratnē, kā
arī maksājumu pakalpojumu sniedzēju maksājumu vai vērtspapīru norēķinu sistēmā savstarpēji veiktiem
darījumiem;
8) maksājumiem saistībā ar vērtspapīru aktīvu apkalpošanu, izpirkšanu vai pārdošanu, arī dividenžu un citu
ieņēmumu izmaksāšanu, ja to veic šā panta 7.punktā minētās personas vai ieguldījumu brokeru sabiedrības,
ieguldījumu pārvaldes sabiedrības vai kredītiestādes, kas sniedz ieguldījumu pakalpojumus, vai citas
komercsabiedrības, kurām atļauts turēt finanšu instrumentus;
9) tehnisko pakalpojumu nodrošinātāju sniegtajiem pakalpojumiem, ja pārskaitāmā nauda nevienu brīdi nav šo
pakalpojumu nodrošinātāju īpašumā (valdījumā), izņemot maksājuma ierosināšanas pakalpojumus vai konta
informācijas pakalpojumus;
10) pakalpojumiem, kuros konkrētu maksājuma instrumentu preces vai pakalpojuma iegādei izmanto ierobežotā
veidā, kas atbilst vienam no šādiem nosacījumiem:
a) attiecībā uz ļoti ierobežotu, funkcionāli saistītu preču vai pakalpojumu klāstu,
b) maksājuma instrumenta izlaidēja atrašanās vietā (telpās),
c) ierobežotā un slēgtā tādu preču pārdevēju un pakalpojumu sniedzēju tīklā, kuriem ar maksājuma
instrumenta izlaidēju ir tieši noslēgts komerciāls līgums,
d)
 
pie piegādātājiem Latvijas teritorijā, kuriem ir komerciāla vienošanās ar maksājuma instrumenta izlaidēju,
ja maksājuma instrumentu izlaiž valsts vai pašvaldības iestāde vai publiskas personas kapitālsabiedrība
sociāliem mērķiem tiesību aktos noteiktos gadījumos.
11) maksājumiem, ko papildus sakaru pakalpojumiem elektronisko sakaru komersants sniedz individuālam
galalietotājam (pēcapmaksas vai priekšapmaksas pakalpojuma lietotājam), iekļaujot samaksu attiecīgajā
rēķinā, ja šā punkta "a" vai "b" apakšpunktā minētā atsevišķa maksājuma vērtība nepārsniedz 50 
euro
 un šādu
maksājumu kopējā vērtība individuālam galalietotājam nepārsniedz 300 
euro
 mēnesī un ja maksājums tiek
veikts:
a) digitālā satura vai balss telefonijas pakalpojuma (tai skaitā telefonbalsošana, paaugstinātas maksas
īsziņas) iegādei neatkarīgi no ierīces, ko izmanto digitālā satura iegādei vai patēriņam,
b) labdarības nolūkos vai biļešu (tai skaitā transporta, izklaides, autostāvvietu vai iebraukšanas atļauju)
iegādei, ko veic, izmantojot elektronisku ierīci;
12) maksājumu pakalpojumu sniedzēju, kā arī to pārstāvju vai filiāļu savstarpējiem maksājumiem pašu
vajadzībām;
13) komercsabiedrību grupas ietvaros veiktajiem maksājumiem starp mātes sabiedrību un tās meitas sabiedrību
vai vienas un tās pašas mātes sabiedrības meitas sabiedrībām, neiesaistot citus ārpus šīs komercsabiedrību
grupas esošus maksājumu pakalpojumu sniedzējus;
14) naudas izņemšanai no bankomātiem, ja pakalpojumu sniedzējs rīkojas kā viena vai vairāku maksājumu
karšu izdevēja pārstāvis, nav puse standartlīgumā ar klientu, kas izņem naudu no maksājumu konta, un 
8
/
75
karšu izdevēja pārstāvis, nav puse standartlīgumā ar klientu, kas izņem naudu no maksājumu konta, un
nesniedz citus maksājumu pakalpojumus. Šāda pakalpojuma sniedzējs pirms un pēc naudas izņemšanas
informē klientu par maksu, kas minēta šā likuma 
58.
 panta otrajā daļā, 
73.
 panta pirmās daļas 3. un 4. punktā,
74.
 panta 3. un 4. punktā, 
75.
 panta 3. un 4. punktā un ir saistīta ar naudas izņemšanu.
(2) Ja iepriekšējo 12 mēnešu laikā izpildīto maksājumu kopējā vērtība personai, kas veic šā panta pirmās daļas
10. punktā minētās darbības, pārsniedz vienu miljonu 
euro
, tā nosūta Finanšu un kapitāla tirgus komisijai paziņojumu,
kurā iekļauj piedāvāto pakalpojumu aprakstu un skaidrojumu par to, kurš no šā panta pirmās daļas 10. punktā
minētajiem izņēmuma veidiem būtu attiecināms uz personas darbībām.
(3) Komisija viena mēneša laikā izvērtē šā panta otrajā daļā noteiktajā kārtībā iesniegto informāciju un to, vai
personas darbība ir atzīstama par ierobežotu tīklu. Komisija savu lēmumu paziņo šā panta otrajā daļā minētajai
personai.
(4) Komersants, kurš sniedz šā panta pirmās daļas 11. punktā norādītos pakalpojumus, par to paziņo Komisijai, kā
arī turpmāk līdz kārtējā gada 31. janvārim iesniedz izvērstu ziņojumu, kas apliecina, ka personas darbība atbilst
ierobežojumiem, kas minēti šā panta pirmās daļas 11. punktā.
(5) Komisija nosūta Eiropas Banku iestādei informāciju par šā panta otrajā un ceturtajā daļā noteiktajā kārtībā
paziņotajām darbībām.
(6) To personu darbības aprakstu, kuras ir paziņojušas par savu darbību atbilstoši šā panta otrajai un ceturtajai
daļai, publicē Komisijas mājaslapā internetā.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
, 
02.03.2017.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
II nodaļa 
Iestādes licencēšana un reģistrēšana
(Nodaļas nosaukums 
17.03.2011
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
4.pants.
 (1) Iestāde darbību Latvijā drīkst uzsākt tikai pēc Komisijas licences saņemšanas, izņemot šā likuma 
5.
un 
5.
1
 pantā
 noteiktos gadījumus.
(2) Licencēta iestāde veic tās šajā likumā regulētās darbības, kuras norādītas iestādei izsniegtajā licencē.
(2
1
) Iestāde pēc reģistrācijas atbilstoši šā likuma 
5. 
un 
5.
1
 panta
 prasībām veic tās šajā likumā regulētās darbības,
kuras iestāde norādījusi, reģistrējoties šā likuma 
10.panta
 trešajā daļā minētajā reģistrā.
(3) Iestāde pēc tam, kad tā saņēmusi licenci darbības uzsākšanai, vai pēc reģistrācijas atbilstoši šā likuma 
5. 
un
5.
1
 panta
 prasībām ir uzskatāma par finanšu un kapitāla tirgus dalībnieku.
(
17.03.2011
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
24.04.2014.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā
18.07.2018.
)
5.pants.
 (1) Maksājumu iestādei nav nepieciešama Komisijas licence, un tā savu darbību Latvijā ir tiesīga uzsākt
pēc reģistrācijas šā likuma 
10.panta
 trešajā daļā minētajā reģistrā, ja tā atbilst visiem šādiem nosacījumiem:
1) maksājumu iestādes vai tās pārstāvja, par kura darbību maksājumu iestāde uzņemas atbildību, iepriekšējos
12 mēnešos veikto maksājumu vidējā aritmētiskā vērtība vai komercdarbības plānā paredzētā turpmāko 12
mēnešu maksājumu vidējā aritmētiskā vērtība nepārsniedz trīs miljonus 
euro
 mēnesī šā likuma 
1.panta
1.punkta "e" (tikai maksājuma instrumenta izlaišana) un "f" apakšpunktā minētajā maksājuma pakalpojuma
veidā;
2) ne uz vienu no šā likuma 
11.panta
 pirmās daļas 10.punktā minētajām personām nav attiecināmi šā likuma
21.panta
 pirmajā daļā noteiktie ierobežojumi un tās atbilst šā likuma 
20.panta
 prasībām;
2
1
) persona, kas iestādē tieši vai netieši ieguvusi būtisku līdzdalību, ir ar nevainojamu reputāciju;
3) ir iesniegta visa šā panta otrajā daļā minētā informācija un dokumenti atbilstoši šā likuma un Komisijas
normatīvo noteikumu prasībām;
9
/
75
4) maksājumu iestādes maksājumu pakalpojumu izmantotāji ir saistīti ar Latvijas Republiku.
(2) Lai reģistrētos šā likuma 
10.panta
 trešajā daļā minētajā reģistrā, maksājumu iestāde iesniedz Komisijai
reģistrācijas paziņojumu un šādu informāciju:
1) ziņas par personu. Ja maksājumu pakalpojumus vēlas sniegt juridiskā persona, norāda tās firmu, juridisko
adresi, reģistrācijas numuru un reģistrācijas vietu. Ja maksājumu pakalpojumus vēlas sniegt fiziskā persona,
norāda šīs personas deklarēto dzīvesvietu, kā arī iesniedz pases vai cita personu apliecinoša dokumenta kopiju,
kurā ir personas vārds, uzvārds, dzimšanas gads un datums un personas kods;
2) ziņas par šā likuma 
11.panta
 pirmās daļas 10.punktā minētajām personām;
3) maksājumu iestādes komercdarbības plānu, kas citstarp liecina arī par šā panta pirmās daļas 1.punktā
minētā nosacījuma ievērošanu;
4) informāciju par to, kā maksājumu iestāde nodrošinās šā likuma 
38.panta
 pirmās daļas prasību izpildi;
5) iestādes procedūras, kas nodrošina noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas
novēršanas iekšējās kontroles sistēmas izveidi un efektīvu darbību;
6) informāciju par to personu identitāti, kuras tieši vai netieši ieguvušas būtisku līdzdalību iestādē, kā arī par to
līdzdalības apmēru;
7) informāciju par komercdarbības nepārtrauktības nodrošināšanas procedūru;
8) citus Komisijas normatīvajos noteikumos norādītos iesniedzamos dokumentus.
(3) Komisija 30 dienu laikā pēc tam, kad saņemta visa šā panta otrajā daļā minētā informācija un dokumenti,
izvērtē, vai persona, kura vēlas sniegt maksājumu pakalpojumus, atbilst šā panta pirmās daļas prasībām. Ja attiecīgā
persona atbilst šīm prasībām, to reģistrē šā likuma 
10.panta
 trešajā daļā minētajā reģistrā.
(4) Komisijai ir tiesības nereģistrēt personu šā likuma 
10.
 panta trešajā daļā minētajā reģistrā, ja:
1) persona nav pierādījusi plānotās komercdarbības atbilstību šā panta pirmās daļas 4. punkta nosacījumam;
2) nav iesniegta šā panta otrajā daļā noteiktā informācija vai Komisijas pieprasītā papildu informācija;
3) personas iesniegtā informācija neliecina par iestādes pārdomātu un piesardzīgu vadību;
4) personas, kurām ir būtiska līdzdalība iestādē, neatbilst šā panta pirmās daļas 2.
1 
punkta prasībām;
5) viena vai vairākas no šā likuma 
11.
 panta pirmās daļas 10. punktā minētajām personām neatbilst šā likuma
20.
 panta prasībām un uz tām ir attiecināmi šā likuma 
21.
 pantā norādītie ierobežojumi;
6) iestādes iesniegtie dokumenti ietver nepatiesas ziņas;
7) iestādes ciešas attiecības 
Kredītiestāžu likuma
 izpratnē ar trešām personām var apdraudēt tās finansiālo
stabilitāti vai ierobežo Komisijas tiesības veikt šajā likumā noteiktās uzraudzības funkcijas.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
, 
24.04.2014.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
5.
1
 pants.
 (1) Elektroniskās naudas iestādei nav nepieciešama Komisijas licence, un tā savu darbību Latvijā ir
tiesīga uzsākt pēc reģistrācijas šā likuma 
10.panta
 trešajā daļā minētajā reģistrā, ja tā atbilst visiem šādiem
nosacījumiem:
1) elektroniskās naudas iestādes veiktās komercdarbības ietvaros apgrozībā esošās elektroniskās naudas
vidējais apmērs nepārsniedz divus miljonus 
euro
. Ja elektroniskās naudas iestāde papildus veic kādu no šā
likuma 
36.
1
 panta
 pirmajā daļā minētajām darbībām un elektroniskās naudas apmērs nav zināms, apgrozībā
esošās elektroniskās naudas vidējā apmēra aprēķināšanai elektroniskās naudas iestāde izmanto emitētās
elektroniskās naudas apmēru. Elektroniskās naudas iestāde, kas komercdarbību nav veikusi pilnus sešus
kalendāra mēnešus, apgrozībā esošās elektroniskās naudas vidējo apmēru nosaka, pamatojoties uz
10
/
75
komercdarbības plānu, ja vien Komisija nav prasījusi veikt grozījumus šajā plānā;
2) ne uz vienu no šā likuma 
11.panta
 pirmās daļas 10.punktā minētajām personām nav attiecināmi šā likuma
21.panta
 pirmajā daļā noteiktie ierobežojumi un tās atbilst šā likuma 
20.panta
 prasībām;
2
1
) personas, kas tieši vai netieši ieguvušas būtisku līdzdalību iestādē, ir ar nevainojamu reputāciju;
3) ir iesniegta visa šā panta otrajā daļā minētā informācija un dokumenti atbilstoši šā likuma un Komisijas
normatīvo noteikumu prasībām;
4) elektroniskās naudas iestāde piedāvā vienīgi izveidotu un uzturētu slēgtu sistēmu elektroniskās naudas
emisijai un atpirkšanai, kā arī tās elektroniskās naudas turētāji un maksājumu pakalpojumu izmantotāji, ja tādi
ir,  saistīti ar Latvijas Republiku.
(2) Lai reģistrētos šā likuma 
10.panta
 trešajā daļā minētajā reģistrā, elektroniskās naudas iestāde iesniedz
Komisijai reģistrācijas paziņojumu un šādu informāciju:
1) ziņas par tās firmu, juridisko adresi, reģistrācijas numuru un reģistrācijas vietu;
2) ziņas par šā likuma 
11.panta
 pirmās daļas 10.punktā minētajām personām;
3) elektroniskās naudas iestādes komercdarbības plānu, kas citstarp liecina arī par šā panta pirmās daļas
1.punktā minētā nosacījuma ievērošanu;
4) informāciju par to, kā elektroniskās naudas iestāde nodrošinās šā likuma 
38.panta
 pirmās daļas prasību
izpildi;
5) iestādes procedūras, kas nodrošina noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas
novēršanas iekšējās kontroles sistēmas izveidi un efektīvu darbību;
6) informāciju par to personu identitāti, kuras tieši vai netieši ieguvušas būtisku līdzdalību iestādē, kā arī par to
līdzdalības apmēru;
7) informāciju par komercdarbības nepārtrauktības nodrošināšanas procedūru;
8) citus Komisijas normatīvajos noteikumos norādītos iesniedzamos dokumentus.
(3) Komisija 30 dienu laikā pēc tam, kad saņemta visa šā panta otrajā daļā minētā informācija un dokumenti,
izvērtē, vai persona, kura vēlas uzsākt elektroniskās naudas iestādes darbību, atbilst šā panta pirmās daļas prasībām.
Ja attiecīgā persona atbilst šīm prasībām, to reģistrē šā likuma 
10.panta
 trešajā daļā minētajā reģistrā.
(4) Elektroniskās naudas iestāde, kas reģistrēta šā likuma 
10.panta
 trešajā daļā minētajā reģistrā, ir tiesīga
papildus elektroniskās naudas emisijai sniegt maksājumu instrumenta izlaišanas un bezkonta naudas pārveduma
pakalpojumus, ja tā atbilst šā likuma 
5.panta
 pirmās daļas prasībām un ir iesniegusi Komisijai šā likuma 
5.panta
 otrajā
daļā minēto informāciju un dokumentus.
(5) Komisijai ir tiesības nereģistrēt personu šā likuma 
10.
 panta trešajā daļā minētajā reģistrā, ja:
1) persona nav pierādījusi plānotās komercdarbības atbilstību šā panta pirmās daļas 4. punkta nosacījumam;
2) nav iesniegta šā panta otrajā daļā noteiktā informācija vai Komisijas pieprasītā papildu informācija;
3) personas iesniegtā informācija neliecina par iestādes pārdomātu un piesardzīgu vadību;
4) personas, kurām ir būtiska līdzdalība iestādē, neatbilst šā panta pirmās daļas 2.
1 
punkta prasībām;
5) viena vai vairākas no šā likuma 
11.
 panta pirmās daļas 10. punktā minētajām personām neatbilst šā likuma
20.
 panta prasībām un uz to ir attiecināmi šā likuma 
21.
 pantā norādītie ierobežojumi;
6) iestādes iesniegtie dokumenti ietver nepatiesas ziņas;
11
/
75
7) iestādes ciešas attiecības 
Kredītiestāžu likuma
 izpratnē ar trešām personām var apdraudēt tās finansiālo
stabilitāti vai ierobežo Komisijas tiesības veikt šajā likumā noteiktās uzraudzības funkcijas.
(
17.03.2011
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
12.05.2011.
, 
24.04.2014.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas
stājas spēkā 
18.07.2018.
)
5.
2
 pants.
 (1) Ja šā likuma 
5. 
un 
5.
1
 pantā
 minētajā iestādes informācijā, tajā skaitā informācijā par šā likuma
11.panta
 pirmās daļas 10.punktā minētajām personām, kā arī personām, kas tieši vai netieši ieguvušas būtisku
līdzdalību iestādē, tiek izdarīti būtiski grozījumi pēc tam, kad iestāde jau ir reģistrēta šā likuma 
10.panta
 trešajā daļā
minētajā reģistrā, attiecīgā iestāde iesniedz precizētu informāciju Komisijai pirms šo grozījumu izdarīšanas.
(2) Iestāde, kas reģistrēta šā likuma 
10.
 panta trešajā daļā minētajā reģistrā, pirms jauna šā likuma 
1.
 panta
1. punktā minētā maksājuma pakalpojuma uzsākšanas vai pirms būtisku izmaiņu veikšanas maksājumu pakalpojumu
kārtībā iesniedz Komisijai šā likuma 
5.
 pantā noteikto informāciju par plānotajiem maksājumu pakalpojumiem.
(3) Komisija ir tiesīga pieprasīt no iestādes papildu informāciju, lai izvērtētu iestādes paredzēto izmaiņu atbilstību
šā likuma prasībām.
(4) Komisijai 30 dienu laikā no dienas, kad tā saņēmusi paziņojumu par izmaiņām un nepieciešamo informāciju, ir
tiesības iebilst pret iestādes paredzētajām izmaiņām, ja:
1) to rezultātā iestāde vairs neatbilst šā likuma 
5.
 panta pirmās daļas vai 
5.
1
 panta pirmās daļas prasībām;
2) tās var ietekmēt iestādes pārdomātu un piesardzīgu vadību;
3) iestāde nesniedz vai atsakās sniegt Komisijai šajā likumā noteikto informāciju vai Komisijas pieprasīto
papildu informāciju.
(
17.03.2011
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
24.04.2014.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā
18.07.2018.
)
5.
3
 pants.
 Izskatot šā likuma 
5. 
un 
5.
1
 pantā
 minētos dokumentus, Komisijai ir tiesības pieprasīt, lai iestāde izdara
tajos labojumus vai iesniedz papildu dokumentus, kas Komisijai nepieciešami, lai tā varētu pārliecināties par iestādes
pārdomātu un piesardzīgu darbību, kā arī par citu šā likuma prasību izpildi.
(
24.04.2014
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.05.2014.)
6. pants.
 (1) Ja maksājumu iestāde, regulāri izvērtējot savu darbību, konstatē, ka tā varētu neatbilst šā likuma
5.
 panta pirmās daļas 1. punkta prasībām, tā nekavējoties informē Komisiju.
(2) Ja elektroniskās naudas iestāde, regulāri izvērtējot savu darbību, konstatē, ka tā varētu neatbilst šā likuma
5.
 panta pirmās daļas 1. punkta vai 
5.
1
 panta pirmās daļas 1. punkta prasībām, tā nekavējoties informē Komisiju.
(3) Pēc šā panta pirmajā vai otrajā daļā minētā paziņojuma iesniegšanas Komisijai iestāde nodrošina savu
atbilstību šā likuma 
5.
 panta pirmās daļas 1. punktā un 
5.
1 
panta
 pirmās daļas 1. punktā noteiktajiem ierobežojumiem,
līdz saņem attiecīgu licenci maksājumu iestādes vai elektroniskās naudas iestādes darbībai.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
7. pants.
 (1) Latvijā licencētas iestādes valde un juridiskā adrese ("sabiedrības sēdeklis") atrodas Latvijas
Republikā. Licencētas iestādes komercdarbības veikšanas vieta vismaz daļēji ir saistīta ar Latvijas Republiku.
(2) Šā likuma 
10.
 panta trešajā daļā minētajā reģistrā atbilstoši šā likuma 
5. 
vai 
5.
1
 panta prasībām reģistrētas
iestādes valde un juridiskā adrese ("sabiedrības sēdeklis") atrodas Latvijas Republikā. Šādas iestādes komercdarbības
veikšanas vieta ir vienīgi Latvijas Republikas teritorijā. Reģistrēta iestāde nepiedāvā un nesniedz maksājumu
pakalpojumus un elektroniskās naudas pakalpojumus ārpus Latvijas teritorijas vai izmantojot starptautiskas
maksājumu sistēmas.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
8.pants.
 (1) Iestādēm, kurām ir piemērojams šā likuma 
5. 
un 
5.
1
 pantā
 noteiktais atbrīvojums attiecībā uz licenci,
12
/
75
nav saistoši šā likuma 
4.panta
 otrās daļas, 
9.panta
, 
11.panta
 pirmās, otrās, 2.
1
, 2.
2
, 2.
3
 un trešās daļas, 
12.
, 
13.
panta
 pirmās daļas, 
14.
, 
15.
, 
16.
, 
17.
, 
18.
, 
19.
, 
22.
, 
24.
, 
25.
, 
26.
, 
31.
, 
32.
, 
33.
, 
34.
, 
35. 
un 
37.panta
, 
46.panta
 trešās
daļas, kā arī 
50. 
un 
51.panta
 noteikumi.
(2) Maksājumu iestādei, kas saņēmusi šā likuma 
11.
 pantā noteiktajā kārtībā licenci vienīgi konta informācijas
pakalpojuma sniegšanai, nav saistošas šā likuma 
14.
, 
15.
, 
16.
, 
17.
, 
18.
, 
19.
, 
27.
, 
28.
, 
29.
, 
30.
, 
34.
, 
35.
 panta un VII,
VIII, IX, IX
1
, X, XI nodaļas prasības, izņemot 
80.
2
 un 
82.
 panta, kā arī XII, XIII un XIII
1
 nodaļas prasības. Šā panta otrās
daļas pirmajā teikumā minētajai maksājumu iestādei ir saistošas šā likuma 
61.
, 
64. 
un 
73.
 panta prasības tādā
apmērā, kādā tās attiecas uz konta informācijas pakalpojuma sniegšanu.
(
24.04.2014
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
9.pants.
 Licencētai iestādei ir tiesības uzsākt maksājumu iestādes darbību vai elektroniskās naudas iestādes
darbību citā dalībvalstī šā likuma 
32. 
un 
33.pantā
 noteiktajā kārtībā.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
 un 
24.04.2014
. likumu, kas stājas spēkā 
28.05.2014.
)
10.pants.
 (1) Licencētās iestādes, to pārstāvjus un filiāles, kā arī ārvalsts elektroniskās naudas iestāžu filiāles,
kuras saņēmušas licenci Latvijā, reģistrē licencēto iestāžu reģistrā, ko uztur Komisija.
(2) Licencēto iestāžu reģistrā norāda elektroniskās naudas iestādes vai ārvalsts elektroniskās naudas iestādes
filiāles, kura saņēmusi licenci Latvijā, tiesības emitēt elektronisko naudu, kā arī maksājumu pakalpojumus, kurus šā
panta pirmajā daļā minētās personas ir tiesīgas sniegt.
(3) Iestādes, kuru darbības uzsākšanai nav nepieciešama licence, to pārstāvjus un filiāles reģistrē iestāžu reģistrā,
ko uztur Komisija.
(4) Komisija nosūta Eiropas Komisijai informāciju par šā panta trešajā daļā minēto iestāžu, to pārstāvju un filiāļu
skaitu par situāciju kalendāra gada 31.decembrī, papildus norādot to veikto maksājumu kopējo apmēru attiecīgā
kalendāra gada 12 mēnešos un apgrozībā esošās emitētās elektroniskās naudas apmēru.
(5) Komisija nekavējoties ziņo Eiropas Banku iestādei par izmaiņām, kas tiek veiktas šā panta pirmajā un trešajā
daļā minētajos reģistros.
(
17.03.2011
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
11.pants.
 (1) Lai saņemtu licenci iestādes darbībai vai elektroniskās naudas emisijai, pretendents iesniedz
Komisijai attiecīgu iesniegumu, tam pievienojot:
1) iestādes darbības programmu, kurā norādīti paredzētie maksājumu pakalpojumu veidi. Ja elektroniskās
naudas iestāde plāno veikt tikai elektroniskās naudas emisiju, darbības programmā tā norāda informāciju par
plānoto elektroniskās naudas emisiju;
2) iestādes komercdarbības plānu ne mazāk kā pirmajiem trim finanšu gadiem, kas izvērsti atspoguļo iestādes
darbības stratēģiju, finanšu prognozes, kā arī bilances, peļņas vai zaudējumu aprēķina projektu, kapitāla
pietiekamības aprēķina projektu, tirgus izpētes plānus un citas ziņas, kuras noteiktas Komisijas izdotajos
normatīvajos noteikumos un kuras pierāda, ka iesniedzējs spēs nodrošināt stabilu, pārdomātu un piesardzīgu
iestādes darbību;
3) šā likuma 
12.pantā
 minētā sākotnējā kapitāla esamības apliecinājumu;
4) to pasākumu aprakstu, kuri veikti, lai aizsargātu maksājumu pakalpojumu izmantotāju un elektroniskās
naudas turētāju naudu saskaņā ar šā likuma 
38.panta
 noteikumiem, tostarp informāciju par šā likuma 
38.
 panta
pirmās daļas prasību izpildi;
5) iestādes iekšējās kontroles sistēmas un risku pārvaldības aprakstu, kas ietver arī piemērotas un pietiekamas
iestādes pārvaldības nodrošināšanai nepieciešamo administratīvo, riska vadības un grāmatvedības procedūru
aprakstu;
6) iestādes procedūras, kas nodrošina noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas
novēršanas iekšējās kontroles sistēmas izveidi un efektīvu darbību;
7) iestādes organizatoriskās struktūras aprakstu, tai skaitā informāciju par iestādes pārstāvjiem, filiālēm,
13
/
75
ārpakalpojumu līgumiem un dalību valsts vai starptautiskā maksājumu sistēmā;
8) informāciju par to personu identitāti, kuras iestādē tieši vai netieši ieguvušas būtisku līdzdalību, kā arī par to
faktiskās līdzdalības apjomu un apliecinājumu par šo personu atbilstību šā likuma 
15.pantam
;
9) to personu sarakstu, ar kurām iestādei ir ciešas attiecības 
Kredītiestāžu likuma
 izpratnē;
10) informāciju par iestādes valdes un padomes locekļiem, personām, kas, pieņemot būtiskus lēmumus
iestādes vārdā, rada iestādei civiltiesiskas saistības, par noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma
finansēšanas novēršanas prasību izpildi atbildīgām personām, arī par personām, kas ir tieši atbildīgas par
iestādes maksājumu pakalpojumu darbības pārvaldību, kā arī dokumentus, kas apliecina attiecīgo personu
atbilstību šā likuma 
20. 
un 
21.panta
 prasībām;
11) ziņas par zvērinātu revidentu vai zvērinātu revidentu komercsabiedrību (turpmāk — zvērināts revidents), ja
tas nepieciešams saskaņā ar 
Gada pārskatu un konsolidēto gada pārskatu likumu
;
12) iestādes statūtus, ja šāda informācija nav pieejama publiskajos reģistros;
13) 
(izslēgts ar 
20.06.2018
. likumu)
;
14) iestādes iekšējās kontroles un pārvaldības sistēmas aprakstu attiecībā uz drošības incidentu pārvaldību un
maksājuma pakalpojuma izmantotāju un elektroniskās naudas turētāju iesniegto ar informācijas sistēmu
drošību un uzraudzību saistīto sūdzību izskatīšanu, tai skaitā aprakstot mehānismu, atbilstoši kuram notiek
ziņošana par incidentiem, kas izriet no šā likuma 
104.
2 
panta
 prasībām;
15) to procesu aprakstu, kuri izstrādāti, lai reģistrētu, uzraudzītu, izsekotu un ierobežotu piekļuvi sensitīviem
maksājumu datiem;
16) iestādes komercdarbības nepārtrauktības nodrošināšanas pasākumu aprakstu, tostarp efektīvus ārkārtas
situācijām paredzētus plānus un šo plānu atbilstības un efektivitātes regulāras pārbaudes un pārskatīšanas
procedūras aprakstu;
17) iestādes darbības statistikas vākšanas procesa aprakstu, kurā apkopoti dati par iestādes darbības
efektivitāti, sniegtajiem pakalpojumiem un krāpšanas gadījumiem;
18) informācijas sistēmu drošības politikas aprakstu, tostarp detalizētu ar sniegtajiem pakalpojumiem saistītā
riska novērtējumu, kā arī drošības kontroles un riska mazināšanas pasākumu aprakstu.
(2) Šā panta pirmās daļas 4., 5. un 7.punktā noteiktajos dokumentos norāda iestādes revīzijas un organizatoriskos
pasākumus maksājumu pakalpojumu izmantotāju un elektroniskās naudas turētāju interešu aizsardzībai, kā arī
nepārtrauktības un uzticamības nodrošināšanai, izpildot maksājumu pakalpojumus un emitējot elektronisko naudu.
(2
1
) Pretendents, kas vēlas sniegt maksājuma ierosināšanas pakalpojumu vai konta informācijas pakalpojumu, līdz
dienai, kad tiek pieņemts lēmums par licences izsniegšanu, iesniedz Komisijai apliecinātu savas profesionālās
darbības civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas polises vai citas garantijas kopiju.
(2
2
) Lai saņemtu licenci tādas maksājumu iestādes darbībai, kas sniedz vienīgi konta informācijas pakalpojumu,
pretendents Komisijai iesniedz attiecīgu iesniegumu, tam pievienojot šā likuma 
11.
 panta pirmajā daļā norādīto
informāciju, izņemot minētās daļas 3., 4., 6., 8., 9., 11. un 17. punktā norādīto informāciju.
(3) Izskatot šā panta pirmajā daļā minētos dokumentus, Komisijai ir tiesības pieprasīt, lai iestāde izdara tajos
labojumus vai iesniedz papildu dokumentus, kas Komisijai nepieciešami, lai tā varētu pārliecināties par iestādes
pārdomātu un piesardzīgu darbību, kā arī citu šā likuma prasību izpildi.
(4) Komisija nosaka kārtību, kādā izsniedzama licence iestādes darbībai, reģistrējama iestāde un sniedzama
informācija, kā arī iesniedzamos dokumentus.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
, 
24.04.2014.
, 
19.05.2016.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā
18.07.2018.
)
12.pants.
 (1) Maksājumu iestāde nodrošina, ka dienā, kad tiek pieņemts lēmums izsniegt licenci maksājumu
iestādes darbībai, tās sākotnējais kapitāls ir vismaz:
14
/
75
1) 20 000 
euro
, ja maksājumu iestāde sniedz tikai bezkonta naudas pārvedumu pakalpojumus;
2) 50 000 
euro
, ja maksājumu iestāde sniedz šā likuma 
1.panta
 1.punkta “h” apakšpunktā minētos maksājumu
pakalpojumus;
3) 125 000 
euro
, ja maksājumu iestāde sniedz jebkuru no šā likuma 
1.panta
 1.punkta “a”, “b”, “c”, “d” vai “e”
apakšpunktā minētajiem maksājumu pakalpojumiem.
(2) Elektroniskās naudas iestāde nodrošina, ka dienā, kad tiek pieņemts lēmums izsniegt licenci elektroniskās
iestādes darbībai, tās sākotnējais kapitāls ir vismaz 350 000 
euro
.
(3)
 (Izslēgta no 
01.10.2018.
 ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
 Sk. Pārejas noteikumu 35.
punktu)
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
, 
24.04.2014.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
13.pants.
 (1) Būtisku līdzdalību iestādē ir tiesīga iegūt tikai persona, kas atbilst šā likuma 
15.panta
 pirmajā daļā
noteiktajiem kritērijiem.
(2) Komisijai ir tiesības pieprasīt informāciju par personām, kas pretendē uz būtisku līdzdalību (būtisku līdzdalību
faktiski ieguvušajām vai aizdomās par šādas līdzdalības iegūšanu turamajām personām), tai skaitā par juridisko
personu īpašniekiem (patiesajiem labuma guvējiem) — fiziskajām personām, lai izvērtētu šo personu atbilstību šā
likuma 
15.panta
 pirmajā daļā noteiktajiem kritērijiem.
(3) Komisijai ir tiesības identificēt uz būtisku līdzdalību pretendējošu (būtisku līdzdalību faktiski ieguvušo vai
aizdomās par šādas līdzdalības iegūšanu turamo) juridisko personu dibinātājus (dalībniekus un akcionārus) un
īpašniekus (patiesos labuma guvējus), līdz iegūta informācija par īpašniekiem (patiesajiem labuma guvējiem) —
fiziskajām personām. Lai Komisija varētu identificēt šīs personas, minētajām juridiskajām personām ir pienākums
iesniegt Komisijai tās pieprasīto informāciju, ja šī informācija nav pieejama publiskajos reģistros, no kuriem Komisija ir
tiesīga šādu informāciju saņemt.
(4) Ja personas (akcionāri vai dalībnieki), kuras tiek turētas aizdomās par būtiskas līdzdalības iegūšanu iestādē,
nesniedz vai atsakās sniegt šā panta otrajā vai trešajā daļā minēto informāciju un kopumā to līdzdalība aptver 10 vai
vairāk procentu no iestādes pamatkapitāla vai balsstiesīgo akciju vai daļu skaita, šīs personas nevar izmantot visu tām
piederošo akciju balsstiesības. Komisija nekavējoties informē par šo faktu attiecīgos akcionārus vai dalībniekus un
iestādi.
(5) 
(Izslēgta ar 
02.03.2017
. likumu)
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
 un 
02.03.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
14.pants.
 (1) Persona, kas vēlas iegūt būtisku līdzdalību iestādē, par to iepriekš rakstveidā paziņo Komisijai.
Paziņojumā norāda iegūstamo līdzdalības apmēru procentos no iestādes pamatkapitāla vai balsstiesīgo akciju vai daļu
skaita. Paziņojumam pievieno Komisijas normatīvajos aktos paredzēto informāciju, kas nepieciešama, lai izvērtētu
personas atbilstību šā likuma 
15.panta
 pirmajā daļā noteiktajiem kritērijiem.
(2) Ja persona vēlas palielināt savu būtisko līdzdalību, sasniedzot vai pārsniedzot 20, 33 vai 50 procentus no
iestādes pamatkapitāla vai balsstiesīgo akciju vai daļu skaita, vai ja iestāde kļūst par šīs personas meitas sabiedrību,
attiecīgā persona par to iepriekš rakstveidā paziņo Komisijai. Paziņojumā norāda iegūstamo līdzdalības apmēru
procentos no iestādes pamatkapitāla vai balsstiesīgo akciju vai daļu skaita un tam pievieno Komisijas normatīvajos
aktos paredzēto informāciju, kas nepieciešama, lai izvērtētu personas atbilstību šā likuma 
15.panta
 pirmajā daļā
noteiktajiem kritērijiem.
(3) Komisija divu darba dienu laikā no dienas, kad saņēmusi šā panta pirmajā vai otrajā daļā minēto paziņojumu, vai
divu darba dienu laikā pēc tās pieprasītās papildu informācijas saņemšanas rakstveidā informē personu par paziņojuma
vai papildu informācijas saņemšanu un par vērtēšanas perioda beigu datumu.
(4) Komisijai šā likuma 
15.panta
 pirmajā daļā noteiktajā vērtēšanas periodā, bet ne vēlāk kā vērtēšanas perioda
piecdesmitajā darba dienā, ir tiesības pieprasīt papildu informāciju par šajā pantā minētajām personām, lai izvērtētu to
atbilstību šā likuma 
15.panta
 pirmajā daļā noteiktajiem kritērijiem.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
15
/
75
15.pants.
 (1) Komisija ne vēlāk kā 60 darba dienu laikā no dienas, kad personai nosūtīta šā likuma 
14.panta
trešajā daļā minētā informācija par paziņojuma vai papildu informācijas saņemšanu, izvērtē personas brīvā kapitāla
pietiekamību, ņemot vērā visu tās iegādājamo iestādes akciju vai daļu skaitu, šīs personas finansiālo stabilitāti un
plānotās līdzdalības iegūšanas finansiālo pamatotību, lai nodrošinātu tās iestādes noturīgu un rūpīgu pārvaldību, kurā
attiecīgā persona plāno iegūt līdzdalību, kā arī šīs personas iespējamo ietekmi uz iestādes vadību un darbību.
Izvērtēšanas procesā Komisija ņem vērā arī šādus kritērijus:
1) personas nevainojama reputācija un atbilstība iestādes akcionāriem vai dalībniekiem noteiktajām prasībām;
2) tās personas nevainojama reputācija un profesionālā pieredze, kura plānotās līdzdalības iegūšanas rezultātā
vadīs iestādes darbību;
3) personas finanšu stabilitāte, īpaši saistībā ar to, kādā veidā saimniecisko darbību veic vai veiks iestāde, kurā
šī persona plāno iegūt līdzdalību;
4) vai iestāde spēs pildīt šā likuma un citu normatīvo aktu prasības un vai tās komercsabiedrību grupas
struktūra, kuras sastāvā iestāde iekļausies, neierobežo Komisijas iespējas veikt tai likumā noteiktās
uzraudzības funkcijas, nodrošināt efektīvu informācijas apmaiņu starp uzraudzības institūcijām un noteikt
uzraudzības institūciju pilnvaru sadalījumu;
5) vai ir pamatotas aizdomas, ka saistībā ar plānoto līdzdalības iegūšanu ir veikta nelikumīgi iegūtu līdzekļu
legalizēšana un terorisma finansēšana vai mēģināts veikt šādas darbības vai ka plānotā līdzdalības iegūšana
varētu palielināt šādu risku.
(2) Pieprasot šā likuma 
14.panta
 ceturtajā daļā minēto papildu informāciju, Komisijai ir tiesības vienu reizi pārtraukt
vērtēšanas periodu līdz dienai, kad šī informācija tiek saņemta, bet ne ilgāk kā uz 20 darba dienām. Komisijai ir
tiesības pagarināt minēto vērtēšanas perioda pārtraukumu līdz 30 darba dienām, ja persona, kura vēlas iegūt, ir
ieguvusi, vēlas palielināt vai ir palielinājusi savu būtisko līdzdalību iestādē, nav pakļauta iestāžu, ieguldījumu brokeru
sabiedrību, kredītiestāžu, apdrošināšanas sabiedrību, pārapdrošināšanas sabiedrību vai ieguldījumu pārvaldes
sabiedrību darbības uzraudzībai vai šīs personas deklarētā dzīvesvieta vai reģistrācijas vieta ir ārvalstī. Ja Komisija,
pieprasot papildu informāciju, ir pārtraukusi vērtēšanas periodu, pārtraukuma laiku neieskaita vērtēšanas periodā.
(3) Komisija šā panta pirmajā daļā minētajā termiņā pieņem lēmumu, ar kuru aizliedz personai iegūt vai palielināt
būtisku līdzdalību iestādē, ja:
1) persona neatbilst šā panta pirmajā daļā noteiktajiem kritērijiem;
2) persona nesniedz vai atsakās sniegt Komisijai šajā likumā noteikto informāciju vai Komisijas pieprasīto
papildu informāciju;
3) no personas neatkarīgu apstākļu dēļ tai nav iespējams sniegt šajā likumā noteikto informāciju vai Komisijas
pieprasīto papildu informāciju.
(4) Komisija divu darba dienu laikā, nepārsniedzot šā panta pirmajā daļā noteikto vērtēšanas periodu, pēc šā panta
trešajā daļā minētā lēmuma pieņemšanas nosūta to personai, kurai aizliedz iegūt vai palielināt būtisku līdzdalību
iestādē.
(5) Ja Komisija šā panta pirmajā daļā minētajā termiņā nenosūta personai lēmumu, ar kuru aizliedz šai personai
iegūt vai palielināt būtisku līdzdalību iestādē, uzskatāms, ka Komisija piekrīt tam, ka attiecīgā persona iegūst vai
palielina būtisku līdzdalību iestādē.
(6) Šā panta trešās daļas 3.punkta noteikumi nav attiecināmi uz juridisko personu, ja tās akcijas tiek kotētas
Latvijas vai citas dalībvalsts regulētā tirgū vai tādā regulētā tirgū, kura organizētājs ir Starptautiskās Fondu biržu
federācijas pilntiesīgs loceklis, un šī juridiskā persona sniedz Komisijai ziņas par saviem akcionāriem, kuriem tajā ir
būtiska līdzdalība.
(7) Ja Komisija piekritusi tam, ka persona iegūst vai palielina būtisku līdzdalību iestādē, šī persona savu būtisko
līdzdalību tajā iegūst vai palielina sešu mēnešu laikā no dienas, kad nosūtīta šā likuma 
14.panta
 trešajā daļā minētā
informācija par paziņojuma vai papildu informācijas saņemšanu. Ja līdz minētā termiņa beigām persona nav ieguvusi vai
palielinājusi būtisku līdzdalību iestādē, Komisijas piekrišana tās būtiskas līdzdalības iegūšanai vai palielināšanai
iestādē zaudē spēku. Pēc personas motivēta rakstveida lūguma Komisija var lemt par minētā termiņa pagarināšanu.
(8) Izvērtējot šā likuma 
14.panta
 pirmajā un otrajā daļā minētos paziņojumus, Komisija konsultējas ar attiecīgās
16
/
75
dalībvalsts uzraudzības institūcijām, ja persona, kas ieguvusi būtisku līdzdalību iestādē, ir citā dalībvalstī reģistrēta
iestāde, ieguldījumu brokeru sabiedrība, kredītiestāde, ieguldījumu pārvaldes sabiedrība, apdrošināšanas sabiedrība vai
pārapdrošināšanas sabiedrība, citā dalībvalstī reģistrētas iestādes, ieguldījumu brokeru sabiedrības, kredītiestādes,
ieguldījumu pārvaldes sabiedrības, apdrošināšanas sabiedrības vai pārapdrošināšanas sabiedrības mātes sabiedrība
vai persona, kas kontrolē citā dalībvalstī reģistrētu iestādi, ieguldījumu brokeru sabiedrību, kredītiestādi, ieguldījumu
pārvaldes sabiedrību, apdrošināšanas sabiedrību vai pārapdrošināšanas sabiedrību, un ja, attiecīgajai personai iegūstot
vai palielinot būtisku līdzdalību, iestāde kļūst par šīs personas meitas sabiedrību vai nonāk tās kontrolē.
(8
1
) Izvērtējot šā likuma 
14.
 panta pirmajā un otrajā daļā minēto personu reputāciju, Komisija ir tiesīga pārbaudīt šo
personu identitāti, sodāmību un citu informāciju, kas ļauj pārliecināties par to, ka attiecīgās personas reputācija ir
nevainojama.
(9) Ja būtisku līdzdalību ieguvušo personu ietekme uz iestādi apdraud vai var apdraudēt tās finansiāli stabilu,
piesardzīgu un normatīvajiem aktiem atbilstošu vadību un darbību, Komisija pieprasa nekavējoties izbeigt šādu ietekmi
un, ja nepieciešams, atsaukt iestādes valdi vai padomi, vai kādu valdes vai padomes locekli vai aizliedz izmantot
attiecīgajām būtisku līdzdalību ieguvušajām personām visu tām piederošo akciju vai daļu balsstiesības.
(10) Šā panta trešajā un devītajā daļā minētā Komisijas izdotā administratīvā akta pārsūdzēšana neaptur tā
darbību.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
16.pants.
 (1) Ja persona vēlas izbeigt būtisku līdzdalību iestādē, tā par šādu lēmumu iepriekš rakstveidā paziņo
Komisijai. Paziņojumā persona norāda tai paliekošo iestādes pamatkapitāla daļu vai balsstiesīgo akciju vai daļu
apmēru procentos no iestādes pamatkapitāla vai balsstiesīgo akciju vai daļu skaita.
(2) Ja persona vēlas samazināt savu būtisko līdzdalību zem 20, 33 vai 50 procentiem no iestādes pamatkapitāla vai
balsstiesīgo akciju vai daļu skaita vai ja iestāde vairs nav šīs personas meitas sabiedrība, persona par šādu lēmumu
iepriekš rakstveidā paziņo Komisijai.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011
. likumu, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
17.pants.
 Iestāde līdz katra gada 
31.
janvārim iesniedz Komisijai to akcionāru vai dalībnieku sarakstu, kuriem
iepriekšējā gada 
31.
decembrī bijusi būtiska līdzdalība iestādē, šim sarakstam pievienojot informāciju par akcionāriem
vai dalībniekiem un savstarpēji saistītām akcionāru vai dalībnieku grupām un līdzdalības apmēru procentos no iestādes
pamatkapitāla vai balsstiesīgo akciju vai daļu skaita.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011
. likumu, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
18.pants.
 Ja persona nav izpildījusi šā likuma 
14.panta
 prasības, tai nav tiesību izmantot visu tai piederošo akciju
vai daļu balsstiesības, bet akcionāru vai dalībnieku sapulces lēmumi, kas pieņemti, izmantojot šo akciju vai daļu
balsstiesības, nav spēkā no to pieņemšanas brīža un uz šo lēmumu pamata nedrīkst lūgt izdarīt ierakstus
komercreģistrā un citos publiskos reģistros.
(
24.04.2014
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.05.2014.
)
19.pants.
 (1) Nosakot, cik liela ir personas netieši iegūtā līdzdalība iestādē, ņem vērā balsstiesības, ko šī persona
(turpmāk šajā pantā — konkrētā persona) ieguvusi iestādē:
1) balsstiesības, kuras ir tiesīga izmantot trešā persona, ar kuru konkrētā persona noslēgusi vienošanos,
uzliekot tai par pienākumu saskaņot balsstiesību izmantošanas un rīcības politiku ilgtermiņā attiecībā uz
iestādes pārvaldi;
2) balsstiesības, kuras ir tiesīga izmantot trešā persona saskaņā ar vienošanos, kas noslēgta ar konkrēto
personu un paredz attiecīgo balsstiesību pagaidu nodošanu;
3) balsstiesības, kuras izriet no akcijām, ko konkrētā persona saņēmusi kā nodrošinājumu, ja šī persona var
izmantot balsstiesības un paudusi savu nodomu tās izmantot;
4) balsstiesības, kuras ir tiesīga izmantot konkrētā persona neierobežotā laika posmā;
5) balsstiesības, kuras ir tiesīga izmantot konkrētās personas kontrolēta komercsabiedrība vai kuras šāda
komercsabiedrība var izmantot saskaņā ar šīs daļas 
1.
, 
2.
, 
3. 
un 
4.punkta
 noteikumiem;
17
/
75
6) balsstiesības, kuras izriet no akcijām, kas nodotas turējumā konkrētajai personai un ko tā var izmantot pēc
saviem ieskatiem, ja nav saņēmusi īpašus norādījumus;
7) balsstiesības, kuras izriet no trešās personas vārdā un konkrētās personas labā turētām akcijām;
8) balsstiesības, kuras konkrētā persona var realizēt kā pilnvarnieks, ja tā ir tiesīga izmantot balsstiesības pēc
saviem ieskatiem un ja nav saņēmusi īpašus norādījumus;
9) balsstiesības, kuras izriet no jebkurā citā netiešā veidā konkrētās personas iegūtajām akcijām.
(2) Persona, kura vēlas iegūt, ir ieguvusi, vēlas palielināt vai netiešā ceļā palielinājusi būtisku līdzdalību iestādē, pēc
Komisijas pieprasījuma iesniedz tai informāciju, kas ļauj pārliecināties par attiecīgās personas atbilstību šā likuma
15.panta
 pirmās daļas prasībām.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011
. likumu, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
20.pants.
 (1) Par iestādes valdes priekšsēdētāju, valdes locekli, padomes (ja tāda izveidota) priekšsēdētāju,
padomes locekli, personu, kas, pieņemot būtiskus lēmumus iestādes vārdā, rada iestādei civiltiesiskas saistības, par
noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanas prasību izpildi atbildīgo personu, kā arī
par tādu personu, kas ir tieši atbildīga par iestādes maksājumu pakalpojumu darbības vai elektroniskās naudas
emisijas pārvaldību, var būt persona:
1) kura ir kompetenta finanšu vadības jautājumos;
2) kurai ir nepieciešamā izglītība un triju gadu attiecīga profesionālā darba pieredze, kas iegūta atbilstoša
lieluma komercsabiedrībā, organizācijā vai iestādē;
3) kurai ir nevainojama reputācija;
4) kurai nav atņemtas tiesības veikt komercdarbību.
(2) Iestādes valdes priekšsēdētājam un valdes locekļiem ir nepieciešama augstākā izglītība.
(2
1
) Ja iestāde papildus maksājumu pakalpojumu sniegšanai vai elektroniskās naudas emisijai veic cita veida
komercdarbību, kas uzskatāma par tās pamata komercdarbību, tā no iestādes valdes un padomes (ja tāda izveidota)
locekļiem ieceļ vienu vai vairākas personas, kas atbilst šā panta pirmās un otrās daļas prasībām un ir atbildīgas par
iestādes maksājumu pakalpojumu sniegšanu vai elektroniskās naudas emisiju.
(3) Iestādes kompetentajai pārvaldes institūcijai ir pienākums pašai vai pēc Komisijas pieprasījuma nekavējoties
atsaukt no amata šā panta pirmajā un 2.
1 
daļā minētās personas, ja tās neatbilst šā panta prasībām.
(4) Ja Komisija pieņem lēmumu par šā panta pirmajā un 2.
1 
daļā minēto personu atsaukšanu no amata sakarā ar
neatbilstību šā panta prasībām, tad Komisijas lēmuma pārsūdzēšana neaptur tā darbību.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
, 
19.05.2016.
 un 
26.10.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
09.11.2017.
)
21.pants.
 (1) Par iestādes valdes priekšsēdētāju, valdes locekli, padomes (ja tāda izveidota) priekšsēdētāju,
padomes locekli, personu, kas, pieņemot būtiskus lēmumus iestādes vārdā, rada iestādei civiltiesiskas saistības, par
noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanas prasību izpildi atbildīgo personu, kā arī
par tādu personu, kas ir tieši atbildīga par iestādes maksājumu pakalpojumu darbības vai elektroniskās naudas
emisijas pārvaldību, nevar būt persona:
1) kura ir notiesāta par tīša noziedzīga nodarījuma izdarīšanu vai kurai par tīša noziedzīga nodarījuma izdarīšanu
piemērots prokurora priekšraksts par sodu;
2) kura ir notiesāta par tīša noziedzīga nodarījuma izdarīšanu vai kurai par tīša noziedzīga nodarījuma izdarīšanu
piemērots prokurora priekšraksts par sodu, pat ja tā ir atbrīvota no soda izciešanas sakarā ar noilgumu,
apžēlošanu vai amnestiju;
3) pret kuru uzsāktais kriminālprocess par tīša noziedzīga nodarījuma izdarīšanu izbeigts sakarā ar noilgumu
vai amnestiju;
18
/
75
4) pret kuru uzsāktais kriminālprocess par tīša noziedzīga nodarījuma izdarīšanu izbeigts, atbrīvojot no
kriminālatbildības, ja ar nodarījumu nav radīts tāds kaitējums, lai piespriestu kriminālsodu, vai ja panākts
izlīgums ar cietušo vai viņa pārstāvi;
5) pret kuru uzsāktais kriminālprocess par tīša noziedzīga nodarījuma izdarīšanu izbeigts, ja tā būtiski
palīdzējusi atklāt smagu vai sevišķi smagu noziegumu, kas ir smagāks vai bīstamāks par pašas šīs personas
izdarīto noziedzīgo nodarījumu;
6) pret kuru uzsāktais kriminālprocess par tīša noziedzīga nodarījuma izdarīšanu izbeigts, nosacīti atbrīvojot no
kriminālatbildības.
(2) Iestādes kompetentajai pārvaldes institūcijai ir pienākums pašai vai pēc Komisijas pieprasījuma nekavējoties
atsaukt no amata šā panta pirmajā daļā minētās personas, ja uz tām var attiecināt šā panta pirmajā daļā minētos
ierobežojumus.
(3) Ja Komisija pieņem lēmumu par šā panta pirmajā daļā minēto personu atsaukšanu no amata tām noteikto
ierobežojumu neievērošanas dēļ, tad Komisijas lēmuma pārsūdzēšana neaptur tā darbību.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
 un 
19.05.2016
. likumu, kas stājas spēkā 
20.06.2016.
 Sk. Pārejas
noteikumu 16. punktu)
22.pants.
 Komisijai ir tiesības neizsniegt licenci iestādei, ja:
1) nav iesniegta šā likuma 
11.pantā
 noteiktā informācija vai Komisijas pieprasītā papildu informācija;
2) pretendenta iesniegtā informācija nenodrošina iestādes pārdomātu un piesardzīgu vadību;
3) Komisija konstatē, ka finanšu līdzekļi, kurus iegulda iestādes pamatkapitālā, iegūti neparastos vai
aizdomīgos finanšu darījumos vai nav dokumentāri pierādīta šo finanšu līdzekļu tiesiska ieguve;
4) personas, kurām ir būtiska līdzdalība iestādē, neatbilst šā likuma 
15.panta
 pirmās daļas prasībām;
5) viena vai vairākas no šā likuma 
11.panta
 10.punktā minētajām personām neatbilst šā likuma 
20. 
un 
21.panta
prasībām;
6) iestādes iesniegtie dokumenti ietver nepatiesas ziņas;
7) iestādes ciešas attiecības ar trešajām personām var apdraudēt tās finansiālo stabilitāti vai ierobežo
Komisijas tiesības veikt likumā noteiktās uzraudzības funkcijas;
8) ārvalsts (nedalībvalsts) likumi un citi normatīvie akti, kas attiecas uz personām, kurām ir ciešas attiecības ar
iestādi, ierobežo Komisijas tiesības veikt likumā noteiktās uzraudzības funkcijas.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011
. likumu, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
23.pants.
 (1) Ja maksājumu iestāde papildus maksājumu pakalpojumu sniegšanai veic cita veida komercdarbību,
kas vājina vai var vājināt maksājumu iestādes finansiālo stabilitāti vai Komisijas spēju uzraudzīt maksājumu iestādes
atbilstību šā likuma prasībām, Komisija var pieprasīt atsevišķas juridiskās personas dibināšanu maksājumu
pakalpojumu sniegšanai.
(2) Ja elektroniskās naudas iestāde papildus elektroniskās naudas emisijai un maksājumu pakalpojumu sniegšanai
veic cita veida komercdarbību, kas vājina vai var vājināt šīs iestādes finansiālo stabilitāti vai Komisijas spēju uzraudzīt
elektroniskās naudas iestādes atbilstību šā likuma prasībām, Komisija var pieprasīt atsevišķas juridiskās personas
dibināšanu elektroniskās naudas emisijai vai maksājumu pakalpojumu sniegšanai.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011
. likumu, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
24.pants.
 (1) Komisija pieņem lēmumu par licences izsniegšanu vai atteikumu izsniegt licenci un informē
iesnieguma iesniedzēju triju mēnešu laikā pēc visu nepieciešamo dokumentu saņemšanas, atteikuma gadījumā
paziņojot atteikuma iemeslus.
(2) Komisija licenci iestādes darbībai izsniedz uz nenoteiktu laiku.
19
/
75
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011
. likumu, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
25.pants.
 (1) Komisija var anulēt iestādes licenci, ja:
1) iestāde nav uzsākusi darbību 12 mēnešu laikā kopš licences izsniegšanas dienas;
2) tiek konstatēts, ka iestāde sniegusi nepatiesas ziņas licences saņemšanai vai ieguvusi licenci ar citiem
nelikumīgiem līdzekļiem;
3) iestāde pārtraukusi darbību uz laiku, kas ir ilgāks par sešiem mēnešiem;
4) iestāde ir uzsākusi likvidācijas procesu;
5) iestāde atsakās no licences iestādes reorganizācijas gadījumā;
6) ir pasludināts iestādes maksātnespējas process vai kreditoru sapulce ir pieņēmusi lēmumu par bankrota
procedūras uzsākšanu;
7) iestāde neievēro šā likuma un citu maksājumu pakalpojumu un elektroniskās naudas emisijas darbību
regulējošo normatīvo aktu prasības, tajā skaitā Eiropas Savienības institūciju izdotos tieši piemērojamos tiesību
aktus un Komisijas normatīvos noteikumus maksājumu pakalpojumu vai elektroniskās naudas emisijas
darbības jomā, vai tās darbības turpināšana apdraudētu maksājumu sistēmas stabilitāti;
8) iestāde lūdz anulēt tai izsniegto licenci;
9) personai, kurai ir būtiska līdzdalība iestādē, iestājies tai piederošo akciju vai daļu balsstiesību izmantošanas
aizliegums un tas ilgst vairāk nekā sešus mēnešus;
10) iestāde vairs neatbilst licences piešķiršanas nosacījumiem.
(2) Iestādes licence netiek atjaunota, ja Komisija to ir anulējusi.
(3) Informācija par anulēto iestādes licenci publicējama Komisijas mājaslapā internetā.
(4) Ja Komisija pieņem lēmumu par iestādes licences anulēšanu, tad šā lēmuma pārsūdzēšana neaptur tā darbību.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
, 
24.04.2014.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
25.
1
 pants.
 (1) Komisija var anulēt ierakstu šā likuma 
10.panta
 trešajā daļā minētajā reģistrā, ja:
1) iestāde nav uzsākusi darbību 12 mēnešu laikā, kopš tā ierakstīta šā likuma 
10.panta
 trešajā daļā minētajā
reģistrā vai pārtraukusi darbību uz laiku, kas ir ilgāks par sešiem mēnešiem;
2) tiek konstatēts, ka iestāde sniegusi nepatiesas ziņas vai ieguvusi ierakstu šā likuma 
10.panta
 trešajā daļā
minētajā reģistrā ar citiem nelikumīgiem līdzekļiem;
3) iestāde ir uzsākusi likvidācijas procesu;
4) ir pasludināts iestādes maksātnespējas process vai kreditoru sapulce ir pieņēmusi lēmumu par bankrota
procedūras uzsākšanu;
5) iestāde neievēro šā likuma un citu maksājumu pakalpojumu un elektroniskās naudas emisijas darbību
regulējošo normatīvo aktu prasības, tajā skaitā Eiropas Savienības institūciju izdotos tieši piemērojamos tiesību
aktus un Komisijas normatīvos noteikumus maksājumu pakalpojumu vai elektroniskās naudas emisijas
darbības jomā, vai tās darbības turpināšana apdraudētu maksājumu sistēmas stabilitāti;
6) iestāde lūdz anulēt ierakstu reģistrā;
7) iestāde vairs neatbilst šā likuma 
5. 
vai 
5.
1
 pantā paredzētajiem iestādes reģistrācijas nosacījumiem.
20
/
75
(2) Ja Komisija pieņem lēmumu par ieraksta anulēšanu šā likuma 
10.panta
 trešajā daļā minētajā reģistrā, tad šā
lēmuma pārsūdzēšana neaptur tā darbību.
(
24.04.2014
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
26.pants.
 (1) Ja iestāde vēlas izdarīt būtiskas izmaiņas šā likuma 
11.pantā
 noteiktajā Komisijai iesniedzamajā
informācijā, tā rakstveidā paziņo par to Komisijai un iesniedz tai šā likuma 
11.pantā
 minēto informāciju, ietverot tajā arī
paredzētās izmaiņas.
(2) Komisija ir tiesīga pieprasīt no iestādes papildu informāciju, lai izvērtētu iestādes paredzēto izmaiņu atbilstību
šā likuma prasībām.
(3) Komisijai 30 dienu laikā no dienas, kad tā saņēmusi paziņojumu par izmaiņām un nepieciešamo informāciju, ir
tiesības iebilst pret iestādes paredzētajām izmaiņām, ja:
1) tās var ietekmēt iestādes pārdomātu un piesardzīgu vadību;
2) tās neatbilst šā likuma prasībām;
3) iestāde nesniedz vai atsakās sniegt Komisijai šajā likumā noteikto informāciju vai Komisijas pieprasīto
papildu informāciju.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011
. likumu, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
II
1
 nodaļa
Neliela apjoma maksājumu sistēmu reģistrēšana
(Nodaļa 
24.04.2014
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.05.2014.
)
26.
1
 pants.
 (1) Neliela apjoma maksājumu sistēmu, uz kuru attiecināma Eiropas Parlamenta un Padomes
2012.gada 4.marta regula Nr. 
260/2012
, ar ko nosaka tehniskās un darbības prasības kredīta pārvedumiem un tiešā
debeta maksājumiem 
euro
 un groza regulu (EK) Nr. 
924/2009
, reģistrē Komisija.
(2) Neliela apjoma maksājumu sistēma ir tiesīga uzsākt darbību pēc reģistrācijas Komisijas uzturētajā neliela
apjoma maksājumu sistēmu reģistrā.
(3) Komisija nosaka kārtību, kādā reģistrējama neliela apjoma maksājumu sistēma un sniedzama informācija, kā
arī iesniedzamos dokumentus.
(Sk. Pārejas noteikumu 14.punktu)
26.
2
 pants.
 (1) Komisija var anulēt reģistrācijas ierakstu šā likuma 
26.
1
 panta
 otrajā daļā minētajā reģistrā, ja:
1) tiek konstatēts, ka neliela apjoma maksājumu sistēmas operators sniedzis nepatiesas ziņas vai ieguvis
ierakstu šā likuma 
26.
1
 panta
 otrajā daļā minētajā reģistrā ar citiem nelikumīgiem līdzekļiem;
2) neliela apjoma maksājumu sistēmas darbībā neievēro šā likuma un citu neliela apjoma maksājumu sistēmu
darbību regulējošo normatīvo aktu prasības, tajā skaitā Eiropas Savienības institūciju izdotos tieši
piemērojamos aktus un Komisijas normatīvos noteikumus maksājumu pakalpojumu un maksājumu sistēmu
darbības jomā, vai tās darbības turpināšana varētu apdraudēt finanšu sistēmas stabilitāti;
3) neliela apjoma maksājumu sistēmas operators lūdz anulēt ierakstu reģistrā.
(2) Ja Komisija pieņem lēmumu par ieraksta anulēšanu šā likuma 
26.
1
 panta
 otrajā daļā minētajā reģistrā, tad šā
lēmuma pārsūdzēšana neaptur tā darbību.
III nodaļa 
Pārstāvju, filiāļu vai ārpakalpojumu struktūru izmantošana
21
/
75
27.pants.
 (1) Iestāde var sniegt maksājumu pakalpojumus tieši vai ar tās pārstāvja starpniecību šajā pantā
noteiktajā kārtībā.
(1
1
) Papildus šā panta pirmās daļas noteikumiem elektroniskās naudas iestāde ar pārstāvja starpniecību drīkst
izplatīt un atpirkt elektronisko naudu.
(2) Par iestādes pārstāvi var būt tikai tāda persona, kurai ir nepieciešamā kvalifikācija un pieredze tai deleģēto
pienākumu izpildē.
(2
1
) Iestādes pārstāvis informē maksājumu pakalpojumu izmantotājus vai elektroniskās naudas turētājus, ka tas
piedāvā pakalpojumus iestādes vārdā.
(3) Iestāde rakstveidā, iesniedzot iesniegumu, informē Komisiju, ka vēlas sniegt maksājumu pakalpojumus vai
izplatīt vai atpirkt elektronisko naudu ar pārstāvja starpniecību. Iesniegumā iestāde norāda pārstāvja vārdu, uzvārdu,
deklarēto dzīvesvietu un personas kodu vai tam pielīdzināmo informāciju, ja pārstāvis ir fiziskā persona. Ja pārstāvis ir
juridiskā persona vai komersants, tad norāda juridiskās personas vai komersanta nosaukumu, juridisko adresi un
reģistrācijas numuru.
(4) Šā panta trešajā daļā minētajam iesniegumam iestāde pievieno:
1) pārstāvja darbības politikas aprakstu, kas sniedz patiesu un skaidru priekšstatu par to pakalpojumu
sniegšanas kārtību, kuri tiks sniegti ar pārstāvja starpniecību;
2) ar pārstāvja starpniecību sniedzamo pakalpojumu procedūras aprakstu un ar pārstāvi noslēgtā pilnvarojuma
līguma oriģinālu vai apliecinātu kopiju;
3) tā iekšējās kontroles mehānisma aprakstu, ko pārstāvis izmantos, lai ievērotu normatīvo aktu prasības
noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas un terorisma finansēšanas novēršanai;
4) informāciju, kas apliecina, ka uz pārstāvja pārvaldes institūciju locekļiem un par pārstāvja darbību
atbildīgajām personām nav attiecināmi šā likuma 
21.
 pantā noteiktie ierobežojumi.
(5) Pilnvarojuma līgumā ietver:
1) ar pārstāvja starpniecību sniedzamo pakalpojumu procedūras aprakstu;
2) precīzas prasības attiecībā uz to pakalpojumu kvalitāti, kuri tiks sniegti ar pārstāvja starpniecību;
3) iestādes un pārstāvja tiesības un pienākumus, tai skaitā:
a) iestādes tiesības pastāvīgi uzraudzīt pakalpojumu kvalitāti, kā arī to, kā pārstāvis ievēro normatīvo aktu
prasības noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanas jomā,
b) iestādes tiesības dot pārstāvim obligāti izpildāmus norādījumus jautājumos, kas saistīti ar pakalpojumu
godprātīgu, kvalitatīvu, savlaicīgu un normatīvajiem aktiem atbilstošu sniegšanu,
c) iestādes tiesības iesniegt pārstāvim motivētu rakstveida pieprasījumu nekavējoties izbeigt pilnvarojuma
līgumu, ja tā konstatējusi, ka pārstāvis nepilda pilnvarojuma līgumā noteiktās prasības attiecībā uz
pakalpojumu apjomu vai kvalitāti,
d) pārstāvja pienākumu nodrošināt iestādei iespēju pastāvīgi uzraudzīt pakalpojumu kvalitāti, kā arī to, kā
pārstāvis ievēro normatīvo aktu prasības noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas
novēršanas jomā,
e) pārstāvja pienākumu nekavējoties izbeigt pilnvarojuma līgumu pēc iestādes motivēta rakstveida
pieprasījuma saņemšanas.
(6) Ar pārstāvja starpniecību sniedzamo pakalpojumu procedūra reglamentē:
1) iekšējo kārtību, kādā tiek pieņemti lēmumi par pakalpojumu sniegšanas deleģēšanu;
22
/
75
2) pilnvarojuma līguma slēgšanas, izpildes uzraudzības un izbeigšanas kārtību;
3) personas un struktūrvienības, kas ir atbildīgas par sadarbību ar pārstāvi un par to pakalpojumu apjoma un
kvalitātes uzraudzību, kuri tiek sniegti ar pārstāvja starpniecību, kā arī attiecīgo personu tiesības un
pienākumus;
4) iestādes rīcību gadījumos, kad pārstāvis nepilda vai nevar pildīt pilnvarojuma līguma noteikumus.
(7) Komisijai ir tiesības pārbaudīt pārstāvja darbību tā atrašanās vai pakalpojumu sniegšanas vietā, iepazīties ar
visiem dokumentiem, grāmatvedības un dokumentu reģistriem, izgatavot dokumentu kopijas, kā arī pieprasīt no
pārstāvja informāciju, kas saistīta ar tam deleģēto pakalpojumu sniegšanu vai nepieciešama Komisijas funkciju
veikšanai.
(8) Iestāde var uzsākt pakalpojumu sniegšanu ar pārstāvja starpniecību, ja Komisija 30 dienu laikā no šā panta
ceturtajā daļā minētā iesnieguma un tam pievienoto dokumentu iesniegšanas dienas nav iebildusi pret pakalpojumu
sniegšanu ar attiecīgā pārstāvja starpniecību.
(9) Komisijai ir tiesības pieprasīt papildu informāciju par kārtību, kādā tiks sniegti pakalpojumi ar pārstāvja
starpniecību, lai tā varētu novērtēt pārstāvja ietekmi uz iestādes darbību.
(10) Ja licencēta iestāde vēlas sniegt maksājumu pakalpojumus vai elektroniskās naudas izplatīšanas vai
atpirkšanas pakalpojumus ar pārstāvja starpniecību citā dalībvalstī vai atverot filiāli citā dalībvalstī, tā ievēro šā likuma
32.
 pantā noteikto kārtību.
(11) Iestādes kompetentajai pārvaldes institūcijai ir pienākums pašai vai pēc Komisijas pieprasījuma nekavējoties
izbeigt maksājumu pakalpojumu sniegšanu vai elektroniskās naudas izplatīšanu ar attiecīgā pārstāvja starpniecību, ja
minētais pārstāvis neatbilst šā panta prasībām vai nenodrošina šā likuma prasībām atbilstošu pakalpojumu sniegšanu.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
, 
24.04.2014.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
28.pants.
 (1) Komisija aizliedz iestādei sniegt maksājumu pakalpojumus vai elektroniskās naudas izplatīšanu vai
atpirkšanu ar pārstāvja starpniecību, ja:
1) nav ievērotas šā likuma prasības;
2) iestādes iesniegtie dokumenti ietver nepatiesas ziņas;
3) pakalpojumu sniegšana ar pārstāvja starpniecību apdraud vai var apdraudēt iestādes stabilu darbību, kā arī
var aizskart iestādes pakalpojumu izmantotāju likumiskās intereses;
4) pakalpojumu sniegšana ar pārstāvja starpniecību var ierobežot iestādes pārvaldes institūciju iespējas veikt
normatīvajos aktos, iestādes statūtos vai citos iekšējos normatīvajos aktos tām noteiktos pienākumus;
5) pakalpojumu sniegšana ar pārstāvja starpniecību liegs vai ierobežos Komisijas iespējas veikt tai likumā
noteiktās funkcijas;
6) pilnvarojuma līgums neatbilst šim likumam un nesniedz skaidru un patiesu priekšstatu par iestādes un
pārstāvja paredzēto sadarbību un prasībām, kas izvirzītas pārstāvim attiecībā uz viņam deleģēto pakalpojumu
apjomu un kvalitāti;
7) pakalpojumu sniegšana ar pārstāvja starpniecību var nenodrošināt to, ka tiek ievērotas normatīvo aktu
prasības noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas un terorisma finansēšanas novēršanai.
(2) Tas, ka iestāde sniedz pakalpojumus ar pārstāvja starpniecību, neatbrīvo iestādi no atbildības, kas noteikta šajā
likumā vai līgumos, ko tā noslēgusi ar saviem klientiem. Iestāde ir atbildīga par pārstāvja darbībām un to rezultātu tādā
pašā apmērā kā par savu darbību kopumā.
(3) Komisijai ir tiesības pieprasīt, lai iestāde novērš trūkumus, kas radušies, tās pārstāvim rīkojoties iestādes vārdā,
un noteikt šo trūkumu novēršanas termiņus. Ja Komisijas noteiktajā termiņā trūkumi netiek novērsti, Komisija
pieprasa, lai iestāde izbeidz pilnvarojuma līgumu, un nosaka līguma izbeigšanas termiņu.
23
/
75
(4) Komisija ir tiesīga pieprasīt, lai iestāde nekavējoties izbeidz pilnvarojuma līgumu, ja Komisija konstatē, ka:
1) iestāde neuzrauga ar pārstāvja starpniecību sniedzamo pakalpojumu kvalitāti vai uzrauga to neregulāri un
nepietiekami;
2) iestāde nepārvalda riskus, kas saistīti ar tiem pakalpojumiem, kuri tiek sniegti ar pārstāvja starpniecību, vai
pārvalda tos nepietiekami un nekvalitatīvi;
3) pārstāvja darbībā ir būtiski trūkumi, kas apdraud vai var apdraudēt iestādes saistību izpildi;
4) radies kāds no šā panta pirmajā daļā minētajiem apstākļiem.
(5) Ja iestāde konstatē, ka pārstāvis neievēro pilnvarojuma līgumā noteiktās prasības attiecībā uz tam deleģēto
pakalpojumu apjomu vai kvalitāti, tā nekavējoties informē par to Komisiju.
(6) Ja iestāde izdara grozījumus ar pārstāvja starpniecību sniedzamo pakalpojumu politikā un procedūrā, tā šos
grozījumus iesniedz Komisijai ne vēlāk kā nākamajā darba dienā pēc to apstiprināšanas.
(7) Pārstāvis ir tiesīgs maksājumu pakalpojumu sniegšanu vai elektroniskās naudas izplatīšanu deleģēt tālāk citai
personai tikai pēc tam, kad saņēmis iestādes rakstveida piekrišanu. Pirms šo pakalpojumu sniegšanas tālākas
deleģēšanas iestāde rakstveidā informē par to Komisiju un iesniedz tai šā likuma 
27. pantā
 minētos dokumentus. Šā
likuma noteikumi attiecināmi arī uz pakalpojumu sniegšanas tālāku deleģēšanu un pakalpojumu galīgo sniedzēju.
(8) Ja Komisija pieņem lēmumu, pamatojoties uz šā panta pirmās, trešās un ceturtās daļas noteikumiem, šā
lēmuma pārsūdzēšana neaptur tā darbību.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
29.pants.
 (1) Darbības (ārpakalpojumus), kas nepieciešamas iestādes darbības nodrošināšanai maksājumu
pakalpojumu sniegšanas vai elektroniskās naudas emisijas jomā, tas ir, grāmatvedības kārtošanai, informācijas
tehnoloģiju vai sistēmu pārvaldībai vai attīstīšanai, iekšējā audita dienesta pienākumu veikšanai, var deleģēt vienam vai
vairākiem ārpakalpojumu sniedzējiem. Iestāde papildus var deleģēt iekšējās kontroles sistēmas organizēšanu un kāda
maksājuma pakalpojuma vai elektroniskās naudas pakalpojuma elementa sniegšanu vienam vai vairākiem
ārpakalpojumu sniedzējiem veidā, kas būtiski nepasliktinātu iestādes iekšējās kontroles kvalitāti.
(2) Ārpakalpojumus iestādei ir tiesīgs sniegt tikai tāds ārpakalpojumu sniedzējs, kuram ir tam deleģēto pienākumu
izpildei nepieciešamā kvalifikācija un pieredze.
(3) Licencētas iestādes iekšējā audita dienesta pienākumus var deleģēt vienīgi zvērinātam revidentam vai iestādes
mātes sabiedrībai — dalībvalstī reģistrētai iestādei.
(4) Pirms ārpakalpojuma saņemšanas iestāde iesniedz Komisijai motivētu rakstveida iesniegumu par plānoto
ārpakalpojuma saņemšanu. Iesniegumam pievieno ārpakalpojuma politikas un procedūras aprakstu un ārpakalpojuma
līguma oriģinālu vai apliecinātu kopiju.
(5) Ārpakalpojuma līgumā ietver:
1) saņemamā ārpakalpojuma aprakstu;
2) precīzas prasības attiecībā uz ārpakalpojuma apjomu un kvalitāti;
3) iestādes un ārpakalpojumu sniedzēja tiesības un pienākumus, tai skaitā:
a) iestādes tiesības pastāvīgi uzraudzīt ārpakalpojuma kvalitāti,
b) iestādes tiesības dot ārpakalpojumu sniedzējam obligāti izpildāmus norādījumus jautājumos, kas saistīti
ar ārpakalpojuma godprātīgu, kvalitatīvu, savlaicīgu un normatīvajiem aktiem atbilstošu sniegšanu,
c) iestādes tiesības iesniegt ārpakalpojumu sniedzējam motivētu rakstveida pieprasījumu nekavējoties
izbeigt ārpakalpojuma līgumu, ja tā konstatējusi, ka ārpakalpojumu sniedzējs nepilda ārpakalpojuma līgumā
noteiktās prasības attiecībā uz ārpakalpojuma apjomu vai kvalitāti,
24
/
75
d) ārpakalpojumu sniedzēja pienākumu nodrošināt iestādei iespēju pastāvīgi uzraudzīt ārpakalpojuma
kvalitāti,
e) ārpakalpojumu sniedzēja pienākumu nekavējoties izbeigt ārpakalpojuma līgumu pēc iestādes motivēta
rakstveida pieprasījuma saņemšanas;
4) Komisijas tiesības iepazīties ar visiem dokumentiem, grāmatvedības un dokumentu reģistriem un pieprasīt no
ārpakalpojumu sniedzēja jebkuru informāciju, kas saistīta ar ārpakalpojuma sniegšanu un Komisijas funkciju
veikšanu.
(6) Iestāde, kas plāno šajā likumā noteiktajā kārtībā saņemt ārpakalpojumu, izstrādā attiecīgu ārpakalpojuma
politiku un procedūru. Ārpakalpojuma procedūra reglamentē:
1) iekšējo kārtību, kādā tiek pieņemti lēmumi par ārpakalpojuma saņemšanu;
2) ārpakalpojuma līguma slēgšanas, izpildes uzraudzības un izbeigšanas kārtību;
3) par sadarbību ar ārpakalpojumu sniedzēju un par saņemtā ārpakalpojuma apjoma un kvalitātes uzraudzību
atbildīgās personas un struktūrvienības, kā arī attiecīgo personu tiesības un pienākumus;
4) iestādes rīcību gadījumos, kad ārpakalpojumu sniedzējs nepilda vai nevar pildīt ārpakalpojuma līguma
noteikumus.
(7) Komisijai ir tiesības pārbaudīt ārpakalpojumu sniedzēja darbību tā atrašanās vai ārpakalpojuma sniegšanas
vietā, iepazīties ar visiem dokumentiem, grāmatvedības un dokumentu reģistriem, izgatavot dokumentu kopijas, kā arī
pieprasīt no ārpakalpojumu sniedzēja informāciju, kas saistīta ar ārpakalpojuma sniegšanu vai nepieciešama Komisijas
funkciju veikšanai.
(8) Ārpakalpojumu sniedzējs sāk sniegt iestādei ārpakalpojumu, ja 30 dienu laikā no šā panta ceturtajā daļā minētā
iesnieguma iesniegšanas dienas Komisija nav iebildusi pret ārpakalpojuma saņemšanu.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
, 
24.04.2014.
, 
26.10.2017.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā
18.07.2018.
)
30.pants.
 (1) Komisija aizliedz iestādei saņemt plānoto ārpakalpojumu, ja:
1) nav ievēroti šā likuma noteikumi;
2) ārpakalpojuma saņemšana var ierobežot iestādes iespējas sniegt maksājumu pakalpojumus vai
elektroniskās naudas pakalpojumus, kā arī var aizskart iestādes pakalpojumu izmantotāju likumiskās intereses;
3) ārpakalpojuma saņemšana var ierobežot iestādes pārvaldes institūciju iespējas veikt normatīvajos aktos,
iestādes statūtos vai citos iekšējos normatīvajos aktos tām noteiktos pienākumus;
4) ārpakalpojuma saņemšana liegs vai ierobežos Komisijas iespējas veikt tai likumā noteiktās funkcijas;
5) ārpakalpojuma līgums neatbilst šim likumam un nesniedz skaidru un patiesu priekšstatu par iestādes un
ārpakalpojumu sniedzēja paredzēto sadarbību un prasībām attiecībā uz ārpakalpojuma apjomu un kvalitāti.
(2) Tas, ka iestāde saņem ārpakalpojumu, to neatbrīvo no atbildības, kas noteikta šajā likumā vai līgumos, ko šī
iestāde noslēgusi ar saviem klientiem. Iestāde ir atbildīga par ārpakalpojumu sniedzēja darbībām un to rezultātu tādā
pašā apmērā kā par savu darbību kopumā.
(3) Komisijai ir tiesības pieprasīt, lai iestāde novērš trūkumus, kas radušies, saņemot ārpakalpojumu, un noteikt šo
trūkumu novēršanas termiņus. Ja Komisijas noteiktajā termiņā trūkumi netiek novērsti, Komisija pieprasa, lai iestāde
izbeidz ārpakalpojuma līgumu, un nosaka līguma izbeigšanas termiņu.
(4) Komisija ir tiesīga pieprasīt, lai iestāde nekavējoties izbeidz ārpakalpojuma līgumu, ja Komisija konstatē, ka:
1) iestāde neuzrauga ārpakalpojuma kvalitāti vai uzrauga to neregulāri un nepietiekami;
2) iestāde nepārvalda ar ārpakalpojuma sniegšanu saistītos riskus vai pārvalda tos nepietiekami un nekvalitatīvi;
25
/
75
3) ārpakalpojumu sniedzēja darbībā ir būtiski trūkumi, kas apdraud vai var apdraudēt iestādes saistību izpildi;
4) radies kāds no šā panta pirmajā daļā minētajiem apstākļiem.
(5) Ja iestāde konstatē, ka ārpakalpojumu sniedzējs neievēro ārpakalpojuma līgumā noteiktās prasības attiecībā uz
ārpakalpojuma apjomu vai kvalitāti, tā nekavējoties informē par to Komisiju.
(6) Ja iestāde izdara grozījumus ārpakalpojuma sniegšanas politikā un procedūrā, tā šos grozījumus iesniedz
Komisijai ne vēlāk kā nākamajā darba dienā pēc to apstiprināšanas.
(7) Ārpakalpojumu sniedzējs ir tiesīgs ārpakalpojuma sniegšanu deleģēt tālāk citai personai tikai pēc tam, kad
saņēmis iestādes rakstveida piekrišanu. Pirms ārpakalpojuma sniegšanas tālākas deleģēšanas iestāde rakstveidā
informē par to Komisiju un iesniedz tai šā likuma 
29.pantā
 minētos dokumentus. Šā likuma noteikumi attiecināmi arī
uz ārpakalpojuma sniegšanas tālāku deleģēšanu un ārpakalpojuma galīgo sniedzēju.
(8) Ja Komisija pieņem lēmumu, pamatojoties uz šā panta pirmās, trešās un ceturtās daļas noteikumiem, šā
lēmuma pārsūdzēšana neaptur tā darbību.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
31. pants.
 (1) Citā dalībvalstī licencēta iestāde drīkst atvērt filiāli vai izmantot pārstāvi Latvijā, nesaņemot šajā
likumā noteikto licenci, tikai pēc tam, kad:
1) Komisija ir saņēmusi attiecīgās mītnes dalībvalsts iestāžu uzraudzības institūcijas paziņojumu, kas atbilst
Komisijas 2017. gada 23. jūnija deleģētās regulas (ES) 
2017/2055
, ar ko papildina Eiropas Parlamenta un
Padomes direktīvu (ES) 
2015/2366
 attiecībā uz regulatīvajiem tehniskajiem standartiem sadarbībai un
informācijas apmaiņai starp kompetentajām iestādēm saistībā ar maksājumu iestāžu tiesībām veikt
uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību (Dokuments attiecas uz EEZ) (turpmāk — Regula Nr. 
2017/2055
) prasībām, un tam pievienotos dokumentus;
2) Komisija 30 dienu laikā ir izvērtējusi saskaņā ar šīs daļas 
1.
 punktu iesniegto paziņojumu un pievienotos
dokumentus un informējusi attiecīgās mītnes dalībvalsts iestāžu uzraudzības institūciju par savu izvērtējumu;
3) Komisija ir saņēmusi no mītnes dalībvalsts paziņojumu par iestādes filiāles vai pārstāvja darbības
uzsākšanas datumu vai datumu, ar kuru iestādes filiāle vai pārstāvis ir reģistrēts mītnes dalībvalsts attiecīgajā
iestāžu reģistrā.
(2) Citā dalībvalstī licencēta iestāde uzsāk maksājumu iestādes vai elektroniskās naudas iestādes darbību Latvijā,
neatverot filiāli, pēc tam, kad:
1) Komisija ir saņēmusi attiecīgās dalībvalsts iestāžu uzraudzības institūcijas paziņojumu, kas atbilst Regulas
Nr.  
2017/2055
 prasībām;
2) Komisija 30 dienu laikā ir izvērtējusi saskaņā ar šīs daļas 
1.
 punktu iesniegto paziņojumu un informējusi
attiecīgās mītnes dalībvalsts iestāžu uzraudzības institūciju par savu izvērtējumu;
3) Komisija ir saņēmusi no mītnes dalībvalsts paziņojumu par datumu, ar kuru iestāde plāno uzsākt darbību
Latvijā
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
32. pants.
 (1) Latvijā licencēta iestāde atver filiāli vai izmanto pārstāvi citā dalībvalstī šajā pantā un Regulā Nr. 
2017/2055
 noteiktajā kārtībā.
(2) Iestāde rakstveidā informē Komisiju, ka vēlas atvērt filiāli vai izmantot pārstāvi citā dalībvalstī. Iesniegumā tā
norāda dalībvalsti, kurā paredzēts sniegt pakalpojumus, kā arī informāciju par maksājumu iestādes vai elektroniskās
naudas iestādes darbības pakalpojumu veidiem, kurus iestāde plāno sniegt attiecīgajā dalībvalstī.
(3) Ja iestāde plāno izmantot pārstāvi, tā šā panta otrajā daļā minētajam iesniegumam pievieno:
1) pārstāvja nosaukumu, reģistrācijas numuru vai vārdu, uzvārdu un personas kodu, ja tāds piešķirts;
26
/
75
2) pārstāvja adresi;
3) iekšējās kontroles sistēmas aprakstu, ko pārstāvis izmantos, lai ievērotu normatīvo aktu prasības noziedzīgi
iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanai;
4) dokumentus, kas apliecina, ka uz iestādes pārstāvja pārvaldes institūciju locekļiem un personām, kas
atbildīgas par maksājumu pakalpojumu sniegšanu vai elektroniskās naudas izplatīšanu vai atpirkšanu,
neattiecas šā likuma 
21.
 pantā noteiktie ierobežojumi, ja pārstāvis nav jau licencēts maksājumu pakalpojumu
sniedzējs vai elektroniskās naudas iestāde.
(4) Ja iestāde plāno atvērt filiāli, tā šā panta otrajā daļā minētajam iesniegumam pievieno filiāles organizatoriskās
struktūras aprakstu, filiāles vadītāja vārdu, uzvārdu, personas kodu, ja tāds piešķirts, kā arī šā likuma 
11.
 panta pirmās
daļas 2. un 5. punktā noteikto informāciju.
(5) Ja iestāde plāno iesaistītajā dalībvalstī saņemt ārpakalpojumu maksājumu pakalpojumu sniegšanai vai
elektroniskās naudas izplatīšanai vai atpirkšanai, tā par to attiecīgi informē Komisiju.
(6) Komisija 30 dienu laikā iesniegumu par filiāles atvēršanu vai pārstāvja izmantošanu citā dalībvalstī pēc visu
nepieciešamo atbilstoši normatīvo aktu prasībām sagatavoto dokumentu saņemšanas pārsūta attiecīgās iesaistītās
dalībvalsts iestāžu uzraudzības institūcijai.
(7) Komisija triju mēnešu laikā pēc tam, kad saņēmusi iesniegumu par filiāles atvēršanu vai pārstāvja izmantošanu
citā dalībvalstī, pieņem lēmumu reģistrēt iestādes filiāli vai pārstāvi šā likuma 
10.
 pantā minētajā iestāžu reģistrā vai
atteikt iestādes filiāles vai pārstāvja reģistrāciju un par savu lēmumu paziņo attiecīgajai iestādei un iesaistītās
dalībvalsts iestāžu uzraudzības institūcijai, ja nepieciešams, norādot attiecīgu pamatojumu. Komisija, pieņemot
lēmumu, ņem vērā arī iesaistītās dalībvalsts kompetento iestāžu sniegto vērtējumu.
(8) Iestāde pēc Komisijas lēmuma saņemšanas paziņo Komisijai datumu, no kura tā uzsāk savu darbību,
izmantojot filiāli vai pārstāvi attiecīgajā iesaistītajā dalībvalstī. Komisija pēc paziņojuma saņemšanas par to informē
iesaistītās dalībvalsts iestāžu uzraudzības institūciju.
(9) Iestāde ne vēlāk kā 30 dienas pirms grozījumu izdarīšanas šā panta otrajā, trešajā, ceturtajā un piektajā daļā
minētajā informācijā, tai skaitā par papildu pārstāvjiem, filiālēm vai ārpakalpojuma sniedzējiem, rakstveidā paziņo par to
Komisijai. Komisija pārsūta saņemto informāciju par grozījumiem iesaistītās dalībvalsts iestāžu uzraudzības institūcijai
saskaņā ar šā panta sesto daļu un pieņem attiecīgu lēmumu šā panta septītajā daļā noteiktajā termiņā un kārtībā.
(10) Neatkarīgi no citā dalībvalstī izveidoto filiāļu skaita tās attiecīgajā dalībvalstī tiek uzskatītas par vienu filiāli.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
33.pants.
 (1) Latvijā licencēta iestāde uzsāk maksājumu pakalpojumu sniegšanu vai elektroniskās naudas emisiju
citā dalībvalstī, neatverot tajā filiāli un neizmantojot pārstāvi, šajā pantā un Regulā Nr.  
2017/2055
 noteiktajā kārtībā.
(2) Iestāde rakstveidā, iesniedzot iesniegumu, informē Komisiju, ka vēlas uzsākt maksājumu pakalpojumu
sniegšanu vai elektroniskās naudas emisiju citā dalībvalstī, neatverot tajā filiāli un neizmantojot pārstāvi. Iesniegumā
iestāde norāda dalībvalsti, kurā paredzēts sniegt maksājumu pakalpojumus vai veikt elektroniskās naudas emisiju, un
maksājumu pakalpojumu veidus, kurus tā plāno sniegt.
(3) Iesniegumu par maksājumu pakalpojumu sniegšanu vai elektroniskās naudas emisiju citā dalībvalstī, neatverot
tajā filiāli un neizmantojot pārstāvi, Komisija izskata 30 dienu laikā pēc visu nepieciešamo, atbilstoši normatīvo aktu
prasībām sagatavoto dokumentu saņemšanas un to pārsūta attiecīgās iesaistītās dalībvalsts iestāžu uzraudzības
institūcijai.
(3
1
) Komisija triju mēnešu laikā pēc šā panta otrajā daļā minētā iesnieguma saņemšanas pieņem lēmumu atļaut
vai aizliegt iestādei sniegt maksājumu pakalpojumus vai elektroniskās naudas emisiju iesaistītajā dalībvalstī, neatverot
tajā filiāli un neizmantojot pārstāvi, un par savu lēmumu paziņo attiecīgajai iestādei un iesaistītās dalībvalsts iestāžu
uzraudzības institūcijai, ja nepieciešams, norādot attiecīgu pamatojumu. Komisija, pieņemot lēmumu, ņem vērā arī
iesaistītās dalībvalsts kompetento iestāžu sniegto vērtējumu, ja tāds ir sniegts.
(4) Iestāde var uzsākt darbību citā dalībvalstī, neatverot tajā filiāli un neizmantojot pārstāvi, ja tā saņēmusi šā panta
3.
1 
daļā minēto Komisijas paziņojumu par tās lēmumu.
27
/
75
(5) Maksājumu iestādei, kas šajā likumā noteiktajā kārtībā saņēmusi licenci konta informācijas pakalpojuma
sniegšanai, ir tiesības uzsākt maksājuma pakalpojuma sniegšanu citā dalībvalstī šā likuma 
32. 
un 
33.
 pantā noteiktajā
kārtībā.
(
17.03.2011
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
IV nodaļa 
Iestādes darbību regulējošās prasības
(Nodaļas nosaukums 
17.03.2011
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
34.pants.
 (1) Iestādes pašu kapitāls nedrīkst kļūt mazāks par lielāko no šādiem lielumiem — minimālo sākotnējo
kapitālu vai kapitāla prasību, kas aprēķināta saskaņā ar šā likuma 
35.panta
 noteikumiem.
(2) 
(Izslēgta no 
01.10.2018.
 ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
 Sk. Pārejas noteikumu 35.
punktu)
(3) Komisija var atļaut iestādei, kas ir Latvijā reģistrētas kredītiestādes meitas sabiedrība un pakļauta konsolidētās
uzraudzības prasībām, neievērot šā likuma 
35.panta
 prasības, ja ir izpildīti visi turpmāk norādītie nosacījumi, lai
nodrošinātu pašu kapitāla atbilstīgu sadalījumu starp mātes sabiedrību un meitas sabiedrību:
1) nepastāv un nav paredzami nekādi būtiski praktiski vai juridiski šķēršļi tam, lai mātes sabiedrība varētu veikt
tūlītēju pašu kapitāla pārvedumu meitas sabiedrībai vai nokārtot meitas sabiedrības saistības;
2) mātes sabiedrība nodrošina pienācīgu meitas sabiedrības pārvaldību un garantē meitas sabiedrības saistību
izpildi, vai arī meitas sabiedrības riski ir nebūtiski konsolidācijas grupas līmenī;
3) mātes sabiedrības riska novērtēšanas, mērīšanas un kontroles procedūras attiecas arī uz meitas sabiedrību;
4) mātes sabiedrībai ir vairāk nekā 50 procentu balsstiesīgo meitas sabiedrības akciju, vai mātes sabiedrībai ir
tiesības iecelt vai atcelt meitas sabiedrības pārvaldes institūcijas locekļu vairākumu.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
, 
24.04.2014.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
34.
1 
pants.
 Iestāde, kas reģistrēta šā likuma 
10.
 panta trešajā daļā minētajā reģistrā, kā arī licencēta maksājumu
iestāde, kas sniedz vienīgi konta informācijas pakalpojumu, nodrošina, ka saskaņā ar 
Gada pārskatu un konsolidēto
gada pārskatu likumu
 tās bilances iedaļas "Pašu kapitāls" posteņu kopsumma nav negatīva.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
35. pants.
 (1) Maksājumu iestāde, izņemot iestādi, kas sniedz vienīgi šā likuma 
1.
 panta 1. punkta "h" vai "i"
apakšpunktā minētos maksājumu pakalpojumus, nodrošina, lai tās pašu kapitāls vienmēr būtu lielāks par vai vienāds
ar pašu kapitāla prasību.
(2) Komisija izdod normatīvos noteikumus, kas nosaka maksājumu iestādes pašu kapitāla prasības aprēķināšanas
kārtību.
(3) Pamatojoties uz iestādes riska pārvaldības procesu, datiem par esošo un iespējamo zaudējumu risku un
iekšējās kontroles sistēmu, Komisija ir tiesīga noteikt iestādei pienākumu uzturēt pašu kapitāla līmeni, kas ir līdz
20 procentiem lielāks par pašu kapitāla prasību, kura aprēķināta saskaņā ar Komisijas normatīvajiem noteikumiem.
(4) Ja elektroniskās naudas iestāde sniedz maksājumu pakalpojumus, šo pakalpojumu sniegšanai tā nodrošina
atbilstoši šā panta pirmās un otrās daļas nosacījumiem aprēķināto pašu kapitāla prasību.
(5) Ja elektroniskās naudas iestāde veic tikai elektroniskās naudas emisiju, šī iestāde nodrošina, ka tās pašu
kapitāls vienmēr ir lielāks par vai vienāds ar diviem procentiem no apgrozībā esošās elektroniskās naudas vidējā
apmēra.
(6) Elektroniskās naudas iestāde, kas papildus elektroniskās naudas emisijai sniedz arī maksājumu pakalpojumus,
nodrošina, ka tās pašu kapitāls vienmēr ir lielāks par vai vienāds ar pašu kapitāla prasību, ko veido atbilstoši šā panta
otrās un piektās daļas nosacījumiem aprēķināto pašu kapitāla apmēru summa.
28
/
75
(7) Ja elektroniskās naudas iestāde veic maksājumu pakalpojumus vai kādu no šā likuma 
36.
1
 panta pirmajā daļā
minētajām darbībām un apgrozībā esošās elektroniskās naudas apmērs nav iepriekš zināms, pašu kapitāla prasības
aprēķinam izmanto apgrozībā esošās elektroniskās naudas apmēra prognozi, ko nosaka, pamatojoties uz
elektroniskās naudas emisijas iepriekšējo periodu datiem. Elektroniskās naudas iestāde, kas komercdarbību nav
veikusi pilnus sešus kalendāra mēnešus, apgrozībā esošās elektroniskās naudas vidējo apmēru nosaka, pamatojoties
uz komercdarbības plānu, ja vien Komisija nav prasījusi izdarīt grozījumus šajā plānā.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
 Panta jaunā redakcija stājas spēkā 
01.10.2018.
 Sk.
Pārejas noteikumu 35. punktu)
35.
1 
pants.
 (1) Iestāde, kas sniedz maksājuma ierosināšanas pakalpojumu, apdrošina savas profesionālās
darbības civiltiesisko atbildību, kas rodas, ja iestādes profesionālās darbības vai nolaidības dēļ ir veikts neautorizēts
maksājums, ir neizpildīts, kļūdaini vai novēloti izpildīts maksājums, nodarot zaudējumus maksātājam, maksājuma
pakalpojuma izmantotājam vai maksājumu pakalpojumu sniedzējam. Profesionālās darbības civiltiesiskās atbildības
apdrošināšanas līgums ir spēkā teritorijā, kurā iestāde sniedz vai plāno sniegt maksājuma ierosināšanas pakalpojumu.
(2) Iestāde, kas sniedz konta informācijas pakalpojumu, apdrošina savas profesionālās darbības civiltiesisko
atbildību, kas rodas no neautorizētas vai prettiesiskas piekļuves maksājumu konta informācijai vai neautorizētas vai
prettiesiskas maksājumu konta informācijas izmantošanas. Profesionālās darbības civiltiesiskās atbildības
apdrošināšanas līgums ir spēkā teritorijā, kurā iestāde sniedz vai plāno sniegt konta informācijas pakalpojumu.
(3) Iestāde ir tiesīga izvēlēties citu šā panta pirmajā un otrajā daļā minētajai profesionālās darbības civiltiesiskās
atbildības apdrošināšanai pielīdzināmu kredītiestādes izdotu garantiju attiecībā uz šā panta pirmajā un otrajā daļā
minēto atbildību. Uz kredītiestādes izdotu garantiju attiecināmas šā panta ceturtās, piektās un sestās daļas prasības.
(4) Iestāde nodrošina, lai tās profesionālās darbības civiltiesiskā atbildība jebkurā laikā ir apdrošināta pietiekamā
apmērā, ievērojot noteiktās profesionālās darbības civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas minimālā limita prasības.
(5) Profesionālās darbības civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas līgumā, kas noslēgts ar maksājumu
ierosināšanas pakalpojuma sniedzēju, paredz, ka apdrošinātājs atlīdzina zaudējumus, kas cēloniski saistīti ar
apdrošināšanas periodā notikušu neautorizētu, neizpildītu, kļūdaini vai novēloti izpildītu maksājumu, ja kontu
apkalpojušais maksājumu pakalpojumu sniedzējs prasību pret maksājumu ierosināšanas pakalpojuma sniedzēju par
zaudējumu atlīdzināšanu ir iesniedzis 18 mēnešu laikā pēc apdrošināšanas perioda beigām.
(6) Par profesionālās darbības civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas līguma pirmstermiņa izbeigšanu iestāde
paziņo Komisijai vismaz 10 dienas pirms minētā apdrošināšanas līguma pirmstermiņa izbeigšanas.
(7) Komisija izdod normatīvos noteikumus par profesionālās darbības civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas
minimālā limita apmēru un tā aprēķināšanas kārtību.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
36.pants.
 (1) Papildus maksājumu pakalpojumu sniegšanai maksājumu iestāde var veikt:
1) darbību, kas saistīta ar maksājumu pakalpojumu sniegšanu;
2) maksājumu sistēmu darbību;
3) cita veida komercdarbību saskaņā ar normatīvo aktu prasībām.
(2) Maksājumu iestāde nodrošina, ka nauda, kas saņemta no maksājumu pakalpojumu izmantotājiem vai cita
maksājumu pakalpojumu sniedzēja maksājumu izpildei, tiek turēta maksājumu kontos, kurus drīkst izmantot tikai
maksājumu pakalpojumiem.
36.
1
 pants.
 (1) Papildus elektroniskās naudas emisijai elektroniskās naudas iestāde var:
1) sniegt maksājumu pakalpojumus;
2) nodrošināt ar elektroniskās naudas emisiju vai maksājumu pakalpojumu sniegšanu saistītus pakalpojumus;
3) nodrošināt maksājumu sistēmu darbību;
29
/
75
4) veikt cita veida komercdarbību saskaņā ar normatīvo aktu prasībām.
(2) Elektroniskās naudas iestāde nodrošina, ka nauda, kas saņemta no maksājumu pakalpojumu izmantotājiem vai
cita maksājumu pakalpojumu sniedzēja maksājumu izpildei, tiek turēta maksājumu kontos, kurus drīkst izmantot tikai
maksājumu pakalpojumiem.
(
17.03.2011
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
36.
2
 pants.
 Elektroniskās naudas iestāde naudu, ko tā saņem no elektroniskās naudas turētāja, nekavējoties
apmaina pret elektronisko naudu.
(
17.03.2011
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
37.pants.
 Licencēta iestāde var piešķirt ar maksājumu pakalpojumiem saistītu kredītu, ja ir ievēroti šādi nosacījumi:
1) kredītu piešķir tikai šā likuma 
1.panta
 1.punkta "d" un "e" apakšpunktā minēto maksājumu pakalpojumu
sniegšanai;
2) kredīts ir atmaksājams ne ilgāk kā 12 mēnešu laikā no tā izsniegšanas dienas;
3) kredīts netiek piešķirts no finanšu līdzekļiem, kas saņemti vai tiek turēti maksājumu izpildei, vai saņemti
apmaiņā pret elektronisko naudu;
4) iestādes kopējo piešķirto kredītu apjoms jebkurā laikā ir samērojams ar pašu kapitāla apmēru, kas noteikts
atbilstoši šā likuma 
34.pantam
.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
, 
24.04.2014.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
38.pants.
 (1) Iestāde nodrošina, lai nauda, kas saņemta no maksājumu pakalpojumu izmantotājiem vai cita
maksājumu pakalpojumu sniedzēja maksājumu izpildei, būtu nodrošināta ar apdrošinātāja vai tādas kredītiestādes
izsniegtu galvojuma apdrošināšanas polisi vai citu garantiju, kura neietilpst vienā komercsabiedrību grupā ar iestādi, vai
arī nodrošina, lai šī nauda:
1) būtu nošķirta no citu tādu personu naudas, kuras nav maksājumu pakalpojumu izmantotāji, kā vārdā nauda
tiek turēta. Naudu, kuru nākamās darba dienas beigās pēc tās saņemšanas dienas maksājumu iestāde vēl nav
ieskaitījusi saņēmēja kontā vai nosūtījusi citam maksājumu pakalpojumu sniedzējam, tā ieskaita atsevišķā
kontā bankā vai iegulda drošos, likvīdos, zema riska aktīvos, kurus par tādiem uzskata atbilstoši Komisijas
normatīvajiem noteikumiem;
2) tiktu turēta nošķirti no citu tādu personu naudas, kuras nav maksājumu pakalpojumu izmantotāji, kā vārdā
nauda tiek turēta, kā arī nodrošina, ka nauda netiek iekļauta tajā iestādes mantā, no kuras tiek segti citu šīs
iestādes kreditoru prasījumi.
(2) Šā panta pirmās daļas prasības attiecas arī uz naudu, kuru iestāde saņēmusi maksājumu izpildei nākotnē. Ja
šādas naudas apmērs nav zināms, iestāde šā panta pirmās daļas prasības piemēro, ņemot vērā iepriekšējos datus par
šādiem darījumiem iestādes darbības gada periodā. Iestāde, kura komercdarbību nav veikusi pilnu darbības gadu, šā
panta pirmās daļas prasības piemēro, ņemot vērā komercdarbības plānu.
(3) Ja iestāde noslēgusi līgumu par šā panta pirmajā daļā minētās galvojuma apdrošināšanas polises vai citas
garantijas saņemšanu, tā informē Komisiju par šā līguma noteikumiem.
(4) Iestādei ir pienākums izveidot iekšējās kontroles sistēmu, kas nodrošina pastāvīgu šā panta pirmajā un piektajā
daļā noteikto prasību ievērošanas kontroli.
(5) Elektroniskās naudas iestāde nodrošina šā panta pirmajā, otrajā un trešajā daļā noteikto prasību izpildi attiecībā
uz naudu, kas saņemta apmaiņā pret emitēto elektronisko naudu, šā likuma 
94.
 panta pirmajā daļā noteiktajā termiņā.
(6) Šā panta piektajā daļā minētās prasības nav attiecināmas uz naudu, ko elektroniskās naudas iestāde saņēmusi
ar maksājumu instrumentu veikta maksājuma veidā, līdz brīdim, kamēr attiecīgā nauda nav ieskaitīta elektroniskās
naudas iestādes maksājumu kontā vai citādi nonākusi elektroniskās naudas iestādes rīcībā maksājuma veikšanai šajā
likumā noteiktajā maksājuma veikšanas laikā, bet ne vēlāk kā piecas darba dienas pēc elektroniskās naudas emisijas.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
, 
12.05.2011.
, 
24.04.2014.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
30
/
75
18.07.2018.
)
38.
1
 pants.
 (1) Naudas līdzekļi, ko iestāde maksājumu izpildei ir saņēmusi no maksājumu pakalpojumu
izmantotājiem vai cita maksājumu pakalpojumu sniedzēja, kā arī no elektroniskās naudas turētājiem, netiek iekļauti
iestādes mantā, no kuras tiek apmierināti citi kreditoru vai trešo personu prasījumi un segti maksātnespējas procesa
vai likvidācijas izdevumi. No minētajiem naudas līdzekļiem var tikt apmierināti vienīgi maksājumu pakalpojumu
izmantotāju, citu maksājumu pakalpojumu sniedzēju un elektroniskās naudas turētāju pamatoti prasījumi.
(2) Šā panta pirmajā daļā minētie naudas līdzekļi pēc maksātnespējas procesa pasludināšanas vai pēc Komisijas
lēmuma par iestādes licences anulēšanu vai ieraksta šā likuma 
10.
 panta trešajā daļā minētajā reģistrā anulēšanu
nekavējoties tiek izmaksāti maksājumu pakalpojumu izmantotājiem vai citam maksājumu pakalpojumu sniedzējam, no
kura tie saņemti maksājumu izpildei, kā arī elektroniskās naudas turētājiem atbilstoši pamatotiem prasījumiem.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
39.pants.
 Dokumentāciju, kas saistīta ar iestādes licencēšanu, pārstāvju, filiāļu un ārpakalpojumu struktūru
izmantošanu, iestādei noteiktajām regulējošajām prasībām un tās uzraudzību, iestāde glabā ne mazāk kā piecus
gadus.
(
17.03.2011
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
39.
1
 
pants.
 Persona, kura vēlas sniegt maksājumu pakalpojumus vai elektroniskās naudas pakalpojumus, maksā
Komisijai:
1) par reģistrācijai iestāžu reģistrā šā likuma 5. vai 
5.
1
 
pantā
 noteiktajā kārtībā iesniegto dokumentu izskatīšanu
— 2500 
euro
;
2) par maksājumu iestādes vai elektroniskās naudas iestādes licences saņemšanai šā likuma 
11. pantā
noteiktajā kārtībā iesniegto dokumentu izskatīšanu — 5000 
euro
;
3) par maksājumu iestādes vai elektroniskās naudas iestādes licences saņemšanai šā likuma 
11. pantā
noteiktajā kārtībā iesniegto dokumentu izskatīšanu, ja persona jau ir reģistrēta iestāžu reģistrā, — 4000 
euro
;
4) par reģistrācijai iestāžu reģistrā šā likuma 5. vai 
5.
1
 
pantā
 noteiktajā kārtībā iesniegto dokumentu izskatīšanu
vai par maksājumu iestādes vai elektroniskās naudas iestādes licences saņemšanai šā likuma 
11. pantā
noteiktajā kārtībā iesniegto dokumentu izskatīšanu, ja persona plāno piedāvāt inovatīvu pakalpojumu
elektronisko maksājumu jomā, — 450 
euro.
(
02.03.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
40.pants.
 (1) Maksājumu iestāde, kas saņēmusi Komisijas licenci, Komisijas darbības finansēšanai maksā 7000
euro
 gadā un papildus līdz 1,4 procentiem (ieskaitot) no saviem bruto ieņēmumiem, kas saistīti ar maksājumu
pakalpojumu sniegšanu, gadā, bet kopējā iestādes maksa Komisijas darbības finansēšanai nepārsniedz 100 000 
euro
gadā.
(1
1
) Elektroniskās naudas iestāde, kas saņēmusi Komisijas licenci, Komisijas darbības finansēšanai maksā 7000
euro
 gadā un papildus līdz 1,4 procentiem (ieskaitot) no saviem bruto ieņēmumiem, kas saistīti ar elektroniskās
naudas iestādes pakalpojumu sniegšanu, gadā, bet kopējā iestādes maksa Komisijas darbības finansēšanai
nepārsniedz 100 000 
euro
 gadā.
(1
2
) 
(Izslēgta ar 
02.03.2017
. likumu)
(1
3
) Ja iestāde piedāvā vienīgi inovatīvu pakalpojumu elektronisko maksājumu jomā, tā Komisijas darbības
finansēšanai maksā 1000 
euro
 gadā turpmākos trīs gadus no dienas, kad saņemta licence iestādes darbībai.
(1
4
) Iestāde, kas saņēmusi Komisijas licenci vienīgi konta informācijas pakalpojuma sniegšanai vai maksājuma
ierosināšanas pakalpojuma sniegšanai, vai abu šo pakalpojumu sniegšanai, Komisijas darbības finansēšanai maksā
3000 
euro
 gadā un papildus līdz 1,4 procentiem (ieskaitot) gadā no saviem bruto ieņēmumiem, kas saistīti ar
maksājumu pakalpojumu sniegšanu, bet kopējā iestādes maksa Komisijas darbības finansēšanai nepārsniedz
100 000 
euro
 gadā.
31
/
75
(1
5
) Citā dalībvalstī licencētas maksājumu iestādes vai elektroniskās naudas iestādes filiāle vai pārstāvis Latvijā,
kas uzsācis darbību Latvijā šā likuma 
31.
 panta pirmajā daļā noteiktajā kārtībā, Komisijas darbības finansēšanai
maksā līdz 7000 
euro
 gadā, veicot maksājumus līdz nākamā gada 30. janvārim.
(2) Iestāde, kas saņēmusi Komisijas licenci, Komisijas noteiktajā kārtībā un termiņos iesniedz tai pārskatu, kas
nepieciešams šā panta pirmajā, 1.
1
, 1.
4
 un 1.
5
 daļā noteikto maksājumu aprēķināšanai, un līdz ceturksnim sekojošā
mēneša trīsdesmitajam datumam veic attiecīgos maksājumus.
(3) Komisija izdod normatīvos noteikumus par šā panta otrajā daļā minēto pārskatu iesniegšanas kārtību un par šā
panta pirmajā, 1.
1
, 1.
4
 un 1.
5
 daļā minēto maksājumu aprēķināšanas kārtību.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
, 
12.09.2013.
, 
24.04.2014.
, 
02.03.2017.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas
stājas spēkā 
18.07.2018.
)
40.
1
 pants.
 (1) Maksājumu iestāde, kurai darbības uzsākšanai atbilstoši šā likuma 
5.
 panta noteikumiem nav
nepieciešama licence, pēc reģistrācijas šā likuma 
10.
 panta trešajā daļā minētajā reģistrā Komisijas darbības
finansēšanai maksā 1000 
euro
 gadā, ja plāno sniegt tikai šā likuma 
1.
 panta 1. punkta "e" (tikai maksājuma
instrumenta izlaišana) vai "f" apakšpunktā norādīto maksājuma pakalpojumu, un papildus līdz 1,4 procentiem
(ieskaitot) gadā no saviem bruto ieņēmumiem, kas saistīti ar maksājumu pakalpojumu sniegšanu, bet kopējā iestādes
maksa Komisijas darbības finansēšanai nepārsniedz 100 000 
euro
 gadā.
(2) Elektroniskās naudas iestāde, kuras darbības uzsākšanai atbilstoši šā likuma 
5.
1 
panta
 noteikumiem nav
nepieciešama licence, pēc tās reģistrācijas šā likuma 
10. panta
 trešajā daļā minētajā reģistrā Komisijas darbības
finansēšanai maksā:
1) 1000 
euro
 gadā un papildus līdz 1,4 procentiem (ieskaitot) no saviem bruto ieņēmumiem, kas saistīti ar
elektroniskās naudas iestādes pakalpojumu sniegšanu, gadā, bet kopējā iestādes maksa Komisijas darbības
finansēšanai nepārsniedz 100 000 
euro
 gadā;
2) 
(izslēgts ar 
20.06.2018
. likumu)
.
(3) 
(Izslēgta ar 
02.03.2017
. likumu)
(3
1
) Ja iestāde piedāvā vienīgi inovatīvu pakalpojumu elektronisko maksājumu jomā, tā Komisijas darbības
finansēšanai maksā 1000 
euro
 gadā turpmākos trīs gadus no dienas, kad iestāde reģistrēta šā likuma 
10. panta
trešajā daļā minētajā iestāžu reģistrā.
(4) Šajā pantā minētā iestāde Komisijas noteiktajā kārtībā un termiņos iesniedz tai pārskatu, kas nepieciešams šā
panta pirmajā, otrajā daļā noteikto maksājumu aprēķināšanai, un līdz ceturksnim sekojošā mēneša trīsdesmitajam
datumam veic attiecīgos maksājumus.
(5) Neliela apjoma maksājumu sistēma, kura tiek reģistrēta šā likuma 
26.
1
 panta
 otrajā daļā minētajā reģistrā,
Komisijas darbības finansēšanai maksā 1000 
euro
 gadā, veicot maksājumus līdz nākamā gada 30. janvārim.
(6) Komisija izdod normatīvos noteikumus par šā panta ceturtajā daļā minēto pārskatu iesniegšanas kārtību un par
šā panta pirmajā, otrajā un piektajā daļā minēto maksājumu aprēķināšanas kārtību.
(
24.04.2014
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
02.03.2017.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā
18.07.2018.
)
V nodaļa
Maksājumu pakalpojumu sniedzēja un maksājuma pakalpojuma izmantotāja
attiecības
(Nodaļas nosaukums 
17.03.2011
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2013
. likumu, kas stājas
spēkā 
18.07.2013.
)
41.pants.
 Maksājumu pakalpojumu sniedzēja un maksājuma pakalpojuma izmantotāja attiecības regulē šis
likums, citi maksājumu pakalpojumu jomas darbību regulējošie normatīvie akti, Eiropas Savienības tieši piemērojamie
tiesību akti maksājumu pakalpojumu un elektroniskās naudas jomā, kā arī civiltiesiskie līgumi, kurus maksājumu
32
/
75
pakalpojumu sniedzējs noslēdzis ar maksājuma pakalpojuma izmantotāju.
(
20.06.2013
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2013.
)
42.pants.
 Gada laikā pēc iestādes un maksājuma pakalpojuma izmantotāja savstarpēji noslēgtā līguma darbības
termiņa beigām iestādei ir pienākums pēc maksājuma pakalpojuma izmantotāja pieprasījuma atmaksāt atpakaļ
neizlietoto naudu, neprasot par to samaksu. Šā panta pirmajā teikumā minētais noteikums ietverams iestādes un
maksājuma pakalpojuma izmantotāja līgumā.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011
. likumu, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
43.pants.
 (1) Iestādes pienākums ir garantēt maksājuma pakalpojuma izmantotāja personas, kontu un darījumu
noslēpumu.
(2) Ziņas par fizisko personu maksājumu kontiem un veiktajiem darījumiem sniedzamas pašām fiziskajām
personām un to likumīgajiem pārstāvjiem.
(3) Ziņas par juridisko personu maksājumu kontiem un veiktajiem darījumiem sniedzamas šo juridisko personu
pilnvarotajiem pārstāvjiem un augstākajām institūcijām pēc šo institūciju vadītāju pieprasījuma.
(4) Ziņas par maksājuma pakalpojuma izmantotāju, viņa maksājumu kontiem un veiktajiem darījumiem saskaņā ar
rakstveida līgumu sniedzamas trešajai personai, ja pakalpojuma izmantotājs tam nepārprotami piekritis ar iestādi
noslēgtajā līgumā.
(5) Ziņas par maksājuma pakalpojuma izmantotāju un viņa darījumiem, kuras iestāde iegūst, sniedzot maksājumu
pakalpojumus saskaņā ar noslēgtajiem līgumiem, ir neizpaužamas ziņas, kas nesatur valsts noslēpumu.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011
. likumu, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
44.pants.
 (1) Katrs, kas tīši vai netīši darījis zināmas atklātībai vai izpaudis personām, kurām nav tiesību attiecīgo
informāciju saņemt, ziņas par iestādes klientu kontiem vai klientiem sniegtajiem maksājumu pakalpojumiem, ja viņam
šīs ziņas uzticētas vai kļuvušas zināmas kā iestādes akcionāram vai dalībniekam, padomes (ja tāda izveidota) vai
valdes loceklim vai iestādes darbiniekam, ir saucams pie kriminālatbildības likumā noteiktajā kārtībā.
(2) Personas, kas izdarījušas šā panta pirmajā daļā minēto pārkāpumu, sodāmas arī tādā gadījumā, ja pārkāpums
izdarīts pēc tam, kad minētās personas izbeigušas līgumattiecības vai pienākumu pildīšanu, vai darba attiecības
iestādē.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011
. likumu, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
44.
1
 pants.
 (1) Ziņas par klientu un tā maksājumu kontu (izņemot elektroniskās naudas kontu) Valsts ieņēmumu
dienestam kā kontu reģistra pārzinim sniedzamas atbilstoši 
Kontu reģistra likumā
 noteiktajam apjomam un kārtībai.
Maksājumu pakalpojumu sniedzējam, kas noteikts šā likuma 
2.panta
 otrās daļas 2., 3., 4., 7. un 8.punktā, ir
pienākums sniegt šīs ziņas par šādām personām un to maksājumu kontiem (izņemot elektroniskās naudas kontus):
1) par fizisko personu — Latvijas Republikas rezidentu;
2) par fizisko personu — nerezidentu;
3) par juridisko personu — Latvijas Republikas rezidentu un nerezidenta pastāvīgo pārstāvniecību Latvijā;
4) par juridisko personu — Latvijas Republikas nerezidentu.
(1
1
) Maksājumu pakalpojumu sniedzējiem, kas noteikti šā likuma 
2.panta
 otrās daļas 2., 3., 4., 7. un 8.punktā, ir
pienākums sniegt Valsts ieņēmumu dienestam informāciju par personu, kuru rezidences (reģistrācijas) valsts ir
Latvijas Republika, aizdomīgiem darījumiem likuma "
Par nodokļiem un nodevām
" izpratnē un minētajā likumā
noteiktajā kārtībā un apjomā.
(2) Šā likuma 
2.panta
 otrās daļas 1.punktā noteiktais maksājumu pakalpojumu sniedzējs — kredītiestāde — ziņas
Valsts ieņēmumu dienestam kā kontu reģistra pārzinim sniedz atbilstoši 
Kredītiestāžu likuma
 noteikumiem un 
Kontu
reģistra likumā
 noteiktajā kārtībā un apjomā.
33
/
75
(3) Maksājumu pakalpojumu sniedzējiem, kas minēti šā likuma 
2.
 panta otrās daļas 2., 3., 4., 7. un 8. punktā, ir
pienākums iesniegt Valsts ieņēmumu dienestam informāciju par klientiem — fiziskajām personām, kas ir Latvijas
Republikas rezidenti —, kuru maksājumu kontu (tai skaitā slēgto maksājumu kontu) iepriekšējā gada kopējā debeta
vai kredīta apgrozījuma summa viena maksājumu pakalpojumu sniedzēja ietvaros sasniedz vai pārsniedz likumā "
Par
nodokļiem un nodevām
" noteikto apmēru. Minētā informācija sniedzama likumā "
Par nodokļiem un nodevām
"
noteiktajā apjomā un termiņā un, pamatojoties uz likumu "
Par nodokļiem un nodevām
", izdotajos normatīvajos aktos
noteiktajā kārtībā.
(
12.05.2011
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
24.04.2014.
, 
30.11.2015.
, 
23.11.2016.
 un 
20.06.2018
.
likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
44.
2
 pants.
 (1) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs neuzsāk darījuma attiecības ar tādu azartspēļu organizētāju vai
tā starpnieku, kas norādīts maksājumu pakalpojumu sniedzējam nosūtītajā Izložu un azartspēļu uzraudzības
inspekcijas lēmumā par aizliegumu uzsākt un turpināt darījuma attiecības ar azartspēļu organizētāju, kurš darbību veic
bez Latvijas Republikas normatīvajos aktos noteiktās licences, vai tā starpnieku (turpmāk — nelicencēts azartspēļu
organizētājs). Ja maksājumu pakalpojumu sniedzējs ir uzsācis darījuma attiecības ar nelicencētu azartspēļu
organizētāju, tas pēc lēmuma saņemšanas šīs darījuma attiecības izbeidz.
(2) Maksājumu pakalpojumu sniedzējam ir aizliegts veikt kredītpārvedumus uz šā panta pirmajā daļā minētajā
lēmumā norādītā nelicencēta azartspēļu organizētāja kontu. Maksājumu pakalpojumu sniedzējs šo pienākumu izpilda
nekavējoties, bet ne vēlāk kā triju darba dienu laikā no lēmuma saņemšanas dienas.
(3) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs nav atbildīgs par zaudējumiem, kas radušies, izpildot Izložu un azartspēļu
uzraudzības inspekcijas lēmumā noteikto.
(4) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs papildus maksājumu veikšanas ierobežojumiem, ja tādi maksātājam
noteikti, atsaka veikt attālinātos maksājumus, izmantojot  Latvijas Republikas rezidentam izsniegto maksājumu karti,
maksājumu pakalpojumu saņēmējam — Latvijas Republikā nelicencētam interaktīvo azartspēļu un interaktīvo izložu
organizētājam. Minēto attālināto maksājumu identificē pēc azartspēļu un izložu pakalpojumu sniedzējiem noteiktajiem
identifikatoriem, kas tiem piešķirti starptautisko maksājumu karšu shēmās.
(5) Izložu un azartspēļu uzraudzības inspekcija nodrošina maksājumu pakalpojumu sniedzējus ar aktuālu
informāciju par komersantiem, kuri ir Latvijas Republikā licencēti interaktīvo azartspēļu un interaktīvo izložu
organizētāji. Informāciju publisko Izložu un azartspēļu uzraudzības inspekcijas mājaslapā internetā.
(6)  Maksājumu pakalpojumu sniedzējs katru gadu līdz 1. februārim iesniedz Valsts ieņēmumu dienestam
informāciju par attālinātiem maksājumiem, kas iepriekšējā kalendāra gadā atteikti saskaņā ar šā panta ceturto daļu,
norādot maksātāja vārdu, uzvārdu, personas kodu, kā arī maksājuma datumu un maksājuma pakalpojuma sniedzēja
rīcībā esošos saņēmēju identificējošos datus. Vienā pārskatā var sniegt informāciju par vairākiem maksātājiem.
(
24.04.2014
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
03.04.2019
. likumu, kas stājas spēkā 
13.04.2019.
Ceturtā daļa stājas spēkā 
01.05.2019.
 Sk. Pārejas noteikumu 39. un 40. punktu)
44.
3
 pants.
 (1) Maksājumu pakalpojumu sniedzējam, kas noteikts šā likuma 
2.panta
 otrās daļas 2., 3., 4., 7. un
8.punktā (turpmāk — šā panta subjekts), Valsts ieņēmumu dienests paziņo izpildei šādus šajā pantā noteiktajā
kārtībā obligāti izpildāmus rīkojumus:
1) rīkojumu par nodokļu maksātāja norēķinu operāciju daļēju vai pilnīgu apturēšanu;
2) rīkojumu par naudas līdzekļu apķīlāšanu;
3) rīkojumu par naudas līdzekļu pārskaitīšanu;
4) rīkojumu par izpildāmo darbību vai tā naudas līdzekļu apmēra precizēšanu, kas noteikts ar šīs daļas 
1.
, 
2. 
un
3.punktā
 paredzēto rīkojumu, vai par iepriekš paziņotā rīkojuma atcelšanu.
(2) Šā panta subjektam tiesu izpildītāji paziņo izpildei šādus šajā pantā noteiktajā kārtībā obligāti izpildāmus
rīkojumus:
1) rīkojumu par naudas līdzekļu apķīlāšanu;
2) rīkojumu par naudas līdzekļu pārskaitīšanu;
34
/
75
3) rīkojumu par izpildāmo darbību vai tā naudas līdzekļu apmēra precizēšanu, kas noteikts ar šīs daļas 
1. 
un
2.punktā
 paredzēto rīkojumu, vai par iepriekš paziņotā rīkojuma atcelšanu.
(3) Šā panta pirmajā un otrajā daļā noteiktā rīkojuma pieņemšanu izpildei un paziņojuma sniegšanu par rīkojuma
izpildi (turpmāk – datu apmaiņu) šā panta subjekts veic vienā no šādiem datu apmaiņas veidiem:
1) elektroniski, izmantojot Valsts reģionālās attīstības aģentūras pārziņā esošo valsts informācijas sistēmu
savietotāju;
2) šifrēti ar elektroniskā pasta starpniecību;
3) rakstveidā (papīra formā vai kā elektroniski parakstītu dokumentu).
(4) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs, kas noteikts šā likuma 
2.panta
 otrās daļas 1.punktā, datu apmaiņu ar
Valsts ieņēmumu dienestu un tiesu izpildītājiem veic 
Kredītiestāžu likumā
 noteiktajā kārtībā.
(5) Šā panta subjektam ir pienākums šā panta pirmajā un otrajā daļā noteikto rīkojumu, kas paziņots iepriekšējās
darbdienas laikā, pieņemt izpildei ne vēlāk kā līdz kārtējās darbdienas beigām (plkst. 23.59). Šā panta subjekts
nekavējoties aptur norēķinu operācijas pēc šā panta pirmās daļas 1.punktā noteiktā rīkojuma pieņemšanas izpildei
rīkojumā norādītajā apmērā. Šā panta subjekts nekavējoties apķīlā personas kontos esošos naudas līdzekļus pēc šā
panta pirmās daļas 2.punktā un otrās daļas 1.punktā noteiktā rīkojuma pieņemšanas izpildei rīkojumā norādītās
summas apmērā vai, ja naudas līdzekļu nepietiek, — tiklīdz tie ir saņemti personas kontos, līdz rīkojumā norādītās
summas sasniegšanai.
(6) Šā panta subjekts, kas, izmantojot šā panta trešās daļas 1. un 2.punktā noteikto datu apmaiņas veidu, ir
pieņēmis izpildei šā panta pirmās daļas 2.punktā un otrās daļas 1.punktā noteikto rīkojumu, triju darbdienu laikā pēc
attiecīgā rīkojuma pieņemšanas izpildei paziņo rīkojuma devējam par rīkojuma izpildi, nosūtot paziņojumu par izpildi.
Paziņojumā par izpildi norāda personas identifikācijas datus (par fizisko personu — vārdu, uzvārdu un personas kodu
vai dzimšanas datumu; par juridisko personu — nosaukumu un reģistrācijas numuru), izpildītā rīkojuma numuru un
apķīlātās summas apmēru.
(7) Šā panta subjektam ir pienākums nekavējoties pēc šā panta pirmās daļas 3.punktā un otrās daļas 2.punktā
noteiktā rīkojuma pieņemšanas izpildei pārskaitīt rīkojuma devējam naudas līdzekļus uz rīkojumā norādīto kontu.
Naudas līdzekļus pārskaita tādā apmērā, kas nav mazāks par paziņojumā par rīkojuma izpildi norādīto, izņemot
gadījumu, kad rīkojumā par naudas līdzekļu pārskaitīšanu norādīts samazināts pārskaitāmo naudas līdzekļu apmērs.
Ja pēc tam, kad naudas līdzekļi ir pārskaitīti šajā daļā noteiktajā apmērā, šā panta pirmās daļas 3.punktā un otrās
daļas 2.punktā noteiktais rīkojums nav izpildīts pilnīgi, šā panta subjekts naudas līdzekļus apķīlā, tiklīdz tie ir saņemti
personas kontos, un nekavējoties pārskaita tos uz rīkojumā norādīto kontu.
(8) Šā panta subjekts līdz šā panta pirmajā un otrajā daļā noteikto rīkojumu pilnīgai izpildei vai to atcelšanai
klientam (tā pilnvarotai personai) nesniedz maksājumu pakalpojumus un nepilda citus uzdevumus, kas saistīti ar
personas kontos esošo naudas līdzekļu pārskaitīšanu vai izsniegšanu no personas konta, izņemot šajā pantā noteikto
naudas līdzekļu pārskaitīšanu.
(9) Saņēmis vairākus rīkojumus, šā panta subjekts tos pieņem izpildei un izpilda tādā secībā, kādā tie paziņoti.
Rīkojums, kas nosūtīts, izmantojot šā panta trešās daļas 1.punktā noteikto datu apmaiņas veidu, uzskatāms par
paziņotu brīdī, kad tas ievietots Valsts reģionālās attīstības aģentūras pārziņā esošajā valsts informācijas sistēmu
savietotājā, un ir pieņemams izpildei piešķirto unikālo numuru secībā. Šā panta pirmās daļas 4.punktā un otrās daļas
3.punktā noteiktais rīkojums pieņemams izpildei piešķirto unikālo numuru secībā un izpildāms tādā secībā, kāda tika
noteikta sākotnējā (aizstājamā) rīkojuma izpildei.
(10) Ministru kabinets nosaka kārtību, kādā šā panta subjekts, izpildot šā panta pirmajā un otrajā daļā noteikto
rīkojumu, uzsāk un veic datu apmaiņu, izmantojot šā panta trešās daļas 1.punktā noteikto datu apmaiņas veidu.
Ministru kabinets nosaka kārtību, kādā šā panta subjekts, izpildot šā panta pirmajā daļā noteikto rīkojumu, uzsāk un
veic datu apmaiņu, izmantojot šā panta trešās daļas 2.punktā noteikto datu apmaiņas veidu.
(
23.11.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.07.2017.
 Trešās daļas 2. un 3. punkts, kā arī desmitās daļas
otrais teikums (attiecībā uz deleģējumu Ministru kabinetam noteikt kārtību, kādā šā panta subjekts, izpildot šā panta
pirmajā daļā noteikto rīkojumu, uzsāk un veic datu apmaiņu, izmantojot šā panta trešās daļas 2.punktā noteikto datu
apmaiņas veidu) zaudē spēku 
01.07.2019.
 Sk. Pārejas noteikumu 18., 19. un 20. punktu)
VI nodaļa
Maksājumu pakalpojumu sniedzēju, elektroniskās naudas iestāžu un 
35
/
75
Maksājumu pakalpojumu sniedzēju, elektroniskās naudas iestāžu un
maksājumu sistēmu darbības uzraudzība un atbildība
(Nodaļas nosaukums 
24.04.2014
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.05.2014.
)
45.pants.
 (1) Komisijai ir tiesības papildus noteikt vēl citas iestāžu darbību regulējošas prasības, lai mazinātu
iestāžu darbības risku un aizsargātu elektroniskās naudas turētājus un maksājumu pakalpojumu izmantotājus.
(2) Komisija savā mājaslapā internetā publicē informāciju par Patērētāju tiesību aizsardzības centra izveidotu
tīmekļvietni, kurā patērētājiem iespējams salīdzināt maksājumu pakalpojumu sniedzēju noteikto maksu par
pakalpojumiem, kas saistīti ar maksājumu kontu.
(
17.03.2011
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
24.04.2014.
 un 
02.03.2017
. likumu, kas stājas spēkā
28.03.2017.
)
46.pants.
 (1) Maksājumu iestāde, kas ir komercsabiedrība, gada pārskatā un konsolidētajā gada pārskatā
informāciju par maksājumu pakalpojumiem, kas minēti šā likuma 
1.panta
 1.punktā, un par citu darbību, ko tā veikusi
atbilstoši šā likuma 
36.panta
 pirmajai daļai, atspoguļo finanšu pārskata un konsolidētā finanšu pārskata posteņos.
(1
1
) Elektroniskās naudas iestāde gada pārskatā un konsolidētajā gada pārskatā informāciju par darbību, kas
saistīta ar elektroniskās naudas pakalpojumu sniegšanu, un citu darbību, ko tā veikusi atbilstoši šā likuma 
36.
1
 panta
pirmās daļas 2., 3. un 4. punktam, atspoguļo atsevišķos finanšu pārskata un konsolidētā finanšu pārskata posteņos.
(1
2
) Papildus šā panta 1.
1
 daļas noteikumiem elektroniskās naudas iestāde, kas sniedz maksājumu
pakalpojumus, gada pārskatā un konsolidētajā gada pārskatā informāciju par darbību, ko tā veikusi atbilstoši šā likuma
36.
1
 panta pirmās daļas 1. punktam, atspoguļo atsevišķos finanšu pārskata un konsolidētā finanšu pārskata posteņos.
(2) Maksājumu iestāde, kas ir komercsabiedrība un elektroniskās naudas iestāde, kas veic maksājumu
pakalpojumus, gada pārskata un konsolidētā gada pārskata 
pielikumā
 uzrāda pārskata gadā veikto maksājumu
kopsummu. Iestādes pārskata gads sakrīt ar kalendāra gadu.
(2
1
) Elektroniskās naudas iestāde gada pārskata un konsolidētā gada pārskata 
pielikumā
 norāda apgrozībā esošās
elektroniskās naudas apmēru pārskata gada 31.decembrī un pārskata gadā atpirktās elektroniskās naudas apmēru.
Elektroniskās naudas iestādes pārskata gads sakrīt ar kalendāra gadu.
(3) Maksājumu iestāde, kas ir fiziskā persona, līdz kārtējā kalendārā gada 1.aprīlim iesniedz Komisijai informāciju
par iepriekšējā kalendārajā gadā veikto maksājumu kopsummu.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
, 
24.04.2014.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
46.
1
 pants. 
(1) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs, kas sniedz ar maksājumu kontu saistītus pakalpojumus, reizi
gadā iesniedz Patērētāju tiesību aizsardzības centram aktuālo informāciju par šā likuma 
60.
1
 panta
 otrajā daļā minēto
pakalpojumu maksu. Ja maksājumu pakalpojumu sniedzēja iepriekš sniegtajā informācijā ir veiktas izmaiņas,
maksājumu pakalpojumu sniedzējs par tām paziņo Patērētāju tiesību aizsardzības centram šā panta otrajā daļā
minētajos noteikumos paredzētajā termiņā.
(2) Ministru kabinets nosaka Patērētāju tiesību aizsardzības centram saskaņā ar šā panta pirmo daļu sniedzamās
informācijas apjomu, saturu, iesniegšanas kārtību, termiņus un formu.
(
02.03.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
 Sk. Pārejas noteikumu 23. punktu)
47.pants.
 Iestādes pienākums ir informēt Komisiju par visiem apstākļiem, kas var būtiski ietekmēt iestādes
turpmāko darbību.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011
. likumu, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
48.pants.
 (1) Uzraudzības funkciju veikšanai Komisija ir tiesīga pieprasīt, lai iestāde sagatavo pārskatus par tās
darbību saskaņā ar Komisijas izdotajiem normatīvajiem noteikumiem par šo pārskatu sagatavošanas un iesniegšanas
kārtību.
(2) Komisija izdod normatīvos noteikumus, kas nosaka prasības iestādes iekšējās kontroles sistēmas izveidei un
darbībai, lai nodrošinātu iestāžu darbības risku pārvaldīšanu un aizsargātu maksājumu pakalpojumu izmantotāju un
36
/
75
elektroniskās naudas turētāju likumīgās intereses.
(3) Komisijai ir tiesības noteikt iestāžu un maksājumu sistēmas darbību regulējošas prasības, kas izriet no Eiropas
Banku iestādes pieņemtajiem lēmumiem, pamatnostādnēm un ieteikumiem maksājumu pakalpojumu un elektroniskās
naudas jomā, ņemot vērā Eiropas finanšu uzraudzības sistēmas pārrobežu darbības raksturu, lai nodrošinātu
dalībvalstīs vienotu un efektīvu uzraudzības praksi.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
, 
20.06.2013.
, 
24.04.2014.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā
18.07.2018.
)
49.pants.
 (1) Lai pārbaudītu iestāžu un maksājumu sistēmu darbības atbilstību šā likuma prasībām, kā arī Eiropas
Savienības tieši piemērojamo tiesību aktu prasībām, Komisijai ir tiesības:
1) pieprasīt, lai iestāde vai institūcija, vai persona, kas ir atbildīga par maksājumu sistēmas darbību, sniedz
uzraudzībai nepieciešamo informāciju;
2) veikt pārbaudes iestādē vai institūcijā, vai pie personas, kas ir atbildīga par maksājumu sistēmas darbību, un
pārbaudīt attiecīgās sistēmas darbību.
(2) Lai pārbaudītu citā dalībvalstī licencētu iestāžu atvērto filiāļu un izmantoto pārstāvju, kas uzsākuši darbību
Latvijā šā likuma 
31.
 panta pirmajā daļā noteiktajā kārtībā, darbības atbilstību šā likuma
 V,
 VII,
 VIII,
 IX,
 X,
 XI,
 XII,
 XIII,
XIV,
 XIV
1
 
un XV nodaļas prasībām, Komisijai ir tiesības:
1) pieprasīt, lai filiāle, pārstāvis vai pārstāvju centrālais kontaktpunkts sniedz uzraudzībai nepieciešamo
informāciju;
2) veikt pārbaudes filiālē vai pārstāvja atrašanās vietā.
(
24.04.2014
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
49.
1 
pants.
 (1) Citā dalībvalstī licencētas iestādes filiāle vai pārstāvis, kas Latvijā uzsācis darbību šā likuma
31.
 panta pirmajā daļā noteiktajā kārtībā, vismaz reizi gadā sniedz Komisijai pārskatu par sniegtajiem maksājumu
pakalpojumiem, kā arī elektroniskās naudas iestādes filiāle vai pārstāvis sniedz informāciju par emitēto, izplatīto un
atpirkto elektronisko naudu.
(2) Šā panta pirmajā daļā minētā pārskata iesniegšanas kārtību un saturu nosaka Eiropas Savienības tieši
piemērojamie tiesību akti par ziņošanu iesaistīto dalībvalstu iestāžu uzraudzības institūcijām.
(3) Komisijai, ievērojot Eiropas Savienības tieši piemērojamo tiesību aktu prasības par centrālā kontaktpunkta
noteikšanas kritērijiem, ir tiesības pieprasīt, lai citā dalībvalstī licencēta iestāde, kura Latvijā ar pārstāvju starpniecību ir
uzsākusi maksājumu pakalpojumu sniegšanu šā likuma 
31.
 panta pirmajā daļā noteiktajā kārtībā, nosaka centrālo
kontaktpunktu, lai nodrošinātu darbības atbilstību šā likuma 
49.
 panta otrajā daļā minētajām prasībām.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
50.pants.
 (1) Citas dalībvalsts iestāžu uzraudzības institūcijai ir tiesības veikt pārbaudes Latvijā reģistrētajās
attiecīgās dalībvalsts iestāžu filiālēs un pie iestāžu pārstāvjiem vai pilnvarot tam Komisiju.
(2) Pirms pārbaudes uzsākšanas citas dalībvalsts iestāžu uzraudzības institūcija laikus rakstveidā informē par to
Komisiju. Komisijas pārstāvim ir tiesības piedalīties pārbaudē. Citas dalībvalsts iestāžu uzraudzības institūcija
iesniedz Komisijai ziņojuma par veiktās pārbaudes rezultātiem kopiju.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
50.
1 
pants. 
(1) Komisija ir atbildīga par sadarbību ar dalībvalstu uzraudzības institūcijām un Eiropas Banku iestādi,
lai nodrošinātu tūlītēju apmaiņu ar informāciju par Latvijā licencēto un reģistrēto maksājumu pakalpojumu sniedzēju
darbību.
(2) Komisija, pamatojoties uz motivētu pieprasījumu, sniedz dalībvalstu uzraudzības institūcijām vai Eiropas Banku
iestādei informāciju par Latvijā licencētajiem un reģistrētajiem maksājumu pakalpojumu sniedzējiem, kas sniedz šajā
likumā minētos pakalpojumus, ja šāda informācija nepieciešama uzraudzības institūciju pienākumu veikšanai.
Komisijai ir tiesības norādīt, ka minēto informāciju drīkst izpaust trešajām personām, kurām tā nepieciešama likumā
noteikto funkciju veikšanai, tikai ar Komisijas rakstveida piekrišanu. 
37
/
75
noteikto funkciju veikšanai, tikai ar Komisijas rakstveida piekrišanu.
(3) Komisijai ir tiesības ar lēmumu atteikt citas dalībvalsts uzraudzības institūcijai sadarbību pārbaužu vai citu
uzraudzības darbību veikšanā vai šā panta otrajā daļā noteiktās informācijas apmaiņā, ja:
1) šāda pārbaude uz vietas, cita uzraudzības darbība vai informācijas apmaiņa var nelabvēlīgi ietekmēt Latvijas
valsts suverenitāti, drošību vai sabiedrisko kārtību;
2) Latvijā par to pašu pārkāpumu un pret tām pašām personām jau ir uzsākts tiesvedības process;
3) par to pašu pārkāpumu un attiecībā uz tām pašām personām jau ir stājies spēkā tiesas spriedums.
(4) Komisija attiecīgi informē sadarbības pieprasījumu iesniegušo dalībvalsts uzraudzības institūciju par atteikumu
un tā iemesliem.
(
02.03.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
51.pants.
 (1) Ja Komisija konstatē, ka citā dalībvalstī licencētas iestādes filiāle vai pārstāvis, kas darbojas Latvijā,
vai citā dalībvalstī licencēta iestāde, kas sniedz finanšu pakalpojumus, neatverot tajā filiāli vai neizmantojot pārstāvi,
veic darbības, kas ir pretrunā ar normatīvajiem aktiem, tā nekavējoties pieprasa, lai attiecīgā filiāle vai pārstāvis vai
iestāde izbeidz šādas darbības.
(2) Ja citā dalībvalstī licencētas iestādes filiāle vai pārstāvis, kas darbojas Latvijā, vai citā dalībvalstī licencēta
iestāde, kas sniedz finanšu pakalpojumus, neatverot tajā filiāli vai neizmantojot pārstāvi, neizbeidz darbības, kas ir
pretrunā ar normatīvajiem aktiem, Komisija nekavējoties par to informē attiecīgās dalībvalsts iestāžu uzraudzības
institūciju, kuras pienākums ir rīkoties tā, lai pārkāpumi tiktu novērsti. Citas dalībvalsts iestāžu uzraudzības institūcija
informē Komisiju par veiktajiem pasākumiem.
(3) Ja citā dalībvalstī licencētas iestādes filiāle vai pārstāvis, kas darbojas Latvijā, vai citā dalībvalstī licencēta
iestāde, kas sniedz finanšu pakalpojumus, neatverot tajā filiāli, turpina veikt darbības, kas ir pretrunā ar normatīvajiem
aktiem un tādējādi rada situāciju, kad nepieciešama tūlītēja rīcība, lai novērstu nopietnu apdraudējumu maksājumu
pakalpojumu izmantotāju un elektroniskās naudas turētāju kopīgajām interesēm Latvijā, Komisija par to informē
attiecīgās dalībvalsts iestāžu uzraudzības institūciju un papildus šā panta otrajā daļā minētajam veic pasākumus, lai
šādus pārkāpumus novērstu.
(3
1
) Kad konstatētais apdraudējums ir novērsts, Komisija atceļ noteiktos pasākumus, par to informējot attiecīgo
iestādi un tās filiāli vai pārstāvi.
(4) Šā panta pirmās, otrās, trešās un 3.
1 
daļas prasības neliedz Komisijai veikt darbības, lai novērstu pārkāpumus,
kas ir pretrunā ar sabiedrības intereses aizsargājošiem normatīvajiem aktiem, un piemērotu sodus par šiem
pārkāpumiem.
(5) Komisijas administratīvo aktu, kas izdots saskaņā ar šo likumu, var pārsūdzēt Administratīvajā apgabaltiesā.
Tiesa triju tiesnešu sastāvā lietu izskata kā pirmās instances tiesa. Administratīvās apgabaltiesas spriedumu var
pārsūdzēt, iesniedzot kasācijas sūdzību.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
, 
24.04.2014.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
52.pants.
 (1) Informācija par iestādi un dalībvalstī licencētas iestādes filiāli vai pārstāvi, kas uzsācis darbību Latvijā
šā likuma 
31.
 panta pirmajā daļā noteiktajā kārtībā, un to klientiem, iestādes, dalībvalstī licencētas iestādes filiāles vai
pārstāvja un to klientu darbību, kura iepriekš nav bijusi likumā noteiktajā kārtībā publicēta vai kuras izpaušanu
nenosaka citi likumi vai nav apstiprinājusi Komisijas padome, kā arī Komisijas rīcībā esošā ar finanšu un kapitāla
tirgus dalībnieku un maksājumu sistēmu darbību saistītā informācija uzskatāma par ierobežotas pieejamības
informāciju un nav izpaužama trešām personām citādi kā vien pārskata vai apkopojuma veidā, kas izslēdz iespēju
identificēt kādu dalībvalstī licencētas iestādes filiāli vai pārstāvi, vai to klientu.
(2) Šā panta pirmās daļas noteikumi neliedz Komisijai atbilstoši tās kompetencei apmainīties ar ierobežotas
pieejamības informāciju ar citām finanšu un kapitāla tirgus dalībnieku uzraudzības institūcijām, saglabājot sniegtajai
informācijai ierobežotas pieejamības statusu.
(3) Komisija ir tiesīga saskaņā ar šā panta otro, ceturto un piekto daļu saņemto informāciju izmantot vienīgi
uzraudzības funkciju veikšanai:
38
/
75
1) lai pārliecinātos par iestāžu dibināšanu un darbību regulējošo normatīvo aktu ievērošanu;
2) lai piemērotu likumā noteiktos tiesību ierobežojumus un sodus;
3) tiesvedības procesā, kurā tiek apstrīdēti Komisijas izdotie administratīvie akti vai faktiskā rīcība.
(4) Šā panta pirmās un trešās daļas noteikumi neliedz Komisijai atbilstoši tās kompetencei apmainīties ar
ierobežotas pieejamības informāciju ar:
1) citas dalībvalsts finanšu un kapitāla tirgus dalībnieku uzraudzības institūcijām, Eiropas Centrālo banku un
Eiropas Banku iestādi;
2) iestādēm vai personām, kas Latvijā vai dalībvalstīs atbildīgas par iestāžu maksājumu pakalpojumu
pārtraukšanas, maksātnespējas, likvidācijas, kā arī kredītiestāžu un citu finanšu iestāžu uzskaites pārbaužu
procedūrām;
3) personām, kas dalībvalstīs veic likumā noteiktās iekšējās pārbaudes un revīzijas iestādēs, kredītiestādēs,
apdrošinātājos, ieguldījumu brokeru, ieguldījumu pārvaldes sabiedrībās un citās finanšu iestādēs.
(5) Šā panta noteikumi neliedz Komisijai apmainīties ar ierobežotas pieejamības informāciju ar dalībvalstu
centrālajām bankām un citām institūcijām, kas ir atbildīgas par maksājumu sistēmu pārraudzību, ja šāda informācija
tām nepieciešama likumā noteikto funkciju veikšanai.
(6) Šā panta noteikumi neliedz Komisijai sniegt ierobežotas pieejamības informāciju saskaņā ar 
Noziedzīgi iegūtu
līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanas likumu
 Noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas
dienestam, kā arī izmeklēšanas iestādei, prokuratūrai un tiesai kriminālprocesa ietvaros.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
, 
24.04.2014.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
53.pants.
 (1) Komisijas darbinieki, Komisijas pilnvarotas personas vai citas personas, kas darbojas Komisijas
pilnvarotu personu uzdevumā, uzskatāmas par amatpersonām un sodāmas par neizpaužamas informācijas izpaušanu,
ja tās tīši vai netīši izpaudušas atklātībā vai citām personām ziņas par iestādi.
(2) Šā panta pirmās daļas noteikumi neattiecas uz ziņām, ko šā panta pirmajā daļā minētās personas sniedz šajā
likumā, kā arī citos likumos noteiktajos gadījumos un kārtībā.
(3) Personas, kas izdarījušas šā panta pirmajā daļā minētos pārkāpumus, sodāmas arī tad, ja tie izdarīti pēc tam,
kad minētās personas izbeigušas līgumattiecības vai pienākumu pildīšanu, vai darba attiecības Komisijā vai kā
Komisijas pilnvarotas personas vai citas personas, kuras darbojušās Komisijas pilnvarotu personu uzdevumā.
(4) Ja Komisija iestādes darbībā konstatē likumu pārkāpumus, tā par šiem pārkāpumiem ir tiesīga informēt Valsts
ieņēmumu dienestu, Latvijas Republikas prokuratūru un pirmstiesas izmeklēšanas iestādes.
(5) Komisija, tās darbinieki un pilnvarnieki nav atbildīgi par zaudējumiem, kas radušies iestādei vai trešajām
personām, kā arī nav saucami pie atbildības par darbībām, kuras tie tiesiski, precīzi, pamatoti un labticīgi veikuši,
pienācīgi pildot uzraudzības funkcijas šajā likumā un citos normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011
. likumu, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
54.pants.
 Reģistrētajiem maksājumu pakalpojumu sniedzējiem — juridiskajām personām — Latvijā funkcionējošās
maksājumu sistēmas nodrošina objektīvus, nediskriminējošus un samērīgus piekļuves (dalības) nosacījumus.
Maksājumu sistēmām nav tiesību ierobežot piekļuvi sistēmai (dalību sistēmā) vairāk, nekā tas pamatoti nepieciešams,
lai aizsargātu sistēmu pret norēķina, operacionālajiem un komercdarbības riskiem vai nodrošinātu sistēmas
operacionālo vai finansiālo stabilitāti.
55.pants.
 (1) Latvijā funkcionējošām maksājumu sistēmām nav atļauts noteikt maksājumu pakalpojumu
sniedzējiem, maksājumu pakalpojumu izmantotājiem vai citām maksājumu sistēmām nevienu no šādiem
nosacījumiem:
1) ierobežojošus nosacījumus attiecībā uz faktisku dalību citās maksājumu sistēmās;
2) nosacījumu, kas savstarpēji diskriminē licenci saņēmušos maksājumu pakalpojumu sniedzējus vai
39
/
75
reģistrētus maksājumu pakalpojumu sniedzējus attiecībā uz to tiesībām un pienākumiem;
3) nosacījumu, kas ietver ierobežojumu, kura pamatā ir iestādes statuss.
(2) Šā panta pirmo daļu un šā likuma 
54.panta
 noteikumus nepiemēro:
1) likumā “
Par norēķinu galīgumu maksājumu un finanšu instrumentu norēķinu sistēmās
” noteiktajām
maksājumu sistēmām;
2) maksājumu sistēmām, kas aptver tikai tādus maksājumu pakalpojumu sniedzējus, kuri ietilpst vienā
komercsabiedrību grupā;
3) 
(izslēgts ar 
20.06.2018
. likumu)
.
(3) Ja likumā "
Par norēķinu galīgumu maksājumu un finanšu instrumentu norēķinu sistēmās
" noteiktās maksājumu
sistēmas noteikumi to paredz un sistēmas dalībnieks nodrošina iespēju maksājumu pakalpojumu sniedzējam, kas nav
sistēmas dalībnieks, veikt pārskaitījumus caur sistēmu, dalībniekam ir pienākums šādu iespēju nodrošināt arī citam
maksājumu pakalpojumu sniedzējam objektīvā, samērīgā un nediskriminējošā veidā atbilstoši šā likuma 
54.
 pantā
noteiktajam.
(4) Ja šā panta trešajā daļā minētās sistēmas dalībnieks iestādei liedz pārskaitījumu veikšanu caur attiecīgo
sistēmu, tas pamato iestādei savu atteikumu.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
55.
1 
pants.
 (1) Kredītiestādei ir pienākums nodrošināt iestādēm objektīvu, samērīgu un nediskriminējošu piekļuvi
kredītiestādes sniegtajiem maksājumu konta pakalpojumiem. Šāda piekļuve ir pietiekami plaša, lai iestāde spētu
efektīvi un netraucēti sniegt maksājumu pakalpojumus un elektroniskās naudas pakalpojumus.
(2) Kredītiestāde nekavējoties, bet ne vēlāk kā piecu darba dienu laikā ziņo Komisijai par katru šā panta pirmajā
daļā minētās piekļuves atteikumu, klāt pievienojot attiecīgu pamatojumu. Kredītiestāde šādu ziņojumu Komisijai nosūta
elektroniskā veidā.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
56. pants.
 (1) Ja Komisija konstatē, ka maksājumu sistēma, maksājumu pakalpojumu sniedzējs vai elektroniskās
naudas iestāde neievēro šā likuma prasības, Komisijas izdotos normatīvos noteikumus vai Eiropas Savienības tieši
piemērojamos normatīvos aktus maksājumu pakalpojumu un elektroniskās naudas jomā, tā, pieņemot lēmumu, ir
tiesīga īstenot un piemērot:
1) vienu vai vairākus šādus uzraudzības pasākumus:
a) pieprasīt, lai persona, kas ir atbildīga par maksājumu sistēmas darbību, maksājumu pakalpojumu
sniedzējs vai elektroniskās naudas iestāde nekavējoties veic pasākumus, kas nepieciešami, lai novērstu
darbības neatbilstību normatīvajiem aktiem, un iesniedz Komisijai tās noteiktajā termiņā rīcības plānu,
b) dot personai, kas ir atbildīga par maksājumu sistēmas darbību, maksājumu pakalpojumu sniedzēja vai
elektroniskās naudas iestādes pārraudzības institūcijām un izpildinstitūcijām, kā arī šo institūciju vadītājiem
un locekļiem rakstveida rīkojumus, kas nepieciešami, lai ierobežotu vai apturētu maksājumu sistēmas,
maksājumu pakalpojumu sniedzēja vai elektroniskās naudas iestādes darbību, kura apdraud vai var
apdraudēt to stabilitāti, maksātspēju vai reputāciju,
c) noteikt ierobežojumus maksājumu pakalpojumu sniedzēja vai elektroniskās naudas iestādes darbībai, tai
skaitā daļēji vai pilnīgi apturēt maksājumu pakalpojumu sniegšanu,
d) daļēji vai pilnīgi apturēt elektroniskās naudas emisiju elektroniskās naudas iestādei;
2) vienu vai vairākas šādas sankcijas:
a) izteikt personai, kas ir atbildīga par maksājumu sistēmas darbību, maksājumu pakalpojumu sniedzējam,
elektroniskās naudas iestādei vai par pārkāpumu atbildīgajai fiziskajai personai brīdinājumu,
40
/
75
b) uzlikt par pienākumu personas, kas ir atbildīga par maksājumu sistēmas darbību, maksājumu
pakalpojumu sniedzēja vai elektroniskās naudas iestādes akcionāru sapulcei, dalībnieku sapulcei, padomei
vai valdei atsaukt no amata valdes vai padomes locekli, personu, kas ir tieši atbildīga par iestādes
maksājumu pakalpojumu darbības vai elektroniskās naudas emisijas pārvaldību, personu, kas ir atbildīga par
noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanas prasību izpildi, vai prokūristu,
c) uzlikt juridiskajai personai vai par pārkāpumu atbildīgajai fiziskajai personai soda naudu līdz 142 300 
euro
par šajā likumā vai Komisijas izdotajos normatīvajos noteikumos, vai Eiropas Savienības tieši piemērojamos
tiesību aktos maksājumu pakalpojumu un elektroniskās naudas jomā noteikto prasību pārkāpumiem.
(2) Par normatīvo aktu pārkāpumiem noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanas
jomā Komisija piemēro 
Noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanas likumā
 noteiktās
sankcijas.
(3) Ja Komisija, pamatojoties uz šā panta pirmās un otrās daļas noteikumiem, ir izdevusi administratīvo aktu,
izņemot lēmumu par soda naudas uzlikšanu, šā akta pārsūdzēšana neaptur tā darbību.
(4) Komisija informāciju par personai saskaņā ar šā panta pirmo un otro daļu piemērotajām sankcijām un
uzraudzības pasākumiem ievieto savā mājaslapā internetā, norādot ziņas par personu un tās izdarīto pārkāpumu, kā
arī par Komisijas izdotā administratīvā akta apstrīdēšanu, pieņemto nolēmumu un tā pārsūdzēšanu.
(5) Komisija šā panta ceturtajā daļā minēto informāciju var publiskot, neidentificējot personu, ja pēc iepriekšēja
izvērtējuma veikšanas konstatē, ka attiecīgās fiziskās vai juridiskās personas datu atklāšana var apdraudēt finanšu
tirgus stabilitāti vai radīt nesamērīgu kaitējumu iesaistītajām personām.
(6) Ja paredzams, ka šā panta piektajā daļā minētie apstākļi saprātīgā laika posmā var beigties, šā panta ceturtajā
daļā minētās informācijas publiskošanu var atlikt uz šādu laika posmu.
(7) Šajā pantā noteiktajā kārtībā Komisijas mājaslapā internetā ievietotā informācija ir pieejama piecus gadus no
tās ievietošanas dienas.  
(
02.03.2017
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
26.10.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
09.11.2017.
)
VII nodaļa 
Maksājumu pakalpojumu sniegšanas, elektroniskās naudas turēšanas un
elektroniskās naudas atpirkšanas nosacījumi un informēšanas prasības
(Nodaļas nosaukums 
17.03.2011
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
57.pants.
 
(Izslēgts ar 
02.03.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
58.pants.
 (1) Maksājumus veic valūtā, par kuru maksājuma pakalpojuma sniedzējs un pakalpojuma izmantotājs
vienojušies.
(2) Ja pirms maksājuma uzsākšanas preču pārdošanas vai pakalpojuma sniegšanas vietā pārdevējs maksātājam
piedāvā veikt valūtas konvertēšanu vai ja valūtas konvertēšanu piedāvā veikt maksājuma saņēmējs, tai personai, kura
piedāvā maksātājam šo valūtas konvertēšanas pakalpojumu, ir pienākums informēt maksātāju par maksu, kā arī
maksājuma summas konvertēšanai izmantojamo valūtas kursu.
58.
1 
pants. 
(1) Ja maksājumu pakalpojumu sniedzējs piedāvā atvērt maksājumu kontu kā daļu no komplekta kopā
ar citu pakalpojumu, kas nav saistīts ar maksājumu kontu, tas informē patērētāju par to, kāda ir atsevišķā katra
komplektā iekļautā pakalpojuma maksa. Maksājumu pakalpojumu sniedzējs informē patērētāju par to, vai maksājumu
kontu ir iespējams atvērt arī atsevišķi.
(2) Ja viens vai vairāki pakalpojumi tiek piedāvāti kā ar maksājumu kontu saistītu pakalpojumu komplekta
sastāvdaļas, maksājumu pakalpojumu sniedzējs informācijā par
 
piemērojamo maksu
 
norāda maksu par visu
komplektu, kā arī atsevišķo maksu par katru tajā ietilpstošo pakalpojumu.
(3) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs bez maksas sniedz šajā pantā paredzēto informāciju tā klientu
apkalpošanas telpās vai mājaslapā internetā, kā arī — pēc pieprasījuma — papīra formā vai izmantojot citu pastāvīgu
41
/
75
informācijas nesēju.
(
02.03.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
59.pants.
 (1) Ja maksājuma saņēmējs piedāvā atlaidi par noteikta maksājuma instrumenta izmantošanu, tas
informē par to maksātāju pirms maksājuma uzsākšanas.
(2) Ja maksājumu pakalpojumu sniedzējs vai cita maksājumā iesaistītā persona pieprasa maksu par noteikta
maksājuma instrumenta izmantošanu, tā pirms maksājuma uzsākšanas informē par to maksājuma pakalpojuma
izmantotāju, ja vien maksājumu pakalpojumu sniedzējs nav sniedzis šo informāciju atbilstoši šā likuma 
63.
 panta
prasībām. Maksātājam nav pienākuma maksāt šajā daļā minēto maksu, ja pirms maksājuma uzsākšanas tas par šo
maksu netika informēts.
(3) Elektroniskās naudas emitentam ir aizliegts piešķirt elektroniskās naudas turētājam procentus vai citu
finansiālu labumu par darbību kopumu, kas saistīts ar elektroniskās naudas turēšanu noteiktā laika posmā.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
60.pants.
 (1) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs šā likuma
 VII,
 VIII 
un
 IX nodaļā
 noteikto informāciju maksājuma
pakalpojuma izmantotājam sniedz bez maksas.
(2) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs, vienojoties ar maksājuma pakalpojuma izmantotāju, var iekasēt maksu, ja
pēc pakalpojuma izmantotāja pieprasījuma:
1) informācija tiek sniegta biežāk, nekā to nosaka standartlīgums;
2) informācija tiek sniegta citiem, nevis standartlīgumā noteiktajiem saziņas līdzekļiem;
3) tiek sniegta ne tikai standartlīgumā noteiktā informācija, bet arī papildu informācija.
(3) Ja maksājumu pakalpojumu sniedzējs nosaka maksu par informācijas sniegšanu saskaņā ar šā panta otro
daļu, šo maksu nosaka pamatotu un atbilstošu maksājumu pakalpojumu sniedzēja faktiskajām izmaksām.
60.
1 
pants. 
(1) Komisija izdod normatīvos noteikumus, kas nosaka Latvijas Republikas teritorijā patērētāju plaši
izmantoto ar maksājumu kontu saistīto pakalpojumu (turpmāk — patērētāju biežāk izmantojamie pakalpojumi)
standartizēto terminu sarakstu un terminu definīcijas (turpmāk — standartizēto terminu saraksts). Komisija reizi četros
gados novērtē un, ja nepieciešams, aktualizē standartizēto terminu sarakstu.
(2) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs sniedz patērētājam informāciju par maksu, ko tas piemēro patērētāju biežāk
izmantojamiem pakalpojumiem (turpmāk — pakalpojumu cenrādis). Komisija nosaka minimālās prasības attiecībā uz
pakalpojumu cenrāža saturu un formu.
(3) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs var papildināt pakalpojumu cenrādi un standartizēto terminu sarakstu ar
informāciju par citiem tā piedāvātajiem ar maksājumu kontu saistītiem pakalpojumiem. Maksājumu pakalpojumu
sniedzējs tā klientu apkalpošanas telpās vai mājaslapā internetā nodrošina patērētājam brīvu pieeju minētajiem
dokumentiem. Patērētājam ir tiesības pēc pieprasījuma saņemt minētos dokumentus papīra formā vai izmantojot citu
pastāvīgu informācijas nesēju.
(4) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs laikus pirms standartlīguma par maksājumu kontu noslēgšanas nodrošina
patērētāju ar šā panta trešajā daļā minēto informāciju valsts valodā vai citā valodā, par kuru puses ir vienojušās.
(5) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs šā panta trešajā un ceturtajā daļā minētos pienākumus var izpildīt, arī
sniedzot patērētājam cenrādi kopā ar standartlīguma projektu, ja netiek pārkāptas atbilstoši šā panta otrajai daļai
noteiktās Komisijas prasības.
(
02.03.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
 Sk. Pārejas noteikumu 21. punktu)
60.
2 
pants.
 (1) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs vismaz reizi gadā, izmantojot saziņas līdzekli (veidu), par kuru
puses ir vienojušās, bez maksas saskaņā ar šā panta otro daļu sniedz patērētājam pārskatu par tiem pakalpojumiem
piemēroto maksu, kuri ir saistīti ar maksājumu kontu.
42
/
75
(2) Komisija nosaka minimālās prasības attiecībā uz pārskata par pakalpojumiem piemēroto maksu (turpmāk —
pakalpojumu maksas pārskats) saturu, formu un sniegšanas veidu. Maksājumu pakalpojumu sniedzējs ir tiesīgs sniegt
pakalpojumu maksas pārskatu kopā ar citu patērētājam sniedzamo informāciju par pakalpojumiem, kas saistīti ar
maksājumu kontu, ja netiek pārkāptas atbilstoši šai daļai noteiktās Komisijas prasības.
(
02.03.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
 Sk. Pārejas noteikumu 21. un 22. punktu)
60.
3 
pants.
 (1) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs patērētājam paredzētajā līgumā un jebkādas citas informācijas
sniegšanā izmanto standartizētos terminus, ko Komisija noteikusi saskaņā ar šā likuma 
60.
1 
panta
 pirmo daļu.
(2) Ja maksājumu pakalpojumu sniedzēja izmantotais zīmolvārds, kas apzīmē sniegto pakalpojumu, ir
nepārprotami sasaistāms ar attiecīgu standartizētajā terminu sarakstā ietvertu pakalpojumu, to var izmantot
patērētājam paredzētajā līgumā un jebkādas citas informācijas sniegšanā.
(3) Pakalpojumu cenrādī un pakalpojumu maksas pārskatā maksājumu pakalpojumu sniedzējs var papildus
standartizētajiem terminiem izmantot zīmolvārdus kā attiecīgo pakalpojumu papildu apzīmējumus.  
(
02.03.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
61.pants. 
(1) Ja maksājumu pakalpojumu sniedzējam rodas strīds ar maksājuma pakalpojuma izmantotāju,
maksājumu pakalpojumu sniedzējam ir pienākums pierādīt, ka tas ievērojis šā likuma
 VII,
 VIII 
un
 IX nodaļā
 noteiktās
informēšanas prasības.
(2) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs tā rīcībā esošās neizpaužamās ziņas sniedz valsts institūcijai, valsts
amatpersonai vai citai iestādei un amatpersonai tādā pašā kārtībā kā kredītiestādes saskaņā ar 
Kredītiestāžu likuma
63.panta
 noteikumiem.
62.pants.
 Ja maksājuma pakalpojuma izmantotājs izmanto maksājuma instrumentu, kas saskaņā ar
standartlīgumu izmantojams tikai maksājumiem, no kuriem katrs atsevišķi nepārsniedz 30 
euro
, vai izmanto tādu
maksājuma instrumentu, kuram noteiktais limits ir 150 
euro
 vai kurā uzkrātā nauda nekad nepārsniedz 150 
euro
:
1) maksājumu pakalpojumu sniedzējs maksātājam sniedz informāciju par maksājuma instrumenta
izmantošanas veidu, maksājuma pakalpojuma sniedzēja un maksājuma pakalpojuma izmantotāja atbildību,
maksājumam piemērojamo maksu un citu informāciju, kas maksātājam nepieciešama pamatota lēmuma
pieņemšanai attiecībā uz maksājuma pakalpojuma izmantošanu, kā arī norāda, kur pieejama cita informācija,
kas minēta šā likuma 
64.pantā
;
2) maksājumu pakalpojumu sniedzējs un maksājuma pakalpojuma izmantotājs var vienoties, ka, izdarot
grozījumus standartlīgumā, var nepiemērot šā likuma 
66.panta
 noteikumus;
3) maksājumu pakalpojumu sniedzējs un maksājuma pakalpojuma izmantotājs var vienoties, ka pēc
maksājuma veikšanas:
a) maksājumu pakalpojumu sniedzējs dara pieejamu informāciju tikai par norādi (referenci), kas maksājuma
pakalpojuma izmantotājam ļauj identificēt maksājumu, tā summu, kā arī maksu, ko maksājuma
pakalpojuma izmantotājs maksā maksājumu pakalpojumu sniedzējam par maksājuma pakalpojumu. Ja
veikti vairāki viena veida maksājumi vienam un tam pašam saņēmējam, maksājumu pakalpojumu sniedzējs
tam dara pieejamu arī informāciju par šo maksājumu kopsummu un maksu, ko maksājuma pakalpojuma
izmantotājs maksā maksājumu pakalpojumu sniedzējam par maksājuma pakalpojumu,
b) maksājumu pakalpojumu sniedzējam nav pienākuma sniegt šā punkta “a” apakšpunktā minēto
informāciju, ja maksājuma instrumentu izmanto anonīmi vai ja maksājuma instrumentam raksturīgas
pazīmes dēļ maksājumu pakalpojumu sniedzējam nav pieejama šā punkta “a” apakšpunktā minētā
informācija. Šajos gadījumos maksājumu pakalpojumu sniedzējs nodrošina maksātājam iespēju pārbaudīt
maksājuma instrumentā uzkrāto naudas summu.
62.
1
 pants.
 (1) Elektroniskās naudas emitentam ir pienākums pēc elektroniskās naudas turētāja pieprasījuma
jebkurā laikā par nominālvērtību atpirkt tā turējumā esošo elektronisko naudu monetārās vērtības apmērā.
(2) Elektroniskās naudas atpirkšanas nosacījumus un kārtību nosaka elektroniskās naudas emitenta un
elektroniskās naudas turētāja līgumā, norādot tajā arī ar elektroniskās naudas atpirkšanu saistīto maksu.
43
/
75
Elektroniskās naudas turētājs tiek informēts par šiem nosacījumiem, pirms tas uzņemas saistības saskaņā ar līgumu
vai pirms piekrīt elektroniskās naudas emitenta piedāvājumam.
(3) Maksu par elektroniskās naudas atpirkšanu nosaka samērīgu ar faktiskajām izmaksām, kādas radušās
elektroniskās naudas emitentam. Maksu var piemērot tikai tad, ja tas paredzēts šā panta otrajā daļā minētajā līgumā,
un vienā no šādiem gadījumiem:
1) atpirkšana tiek prasīta pirms līguma termiņa beigām;
2) līgumā paredzēta līguma beigu diena, un elektroniskās naudas turētājs izbeidzis līgumu pirms minētās
dienas;
3) atpirkšana tiek prasīta vairāk nekā gadu pēc līguma termiņa beigu dienas.
(4) Pieprasot elektroniskās naudas atpirkšanu gada laikā pēc šā panta otrajā daļā minētā līguma termiņa beigām,
elektroniskās naudas emitents atpērk turējumā esošo elektronisko naudu kopējās monetārās vērtības apmērā. Ja
elektroniskās naudas emitents ir elektroniskās naudas iestāde, kas veic šā likuma 
36.
1
 panta
 pirmās daļas 4.punktā
minēto komercdarbību, un nav zināms, kādu daļu no līdzekļiem tā izmantos kā elektronisko naudu, elektroniskās
naudas iestāde atpērk visus elektroniskās naudas turētāja atpirkt pieprasītos līdzekļus.
(5) Ja elektroniskās naudas atpirkšana tiek prasīta pirms šā panta otrajā daļā minētā līguma termiņa beigām,
elektroniskās naudas turētājs var prasīt elektroniskās naudas pilnīgu vai daļēju atpirkšanu.
(6) Persona, kas nav patērētājs un kas pieņem elektronisko naudu norēķiniem, par tiesībām atpirkt elektronisko
naudu vienojas ar elektroniskās naudas emitentu, slēdzot šā panta otrajā daļā minēto līgumu.
(
17.03.2011
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
02.03.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
VIII nodaļa 
Maksājumi, uz kuriem attiecas standartlīgums
63.pants.
 (1) Pirms standartlīguma noslēgšanas vai pirms tam, kad maksājuma pakalpojuma izmantotājs piekritis
izmantot piedāvājumu, maksājumu pakalpojumu sniedzējs papīra formā vai izmantojot citu pastāvīgu informācijas
nesēju sniedz pakalpojuma izmantotājam šā likuma 
64.pantā
 paredzēto informāciju. Informācija par Latvijā
piedāvātajiem maksājumu pakalpojumiem sniedzama skaidri saprotamā veidā valsts valodā vai kādā citā valodā, par
kuru puses vienojušās.
(2) Ja pēc maksājuma pakalpojuma izmantotāja pieprasījuma standartlīgums noslēgts, izmantojot distances
saziņas līdzekli, un tā rezultātā nav iespējams izpildīt šā panta pirmajā daļā noteiktos pienākumus, maksājumu
pakalpojumu sniedzējs tos izpilda uzreiz pēc standartlīguma noslēgšanas.
(3) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs šā panta pirmajā daļā minētos pienākumus var izpildīt, arī iesniedzot
maksājuma pakalpojuma izmantotājam standartlīguma projektu, ja tas ietver šā likuma 
64.pantā
 minēto informāciju.
64.pants.
 Maksājumu pakalpojumu sniedzējs maksājuma pakalpojuma izmantotājam standartlīgumā sniedz šādu
informāciju:
1) par maksājumu pakalpojumu sniedzēju:
a) maksājumu pakalpojumu sniedzēja nosaukumu, juridisko adresi, elektroniskā pasta adresi un citas
adreses, kas izmantojamas saziņai ar maksājumu pakalpojumu sniedzēju, kā arī maksājumu pakalpojumu
sniedzēja pārstāvja vai filiāles juridisko adresi Latvijā, ja maksājumu pakalpojumi tiek sniegti ar pārstāvja vai
filiāles starpniecību. Ja Latvijā dibināts un reģistrēts maksājumu pakalpojumu sniedzējs sniedz maksājumu
pakalpojumus citā dalībvalstī, — arī tā pārstāvja vai filiāles juridisko adresi dalībvalstī, kurā tiek piedāvāti
maksājumu pakalpojumi,
b) norādi uz Komisiju vai maksājumu pakalpojumu sniedzēja uzraudzības institūciju, kā arī norādi uz šā
likuma 
10.pantā
 paredzēto reģistru, kurā attiecīgais maksājumu pakalpojumu sniedzējs ir reģistrēts;
2) par maksājumu pakalpojumu izmantošanu:
44
/
75
a) sniedzamā maksājuma pakalpojuma aprakstu,
b) norādi uz informāciju vai unikālu identifikatoru, ko maksājuma pakalpojuma izmantotājs iesniedz, lai
maksājuma rīkojums tiktu pienācīgi izpildīts,
c) veidu, kādā dodama piekrišana maksājuma veikšanai, un veidu, kādā tā atsaucama atbilstoši šā likuma
80. 
un 
92.panta
 noteikumiem,
d) norādi uz brīdi, ar kuru maksājuma rīkojums uzskatāms par saņemtu saskaņā ar šā likuma 
90.pantu
, un
brīdi, kurā tiek pārtraukta maksājuma rīkojumu pieņemšana, ja maksājumu pakalpojumu sniedzējs tādu ir
noteicis,
e) maksimālo maksājuma pakalpojuma izpildes laiku,
f) vai pastāv iespēja vienoties par limitu maksājuma instrumenta izmantošanai saskaņā ar šā likuma
81.panta
 pirmo daļu;
g) norādi uz maksājuma pakalpojuma izmantotāja tiesībām saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes
2015. gada 29. aprīļa regulas (ES) Nr. 2015/751 par starpbanku komisijas maksām, ko piemēro kartēm
piesaistītiem maksājumu darījumiem (Dokuments attiecas uz EEZ) 8. pantu, ja tiek koplietoti maksājumu
zīmoli, izmantojot kartei piesaistītu maksājuma instrumentu;
3) par maksu, procentu likmi un valūtas kursu:
a) maksu, ko maksājuma pakalpojuma izmantotājs maksā maksājumu pakalpojumu sniedzējam par
maksājuma pakalpojumu, un šīs maksas sadalījumu,
b) maksājumam piemērojamo procentu likmi un valūtas kursu vai, ja paredzēts izmantot atsauces procentu
likmi un atsauces valūtas kursu, — faktiskās procentu likmes aprēķina metodi un attiecīgo atsauces
procentu likmi vai atsauces valūtas kursu, ko izmanto par pamatu valūtas maiņai, kā arī šīs likmes vai
valūtas maiņas kursa noteikšanas datumu,
c) norādi uz to, ka atsauces procentu likmes vai atsauces valūtas kursa izmaiņas piemēro nekavējoties bez
iepriekšējas informēšanas un ka maksājuma pakalpojuma izmantotājam informācija par šīm izmaiņām tiks
sniegta saskaņā ar šā likuma 
66.panta
 trešo, ceturto un piekto daļu, ja maksājuma pakalpojuma
izmantotājs un maksājumu pakalpojumu sniedzējs par to ir vienojušies;
4) par saziņu:
a) informāciju par saziņas līdzekļiem, tai skaitā par tehniskajām prasībām attiecībā uz pakalpojuma
izmantotāja sakaru iekārtām, par kuru izmantošanu šajā likumā noteiktās informācijas vai paziņojumu
pārsūtīšanai maksājumu pakalpojumu sniedzējs un maksājuma pakalpojuma izmantotājs ir vienojušies,
b) kādā veidā un cik bieži tiks sniegta vai darīta pieejama šajā likumā noteiktā informācija,
c) valodu, kurā noslēgs standartlīgumu un tā puses sazināsies līgumattiecību laikā,
d) norādi uz maksājuma pakalpojumu izmantotāja tiesībām saņemt informāciju saskaņā ar šā likuma
65.pantu
;
5) par drošības pasākumiem:
a) to pasākumu aprakstu, kurus maksājuma instrumenta drošas uzglabāšanas labad veic maksājuma
pakalpojuma izmantotājs, un informāciju par to, kā informēt maksājumu pakalpojumu sniedzēju saistībā ar
šā likuma 
82.panta
 pirmās daļas 2.punktu,
b) norādi uz gadījumiem, kādos maksājumu pakalpojumu sniedzējam ir tiesības bloķēt maksājuma
instrumentu saskaņā ar šā likuma 
81.panta
 otro daļu, ja maksājuma pakalpojuma izmantotājs un
maksājumu pakalpojumu sniedzējs par to ir vienojušies,
c) informāciju par maksātāja atbildību saskaņā ar šā likuma 
87.pantu
,
45
/
75
d) informāciju par to, kā un cik ilgā laikā maksājuma pakalpojuma izmantotājs informē maksājumu
pakalpojumu sniedzēju par neautorizētu vai kļūdaini veiktu maksājumu saskaņā ar šā likuma 
84.pantu
, kā
arī par maksājumu pakalpojumu sniedzēja atbildību par neautorizētu maksājumu saskaņā ar šā likuma
86.pantu
,
e) informāciju par maksājumu pakalpojumu sniedzēja atbildību par maksājumu ierosināšanu vai veikšanu
saskaņā ar šā likuma 
99.pantu
,
f) naudas atmaksas nosacījumus saskaņā ar šā likuma 
88. 
un 
89.pantu
;
g) kārtību, kādā maksājumu pakalpojumu sniedzējs informē maksājuma pakalpojuma izmantotāju par
iespējamo krāpšanas gadījumu, drošības apdraudējumu vai aizdomām par tiem;
6) par grozījumiem standartlīgumā un standartlīguma izbeigšanu:
a) norādi uz to, ka uzskatāms, ka maksājuma pakalpojuma izmantotājs piekritis standartlīguma
grozījumiem, ja tas līdz ierosinātajam standartlīguma grozījumu spēkā stāšanās termiņam nav paziņojis
maksājumu pakalpojumu sniedzējam, ka iebilst pret šiem grozījumiem, ja maksājumu pakalpojumu
sniedzējs un maksājuma pakalpojuma izmantotājs par to ir vienojušies saskaņā ar šā likuma 
66.panta
 otro
daļu,
b) standartlīguma termiņu,
c) maksājuma pakalpojuma izmantotāja tiesības izbeigt standartlīgumu, kā arī vienošanos par līguma
izbeigšanu atbilstoši šā likuma 
66.panta
 pirmajai daļai un 
67.pantam
;
7) par sūdzību un zaudējumu atlīdzināšanas jautājuma izskatīšanu:
a) normatīvos aktus, kas attiecas uz standartlīgumu, un tiesu, kuras kompetencē ir ar standartlīgumu
saistītu lietu izskatīšana,
b) norādi uz ārpustiesas sūdzību izskatīšanu un pārsūdzēšanas procedūrām, kas maksājuma pakalpojuma
izmantotājam pieejamas saskaņā ar šā likuma 
105. 
un 
106.pantu
.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
 2. punkta "g" apakšpunkts un
5. punkta "g" apakšpunkts stājas spēkā 
01.10.2018.
 Sk. Pārejas noteikumu 35. punktu)
65.pants.
 Standartlīguma spēkā esamības laikā maksājuma pakalpojuma izmantotājam ir tiesības pēc
pieprasījuma saņemt informāciju par standartlīguma noteikumiem, kā arī šā likuma 
64.pantā
 norādīto informāciju un
noteikumus papīra formā vai izmantojot citu pastāvīgu informācijas nesēju.
66.pants.
 (1) Grozījumus standartlīgumā, kā arī šā likuma 
64.pantā
 noteiktajā informācijā un noteikumos
maksājumu pakalpojumu sniedzējs ierosina atbilstoši šā likuma 
63.panta
 pirmās daļas noteikumiem un ne vēlāk kā
divus mēnešus pirms ierosinātās (plānotās) šo grozījumu spēkā stāšanās dienas.
(2) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs var vienoties ar maksājuma pakalpojuma izmantotāju, ka pakalpojuma
izmantotājs ir piekritis standartlīguma grozījumiem, ja tas līdz ierosinātajai (plānotajai) standartlīguma grozījumu spēkā
stāšanās dienai nav paziņojis maksājumu pakalpojumu sniedzējam par saviem iebildumiem pret šiem grozījumiem.
Šādā gadījumā maksājumu pakalpojumu sniedzējs arī norāda, ka maksājuma pakalpojuma izmantotājam ir tiesības
nekavējoties un bez maksas un bez sankciju piemērošanas izbeigt standartlīgumu līdz attiecīgo grozījumu spēkā
stāšanās dienai.
(3) Procentu likmes vai valūtas kursa izmaiņas var piemērot bez iepriekšējas paziņošanas, ja par to panākta
vienošanās standartlīgumā un ja šo izmaiņu pamatā ir tādas atsauces procentu likmes vai atsauces valūtas kurss, par
ko maksājumu pakalpojumu sniedzējs un maksājuma pakalpojuma izmantotājs ir vienojušies saskaņā ar šā likuma
64.panta
 3.punkta “b” un “c” apakšpunkta noteikumiem.
(4) Šā panta trešajā daļā minētajos gadījumos maksājumu pakalpojumu sniedzējs pēc iespējas drīzāk informē
maksājuma pakalpojuma izmantotāju atbilstoši šā likuma 
63.panta
 pirmās daļas noteikumiem, izņemot gadījumu, kad
šīs personas vienojušās par citu veidu, kādā maksājumu pakalpojumu sniedzējs sniedz vai dara pieejamu attiecīgo
informāciju.
46
/
75
(5) Procentu likmes vai valūtas kursa izmaiņas, kas ir labvēlīgākas maksājuma pakalpojuma izmantotājam, var
piemērot, iepriekš par to nepaziņojot.
(6) Aprēķinot un piemērojot maksājumos izmantotās procentu likmes vai valūtas kursa izmaiņas, nav pieļaujama
pakalpojuma izmantotāja diskriminācija.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
67.pants.
 (1) Maksājuma pakalpojuma izmantotājs var izbeigt standartlīgumu jebkurā laikā, izņemot gadījumu, kad
maksājumu pakalpojumu sniedzējs un maksājuma pakalpojuma izmantotājs vienojušies par iepriekšējas paziņošanas
termiņu standartlīguma izbeigšanai. Iepriekšējas paziņošanas termiņš nevar būt ilgāks par vienu mēnesi.
(2) Ja standartlīgums noslēgts uz nenoteiktu laiku vai laiku, kas pārsniedz sešus mēnešus, un maksājuma
pakalpojuma izmantotājs izbeidz standartlīgumu pēc sešiem mēnešiem, maksājumu pakalpojumu sniedzējs nenosaka
soda naudu par standartlīguma izbeigšanu. Pārējos gadījumos, kad par standartlīguma izbeigšanu ir paredzēta soda
nauda, to nosaka samērīgu ar izdevumiem.
(3) Ja standartlīgumā panākta attiecīga vienošanās, maksājumu pakalpojumu sniedzējs var izbeigt standartlīgumu,
kas noslēgts uz nenoteiktu laiku, informējot par to maksājuma pakalpojuma izmantotāju vismaz divus mēnešus
iepriekš atbilstoši šā likuma 
63.panta
 pirmās daļas noteikumiem.
(4) Maksu, ko maksājumu pakalpojumu sniedzējs regulāri iekasē par maksājuma pakalpojumu, maksājuma
pakalpojuma izmantotājs maksā proporcionāli tā izmantošanas laikam līdz standartlīguma izbeigšanai. Ja šāda maksa
tiek iekasēta avansā, maksājumu pakalpojumu sniedzējs to proporcionāli atmaksā.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
 Grozījumi otrajā daļā stājas
spēkā 
01.10.2018.
 Sk. Pārejas noteikumu 35. punktu)
68.pants.
 Ja saskaņā ar standartlīgumu tiek veikts maksājums, ko uzsācis maksātājs, maksājumu pakalpojumu
sniedzējs pēc maksātāja pieprasījuma pirms maksājuma uzsākšanas sniedz informāciju par tā maksimālo izpildes
laiku un maksu par pakalpojumu, ko sedz maksātājs, kā arī šīs maksas sadalījumu.
69.pants.
 (1) Pēc tam, kad maksājuma summa norakstīta no maksātāja konta, vai — gadījumos, kad maksātājs
neizmanto maksājumu kontu, — pēc maksājuma rīkojuma saņemšanas maksātāja maksājumu pakalpojumu
sniedzējs nekavējoties atbilstoši šā likuma 
63.panta
 pirmās daļas noteikumiem sniedz maksātājam šādu informāciju:
1) norādi (referenci), kas ļauj maksātājam identificēt katru maksājumu, un, ja iespējams, informāciju par
saņēmēju;
2) maksājuma summu valūtā, kādā šī summa norakstīta no maksātāja konta, vai valūtā, kāda izmantota
maksājuma rīkojumā;
3) maksu par pakalpojumu, ko maksā maksājuma pakalpojuma izmantotājs, un šīs maksas sadalījumu vai arī
procentus, ko maksā maksājuma pakalpojuma izmantotājs;
4) valūtas kursu, ko maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējs izmantojis maksājumā, un maksājuma
summu pēc valūtas konvertēšanas, ja veikta valūtas maiņa;
5) valutēšanas datumu maksājuma summas norakstīšanai no maksātāja konta vai maksājuma rīkojuma
saņemšanas datumu.
(2) Standartlīgumā var iekļaut noteikumu, ka šā panta pirmajā daļā minēto informāciju sniedz vai dara pieejamu
vismaz reizi mēnesī, un norādīt veidu, kādā informācija sniedzama, nodrošinot maksātājam iespēju šo informāciju
saglabāt un atjaunot nemainītu.
70.pants.
 (1) Pēc tam, kad izpildīts maksājums, saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs nekavējoties
atbilstoši šā likuma 
63.panta
 pirmās daļas noteikumiem sniedz vai dara pieejamu saņēmējam šādu informāciju:
1) norādi (referenci), kas ļauj saņēmējam identificēt maksājumu un, ja iespējams, arī maksātāju, un jebkuru
informāciju, kas iesniegta līdz ar maksājumu;
47
/
75
2) maksājuma summu valūtā, kādā šī summa ieskaitīta saņēmēja maksājumu kontā;
3) maksu par pakalpojumu, ko maksā maksājuma pakalpojuma izmantotājs, un šīs maksas sadalījumu vai arī
procentus, ko maksā maksājuma pakalpojuma izmantotājs;
4) valūtas kursu, ko saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs izmantojis maksājumā, un maksājuma
summu pirms valūtas konvertēšanas, ja veikta valūtas maiņa;
5) valutēšanas datumu naudas ieskaitīšanai kontā.
(2) Standartlīgumā var iekļaut noteikumu, ka šā panta pirmajā daļā minēto informāciju sniedz vai dara pieejamu
vismaz reizi mēnesī, un norādīt veidu, kādā informācija sniedzama, nodrošinot saņēmējam iespēju šo informāciju
saglabāt un atjaunot nemainītu.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
12.05.2011
. likumu, kas stājas spēkā 
15.06.2011.
)
70.
1
 pants.
 Standartlīgumā var iekļaut noteikumu, ka maksājumu pakalpojumu sniedzējs maksājuma pakalpojuma
izmantotājam pēc pieprasījuma vai noteiktā periodā pēc vienošanās sniedz vai dara pieejamu konta izraksta
informāciju, norādot veidu, kādā konta izraksts sniedzams, tajā skaitā nodrošinot iespēju šo informāciju saglabāt un
atjaunot nemainītu.
(
12.05.2011
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
15.06.2011.
)
IX nodaļa 
Vienreizējie maksājumi
71.pants.
 (1) Šo nodaļu piemēro vienreizējiem maksājumiem, uz kuriem neattiecas standartlīgums.
(2) Ja maksājuma rīkojumu vienreizējam maksājumam iesniedz, izmantojot maksājuma instrumentu, uz ko
attiecas standartlīgums, maksājumu pakalpojumu sniedzējam nav pienākuma sniegt vai darīt pieejamu informāciju,
kura maksājuma pakalpojuma izmantotājam jau ir sniegta, pamatojoties uz standartlīgumu ar citu maksājumu
pakalpojumu sniedzēju, vai kuru viņam sniegs saskaņā ar šo standartlīgumu.
72.pants.
 (1) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs nodod maksājuma pakalpojuma izmantotājam viegli pieejamā
veidā informāciju, kas minēta šā likuma 
73.pantā
, pirms maksājuma pakalpojuma izmantotājs uzņemas saistības
izmantot vienreizēja maksājuma pakalpojumu. Pēc pakalpojuma izmantotāja pieprasījuma maksājumu pakalpojumu
sniedzējs šo informāciju sniedz papīra formā vai izmantojot jebkuru citu pastāvīgu informācijas nesēju. Informācija par
Latvijā piedāvātajiem maksājumu pakalpojumiem formulējama skaidri saprotamā veidā valsts valodā vai kādā citā
valodā, par kuru maksājumu pakalpojumu sniedzējs vienojies ar maksājuma pakalpojuma izmantotāju.
(2) Ja pēc maksājuma pakalpojuma izmantotāja pieprasījuma maksājumu pakalpojumu sniedzējs un maksājuma
pakalpojuma izmantotājs par vienreizēja maksājuma pakalpojumu vienojas, lietojot distances saziņas līdzekli, un tā
rezultātā nav iespējams izpildīt šā panta pirmajā daļā noteiktos pienākumus, maksājumu pakalpojumu sniedzējs tos
izpilda uzreiz pēc maksājuma izpildes.
(3) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs šā panta pirmajā daļā minētos pienākumus var izpildīt, arī iesniedzot
pakalpojuma izmantotājam līguma vai maksājuma rīkojuma projektu, ja tas ietver šā likuma 
73.pantā
 minēto
informāciju.
73.pants.
 (1) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs maksājuma pakalpojuma izmantotājam sniedz vai dara pieejamu
šādu informāciju:
1) norādi (referenci) uz informāciju vai unikālu identifikatoru, ko pakalpojuma izmantotājs iesniedz, lai
maksājuma rīkojums tiktu pienācīgi izpildīts;
2) maksimālo maksājuma pakalpojuma izpildes laiku;
3) maksu par pakalpojumu, ko maksā maksājuma pakalpojuma izmantotājs, un šīs maksas sadalījumu;
48
/
75
4) faktisko vai atsauces valūtas kursu, ko piemēros maksājumam, ja tiks veikta valūtas maiņa.
(1
1
) Maksājumu ierosināšanas pakalpojumu sniedzējs pirms maksājuma ierosināšanas sniedz vai dara pieejamu
maksātājam šādu informāciju:
1) maksājumu ierosināšanas pakalpojumu sniedzēja nosaukumu, juridisko adresi, elektroniskā pasta adresi un
citu informāciju, kas izmantojama saziņai ar maksājumu ierosināšanas pakalpojumu sniedzēju, kā arī
maksājumu ierosināšanas pakalpojumu sniedzēja pārstāvja vai filiāles juridisko adresi Latvijā, ja maksājumu
pakalpojumi tiek sniegti ar pārstāvja vai filiāles starpniecību;
2) norādi uz Komisiju vai maksājumu ierosināšanas pakalpojumu sniedzēja uzraudzības institūciju un to
kontaktinformāciju.
(2) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs maksājuma pakalpojuma izmantotājam viegli pieejamā veidā dara pieejamu
arī citu šā likuma 
64.pantā
 noteikto informāciju, ja tā attiecas uz maksājuma pakalpojumu un ir maksājumu
pakalpojumu sniedzēja rīcībā.
(3) Maksājumu ierosināšanas pakalpojumu sniedzējs uzreiz pēc maksājuma ierosināšanas sniedz vai dara
pieejamu maksātājam un, ja nepieciešams, maksājuma saņēmējam šādu informāciju:
1) apstiprinājumu par maksājuma rīkojuma veiksmīgu ierosināšanu, kas saņemts no maksātāja kontu
apkalpojošā maksājumu pakalpojumu sniedzēja;
2) norādi (referenci), kas ļauj maksātājam un maksājuma saņēmējam identificēt maksājumu un, ja
nepieciešams, maksājuma saņēmējam identificēt maksātāju, kā arī jebkādu informāciju, kas pārsūtīta kopā ar
maksājumu;
3) maksājuma summu;
4) maksu, kas maksājama maksājumu ierosināšanas pakalpojumu sniedzējam par pakalpojumu, ja tāda
noteikta, un šīs maksas sadalījumu.
(4) Ja maksājums tiek ierosināts ar maksājumu ierosināšanas pakalpojumu sniedzēja starpniecību, tas paziņo
kontu apkalpojošo maksājumu pakalpojumu sniedzējam maksājuma norādi (referenci).
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
74.pants.
 Uzreiz pēc maksājuma rīkojuma saņemšanas maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējs tādā pašā
veidā, kāds noteikts šā likuma 
72.panta
 pirmajā daļā, maksātājam sniedz vai dara pieejamu šādu informāciju:
1) norādi (referenci), kas ļauj maksātājam identificēt maksājumu, kā arī informāciju par saņēmēju, ja tā
maksājuma rīkojumā ir norādīta;
2) maksājuma summu valūtā, kura norādīta maksājuma rīkojumā;
3) maksu par pakalpojumu, ko sedz maksājuma pakalpojuma izmantotājs, un šīs maksas sadalījumu;
4) valūtas kursu, ko maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējs izmantojis maksājumā, ja tiek veikta valūtas
maiņa. Ja, izpildot maksājuma pakalpojumu, izmantotais valūtas kurss atšķiras no kursa, par ko maksātājs tika
informēts saskaņā ar šā likuma 
73.panta
 pirmās daļas 4.punktu, maksājumu pakalpojumu sniedzējs informē
maksātāju par izmantoto valūtas kursu. Maksājumu pakalpojumu sniedzējs informē maksājuma pakalpojuma
izmantotāju par maksājuma summu pēc valūtas maiņas;
5) maksājuma rīkojuma saņemšanas datumu.
75.pants.
 Uzreiz pēc maksājuma izpildes saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs atbilstoši šā likuma
72.panta
 pirmajai daļai sniedz vai dara pieejamu saņēmējam šādu informāciju:
1) norādi (referenci), kas ļauj saņēmējam identificēt maksājumu un, ja iespējams, arī maksātāju, un citu
informāciju, kas iesniegta līdz ar maksājumu;
49
/
75
2) maksājuma summu valūtā, kādā šī summa ir saņēmēja rīcībā;
3) maksu par pakalpojumu, ko sedz maksājuma pakalpojuma izmantotājs, un šīs maksas sadalījumu;
4) valūtas kursu un maksājuma summu pirms valūtas konvertēšanas, ja saņēmēja maksājumu pakalpojumu
sniedzējs veicis valūtas maiņu;
5) valutēšanas datumu naudas ieskaitīšanai kontā.
IX
1
 nodaļa
Maksājumu kontu maiņa
(Nodaļa 
02.03.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
75.
1 
pants. 
Šī nodaļa attiecas uz maksājumu kontiem, kas atvērti maksājuma pakalpojuma izmantotājam —
patērētājam — pie maksājumu pakalpojumu sniedzējiem, kuru komercdarbības veikšanas vieta ir Latvija.
(
02.03.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
75.
2 
pants. 
(1) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs sniedz kontu maiņas pakalpojumu šajā likumā un šā panta
otrajā daļā minētajos normatīvajos noteikumos paredzētajā kārtībā, ja nododošais maksājumu pakalpojumu sniedzējs
un saņemošais maksājumu pakalpojumu sniedzējs sniedz ar maksājumu kontu saistītus pakalpojumus Latvijā un abi
maksājumu konti ir 
euro
 valūtā.
(2) Komisija izdod normatīvos noteikumus, kuros nosaka kontu maiņas pakalpojuma sniegšanas kārtību, tai skaitā
kontu maiņas pieprasījuma saturu un formu.
(3) Patērētājs iesniedz kontu maiņas pieprasījumu saņemošajam maksājumu pakalpojumu sniedzējam, pie kura
tas atver vai tur maksājumu kontu. Patērētāja kontu maiņas pieprasījums ietver patērētāja piekrišanu tam, ka ziņas par
patērētāju, viņa maksājumu kontu un tajā veiktajiem darījumiem tiks sniegtas kontu maiņā iesaistītajam maksājumu
pakalpojumu sniedzējam un tiks izmantotas ar kontu maiņu saistītajām darbībām.
(4) Maksājumu kontu maiņas ietvaros nododošais maksājumu pakalpojumu sniedzējs nedrīkst bloķēt maksājuma
instrumentus pirms patērētāja pieprasījumā norādītā datuma, izņemot šā likuma 
81. panta
 otrajā daļā minētos
gadījumus.
(
02.03.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
75.
3 
pants.
 (1) Nododošais un saņemošais maksājumu pakalpojumu sniedzējs bez maksas sniedz patērētājam
savā rīcībā esošo informāciju par viņa iesniegtajiem spēkā esošajiem regulāro maksājumu rīkojumiem un tiešā debeta
maksājumiem patērētāja maksājumu kontā.
(2) Nododošais maksājumu pakalpojumu sniedzējs bez maksas sniedz saņemošajam maksājumu pakalpojumu
sniedzējam informāciju, ko tas atbilstoši šā likuma 
75.
2
 panta
 otrajā daļā minētajiem Komisijas normatīvajiem
noteikumiem ir pieprasījis kontu maiņas pakalpojuma ietvaros.
(3) Slēdzot maksājuma pakalpojuma izmantotāja maksājumu kontu, nododošais maksājumu pakalpojumu
sniedzējs ņem vērā šā likuma 
67. panta
 otrās un ceturtās daļas noteikumus.
(4) Ja patērētājs izmanto kontu maiņas pakalpojumu un lūdz maksājumu konta slēgšanu, nododošais maksājumu
pakalpojumu sniedzējs izbeidz standartlīgumu un slēdz maksājumu kontu patērētāja pieprasījumā norādītajā datumā,
ja ir nokārtotas visas no maksājumu konta izmantošanas izrietošās saistības un ir pabeigtas pārējās pieprasījumā
norādītās darbības. Maksājumu pakalpojumu sniedzējs nekavējoties informē patērētāju, ja patērētāja neizpildītas
saistības neļauj izbeigt standartlīgumu vai slēgt maksājumu kontu.
(5) Ja ir paredzēts, ka maksājuma pakalpojuma izmantotājs maksās par kontu maiņas pakalpojumu, maksājumu
pakalpojumu sniedzējs pakalpojuma maksu nosaka samērīgu ar pakalpojuma faktiskajām izmaksām, ievērojot šā
panta pirmās, otrās un trešās daļas noteikumus.
(
02.03.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
50
/
75
75.
4 
pants. 
Kontu
 
maiņas pakalpojuma sniegšanā iesaistītais maksājumu pakalpojumu sniedzējs maksājuma
pakalpojuma izmantotājam nekavējoties atlīdzina jebkurus finansiālos zaudējumus, kas radušies tieši tāpēc, ka
minētais maksājumu pakalpojumu sniedzējs nav izpildījis ar kontu maiņas pakalpojumu saistītos pienākumus vai
kavējis šo pienākumu izpildi.
(
02.03.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
75.
5 
pants. 
Maksājumu pakalpojumu sniedzējs maksājuma pakalpojuma izmantotājam pēc tā pieprasījuma papīra
formā vai uz cita pastāvīga informācijas nesēja, kā arī pastāvīgi savās klientu apkalpošanas telpās un savā mājaslapā
internetā bez maksas sniedz šādu informāciju par kontu maiņas pakalpojuma nodrošināšanu:
1) nododošā un saņemošā maksājumu pakalpojumu sniedzēja uzdevumi katrā kontu maiņas pakalpojuma
posmā atbilstoši Komisijas normatīvajos noteikumos noteiktajam;
2) katra posma izpildei paredzētais laiks;
3) maksa par kontu maiņas pakalpojumu, ja tāda ir paredzēta;
4) ziņas, ko attiecīgais maksājumu pakalpojumu sniedzējs pieprasīs no maksājuma pakalpojuma izmantotāja;
5) ārpustiesas strīdu izskatīšanas kārtība saskaņā ar šā likuma 
105. 
un 
106. pantu
;
6) informācija par to, vai maksājumu pakalpojumu sniedzējs ir Noguldījumu garantiju fonda dalībnieks.
(
02.03.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
75.
6 
pants.
 (1) Ja patērētājs vēlas atvērt maksājumu kontu pie maksājumu pakalpojumu sniedzēja, kas atrodas
citā dalībvalstī, maksājumu pakalpojumu sniedzējs, pie kura patērētājam ir maksājumu konts Latvijā, pēc attiecīga
pieprasījuma saņemšanas veic šādas darbības:
1) sniedz patērētājam sarakstu, kurā norādīti visi spēkā esošie regulārā maksājuma rīkojumi un debitoru virzīti
tiešā debeta maksājumi, ja tādi ir, un pieejamo informāciju par periodiski ienākošajiem kredīta pārvedumiem un
kreditoru virzītiem tiešā debeta maksājumiem, kas izpildīti patērētāja maksājumu kontā iepriekšējo 13 mēnešu
laikā;
2) pārskaita jebkādu pozitīvu atlikumu, kas ir patērētāja maksājumu kontā, uz maksājumu kontu, ko tas atvēris
vai tur pie jaunā maksājumu pakalpojumu sniedzēja, ja patērētāja pieprasījumā ir ietverti visi dati, kas ļauj
identificēt jauno maksājumu pakalpojumu sniedzēju un patērētāja maksājumu kontu;
3) slēdz patērētāja maksājumu kontu.
(2) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs, pie kura patērētājam ir maksājumu konts, veic šā panta pirmās daļas 1., 2.
un 3. punktā minētās darbības datumā, ko norādījis patērētājs un kas ir vismaz sešas darba dienas pēc tam, kad
maksājumu pakalpojumu sniedzējs saņēmis patērētāja pieprasījumu, ja tam nav neizpildītu no maksājumu konta
izmantošanas izrietošu saistību un ja puses nav vienojušās citādi. Maksājumu pakalpojumu sniedzējs nekavējoties
informē patērētāju, ja tam ir neizpildītas no maksājumu konta izmantošanas izrietošas saistības, kas neļauj slēgt
maksājumu kontu.
(3) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs, pie kura patērētājam ir maksājumu konts, veic šā panta pirmās daļas 1. un
3. punktā minētās darbības bez maksas. Ja maksājumu pakalpojumu sniedzējs sniedz šā panta pirmās daļas 1.
punktā minēto informāciju nevis standartlīgumā noteiktajā saziņas valodā, bet citā valodā, tas ir tiesīgs piemērot
maksu par dokumentu sagatavošanu citā valodā.
(
02.03.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
X nodaļa 
Maksājumu pakalpojumu sniedzēju un maksājuma pakalpojuma izmantotāju
tiesības un pienākumi
51
/
75
76.pants.
 Ja maksājuma pakalpojuma izmantotājs nav patērētājs, maksājumu pakalpojumu sniedzējs un
maksājuma pakalpojuma izmantotājs var vienoties par atsevišķu šā likuma 
77.panta
 pirmās daļas, 
80.panta
 trešās
daļas, kā arī 
85.
, 
87.
, 
88.
, 
89.
, 
92. 
un 
99.panta
 noteikumu nepiemērošanu. Maksājumu pakalpojumu sniedzējs un
maksājuma pakalpojuma izmantotājs var vienoties arī par citu, nevis šā likuma 
84.pantā
 noteikto zaudējuma atlīdzības
pieprasīšanas termiņu.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
02.03.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
77.pants.
 (1) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs nevar prasīt no maksājuma pakalpojuma izmantotāja maksu par
savu informēšanas pienākumu pildīšanu, kā arī par korektīvo vai preventīvo darbību veikšanu atbilstoši šā likuma
 X,
 XI,
XII,
 XIII 
un
 XIV nodaļai
, ja šā likuma 
91.panta
 otrajā daļā, 
92.panta
 septītajā daļā un 
98.panta
 trešajā daļā nav noteikts
citādi. Ja maksājumu pakalpojumu sniedzējs vienojas ar maksājuma pakalpojuma izmantotāju par šā likuma 
91.panta
otrajā daļā, 
92.panta
 septītajā daļā un 
98.panta
 trešajā daļā minētās maksas piemērošanu, tad šo maksu nosaka
samērīgu ar savām faktiskajām informēšanas, kā arī korektīvo vai preventīvo darbību veikšanas izmaksām.
(2) Ja gan maksātāja, gan saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs atrodas kādā no dalībvalstīm, saņēmējs
maksā sava maksājumu pakalpojumu sniedzēja pieprasīto maksu par pakalpojumu, bet maksātājs — sava
maksājumu pakalpojumu sniedzēja pieprasīto maksu. Šis nosacījums neattiecas uz tiem maksājuma posmiem, kas
tiek veikti ārpus dalībvalstīm.
(3) Maksājuma saņēmējam ir aizliegts pieprasīt no maksātāja maksu par konkrētā maksājuma instrumenta
izmantošanu.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
78.pants.
 (1) Ja maksājuma pakalpojuma izmantotājs izmanto maksājuma instrumentu, kas saskaņā ar
standartlīgumu izmantojams tikai maksājumiem, no kuriem katrs atsevišķi nepārsniedz 30 
euro
, vai maksājuma
instrumentu, kuram noteiktais limits ir 150 
euro
 vai kurā uzkrātā nauda nekad nepārsniedz 150 
euro 
mēnesī,
maksājumu pakalpojumu sniedzējs var vienoties ar maksājuma pakalpojuma izmantotāju, ka:
1) netiek piemēroti šā likuma 
82.panta
 pirmās daļas 2.punkta, 
83.panta
 pirmās daļas 3., 4. un 5.punkta un
87.panta
 ceturtās un piektās daļas noteikumi, ja vien nav iespējams maksājuma instrumentu bloķēt vai apturēt
tā turpmāko izmantošanu;
2) netiek piemēroti šā likuma 
85.
, 
86.panta
 un 
87.panta
 pirmās un otrās daļas noteikumi, ja maksājuma
instrumentu izmanto anonīmi vai maksājumu pakalpojumu sniedzējs citas maksājuma instrumentam
raksturīgas pazīmes dēļ nevar pierādīt, ka maksājums bijis autorizēts;
3) maksājumu pakalpojumu sniedzējam nav nepieciešams informēt maksājuma pakalpojuma izmantotāju par
maksājuma rīkojuma noraidīšanu, ja maksājuma rīkojuma neizpilde izriet no konkrētajiem apstākļiem;
4) maksātājs nevar atsaukt maksājuma rīkojumu pēc tam, kad to nosūtījis vai devis saņēmējam piekrišanu veikt
maksājumu;
5) tiek piemērots cits maksājuma izpildes termiņš, nekā tas noteikts šā likuma 
96.pantā
.
(2) Šā likuma 
86. 
un 
87.panta
 noteikumus piemēro arī attiecībā uz elektronisko naudu, izņemot gadījumu, kad
maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējs nevar iesaldēt maksājumu kontu vai bloķēt maksājuma instrumentu.
(
24.04.2014
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
79.pants.
 (1) Maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējs, saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs, kā arī
maksājumu pakalpojumu sniedzēju starpnieki veic maksājuma summas pārvedumu un neietur no pārveduma summas
nekādu maksu par pakalpojumu.
(2) Saņēmējs un viņa maksājumu pakalpojumu sniedzējs var vienoties, ka maksājumu pakalpojumu sniedzējs ietur
komisijas maksu no pārskaitītās naudas summas pirms tās ieskaitīšanas saņēmēja kontā. Šādā gadījumā
saņēmējam sniegtajā informācijā atsevišķi norāda pilno maksājuma summu un iekasēto maksu par pakalpojumu.
(3) Ja maksājumu uzsācis maksātājs un no maksājuma summas ieturēta nevis šā panta otrajā daļā minētā maksa
par pakalpojumu, bet kāda cita maksa, maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējs nodrošina, ka saņēmējs saņem
visu maksātāja uzsāktā maksājuma naudas summu.
52
/
75
(4) Ja maksājumu uzsācis saņēmējs vai tas uzsākts ar saņēmēja starpniecību un no maksājuma summas ieturēta
nevis šā panta otrajā daļā minētā maksa par pakalpojumu, bet kāda cita maksa, saņēmēja maksājumu pakalpojumu
sniedzējs nodrošina, ka saņēmējs saņem visu maksājuma naudas summu.
XI nodaļa 
Maksājuma autorizācija
80.pants.
 (1) Maksātājs var dot piekrišanu maksājuma veikšanai pirms maksājuma izpildes vai, ja par to panācis
vienošanos ar maksājumu pakalpojumu sniedzēju, pēc maksājuma izpildes.
(2) Piekrišanu maksājuma veikšanai, kā arī vairāku vai atkārtotu maksājumu veikšanai dod veidā, par kādu
vienojušies maksātājs un maksājumu pakalpojumu sniedzējs. Piekrišanu maksājuma veikšanai var dot arī ar
maksājuma saņēmēja vai maksājumu ierosināšanas pakalpojumu sniedzēja starpniecību. Ja šādas piekrišanas nav,
maksājumu uzskata par neautorizētu.
(3) Maksātājs savu piekrišanu var atsaukt jebkurā laikā, bet ne vēlāk par šā likuma 
92.pantā
 noteikto brīdi.
Maksātājs var atsaukt arī vairāku vai atkārtotu maksājumu veikšanai dotu piekrišanu. Jebkuri turpmāk veiktie
maksājumi uzskatāmi par neautorizētiem.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
 Otrās daļas jaunā redakcija
stājas spēkā 
01.10.2018.
 Sk. Pārejas noteikumu 35. punktu)
80.
1 
pants.
 (1) Maksātājam ir tiesības ierosināt maksājumu ar maksājumu ierosināšanas pakalpojumu sniedzēja
starpniecību no sava maksājumu konta, ja tas ir pieejams tiešsaistē.
(2) Ja maksātājs maksājumu ierosināšanas pakalpojumu sniedzējam dod nepārprotamu piekrišanu maksājuma
izpildei saskaņā ar šā likuma 
80.
 pantu, maksātāja kontu apkalpojošais maksājumu pakalpojumu sniedzējs, veicot šā
panta ceturtajā daļā noteiktās darbības, nodrošina maksātājam iespēju izmantot maksājuma ierosināšanas
pakalpojumu.
(3) Maksājumu ierosināšanas pakalpojumu sniedzējs:
1) sniedzot maksājuma ierosināšanas pakalpojumu, nevienā brīdī nav maksātāja pārskaitāmās naudas turētājs;
2) pārsūta maksātāja personalizētos autentifikācijas datus, izmantojot drošu saziņas veidu, tā, lai tie nenonāktu
citu personu kā vien maksātāja un personalizēto autentifikācijas datu izdevēja rīcībā;
3) jebkuru citu informāciju par maksātāju, kas iegūta, sniedzot maksājuma ierosināšanas pakalpojumu, sniedz
vienīgi maksājuma saņēmējam un tikai tad, ja saņemta maksātāja nepārprotama piekrišana;
4) katru reizi, kad tiek ierosināts maksājums, sevi identificē pie maksātāja kontu apkalpojošā maksājumu
pakalpojumu sniedzēja, kā arī sazinās ar kontu apkalpojošo maksājumu pakalpojumu sniedzēju, maksātāju un
maksājuma saņēmēju, izmantojot drošu saziņas veidu;
5) neuzglabā sensitīvus maksājumu datus;
6) nepieprasa no maksātāja nekādus citus datus kā tikai tos, kas nepieciešami, lai sniegtu maksājuma
ierosināšanas pakalpojumu;
7) neizmanto nekādus datus, nepiekļūst tiem un neuzglabā tos nekādos citos nolūkos kā vienīgi tam, lai
sniegtu maksājuma ierosināšanas pakalpojumu atbilstoši maksātāja nepārprotami izteiktam pieprasījumam;
8) nemaina maksājuma summu, maksājuma saņēmēju vai jebkādu citu ierosināmā maksājuma elementu.
(4) Kontu apkalpojošais maksājumu pakalpojumu sniedzējs:
1) saziņai ar maksājumu ierosināšanas pakalpojumu sniedzējiem nodrošina drošu saziņas veidu;
2) pēc maksājuma rīkojuma saņemšanas no maksājumu ierosināšanas pakalpojumu sniedzēja nekavējoties
53
/
75
tam sniedz vai dara pieejamu visu nepieciešamo informāciju par maksājuma ierosināšanu un visu informāciju,
kas pieejama kontu apkalpojošam maksājumu pakalpojumu sniedzējam, par maksājuma izpildi;
3) apstrādā maksājumu rīkojumus, kas iesniegti, izmantojot maksājumu ierosināšanas pakalpojumu sniedzēja
pakalpojumus, pēc tādiem pašiem maksājumu rīkojumu apstrādes nosacījumiem (tai skaitā maksājumu
rīkojumu izpildes laiks, prioritāte un komisijas maksa) kā maksājumu rīkojumus, ko pats maksātājs pārsūtījis
tieši kontu apkalpojošam maksājumu pakalpojumu sniedzējam, izņemot gadījumu, kad atšķirīgai apstrādei ir
objektīvi iemesli.
(5)  Kontu apkalpojošā maksājumu pakalpojumu sniedzēja un maksājumu ierosināšanas pakalpojumu sniedzēja
savstarpēju līgumisku attiecību neesamība neietekmē maksājuma ierosināšanas vai izpildes gaitu.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
80.
2 
pants. 
(1) Maksājuma pakalpojuma izmantotājam ir tiesības saņemt konta informācijas pakalpojumu par
saviem maksājumu kontiem, ja tie ir pieejami tiešsaistē.
(2) Konta informācijas pakalpojumu sniedzējs:
1) sniedz konta informācijas pakalpojumu vienīgi pēc tam, kad ir saņēmis maksājuma pakalpojuma izmantotāja
nepārprotamu piekrišanu šāda pakalpojuma saņemšanai;
2) pārsūta maksājuma pakalpojuma izmantotāja personalizētos autentifikācijas datus, izmantojot drošu saziņas
veidu, tā, lai šie personalizētie autentifikācijas dati nenonāktu citu personu kā vien maksājuma pakalpojuma
izmantotāja un autentifikācijas datu izdevēja rīcībā;
3) katru reizi, sazinoties ar kontu apkalpojošo maksājumu pakalpojumu sniedzēju, sevi identificē, kā arī sazinās
ar maksājuma pakalpojuma izmantotāju, izmantojot drošu saziņas veidu;
4) piekļūst vienīgi informācijai no maksājuma pakalpojuma izmantotāja norādītajiem maksājumu kontiem un ar
tiem saistītajiem maksājumu darījumiem;
5) nepieprasa sensitīvus maksājumu datus, kas saistīti ar maksājumu kontiem;
6) neizmanto nekādus datus, nepiekļūst tiem un neuzglabā tos nekādos citos nolūkos kā vienīgi tam, lai
sniegtu konta informācijas pakalpojumu atbilstoši maksātāja nepārprotami izteiktam pieprasījumam, savā
darbībā ievērojot normatīvos aktus par personas datu aizsardzību.
(3) Kontu apkalpojošais maksājumu pakalpojumu sniedzējs saistībā ar maksājumu kontiem:
1) saziņai ar konta informācijas pakalpojuma sniedzējiem nodrošina drošu saziņas veidu;
2) datu pieprasījumu, kas nosūtīts, izmantojot konta informācijas pakalpojuma sniedzēja starpniecību, apstrādā
pēc tādiem pašiem nosacījumiem kā maksājuma pakalpojuma izmantotāja tieši izteiktu pieprasījumu, izņemot
gadījumu, kad atšķirīgai apstrādei ir objektīvi iemesli.
(4) Kontu apkalpojoša maksājumu pakalpojumu sniedzēja un konta informācijas pakalpojuma sniedzēja savstarpēju
līgumisku attiecību neesamība neietekmē konta informācijas pakalpojuma sniegšanas gaitu.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
81.pants.
 (1) Ja autorizācijai izmanto noteiktu maksājuma instrumentu, maksātājs var vienoties ar maksājumu
pakalpojumu sniedzēju par maksājuma instrumenta izmantošanas limitu.
(2) Ja maksājumu pakalpojumu sniedzējs un maksājuma pakalpojuma izmantotājs standartlīgumā par to
vienojušies, maksājumu pakalpojumu sniedzējam ir tiesības bloķēt maksājuma instrumenta izmantošanu gadījumos,
kas saistīti ar maksājuma instrumenta drošību, pamatotām aizdomām par maksājuma instrumenta neautorizētu
izmantošanu vai izmantošanu krāpšanas nolūkā, vai gadījumos, kad maksājuma instruments saistīts ar kredītlīniju un
ir būtiski pieaudzis risks, ka maksātājs var nebūt spējīgs izpildīt maksājumu saistības.
(3) Šā panta otrajā daļā minētajos gadījumos maksājumu pakalpojumu sniedzējs veidā, par kādu tas vienojies ar
maksājuma pakalpojuma izmantotāju, informē maksātāju par maksājuma instrumenta bloķēšanu un tās iemesliem, ja
54
/
75
tas iespējams, pirms paredzētās maksājuma instrumenta bloķēšanas, bet ne vēlāk kā tūlīt pēc bloķēšanas, izņemot
gadījumus, kad informācijas sniegšana apdraudētu objektīvi pamatotos drošības apsvērumus vai ir aizliegta saskaņā ar
Latvijas normatīvo aktu prasībām.
(4) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs atbloķē maksājuma instrumentu vai aizstāj to ar jaunu maksājuma
instrumentu, tiklīdz bloķēšanai vairs nav pamata.
(5) Kontu apkalpojošam maksājumu pakalpojumu sniedzējam ir tiesības bloķēt maksājumu ierosināšanas
pakalpojuma sniedzēja vai konta informācijas pakalpojuma sniedzēja piekļuvi maksājumu kontam tādu objektīvi
pamatotu iemeslu dēļ, kas saistīti ar šo pakalpojumu sniedzēju neautorizētu piekļuvi maksājumu kontam vai piekļuvi
krāpšanas nolūkā.
(6) Šā panta piektajā daļā minētajos gadījumos kontu apkalpojošais maksājumu pakalpojumu sniedzējs veidā, par
kādu tas vienojies ar maksājuma pakalpojuma izmantotāju, informē to par liegumu piekļūt maksājumu kontam un tā
iemesliem, ja iespējams, pirms tiek liegta piekļuve, bet ne vēlāk kā uzreiz pēc piekļuves liegšanas, izņemot gadījumu,
kad informācijas sniegšana varētu apdraudēt objektīvi pamatotos drošības apsvērumus vai ir aizliegta saskaņā ar
Latvijas normatīvo aktu vai Eiropas Savienības tieši piemērojamo tiesību aktu prasībām.
(7) Tiklīdz vairs nepastāv šā panta piektajā daļā minētie iemesli, kontu apkalpojošais maksājumu pakalpojumu
sniedzējs atjauno piekļuvi maksājumu kontam.
(8) Kontu apkalpojošais maksājumu pakalpojumu sniedzējs nekavējoties ziņo Komisijai par gadījumiem, kad tas
bloķējis konta informācijas pakalpojuma sniedzēja vai maksājumu ierosināšanas pakalpojuma sniedzēja piekļuvi
maksājumu kontam atbilstoši šā panta piektajai daļai, un savā ziņojumā norāda piekļuves liegšanas iemeslus.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
 Sestā daļa stājas spēkā
01.10.2018.
 Sk. Pārejas noteikumu 35. punktu)
81.
1 
pants.
 (1) Kontu apkalpojošais maksājumu pakalpojumu sniedzējs pēc tāda maksājumu pakalpojumu
sniedzēja pieprasījuma, kurš izlaidis maksājumu kartei piesaistītu maksājuma instrumentu, nekavējoties apstiprina, vai
summa, kas nepieciešama maksājuma izpildei ar maksājumu kartei piesaistītu maksājuma instrumentu, ir pieejama
maksātāja maksājumu kontā, ja ir izpildīti visi šādi nosacījumi:
1) pieprasījuma brīdī maksātāja maksājumu konts ir pieejams tiešsaistē;
2) maksātājs ir devis nepārprotamu piekrišanu tam, ka kontu apkalpojošais maksājumu pakalpojumu sniedzējs
atbild uz konkrēta maksājumu pakalpojumu sniedzēja pieprasījumiem, lai apstiprinātu, ka summa, kas atbilst
konkrētajam maksājumam ar maksājumu kartei piesaistītu maksājuma instrumentu, ir pieejama maksātāja
maksājumu kontā;
3) šīs daļas 
2.
 punktā minētā piekrišana ir dota, pirms tiek saņemts pirmais pieprasījums sniegt apstiprinājumu.
(2) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs var pieprasīt šā panta pirmajā daļā minēto apstiprinājumu, ja ir izpildīti visi
šādi nosacījumi:
1) maksātājs ir devis nepārprotamu piekrišanu tam, ka maksājumu pakalpojumu sniedzējs pieprasa šā panta
pirmajā daļā minēto apstiprinājumu;
2) maksātājs ir ierosinājis maksājumu ar maksājumu pakalpojumu sniedzēja izlaistu maksājumu kartei
piesaistītu maksājuma instrumentu par attiecīgo summu;
3) maksājumu pakalpojumu sniedzējs pirms katra apstiprinājuma pieprasīšanas sevi identificē kontu
apkalpojošā maksājumu pakalpojumu sniedzēja sistēmā un sazinās ar kontu apkalpojošo maksājumu
pakalpojumu sniedzēju, ievērojot drošas saziņas standartus, kas noteikti saskaņā ar Komisijas 2017. gada
27. novembra deleģēto regulu (ES) 
2018/389
, ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvu (ES) 
2015/2366
papildina attiecībā uz regulatīvajiem tehniskajiem standartiem par drošu lietotāja autentificēšanu un vienotiem un
drošiem atklātiem saziņas standartiem (Dokuments attiecas uz EEZ) (turpmāk — Regula Nr.  
2018/389
).
(3) Šā panta pirmajā daļā minēto apstiprinājumu kontu apkalpojošais maksājumu pakalpojumu sniedzējs sniedz
vienīgi apstiprinājuma vai nolieguma formā, savā darbībā ievērojot normatīvos aktus par personas datu aizsardzību.
Maksājumu pakalpojumu sniedzējs, kas izlaidis maksājumu kartei piesaistītu maksājuma instrumentu, nesaglabā
minēto atbildi un neizmanto to citos nolūkos kā vienīgi tam, lai izpildītu konkrēto maksājumu ar maksājumu kartei
piesaistītu maksājuma instrumentu.
55
/
75
(4) Šā panta pirmajā daļā minētais kontu apkalpojošā maksājumu pakalpojumu sniedzēja dotais apstiprinājums
tam nerada ne pienākumu, ne tiesības bloķēt maksātāja maksājumu kontā esošo naudu. Maksājumu pakalpojumu
sniedzējs, kas izlaidis maksājumu kartei piesaistītu maksājuma instrumentu, ir atbildīgs par maksājuma izpildi ar
kartei piesaistītu maksājuma instrumentu.
(5) Maksātājam ir tiesības pieprasīt, lai kontu apkalpojošais maksājumu pakalpojumu sniedzējs katru reizi informē
maksātāju par maksājumu pakalpojumu sniedzēju, kas pieprasījis apstiprinājumu, un atbilstoši šā panta trešajai daļai
tam sniegto atbildi.
(6) Šo pantu nepiemēro, ja maksājumu kartei piesaistītajā maksājuma instrumentā tiek glabāta elektroniskā nauda.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
82.pants.
 (1) Maksājuma pakalpojuma izmantotājam, kas ir tiesīgs izmantot maksājuma instrumentu, ir šādi
pienākumi:
1) lietot maksājuma instrumentu saskaņā ar noteikumiem, kas reglamentē maksājuma instrumenta izlaišanu un
lietošanu, un kas ir objektīvi, samērīgi un nediskriminējoši;
2) tiklīdz kļuvis zināms, ka maksājuma instruments ir nozaudēts, nolaupīts vai citādi prettiesiski piesavināts, vai
notikusi tā neautorizēta izmantošana, nekavējoties par to informēt maksājumu pakalpojumu sniedzēju vai tā
norādīto iestādi.
(2) Maksājuma pakalpojuma izmantotājs veic pasākumus, kas nepieciešami, lai saglabātu maksājuma instrumenta
personalizētos autentifikācijas līdzekļus drošībā.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
83.pants.
 (1) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs, kas izlaidis maksājuma instrumentu, ievēro šādas prasības:
1) nodrošina, lai maksājuma instrumenta personalizētie autentifikācijas līdzekļi nebūtu pieejami personām,
kuras nav tiesīgas izmantot maksājuma instrumentu;
2) nesūta maksājuma pakalpojuma izmantotājam nepieprasītu maksājuma instrumentu, izņemot gadījumu, kad
maksājuma instruments, kas jau ir pakalpojuma izmantotāja turējumā, jāaizstāj ar jaunu maksājuma
instrumentu;
3) pastāvīgi nodrošina pakalpojuma izmantotājam iespēju bez maksas paziņot par šā likuma 
82.panta
 pirmās
daļas 2.punktā minētajiem gadījumiem vai pieprasīt maksājuma instrumenta atbloķēšanu saskaņā ar šā likuma
81.panta
 ceturto daļu;
4) 18 mēnešu laikā no brīža, kad maksājuma pakalpojuma izmantotājs informējis maksājumu pakalpojumu
sniedzēju par šā likuma 
82.panta
 pirmās daļas 2.punktā minētajiem gadījumiem vai pieprasījis maksājuma
instrumenta atbloķēšanu saskaņā ar šā likuma 
81.panta
 ceturto daļu, nodrošina pierādījumus tam, ka
maksājuma pakalpojuma izmantotājs sniedzis attiecīgo paziņojumu;
5) novērš maksājuma instrumenta izmantošanu, tiklīdz saņemta šā likuma 
82.panta
 pirmās daļas 2.punktā
minētā informācija;
6) šā likuma 
82.
 panta pirmās daļas 2. punktā minētajos gadījumos aizstāj maksājuma instrumentu bez
maksas vai par maksu, kas atbilst tā aizstāšanas izmaksām.
(2) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs uzņemas risku, kas saistīts ar maksājuma instrumenta vai jebkuru tā
drošības elementu nosūtīšanu maksātājam, izņemot gadījumu, kad saskaņā ar maksājuma pakalpojuma izmantotāja
lūgumu maksājumu pakalpojumu sniedzējs un maksājuma pakalpojuma izmantotājs iepriekš ir vienojušies citādi.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
84.pants.
 (1) Maksājuma pakalpojuma izmantotājs ir tiesīgs no maksājumu pakalpojumu sniedzēja saņemt
zaudējumu atlīdzību saskaņā ar šā likuma 
86. 
un 
99.pantu
, ja maksājuma pakalpojuma izmantotājs nekavējoties,
tiklīdz uzzinājis par neautorizētu vai kļūdaini izpildītu maksājumu, bet ne vēlāk kā 13 mēnešu laikā pēc naudas
norakstīšanas no konta ir informējis par to maksājumu pakalpojumu sniedzēju.
56
/
75
(2) Ja maksājumu pakalpojumu sniedzējs nav sniedzis vai darījis pieejamu informāciju par maksājumu saskaņā ar
šā likuma
 VII,
 VIII 
un
 IX nodaļas
 noteikumiem, maksājuma pakalpojuma izmantotājs var saņemt šā panta pirmajā daļā
minēto atlīdzību saskaņā ar šā likuma 
86. 
un 
99.pantu
, ja ir informējis maksājumu pakalpojumu sniedzēju, tiklīdz
uzzinājis par neautorizētu vai kļūdaini izpildītu maksājumu.
(3) Ja neautorizēta vai kļūdaini veikta maksājuma izpildē ir izmantots maksājumu ierosināšanas pakalpojuma
sniedzēja pakalpojums, maksātājs ir tiesīgs saņemt no tā kontu apkalpojošā maksājumu pakalpojumu sniedzēja
zaudējumu atlīdzību saskaņā ar šā likuma 
86. 
un 
99.
 pantu, ievērojot šā panta pirmajā daļā noteikto.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
 Trešā daļa stājas spēkā
01.10.2018.
 Sk. Pārejas noteikumu 35.punktu)
85.pants.
 (1) Ja maksājuma pakalpojuma izmantotājs noliedz, ka autorizējis izpildītu maksājumu, vai apgalvo, ka
maksājums izpildīts kļūdaini, maksājumu pakalpojumu sniedzējam ir pienākums pierādīt, ka maksājums ir
autentificēts, precīzi reģistrēts un grāmatots kontos un maksājumu pakalpojumu sniedzēja sniegto pakalpojumu nav
ietekmējušas tehniskas kļūmes vai citi trūkumi.
(1
1
) Ja maksājums tiek ierosināts ar maksājumu ierosināšanas pakalpojuma sniedzēja starpniecību, maksājumu
ierosināšanas pakalpojuma sniedzējam ir pienākums pierādīt, ka maksājuma posmā, kurā tas bijis iesaistīts,
maksājums ir autentificēts, precīzi reģistrēts un to nav ietekmējušas tehniskas kļūmes vai citi trūkumi, kas saistīti ar
attiecīgo maksājuma pakalpojumu, kuru tas sniedz.
(2) Ja maksājuma pakalpojuma izmantotājs noliedz, ka autorizējis izpildītu maksājumu, tad ar to vien, ka
maksājumu pakalpojumu sniedzējs, tai skaitā maksājumu ierosināšanas pakalpojuma sniedzējs, ja tāds bijis
iesaistīts, reģistrējis maksājuma instrumenta lietojumu, var nebūt pietiekami, lai pierādītu to, ka maksātājs autorizējis
maksājumu vai rīkojies prettiesiski ar ļaunu nolūku vai rupjas neuzmanības dēļ nav pildījis vienu vai vairākus šā likuma
82.
 pantā noteiktos pienākumus.
(3) Maksājumu pakalpojumu sniedzējam ir pienākums pierādīt, ka maksājuma pakalpojuma izmantotājs ir rīkojies
prettiesiski ar ļaunu nolūku vai rupjas neuzmanības dēļ. Šā panta 1.
1 
daļā minētajā gadījumā maksājumu
ierosināšanas pakalpojuma sniedzējs savāktos pierādījumus sniedz arī kontu apkalpojošam maksājumu pakalpojumu
sniedzējam.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
86.pants.
 (1) Šā likuma 
84.
 pantā minētajos gadījumos maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējs
nekavējoties, bet ne vēlāk kā līdz nākamās darba dienas beigām atlīdzina maksātājam zaudējumus, atmaksājot
neautorizētā maksājuma summu vai atjaunojot stāvokli maksātāja maksājumu kontā, no kura šī summa norakstīta,
līdz tādam stāvoklim, kāds bija pirms neautorizētā maksājuma veikšanas, izņemot gadījumu, kad maksājumu
pakalpojumu sniedzējam ir pamatotas aizdomas, ka maksājuma pakalpojuma izmantotājs rīkojies prettiesiski, un tas
par šādām aizdomām ir paziņojis Komisijai.
(1
1
) Šā likuma 
84.
 pantā minētajos gadījumos, ja maksājumu ir ierosinājis maksājumu ierosināšanas pakalpojuma
sniedzējs, kontu apkalpojošais maksājumu pakalpojumu sniedzējs nekavējoties, bet ne vēlāk kā līdz nākamās darba
dienas beigām atlīdzina maksātājam zaudējumus, atmaksājot neautorizētā maksājuma summu vai atjaunojot stāvokli
maksātāja maksājumu kontā, no kura šī summa norakstīta, līdz tādam stāvoklim, kāds bija pirms neautorizētā
maksājuma veikšanas.
(1
2
) Ja maksājumu ierosināšanas pakalpojuma sniedzējs ir atbildīgs par neautorizēto maksājumu, tas pēc kontu
apkalpojošā maksājumu pakalpojumu sniedzēja pieprasījuma nekavējoties kompensē tam visus radušos zaudējumus
vai summas, kas atmaksātas maksātājam, tostarp neautorizētā maksājuma summu. Maksājumu ierosināšanas
pakalpojuma sniedzējam ir pienākums pierādīt, ka attiecībā uz maksājuma posmu, kurā tas bijis iesaistīts,
maksājums ir autentificēts, precīzi reģistrēts un to nav ietekmējusi tehniska kļūme vai citi trūkumi, kas saistīti ar
maksājuma pakalpojumu, kuru tas sniedz.
(2) Papildu zaudējumu atlīdzību var noteikt saskaņā ar normatīvajiem aktiem, kas attiecas uz maksātāja un
maksājumu pakalpojumu sniedzēja līgumiem.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
 Pirmās daļas jaunā redakcija un
1.
1
 un 1.
2
 daļa stājas spēkā 
01.10.2018.
 Sk. Pārejas noteikumu 35. punktu)
87.pants.
 (1) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs neatlīdzina maksātājam zaudējumus līdz 50 
euro
, ja tie radušies
57
/
75
saistībā ar neautorizētiem maksājumiem maksājuma instrumenta nozaudēšanas, nolaupīšanas vai citādas
prettiesiskas piesavināšanās dēļ.
(1
1
) Šā panta pirmo daļu nepiemēro šādos gadījumos:
1) maksājuma instrumenta nozaudēšanu, nolaupīšanu vai prettiesisku piesavināšanos maksātājam nebija
iespējams atklāt pirms maksājuma, izņemot gadījumu, kad maksātājs pats ir rīkojies prettiesiski;
2) maksātājam zaudējumi radušies maksājumu pakalpojumu sniedzēja darbinieka, pārstāvja vai filiāles vai
ārpakalpojumu sniedzēja darbības vai bezdarbības rezultātā.
(2) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs neatlīdzina maksātājam tādus zaudējumus, kas tam radušies saistībā ar
neautorizētiem maksājumiem, ja maksātājs rīkojies prettiesiski ar ļaunu nolūku vai rupjas neuzmanības dēļ (tai skaitā
nav pildījis vienu vai vairākus šā likuma 
82.
 pantā noteiktos pienākumus).
(3) 
(Izslēgta no 
01.10.2018.
 ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
 Sk. Pārejas noteikumu 35.
punktu)
(3
1
) Ja maksājumu pakalpojumu sniedzējs nepieprasa stingro autentifikāciju, maksātājs nesedz zaudējumus, ja
vien nav rīkojies prettiesiski. Ja maksājuma saņēmējs vai maksājuma saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs
nepieņem stingro autentifikāciju, tas sedz zaudējumus, kas nodarīti maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējam.
(4) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs, nepiemērojot šā panta pirmās daļas noteikumus, atlīdzina maksātājam
zaudējumus, kas radušies nozaudēta, nolaupīta vai citādi prettiesiski piesavināta maksājuma instrumenta
izmantošanas rezultātā pēc tam, kad maksātājs maksājumu pakalpojumu sniedzējam vai tā norādītajai iestādei
sniedzis informāciju saskaņā ar šā likuma 
82.panta
 pirmās daļas 2.punktu, izņemot gadījumus, kad maksātājs pats
rīkojies prettiesiski.
(5) Ja maksājumu pakalpojumu sniedzējs nenodrošina maksātājam iespēju jebkurā laikā saskaņā ar šā likuma
83.panta
 pirmās daļas 3.punktu informēt par maksājuma instrumenta nozaudēšanu, nolaupīšanu vai citādu prettiesisku
piesavināšanos, tad maksājumu pakalpojumu sniedzējs, nepiemērojot šā panta pirmās daļas noteikumus, atlīdzina
maksātājam maksājuma instrumenta izmantošanas rezultātā radušos zaudējumus, izņemot gadījumus, kad
maksātājs pats rīkojies prettiesiski.
(6) Attiecībā uz maksātāju — patērētāju — nepiemēro šā panta pirmajā daļā noteikto maksātāja atbildības apmēru,
ja zaudējumi radušies saistībā ar neautorizētiem maksājumiem viņa maksājumu kartes nolaupīšanas vai citādas
prettiesiskas piesavināšanās dēļ.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
12.05.2011.
, 
02.03.2017.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
Grozījumi pirmajā daļā, 1.
1
 un 3.
1
 daļa stājas spēkā 
01.10.2018.
 Sk. Pārejas noteikumu 35.punktu)
87.
1 
pants.
 (1) Ja maksājumu ierosinājis maksājuma saņēmējs vai tas ir ierosināts ar maksājuma saņēmēja
starpniecību un nav zināma precīza maksājuma summa brīdī, kad maksātājs piekrīt veikt maksājumu, maksātāja
maksājumu pakalpojumu sniedzējs bloķē naudas līdzekļus maksātāja maksājumu kontā vienīgi tad, ja maksātājs ir
devis piekrišanu attiecībā uz precīzu bloķējamo naudas līdzekļu summu.
(2) Maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējs nekavējoties pēc tam, kad ir saņēmis informāciju par precīzu
maksājuma summu, vai vismaz uzreiz pēc maksājuma rīkojuma saņemšanas atbrīvo saskaņā ar šā panta pirmo daļu
bloķētos naudas līdzekļus maksātāja maksājumu kontā.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
 Pants stājas spēkā 
01.10.2018.
 Sk. Pārejas
noteikumu 35. punktu)
88.pants.
 (1) Maksātājam ir tiesības saņemt no maksājumu pakalpojumu sniedzēja autorizēta un jau izpildīta
maksājuma summas atmaksu pilnā apmērā, ja attiecīgo maksājumu uzsācis saņēmējs vai tas uzsākts ar saņēmēja
starpniecību un ja:
1) autorizējot maksājumu, nav norādīta precīza tā summa;
2) maksājuma summa ir lielāka, nekā maksātājs pamatoti būtu varējis attiecīgajam maksājumam paredzēt,
ņemot vērā datus par viņa iepriekšējiem maksājumiem, standartlīguma noteikumus, kā arī attiecīgos darījuma
apstākļus.
(2) Pēc maksājumu pakalpojumu sniedzēja pieprasījuma maksātājs sniedz pierādījumus attiecībā uz šā panta
58
/
75
pirmajā daļā minētajiem nosacījumiem.
(2
1
) Valutēšanas datums naudas ieskaitīšanai maksātāja maksājumu kontā nav vēlāks par to darba dienu, kad
summa ir debetēta.
(3) 
(Izslēgta ar 
20.06.2018
. likumu)
(4) Šā panta pirmās daļas 2.punktā minētā nosacījuma izpildi maksātājs nevar pamatot ar apsvērumiem, kas
saistīti ar valūtas maiņu, ja piemērots valūtas kurss, par ko viņš panācis vienošanos ar savu maksājumu pakalpojumu
sniedzēju saskaņā ar šā likuma 
64.panta
 3.punkta “b” apakšpunktu un 
73.panta
 pirmās daļas 4.punktu.
(4
1
) Ja maksājumu uzsācis saņēmējs, veicot tiešā debeta maksājumu atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes
2012. gada 14. marta regulas (ES) Nr.  
260/2012
, ar ko nosaka tehniskās un darbības prasības kredīta pārvedumiem
un tiešā debeta maksājumiem 
euro
 un groza regulu (EK) Nr.  
924/2009
 (Dokuments attiecas uz EEZ) 1. pantā
noteiktajam, maksātājam ir tiesības uz atmaksu 
euro 
valūtā termiņos, kas noteikti šā likuma 
89.
 pantā.
(5) Maksātāja un maksājumu pakalpojumu sniedzēja standartlīgumā var noteikt, ka maksātājam nav tiesību uz
naudas atmaksu, ja:
1) viņš devis piekrišanu maksājuma izpildei tieši savam maksājumu pakalpojumu sniedzējam;
2) maksājumu pakalpojumu sniedzējs vai saņēmējs vismaz četras nedēļas pirms datuma, kad maksātājam ir
pienākums izpildīt maksājuma saistības pret saņēmēju, sniedzis vai darījis maksātājam pieejamu informāciju
par šo maksājumu veidā, par kādu iepriekš panākta vienošanās.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
 
2.
1
 un 
4.
1
 daļa
 stājas spēkā
01.10.2018.
 Sk. Pārejas noteikumu 35. punktu)
89.pants.
 (1) Maksātājs var pieprasīt šā likuma 
88.pantā
 minēto autorizēto, saņēmēja vai ar saņēmēja starpniecību
uzsākto maksājumu summu atmaksu astoņu nedēļu laikā no datuma, kad nauda ir norakstīta no konta.
(2) Desmit darba dienu laikā kopš brīža, kad saņemts naudas atmaksas pieprasījums, maksājumu pakalpojumu
sniedzējs atmaksā visu veiktā maksājuma summu vai sniedz atmaksas atteikuma pamatojumu, norādot iestādes,
kurās maksātājs var iesniegt sūdzību saskaņā ar šā likuma 
105. 
un 
106.pantu
.
(3) 
(Izslēgta no 
01.10.2018.
 ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
 Sk. Pārejas noteikumu
35.punktu)
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
XII nodaļa 
Maksājuma rīkojums
90.pants.
 (1) Maksājuma rīkojuma saņemšanas brīdis ir brīdis, kad maksātāja, saņēmēja vai ar saņēmēja
starpniecību iesniegto maksājuma rīkojumu saņem maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējs.
(2) Ja maksājuma rīkojums tiek saņemts pēc maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzēja darba dienas beigām,
to uzskata par saņemtu nākamajā darba dienā.
(3) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs drīkst noteikt brīdi, kurā tiek pārtraukta maksājuma rīkojumu pieņemšana.
Šo brīdi var noteikt īsi pirms darba dienas beigām, un visus pēc šā brīža saņemtos maksājuma rīkojumus uzskata par
saņemtiem nākamajā darba dienā.
(4) Ja maksājuma pakalpojuma izmantotājs, kas iesniedz maksājuma rīkojumu, vienojas ar savu maksājumu
pakalpojumu sniedzēju, ka maksājuma rīkojuma izpilde sākas konkrētā dienā vai konkrēta termiņa beigās, vai dienā,
kad maksātājs maksājumu pakalpojumu sniedzēja rīcībā nodevis nepieciešamo naudu, par maksājuma rīkojuma
saņemšanas brīdi uzskata dienu, par kuru panākta vienošanās.
(5) Ja diena, par kuru panākta vienošanās, nav maksājumu pakalpojumu sniedzēja darba diena, saņemto
maksājuma rīkojumu uzskata par saņemtu nākamajā darba dienā.
59
/
75
91.pants.
 (1) Ja maksājumu pakalpojumu sniedzējs atsakās izpildīt maksājuma rīkojumu vai ierosināt maksājumu,
tas, tiklīdz iespējams, bet ne vēlāk kā šā likuma 
94.pantā
 paredzētajā termiņā un veidā, par ko iepriekš panākta
vienošanās, sniedz vai dara pieejamu maksājuma pakalpojuma izmantotājam informāciju par atteikumu un tā
iemesliem, kā arī to kļūdu labošanas procedūru, kuras bijušas par pamatu atteikumam, ja vien šādas informēšanas
aizliegums nav noteikts Latvijas normatīvajos aktos.
(2) Standartlīgumā var iekļaut noteikumu, ka maksājumu pakalpojumu sniedzējs iekasē samērīgu maksu par šā
panta pirmajā daļā minēto informēšanu, ja atteikums ir objektīvi pamatots.
(3) Ja ievēroti visi maksātāja un viņa maksājumu pakalpojumu sniedzēja standartlīguma noteikumi, maksājumu
pakalpojumu sniedzējs nedrīkst atteikties izpildīt autorizētu maksājuma rīkojumu neatkarīgi no tā, vai maksājuma
rīkojumu iesniedzis maksātājs, saņēmējs vai tas iesniegts ar saņēmēja vai maksājumu ierosināšanas pakalpojuma
sniedzēja starpniecību, ja vien maksājuma izpildi neaizliedz tiesību akti.
(4) Šā likuma 
94. 
un 
99.panta
 izpratnē maksājuma rīkojumu neuzskata par saņemtu, ja tā izpilde ir atteikta.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
92.pants.
 (1) Maksājuma pakalpojuma izmantotājs nevar atsaukt maksājuma rīkojumu pēc tam, kad to saņēmis
maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējs, ja vien šajā pantā nav noteikts citādi.
(2) Ja maksājumu uzsāk ar saņēmēja vai maksājumu ierosināšanas pakalpojuma sniedzēja starpniecību,
maksātājs nevar atsaukt maksājuma rīkojumu pēc tam, kad viņš to iesniedzis saņēmējam vai maksājumu
ierosināšanas pakalpojuma sniedzējam.
(3) Ja maksājumu uzsāk saņēmējs, maksātājs nevar atsaukt maksājuma rīkojumu pēc tam, kad tas devis
saņēmējam piekrišanu uzsākt maksājumu.
(4) Tiešā debeta maksājuma gadījumā papildus šā likuma 
88.
 panta 4.
1
 daļā noteiktajām tiesībām maksātājs var
atsaukt maksājuma rīkojumu līdz tās darba dienas beigām, kurai seko naudas norakstīšanai no konta noteiktā diena.
(5) Šā likuma 
90.panta
 ceturtajā daļā minētajā gadījumā maksājuma pakalpojuma izmantotājs var atsaukt
maksājuma rīkojumu ne vēlāk kā līdz tās darba dienas beigām, kurai seko diena, kad saskaņā ar vienošanos no konta
tiks norakstīta nauda.
(6) Pēc šā panta pirmajā, otrajā, trešajā, ceturtajā un piektajā daļā noteikto termiņu beigām maksājuma rīkojumu
var atsaukt tikai tad, ja maksājuma pakalpojuma izmantotājs par šādu iespēju vienojies ar maksājumu pakalpojumu
sniedzēju. Šā panta otrajā, trešajā un ceturtajā daļā minētajos gadījumos rīkojuma atsaukšanai ir vajadzīga arī
saņēmēja piekrišana.
(7) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs var iekasēt maksu par maksājuma rīkojuma atsaukšanu, ja standartlīgumā
šāda iespēja ir paredzēta.
(8) Šo pantu nepiemēro šā likuma 
78.panta
 4.punktā minētajos gadījumos.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
 Ceturtās daļas jaunā redakcija
stājas spēkā 
01.10.2018.
 Sk. Pārejas noteikumu 35. punktu)
92.
1
 pants.
 
(Izslēgts ar 
23.11.2016
. likumu, kas stājas spēkā 
01.07.2017.
)
XIII nodaļa 
Maksājuma veikšanas laiks un valutēšanas datums
93.pants.
 (1) Šī nodaļa attiecas uz:
1) maksājumiem 
euro
;
2) 
(izslēgts ar 
12.09.2013
. likumu)
; 
60
/
75
3) maksājumiem, kuru izpilde ietver tikai vienu valūtas maiņu starp 
euro
 un dalībvalsts nacionālo valūtu.
Maksājuma pakalpojumu, ja nepieciešamā valūtas maiņa notiek dalībvalstī, sniedz šīs dalībvalsts nacionālajā
valūtā, bet pārrobežu maksājuma gadījumā — 
euro
.
(2) Šī nodaļa attiecas arī uz citiem maksājumiem, ja maksājuma pakalpojuma izmantotājs ar savu maksājumu
pakalpojumu sniedzēju nav vienojies citādi. Maksājumu pakalpojumu sniedzējam nav atļauts vienoties ar maksājuma
pakalpojuma izmantotāju par šā likuma 
97.panta
 noteikumu nepiemērošanu. Maksājuma pakalpojuma izmantotājs un
viņa maksājumu pakalpojumu sniedzējs var vienoties par ilgāku termiņu, nekā noteikts šā likuma 
94.pantā
. Ja gan
maksātāja, gan saņēmēja maksājumu pakalpojuma sniedzējs atrodas dalībvalstī, maksājuma termiņš nedrīkst
pārsniegt četras darba dienas pēc šā likuma 
90.pantā
 noteiktā maksājuma rīkojuma saņemšanas brīža.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
12.09.2013
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2014.
)
94.pants.
 (1) Maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējs nodrošina, ka pēc maksājuma rīkojuma saņemšanas
saskaņā ar šā likuma 
90.pantu
 maksājuma summa tiek ieskaitīta saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzēja kontā
ne vēlāk kā līdz nākamās darba dienas beigām.
(2) Kad saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs saņēmis maksājuma naudu, tas nosaka valutēšanas datumu
un maksājuma summu dara pieejamu saņēmēja maksājumu kontā saskaņā ar šā likuma 
97.pantu
.
(3) Saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs nosūta maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējam
saņēmēja vai ar saņēmēja starpniecību iesniegtu maksājuma rīkojumu termiņā, par kuru saņēmējs ir vienojies ar savu
maksājumu pakalpojumu sniedzēju, lai nodrošinātu norēķinu attiecībā uz tiešā debeta maksājumu datumā, kad
maksātājam saskaņā ar vienošanos ir pienākums izpildīt savas saistības pret saņēmēju.
(4) Šā panta noteikumus nepiemēro šā likuma 
78.pantā
 minētajos gadījumos.
95.pants.
 (1) Ja saņēmējam nav maksājumu konta maksājumu pakalpojumu sniedzēja iestādē, maksājumu
pakalpojumu sniedzējs, kas saņēmis saņēmējam paredzēto naudu, dara to pieejamu saņēmējam šā likuma 
94.pantā
noteiktajā termiņā.
(2) Šā panta noteikumus nepiemēro šā likuma 
78.pantā
 minētajos gadījumos.
96.pants.
 Ja patērētājs iemaksā skaidru naudu maksājumu pakalpojumu sniedzēja iestādē atvērtā maksājumu
kontā šā maksājumu konta valūtā, maksājumu pakalpojumu sniedzējs nodrošina, ka šī summa ir pieejama
nekavējoties pēc naudas saņemšanas, un tai piešķir tās pašas darba dienas vai nākamās darba dienas valutēšanas
datumu, ja iemaksas diena nav maksājumu pakalpojumu sniedzēja darba diena. Ja maksājuma pakalpojuma
izmantotājs nav patērētājs, maksājumu pakalpojumu sniedzējs nodrošina, ka naudas summa ir pieejama, un tai
piešķir valutēšanas datumu ne vēlāk kā nākamajā darba dienā pēc šīs naudas saņemšanas.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
97.pants.
 (1) Valutēšanas datums naudas ieskaitīšanai saņēmēja maksājumu kontā nav vēlāks par to darba dienu,
kad maksājuma summa kreditēta saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzēja kontā. Saņēmēja maksājumu
pakalpojumu sniedzējs nodrošina, ka maksājuma summa ir saņēmēja rīcībā nekavējoties pēc tam, kad tā kreditēta
saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzēja kontā, ja saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs:
1) nav veicis valūtas maiņu;
2) ir veicis valūtas maiņu starp 
euro 
un dalībvalsts nacionālo valūtu vai starp divām dalībvalstu nacionālajām
valūtām.
(2) Valutēšanas datums naudas norakstīšanai no maksātāja maksājumu konta nav agrāks par to brīdi, kad
maksājuma summa norakstīta no maksājumu konta.
(3) Šā panta pirmās un otrās daļas noteikumi piemērojami arī maksājumu pakalpojumu sniedzējiem, kas sniedz
maksājumu pakalpojumus Latvijā, ja maksātāja vai saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs atrodas dalībvalstī un
ja maksājuma pakalpojumu sniedz 
euro
 vai kādas dalībvalsts nacionālajā valūtā.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
61
/
75
XIII
1
 nodaļa
Patērētāja pamatkonts
(Nodaļa 
02.03.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
97.
1
 pants.
 Šī nodaļa attiecas uz kredītiestādēm, kas Latvijā sniedz ar maksājumu kontu saistītus pakalpojumus
Eiropas Savienības rezidentiem — patērētājiem —, un nosaka kārtību, kādā kredītiestādes Eiropas Savienības
rezidentam piedāvā atvērt un izmantot pamatkontu.
(
02.03.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
97.
2 
pants.
 (1) Šā likuma 
97.
1 
pantā
 minētajai kredītiestādei ir pienākums piedāvāt arī pamatkontu šajā nodaļā
noteiktajā kārtībā un apjomā.
(2) Patērētājam, kas ir Eiropas Savienības rezidents, arī personai, kurai nav uzturēšanās atļaujas, bet kuras
izraidīšana no Latvijas atbilstoši Latvijas Republikas normatīvajiem aktiem nav iespējama, ir tiesības atvērt un izmantot
pamatkontu kredītiestādēs, kuras veic komercdarbību Latvijā un to piedāvā, ja vien šādas tiesības nav ierobežotas
saskaņā ar šajā likumā vai citos normatīvajos aktos noteikto.
(3) Kredītiestāde piedāvā pamatkontu bez tādiem papildu nosacījumiem kā papildu pakalpojumu saņemšana vai
kredītiestādes akciju iegāde, ja vien kredītiestādes akciju iegādes nosacījums nav attiecināms uz visiem kredītiestādes
klientiem.
(4) Patērētājs, kas vēlas atvērt pamatkontu, iesniedz kredītiestādei pieteikumu. Pieteikumam pievieno:
1) parakstītu apliecinājumu par to, ka nav atvēris maksājumu kontu, kas nodrošinātu šā likuma 
97.
3 
pantā
minētos pakalpojumus, citā kredītiestādē, kura sniedz maksājumu pakalpojumus Latvijā;
2) citu pamatkonta atvēršanai nepieciešamo kredītiestādes pieprasīto informāciju.
(5) Kredītiestāde 10 darba dienu laikā pēc visas šā panta ceturtajā daļā minētās informācijas saņemšanas atver
patērētājam pamatkontu vai atsaka pamatkonta atvēršanu.
(6) Kredītiestāde atsaka pamatkonta atvēršanu jebkurā no šādiem gadījumiem:
1) šāda konta atvēršanas vai apkalpošanas rezultātā tiktu pārkāptas normatīvo aktu prasības, tai skaitā
noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanas jomā;
2) patērētājs ir sniedzis nepatiesu informāciju pamatkonta atvēršanai.
(7) Kredītiestāde ir tiesīga atteikt pamatkonta atvēršanu jebkurā no šādiem gadījumiem:
1) patērētājam jau ir atvērts maksājumu konts šajā vai citā kredītiestādē, kura veic komercdarbību Latvijā un
sniedz šā likuma 
97.
3
 pantā
 minētos pakalpojumus, izņemot gadījumu, kad patērētājs jau ir saņēmis
paziņojumu, ka maksājumu konts tiks slēgts;
2) patērētājs vairs neatbilst šā panta otrajā daļā noteiktajam;
3) maksājumu konta atvēršana vai apkalpošana var radīt kredītiestādei reputācijas riskus.
(8) Kredītiestāde pēc tam, kad pieņēmusi lēmumu atteikt pamatkonta atvēršanu, nekavējoties rakstveidā un bez
maksas informē patērētāju par atteikumu, kā arī par tā iemeslu, izņemot gadījumus, kad šādas informācijas atklāšana
ir pretrunā ar valsts drošības vai sabiedriskās kārtības interesēm (tai skaitā normatīvo aktu prasībām noziedzīgi iegūtu
līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanas jomā). Kredītiestāde saziņai ar pieteikuma iesniedzēju
izmanto pieteikumā norādīto saziņai paredzēto adresi (ieskaitot elektroniskā pasta adresi).
(9) Atteikuma gadījumā kredītiestāde informē patērētāju par sūdzību izskatīšanas kārtību un ārpustiesas strīdu
izskatīšanas kārtību atbilstoši šā likuma 
105. 
un 
106. pantam
, norādot attiecīgu kontaktinformāciju.
(
02.03.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
62
/
75
97.
3
 pants.
 (1) Pamatkonts ietver šādus pakalpojumus:
1) visas darbības, kas nepieciešamas maksājumu konta atvēršanai, apkalpošanai un slēgšanai;
2) naudas līdzekļu ieskaitīšanu maksājumu kontā;
3) skaidras naudas izņemšanu no maksājumu konta kredītiestādē vai bankomātos kredītiestādes darba laikā vai
ārpus tā;
4) iespēju izmantot šādus maksājumu pakalpojumus:
a) kredīta pārvedumu, tostarp regulāro maksājumu veikšanu, tai skaitā attiecīgo maksājumu rīkojumu
iesniegšanu klātienē vai izmantojot kredītiestādes tiešsaistes sistēmu, ja maksājuma saņēmēja konts ir
atvērts pie maksājumu pakalpojumu sniedzēja Latvijā vai dalībvalstī,
b) maksājumu veikšanu ar maksājumu karti, tai skaitā maksājumu veikšanu tiešsaistē,
c) tiešā debeta maksājumu veikšanu, ja maksājuma saņēmēja konts ir atvērts pie maksājumu pakalpojumu
sniedzēja Latvijā vai dalībvalstī.
(2) Kredītiestāde šā panta pirmajā daļā minētos pakalpojumus piedāvā un sniedz tikai tādā apjomā un klāstā, kādā
tā tos piedāvā un sniedz saviem klientiem — patērētājiem, kuriem kredītiestādē ir atvērti cita veida maksājumu konti.
(3) Kredītiestāde nodrošina patērētājam iespēju ierosināt, grozīt vai atsaukt maksājumus no pamatkonta
kredītiestādes telpās vai izmantojot tiešsaistes pakalpojumu iespējas, ja kredītiestāde tās piedāvā.
(4) Kredītiestāde ir tiesīga vienoties ar patērētāju par pamatkonta atvēršanu un apkalpošanu citā valūtā, nevis 
euro
.
(5) Kredītiestāde pamatkonta ietvaros patērētājam nodrošina neierobežotu šā panta pirmajā daļā minēto
pakalpojumu skaitu, ja vien skaita ierobežojumus neparedz citi normatīvie akti.
(6) Šā panta pirmajā daļā minētos pakalpojumus, izņemot maksājumus ar kredītkarti, kredītiestāde piedāvā bez
maksas vai par samērīgu maksu, kas atbilst šā likuma 
97.
4
 panta
 nosacījumiem.
(7) Attiecībā uz šā panta pirmās daļas 4. punkta "a" un "c" apakšpunktā minētajiem pakalpojumiem Komisija ir
tiesīga noteikt darījumu skaita ierobežojumu, kura pārsniegšanas gadījumā kredītiestāde ir tiesīga piemērot maksu
papildus šā panta sestajā daļā minētajai maksai. Šāda papildu maksa kopā ar šā panta sestajā daļā minēto maksu
nedrīkst pārsniegt maksu, ko kredītiestāde parasti piemēro šādu ierobežojumu pārsniegšanas gadījumos cita veida
maksājumu kontu ietvaros.
(8) Šā panta sestajā daļā kredītiestādei noteiktie maksas ierobežojumi neattiecas uz tādām kredītiestādes
patērētājam piemērotām papildu maksām, ko nosaka kredītiestādes darījumu partneri, ja šā panta pirmajā daļā minētie
maksājumu pakalpojumi tiek sniegti ar viņu starpniecību.
(
02.03.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
97.
4 
pants. 
(1) Kredītiestādes noteiktā maksa par pamatkontu un tajā ietilpstošajiem pakalpojumiem ir samērīga ar
sniegto pakalpojumu veidu un apjomu.
(2) Patērētājiem piemērojamos līgumsodus par saistību neievērošanu kredītiestāde nosaka, ņemot vērā 
Patērētāju
tiesību aizsardzības likumā
 un 
Civillikumā
 noteiktos ierobežojumus.
(3) Nosakot maksu par pamatkonta apkalpošanu un tajā ietilpstošajiem pakalpojumiem, kredītiestāde ņem vērā
abus šādus nosacījumus:
1) tā nevar pārsniegt kredītiestādes klientiem — fiziskajām personām — piemēroto standarta maksu par
pakalpojumiem, kas saistīti ar maksājumu kontu;
2) tā nedrīkst vairāk kā par 25 procentiem pārsniegt vidējo maksu, ko kredītiestādes Latvijā piemēro
patērētājiem par pakalpojumiem, kas saistīti ar maksājumu kontu, ja vien šāds pārsniegums nav saistīts ar
63
/
75
attiecīgo pakalpojumu pašizmaksas segšanu.
(4) Biedrība "Latvijas Finanšu nozares asociācija" reizi gadā apkopo un publicē savā mājaslapā internetā
informāciju par kredītiestāžu vidējo maksu par pakalpojumiem, kas saistīti ar maksājumu kontu. Attiecībā uz šajā daļā
minētā deleģētā valsts pārvaldes uzdevuma izpildi biedrība "Latvijas Finanšu nozares asociācija" atrodas Komisijas
funkcionālā padotībā, kas tiek īstenota pārraudzības formā. Kredītiestādēm ir pienākums pēc biedrības "Latvijas
Finanšu nozares asociācija" pieprasījuma un tās noteiktajā termiņā sniegt informāciju par patērētājiem piemēroto
maksu par pakalpojumiem, kas saistīti ar maksājumu kontu.
(
02.03.2017
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
03.04.2019
. likumu, kas stājas spēkā 
13.04.2019.
)
97.
5
 pants. 
(1) Kredītiestāde, slēdzot standartlīgumu ar patērētāju par pamatkonta atvēršanu, ievēro šā likuma
 VIII
nodaļas
 noteikumus.
(2) Kredītiestāde vienpusēji izbeidz standartlīgumu jebkurā no šādiem gadījumiem:
1) maksājumu konta turpmāka apkalpošana ir pretrunā ar normatīvo aktu prasībām, tai skaitā noziedzīgi iegūtu
līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanas jomā;
2) patērētājs maksājumu kontu ir tīši izmantojis nelikumīgām darbībām.
(3) Kredītiestāde ir tiesīga vienpusēji izbeigt standartlīgumu jebkurā no šādiem gadījumiem:
1) maksājumu kontā ilgāk par 24 mēnešiem pēc kārtas nav veikti darījumi;
2) patērētājs ir sniedzis nepatiesu informāciju, un pamatkonts tika atvērts, balstoties uz to;
3) patērētājs vairs neatbilst šā likuma 
97.
2
 panta
 otrajā daļā noteiktajam;
4) patērētājs ir atvēris citu maksājumu kontu, kas tam Latvijā ļauj izmantot šā likuma 
97.
3
 pantā
 minētos
pakalpojumus;
5) turpmākā pamatkonta uzturēšana rada kredītiestādei reputācijas riskus;
6) kredītiestāde izbeidz attiecīgā maksājuma pakalpojuma sniegšanu visiem saviem klientiem — patērētājiem;
7) ne mazāk kā sešu mēnešu laikā patērētāja parādsaistības par pamatkonta un tā ietvaros sniegto
pakalpojumu izmantošanu pārsniedz pamatkonta atlikumu.
(4) Kredītiestāde nekavējoties izbeidz standartlīgumu par pamatkontu šā panta otrajā daļā minētajos gadījumos,
informējot patērētāju par izbeigšanu un tās pamatu, izņemot gadījumus, kad šādas informācijas atklāšana būtu
pretrunā ar valsts drošības vai sabiedriskās kārtības interesēm (tai skaitā normatīvo aktu prasībām noziedzīgi iegūtu
līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanas jomā).
(5) Šā panta trešajā daļā minētajos gadījumos kredītiestāde izbeidz standartlīgumu par pamatkontu, ievērojot šā
likuma 
63. panta
 pirmās daļas un 
67. panta
 ceturtās daļas noteikumus un informējot par izbeigšanu un tās pamatu
vismaz divus mēnešus iepriekš, izņemot gadījumus, kad šādas informācijas atklāšana būtu pretrunā ar valsts drošības
vai sabiedriskās kārtības interesēm.
(6) Ja kredītiestādei saskaņā ar šā panta ceturto un piekto daļu ir pienākums informēt patērētāju par standartlīguma
izbeigšanu, tā šajā paziņojumā norāda sūdzību iesniegšanas kārtību, pārsūdzēšanas kārtību un ārpustiesas strīdu
izskatīšanas kārtību, ko patērētājs ir tiesīgs izmantot saskaņā ar šā likuma 
105. 
un 
106. pantu
, kā arī savu
kontaktinformāciju.
(
02.03.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
97.
6
 pants.
 Kredītiestāde bez papildu maksas nodrošina patērētājam informāciju par pamatkontu un tā
izmantošanas nosacījumiem, šo informāciju sniedzot saprotamā veidā un izvietojot redzamā vietā savās filiālēs un savā
mājaslapā internetā.
 
Minētajā informācijā kredītiestāde iekļauj skaidru norādi, ka papildu pakalpojumu iegāde nav
obligāta, lai piekļūtu pamatkontam.
(
02.03.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
64
/
75
XIV nodaļa 
Maksājumu pakalpojumu sniedzēju un elektroniskās naudas emitentu atbildība
(Nodaļas nosaukums 
17.03.2011
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
98.pants.
 (1) Maksājuma rīkojums tiek uzskatīts par pareizi izpildītu, ja tas izpildīts atbilstoši tajā norādītajam
unikālajam identifikatoram.
(2) Ja maksājuma pakalpojuma izmantotājs ir norādījis kļūdainu identifikatoru, maksājumu pakalpojumu sniedzējs
nav atbildīgs saskaņā ar šā likuma 
99.pantu
 par maksājuma neizpildi vai kļūdainu izpildi.
(3) Maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējs cenšas atgūt šā panta otrajā daļā minētā neizpildītā vai kļūdaini
izpildītā maksājuma naudu. Maksājumu pakalpojumu sniedzējs var ieturēt no pakalpojuma izmantotāja maksu par
naudas atgūšanu, ja tas paredzēts standartlīgumā.
(3
1
) Saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs šā panta trešajā daļā minētajā gadījumā nodod maksātāja
maksājumu pakalpojumu sniedzējam visu būtisko informāciju, kas nepieciešama naudas atgūšanai.
(3
2
) Ja naudas atgūšana saskaņā ar šā panta 3.
1
 daļu nav iespējama, maksātāja maksājumu pakalpojumu
sniedzējs sniedz maksātājam visu informāciju, kas tam ir pieejama un ir būtiska maksātājam, lai maksātājs varētu
vērsties tiesā par šīs naudas atgūšanu.
(4) Ja maksājuma pakalpojuma izmantotājs sniedz informāciju papildus tai informācijai, kas pieprasīta saskaņā ar
šā likuma 
73.panta
 pirmās daļas 1.punktu vai 
64.panta
 2.punkta “b” apakšpunktu, maksājumu pakalpojumu sniedzējs
ir atbildīgs tikai par maksājuma izpildi saskaņā ar pakalpojuma izmantotāja norādīto unikālo identifikatoru.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
99.pants.
 (1) Ja maksājuma rīkojumu iesniedzis maksātājs, viņa maksājumu pakalpojumu sniedzējs ir atbildīgs
maksātājam par pareizu maksājuma izpildi, ja vien tas maksātājam un, ja nepieciešams, saņēmēja maksājumu
pakalpojumu sniedzējam nevar pierādīt, ka saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs saņēmis maksājuma summu
saskaņā ar šā likuma 
94.panta
 pirmo daļu. Ja maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējs var pierādīt, ka saņēmēja
maksājumu pakalpojumu sniedzējs ir saņēmis maksājuma summu, par pareizu maksājuma izpildi ir atbildīgs
saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs.
(2) Ja maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējs ir atbildīgs par maksājuma izpildi saskaņā ar šā panta pirmo
daļu, tas nekavējoties atmaksā maksātājam neizpildītā vai kļūdaini izpildītā maksājuma summu vai atjauno stāvokli
maksātāja maksājumu kontā, no kura attiecīgā maksājuma summa ir norakstīta, līdz tādam stāvoklim, kādā tas būtu
bijis, ja kļūdainais maksājums nebūtu izpildīts.
(3) Ja saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs ir atbildīgs par maksājuma izpildi saskaņā ar šā panta pirmo
daļu, tas nekavējoties nodod maksājuma summu saņēmēja rīcībā vai ieskaita attiecīgo summu saņēmēja kontā.
(3
1
) Ja maksājums izpildīts novēloti, pēc maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzēja pieprasījuma saņēmēja
maksājumu pakalpojumu sniedzējs nosaka saņēmēja maksājumu kontā ieskaitītās maksājuma summas valutēšanas
datumu, bet ne vēlāku, kāds tas būtu pareizas maksājuma izpildes gadījumā.
(4) Ja maksājums nav izpildīts vai ir izpildīts kļūdaini un maksājuma rīkojumu iesniedzis maksātājs, viņa
maksājumu pakalpojumu sniedzējs neatkarīgi no šajā pantā paredzētās atbildības pēc pieprasījuma nekavējoties
mēģina izsekot maksājumu un informē maksātāju par rezultātu.
(5) Ja maksājuma rīkojumu iesniedzis saņēmējs vai tas iesniegts ar viņa starpniecību, saņēmēja maksājumu
pakalpojumu sniedzējs ir atbildīgs saņēmējam par pareizu maksājuma rīkojuma pārsūtīšanu maksātāja maksājumu
pakalpojumu sniedzējam saskaņā ar šā likuma 
94.panta
 trešo daļu.
(6) Ja saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs ir atbildīgs par maksājuma rīkojuma pārsūtīšanu saskaņā ar šā
panta piekto daļu, tas pēc saņēmēja pieprasījuma nekavējoties atkārtoti pārsūta attiecīgo maksājuma rīkojumu
maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējam. Ja maksājuma rīkojums pārsūtīts novēloti, saņēmēja maksājumu
kontā ieskaitītās maksājuma summas valutēšanas datums nav vēlāks par datumu, kāds tas būtu pareizas maksājuma
izpildes gadījumā.
65
/
75
(7) Saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs ir atbildīgs saņēmējam par maksājuma apstrādi saskaņā ar šā
likuma 
97.pantu
.
(8) Ja saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs ir atbildīgs saskaņā ar šā panta septīto daļu, tas maksājuma
summu dara pieejamu saņēmējam uzreiz pēc tam, kad šī summa ir ieskaitīta saņēmēja maksājumu pakalpojumu
sniedzēja kontā.
(9) Ja maksājums nav izpildīts vai ir izpildīts kļūdaini un saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs nav atbildīgs
saskaņā ar šo pantu, maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējs ir atbildīgs maksātājam.
(10) Ja maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējs ir atbildīgs saskaņā ar šā panta devīto daļu, tas nekavējoties
atmaksā maksātājam neizpildītā vai kļūdaini izpildītā maksājuma summu vai atjauno stāvokli maksātāja maksājuma
kontā, no kura attiecīgā maksājuma summa ir norakstīta, līdz tādam stāvoklim, kādā tas būtu bijis, ja kļūdainais
maksājums nebūtu izpildīts.
(10
1
) Šā panta devītajā un desmitajā daļā noteiktais pienākums neattiecas uz maksātāja maksājumu pakalpojumu
sniedzēju, ja tas pierāda, ka saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs ir saņēmis maksājumu, pat ja maksājums
ir aizkavējies. Saņēmēja maksājumu kontā ieskaitītās maksājuma summas valutēšanas datums nav vēlāks par
datumu, kāds tas būtu pareizas maksājuma izpildes gadījumā.
(11) Ja maksājuma rīkojums, ko iesniedzis saņēmējs vai kas iesniegts ar saņēmēja starpniecību, nav izpildīts vai ir
izpildīts kļūdaini, saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs neatkarīgi no atbildības pēc pieprasījuma mēģina
izsekot maksājumu un informē saņēmēju par rezultātu.
(12) Maksājumu pakalpojumu sniedzēji sedz neizpildīta vai kļūdaini izpildīta, tostarp novēlota maksājuma dēļ
radušās izmaksas.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
 3.
1
 un 10.
1
 daļa, ka arī
grozījumi sestajā un divpadsmitajā daļā stājas spēkā 
01.10.2018.
 Sk. Pārejas noteikumu 35. punktu)
99.
1 
pants. 
(1) Ja maksātājs maksājuma rīkojumu iesniedzis ar maksājumu ierosināšanas pakalpojuma sniedzēja
starpniecību, kontu apkalpojošais maksājumu pakalpojumu sniedzējs atmaksā maksātājam neizpildītā vai kļūdaini
izpildītā maksājuma summu un attiecīgā gadījumā atjauno debetētā maksājumu konta stāvokli līdz tādam stāvoklim,
kādā tas būtu bijis, ja nebūtu noticis kļūdainais maksājums.
(2) Maksājumu ierosināšanas pakalpojuma sniedzējam ir pienākums pierādīt, ka maksātāja kontu apkalpojošais
maksājumu pakalpojumu sniedzējs ir saņēmis maksājuma rīkojumu saskaņā ar šā likuma 
90.
 pantu un ka attiecībā uz
tā atbildībā esošo maksājuma posmu maksājums ir autentificēts, precīzi reģistrēts un darījumu nav ietekmējusi
tehniska kļūme vai citi trūkumi, kas saistīti ar darījuma neizpildi, kļūdainu vai novēlotu izpildi.
(3) Ja maksājumu ierosināšanas pakalpojuma sniedzējs ir atbildīgs par maksājuma neizpildi, kļūdainu vai novēlotu
izpildi, tas pēc kontu apkalpojošā maksājumu pakalpojumu sniedzēja pieprasījuma nekavējoties atmaksā tam visus
radušos zaudējumus un summas, kas atmaksātas maksātājam.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
100.pants.
 Zaudējumu atlīdzību papildus tai, kas paredzēta šā likuma 
98.
, 
99. 
un 
99.
1 
pantā
, var noteikt saskaņā
ar normatīvajiem aktiem, kas attiecas uz maksājuma pakalpojuma izmantotāja un maksājumu pakalpojumu sniedzēja
līgumiem.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
101.pants.
 (1) Ja šā likuma 
86. 
un 
99.
 pantā paredzētā maksājumu pakalpojumu sniedzēja atbildība ir radusies
cita maksājumu pakalpojumu sniedzēja vai starpnieka dēļ, attiecīgais maksājumu pakalpojumu sniedzējs vai
starpnieks atbilstoši šā likuma 
86. 
un 
99.
 panta noteikumiem kompensē visus pirmajam maksājumu pakalpojumu
sniedzējam radušos zaudējumus vai izmaksātās summas arī tad, ja kāds no maksājumu pakalpojumu sniedzējiem
neizmanto stingro autentifikāciju.
(2) Papildu zaudējumu atlīdzību var noteikt līgumos saskaņā ar normatīvajiem aktiem, kas attiecas uz maksājumu
pakalpojumu sniedzēja un starpnieka līgumiem.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
66
/
75
102.pants.
 Šā likuma 
75.
4
 pantā
, XI, XII, XIII un XIV nodaļā noteiktā atbildība neiestājas gadījumos, kad radušies
ārkārtēji, neparedzēti apstākļi, kurus puse, kas prasa tos ņemt vērā, nevar kontrolēt un no kuru sekām tā nevarētu
izvairīties ne ar kādām pūlēm, vai arī kad Latvijas tiesību aktos ir noteikts pienākums izpildīt citas juridiskās saistības.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
02.03.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
103.pants.
 (1) Maksājumu sistēmas un maksājumu pakalpojumu sniedzēji ir tiesīgi saskaņā ar fizisko personu
datu aizsardzību regulējošiem normatīvajiem aktiem apstrādāt personas datus, kad tas ir nepieciešams, lai novērstu
maksājumu instrumentu neautorizētu izmantošanu vai ar maksājumiem saistītu krāpšanu un nodrošinātu šo
nodarījumu izmeklēšanu un atklāšanu.
(2) Šā likuma ietvaros paredzētā fizisko personu datu apstrāde un šādus datus saturošas informācijas nodošana
tiek veikta, ievērojot fizisko personu datu aizsardzību regulējošo normatīvo aktu prasības.
(3) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs apstrādā un glabā tikai tādus personas datus, kas nepieciešami tā sniegto
maksājumu pakalpojumu izpildei un ir sniegti ar nepārprotamu maksājuma pakalpojuma izmantotāja piekrišanu.
(
24.04.2014
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
104.pants.
 (1) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs un elektroniskās naudas emitents nodrošina efektīvu
maksājumu pakalpojumu izmantotāju un elektroniskās naudas turētāju iesniegumu un sūdzību (strīdu) par
pakalpojumu sniegšanu un pārvaldības kārtību izskatīšanas procedūru. Pilnīga rakstveida informācija par iesniegumu
un sūdzību (strīdu) izskatīšanas procedūru ir brīvi pieejama maksājumu pakalpojumu sniedzēja vai elektroniskās
naudas emitenta iestādē un maksājumu pakalpojumu sniedzēja vai elektroniskās naudas emitenta mājaslapā
internetā, ja tāda ir izveidota.
(2) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs un elektroniskās naudas emitents izstrādā un apstiprina sūdzību (strīdu)
pārvaldības kārtību, nodrošinot sūdzībā norādīto faktu pārbaudi, iespējamo interešu konfliktu konstatēšanu un
novēršanu, un ir atbildīgs par šīs kārtības ievērošanu.
(3) Ja iestāde piedāvā maksājumu pakalpojumus vai elektroniskās naudas izplatīšanas vai atpirkšanas
pakalpojumus citā dalībvalstī šā likuma 
32. 
vai 
33.
 pantā noteiktajā kārtībā, tā nodrošina sūdzību (strīdu) pārvaldības
kārtību attiecīgās dalībvalsts oficiālajā valodā vai citā valodā, ja par to ir vienojušies iestāde un maksājuma
pakalpojuma izmantotājs vai elektroniskās naudas turētājs.
(4) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs un elektroniskās naudas emitents rakstveidā vai izmantojot citu pastāvīgu
informācijas nesēju, par kādu tas vienojies ar maksājuma pakalpojuma izmantotāju vai elektroniskās naudas turētāju,
15 darba dienu laikā pēc sūdzības saņemšanas sniedz sūdzības iesniedzējam izsmeļošu atbildi.
(5) Ja atbildi šā panta ceturtajā daļā noteiktajā termiņā nav iespējams sniegt tādu iemeslu dēļ, kuri nav atkarīgi no
maksājumu pakalpojumu sniedzēja, tad maksājumu pakalpojumu sniedzējs vai elektroniskās naudas emitents informē
sūdzības iesniedzēju par kavējuma iemesliem un norāda termiņu, līdz kuram sūdzības iesniedzējs saņems galīgo
atbildi. Termiņš galīgās atbildes saņemšanai nedrīkst pārsniegt 35 darba dienas kopš sūdzības saņemšanas.
(6) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs un elektroniskās naudas iestāde informē maksājuma pakalpojuma
izmantotāju un elektroniskās naudas turētāju par vismaz vienu tādu ārpustiesas strīdu risinātāju 
Patērētāju ārpustiesas
strīdu risinātāju likuma
 izpratnē, kas ir kompetents izskatīt strīdu par tiesībām un pienākumiem, kuri izriet no šā
likuma.
(7) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs un elektroniskās naudas emitents nodrošina, lai informācija par šā panta
sestajā daļā minēto ir brīvi pieejama maksājumu pakalpojumu sniedzēja vai elektroniskās naudas emitenta iestādē un
maksājumu pakalpojumu sniedzēja vai elektroniskās naudas emitenta mājaslapā internetā, ja tāda ir izveidota, kā arī
vispārīgo noteikumu sadaļā līgumā, kas noslēgts ar maksājuma pakalpojuma izmantotāju vai elektroniskās naudas
turētāju.
(
17.03.2011
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
Otrā, trešā, ceturtā, piektā, sestā un septītā daļa stājas spēkā 
01.10.2018.
 Sk. Pārejas noteikumu 35. punktu)
XIV
1
 nodaļa
Operacionālie un drošības riski un autentifikācija
67
/
75
(Nodaļa 
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
104.
1 
pants.
 (1) Maksājumu pakalpojumu sniedzējam iekšējās kontroles sistēmas ietvaros ir pienākums izstrādāt
atbilstošus riska mazināšanas pasākumus un kontroles mehānismus tādu operacionālo un drošības risku pārvaldībai,
kuri saistīti ar tā sniegtajiem maksājumu pakalpojumiem.
(2) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs iekšējās kontroles sistēmas ietvaros nosaka un uztur efektīvas informācijas
sistēmu drošības incidentu pārvaldības procedūras, tostarp procedūras būtisku operacionālo un drošības incidentu
atklāšanai un klasifikācijai.
(3) Maksājumu pakalpojumu sniedzējs katru gadu līdz 31. janvārim iesniedz Komisijai atjauninātu un visaptverošu
novērtējumu par tādiem operacionālajiem un drošības riskiem, kas saistīti ar iepriekšējā gadā tā sniegtajiem
maksājumu pakalpojumiem, un par to, vai, reaģējot uz šiem riskiem, ir veikti adekvāti riska mazināšanas pasākumi un
ieviesti kontroles mehānismi.
(4) Komisija izdod normatīvos noteikumus par kārtību, kādā maksājumu pakalpojumu sniedzēji nosaka, klasificē un
ziņo tai par operacionālajiem un drošības incidentiem.
(5) Komisija izdod normatīvos noteikumus par kārtību, kādā maksājumu pakalpojumu sniedzēji izstrādā, klasificē
un iesniedz tai operacionālo un drošības risku novērtējumu.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
104.
2 
pants.
 (1) Ja maksājumu pakalpojumu sniedzējs konstatē būtisku operacionālu vai informācijas sistēmu
drošības incidentu, tas nekavējoties par to ziņo Komisijai.
(2) Ja drošības incidents ietekmē vai var ietekmēt maksājumu pakalpojumu sniedzēja maksājumu pakalpojumu
izmantotāju finansiālās intereses, maksājumu pakalpojumu sniedzējs nekavējoties informē savus maksājumu
pakalpojumu izmantotājus par incidentu un par visiem pasākumiem, kurus tie var veikt, lai mazinātu šā incidenta
nelabvēlīgo ietekmi.
(3) Komisija pēc šā panta pirmajā daļā minētā ziņojuma saņemšanas nekavējoties ziņo par būtisko incidentu
Eiropas Banku iestādei un Eiropas Centrālajai bankai. Komisija par būtisko incidentu, ja nepieciešams, informē arī
citus Latvijas finanšu un kapitāla tirgus dalībniekus un informācijas tehnoloģiju drošības incidentu novēršanas
institūciju — Latvijas Universitātes Matemātikas un informātikas institūtu.
(4) Ja Komisija ir saņēmusi Eiropas Banku iestādes vai Eiropas Centrālās bankas ziņojumu par būtisku
operacionālu vai informācijas sistēmu drošības incidentu citā dalībvalstī, tā izvērtē šo ziņojumu un, ja nepieciešams,
par to informē informācijas tehnoloģiju drošības incidentu novēršanas institūciju — Latvijas Universitātes Matemātikas
un informātikas institūtu — un maksājumu pakalpojumu sniedzējus, kas sniedz savus pakalpojumus Latvijā, kā arī veic
citus pasākumus, lai aizsargātu finanšu sistēmas drošību.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
104.
3 
pants. 
(1)
 
Maksājumu pakalpojumu sniedzējs divreiz gadā — līdz 31. janvārim un līdz 31. jūlijam — iesniedz
Komisijai statistikas datus par krāpšanu un citām prettiesiskām darbībām iepriekšējā pusgadā, kas saistītas ar
maksāšanas līdzekļu izmantošanu iepriekšējā pusgadā.
(2) Komisija izdod normatīvos noteikumus par kārtību, kādā maksājumu pakalpojumu sniedzēji iesniedz statistikas
datus par krāpšanu un prettiesiskām darbībām, kas saistītas ar maksāšanas līdzekļu izmantošanu.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
104.
4 
pants. 
(1) Maksājumu pakalpojumu sniedzējam ir pienākums piemērot stingro autentifikāciju, kad maksātājs:
1) piekļūst savam maksājumu kontam tiešsaistē;
2) ierosina maksājumu;
3) izmantojot attālināto pakalpojumu, veic kādu darbību, kas varētu ietvert ar maksājumiem saistītas krāpšanas
risku vai cita veida ļaunprātīgu rīcību.
68
/
75
(2) Attiecībā uz elektronisku attālinātu maksājumu ierosināšanu maksājumu pakalpojumu sniedzējam ir pienākums
piemērot stingro autentifikāciju, kas darījumu dinamiski sasaista ar konkrētu summu un konkrētu maksājuma
saņēmēju.
(3) Maksājumu pakalpojumu sniedzējam šā panta pirmajā daļā minētajos gadījumos ir pienākums ieviest
piemērotus drošības pasākumus, lai aizsargātu maksājumu pakalpojumu izmantotāju personalizēto autentifikācijas
līdzekļu konfidencialitāti un integritāti.
(4) Ja maksājums tiek ierosināts ar maksājumu ierosināšanas pakalpojuma sniedzēja starpniecību, piemēro šā
panta otrās un trešās daļas noteikumus. Ja tiek lūgta informācija ar konta informācijas pakalpojuma sniedzēja
starpniecību, piemēro šā panta pirmās un trešās daļas noteikumus.
(5) Kontu apkalpojošais maksājumu pakalpojumu sniedzējs nodrošina, ka maksājumu ierosināšanas pakalpojuma
sniedzējs un konta informācijas pakalpojuma sniedzējs var paļauties uz autentifikāciju, kuru kontu apkalpojošais
maksājumu pakalpojumu sniedzējs maksājuma pakalpojuma izmantotājam nodrošinājis saskaņā ar šā panta pirmo un
trešo daļu, un, ja ir iesaistīts maksājumu ierosināšanas pakalpojuma sniedzējs, — saskaņā ar šā panta pirmo, otro un
trešo daļu.
(6) Maksājumu pakalpojumu sniedzēji ievēro savstarpējās saziņas drošības prasības un stingrās autentifikācijas
prasības, kas noteiktas šajā likumā, Komisijas izdotajos normatīvajos noteikumos, kā arī Regulā Nr.  
2018/389
.
(7) Maksājumu pakalpojumu sniedzējam ir tiesības atkāpties no šā panta prasībām un izmantot Regulā Nr. 
2018/389
 noteiktos izņēmumus.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
XV nodaļa 
Ārpustiesas sūdzību izskatīšana un zaudējumu atlīdzināšana
105.pants.
 (1) Patērētāju tiesību aizsardzības centrs saskaņā ar normatīvajiem aktiem veic uzraudzību pār šā
likuma 
46.
1
 panta, VII, VIII, IX, IX
1
, X, XI, XII, XIII, XIII
1 
un XIV nodaļas noteikumu un Eiropas Savienības tieši
piemērojamo tiesību aktu maksājumu pakalpojumu un elektroniskās naudas jomā ievērošanu attiecībā uz maksājumu
pakalpojumu izmantotājiem vai elektroniskās naudas turētājiem, kuri uzskatāmi par patērētājiem. Patērētāju tiesību
aizsardzības centrs izskata patērētāju sūdzības saskaņā ar 
Patērētāju tiesību aizsardzības likumu
.
(2) Komisija saskaņā ar normatīvajiem aktiem izskata iesniegumus, ko tie maksājumu pakalpojumu izmantotāji vai
elektroniskās naudas turētāji, kuri nav uzskatāmi par patērētājiem, iesnieguši par šā likuma
 VII,
 VIII,
 IX,
 IX
1
,
 X,
 XI,
 XII,
XIII,
 XIII
1
,
 XIV 
un XIV
1
 nodaļas noteikumu un Eiropas Savienības tieši piemērojamo tiesību aktu maksājumu
pakalpojumu un elektroniskās naudas jomā neievērošanu. Ja no iesniegumā sniegtās informācijas un tam
pievienotajiem materiāliem neizriet, ka ir pieļauts pārkāpums, kas radījis vai var radīt būtisku kaitējumu šo pakalpojumu
izmantotāju vai elektroniskās naudas turētāju grupas interesēm (kolektīvajām interesēm), Komisija ir tiesīga neuzsākt
administratīvo lietu. Šādā gadījumā Komisija sniedz atbildi maksājuma pakalpojuma izmantotājam vai elektroniskās
naudas turētājam.
(3) Patērētāju tiesību aizsardzības centrs un Komisija atbilstoši savai kompetencei ir tiesīgi pieprasīt maksājumu
pakalpojumu izmantotājiem, elektroniskās naudas turētājiem, maksājumu pakalpojumu sniedzējiem un elektroniskās
naudas emitentiem lietas izskatīšanai nepieciešamo informāciju un noteikt tās iesniegšanas termiņu.
(4) Ja Patērētāju tiesību aizsardzības centrs, izskatot administratīvo lietu, konstatē, ka šā likuma
 VII,
 VIII,
 IX,
 IX
1
,
 X,
XI, XII, XIII, XIII
1 
un
 XIV nodaļas
 noteikumu un Eiropas Savienības tieši piemērojamo tiesību aktu maksājumu
pakalpojumu un elektroniskās naudas jomā neievērošana radījusi vai var radīt būtisku kaitējumu patērētāju grupas
interesēm (patērētāju kolektīvajām interesēm), tas ir tiesīgs pieņemt lēmumu, ar kuru uzdod maksājumu pakalpojumu
sniedzējam vai elektroniskās naudas emitentam izbeigt šā likuma
 VII,
 VIII,
 IX,
 IX
1
,
 X, XI, XII, XIII, XIII
1 
un
 XIV nodaļas
noteikumu un Eiropas Savienības tieši piemērojamo tiesību aktu maksājumu pakalpojumu un elektroniskās naudas
jomā neievērošanu vai novērst pieļautos pārkāpumus un noteikt šai nolūkā nepieciešamo darbību izpildes termiņu.
Kārtību, kādā Patērētāju tiesību aizsardzības centrs pieņem lēmumus, un šo lēmumu pārsūdzēšanas kārtību nosaka
Patērētāju tiesību aizsardzības likums
.
(5) Ja Komisija, izskatot administratīvo lietu, konstatē, ka šā likuma
 VII,
 VIII,
 IX,
 IX
1
,
 X,
 XI,
 XII,
 XIII,
 XIII
1
,
 XIV 
un
69
/
75
XIV
1
 nodaļas noteikumu un Eiropas Savienības tieši piemērojamo tiesību aktu maksājumu pakalpojumu un
elektroniskās naudas jomā neievērošana radījusi vai var radīt būtisku kaitējumu to maksājumu pakalpojumu
izmantotāju vai elektroniskās naudas turētāju kolektīvajām interesēm, kuri nav uzskatāmi par patērētājiem, tā ir tiesīga
pieņemt lēmumu, ar kuru uzdod maksājumu pakalpojumu sniedzējam vai elektroniskās naudas emitentam izbeigt šā
likuma
 VII,
 VIII,
 IX,
 IX
1
,
 X,
 XI,
 XII,
 XIII,
 XIII
1
,
 XIV 
un XIV
1
 nodaļas noteikumu un Eiropas Savienības tieši piemērojamo
tiesību aktu maksājumu pakalpojumu un elektroniskās naudas jomā neievērošanu vai novērst pieļautos pārkāpumus,
un noteikt šim nolūkam nepieciešamo darbību izpildes termiņu.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
, 
20.06.2013.
, 
02.03.2017.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā
18.07.2018.
)
106.pants.
 (1) Ja maksājuma pakalpojuma izmantotājs vai elektroniskās naudas turētājs par šā likuma
 VII,
 VIII,
 IX,
IX
1
,
 X,
 XI,
 XII,
 XIII,
 XIII
1
,
 XIV, XIV
1 
un
 
XV  nodaļas noteikumu un Eiropas Savienības tieši piemērojamo tiesību aktu
maksājumu pakalpojumu un elektroniskās naudas jomā neievērošanu ir iesniedzis sūdzību Latvijas Finanšu nozares
asociācijas ombudam (turpmāk šajā pantā — ombuds) un ombuds konstatē, ka sniegtais maksājuma pakalpojums
neatbilst šā likuma prasībām vai noslēgtajam līgumam un tā rezultātā pakalpojuma izmantotājam vai elektroniskās
naudas turētājam radušies zaudējumi, ombuds iesaka maksājumu pakalpojumu sniedzējam atlīdzināt maksājuma
pakalpojuma izmantotājam vai elektroniskās naudas turētājam radušos zaudējumus.
(2) Ombuds reizi gadā sniedz Patērētāju tiesību aizsardzības centram un Komisijai pārskatu par saņemtajām
maksājumu pakalpojumu izmantotāju vai elektroniskās naudas turētāju sūdzībām.
(3) Maksājuma pakalpojuma izmantotājs vai elektroniskās naudas turētājs var vērsties ar prasību tiesā neatkarīgi
no tā, vai viņš iepriekš ir iesniedzis sūdzību ombudam.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.03.2011.
, 
20.06.2013.
, 
02.03.2017.
, 
20.06.2018.
 un 
03.04.2019
. likumu, kas
stājas spēkā 
13.04.2019.
)
107. pants.
 Ja iestāde, kas šā likuma 
31.
 panta otrajā daļā noteiktajā kārtībā uzsākusi maksājumu pakalpojumu
vai elektroniskās naudas pakalpojumu sniegšanu Latvijā, neatverot tajā filiāli, bet kas darbojas ar pārstāvja starpniecību
vai bez
 
šādas starpniecības,
 
ir
 
pārkāpusi šā likuma
 VII,
 VIII,
 IX,
 X,
 XI,
 XII,
 XIII,
 XIV 
un XIV
1
 nodaļas noteikumus un
Eiropas Savienības tieši piemērojamos tiesību aktus maksājumu pakalpojumu un elektroniskās naudas jomā vai ir
pamatotas aizdomas par šādiem pārkāpumiem, iestādes, kuras ir atbildīgas par šo tiesību normu ievērošanas
nodrošināšanu (turpmāk šajā pantā — kompetentās iestādes), ir attiecīgās maksājumu iestādes un elektroniskās
naudas iestādes mītnes dalībvalsts kompetentās iestādes. Ja iestāde pakalpojumu sniegšanai izmanto pārstāvjus un
filiāles un ir uzsākusi maksājumu pakalpojumu sniegšanu vai elektroniskās naudas izplatīšanu vai atpirkšanu šā
likuma 
31.
 panta pirmajā daļā noteiktajā kārtībā, kompetentās iestādes ir tās dalībvalsts kompetentās iestādes, kurā
tiek sniegts attiecīgais pakalpojums.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
Pārejas noteikumi
1. Attiecībā uz maksājumiem, kas uzsākti līdz 2012.gada 1.janvārim, izņemot šā likuma 
93.panta
 otrajā daļā
minētos maksājumus, maksātājs un viņa maksājumu pakalpojumu sniedzējs var vienoties par izpildes termiņu, kas
nav ilgāks par trim darba dienām. Maksājuma izpildes termiņu var pagarināt vēl par vienu darba dienu, ja maksājums
uzsākts un veikts papīra formā.
2. Līdz 2010.gada 31.maijam maksājumu pakalpojumiem, kas tiek sniegti saskaņā ar standartlīgumiem, kuri
noslēgti līdz 2010.gada 31.maijam, var nepiemērot šā likuma
 VII,
 VIII,
 IX,
 X,
 XI,
 XII,
 XIII,
 XIV 
un
 XV nodaļas
 noteikumus.
Maksājumu pakalpojumu sniedzēji, sākot ar 2010.gada 1.jūniju, nodrošina sniegto maksājumu pakalpojumu atbilstību
šā likuma
 VII,
 VIII,
 IX,
 X,
 XI,
 XII,
 XIII,
 XIV 
un
 XV nodaļas
 prasībām attiecībā uz visiem spēkā esošajiem līgumiem.
3. Līdz šā likuma spēkā stāšanās dienai noslēgtajos tiešā debeta līgumos, kuros norēķiniem izmanto 
euro
,
paredzētā maksātāja piekrišana (
80.panta
 izpratnē) maksājumu pakalpojumu sniedzējam debetēt naudas summas no
maksātāja konta, sākot ar 2010.gada 1.jūniju, uzskatāma arī par saņēmēja piekrišanu iesniegt maksājumu
pakalpojumu sniedzējam maksājuma rīkojumu debetēt naudas līdzekļus no maksātāja konta.
4. Līdz 
euro
 ieviešanas dienai noslēgtajos tiešā debeta līgumos, kuros norēķiniem izmanto latus, paredzētā
maksātāja piekrišana (
80.panta
 izpratnē) maksājumu pakalpojumu sniedzējam debetēt naudas summas no maksātāja
70
/
75
konta, sākot ar 
euro
 ieviešanas dienu, uzskatāma arī par saņēmēja piekrišanu iesniegt maksājumu pakalpojumu
sniedzējam maksājuma rīkojumu debetēt naudas līdzekļus no maksātāja konta.
5. Elektroniskās naudas institūcija, kas līdz 2011.gada 30.aprīlim atbilstoši 
Kredītiestāžu likuma
 prasībām ir
informējusi Latvijas Banku par elektroniskās naudas institūcijas darbības uzsākšanu, līdz 2011.gada 30.oktobrim
atbilstoši Maksājumu pakalpojumu un elektroniskās naudas likuma 
5.
1
 panta
 noteikumiem iesniedz Komisijai
paziņojumu par reģistrāciju iestāžu reģistrā.
(
17.03.2011
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
6. Elektroniskās naudas iestādei, kura līdz 2012.gada 30.aprīlim nav reģistrēta šā likuma 
10.pantā
 minētajā iestāžu
reģistrā, pēc 2012.gada 30.aprīļa ir aizliegts emitēt elektronisko naudu.
(
17.03.2011
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
7. Maksājumu iestāde, kuras darbības uzsākšanai atbilstoši šā likuma 
5.panta
 noteikumiem nav nepieciešama
licence un kura līdz 2011.gada 30.aprīlim ir jau reģistrēta šā likuma 
10.panta
 trešajā daļā minētajā reģistrā, līdz
2011.gada 1.jūlijam iesniedz Komisijai informāciju par to, kā maksājumu iestāde nodrošina šā likuma 
38.panta
 pirmās
daļas prasību izpildi, ja maksājumu iestāde papildus maksājumu pakalpojumu sniegšanai veic šā likuma 
36.panta
pirmajā daļā minēto komercdarbību, kā arī apliecinājumu tam, ka maksājumu iestāde atbilst šā likuma 
5.panta
 pirmās
daļas 2.punkta prasībām.
(
17.03.2011
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
8. Maksājumu iestādi, kura līdz 2011.gada 1.jūlijam nav izpildījusi šā likuma pārejas noteikumu 7.punkta prasības
par informācijas un apliecinājuma iesniegšanu, Komisija izslēdz no šā likuma 
10.panta
 trešajā daļā minētā reģistra, un
tai ir aizliegts sniegt maksājumu pakalpojumus.
(
17.03.2011
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
9. Maksājumu iestāde, kuras darbības uzsākšanai atbilstoši šā likuma 
5.panta
 noteikumiem nav nepieciešama
licence un kura līdz 2011.gada 30.aprīlim jau ir reģistrēta šā likuma 
10.panta
 trešajā daļā minētajā reģistrā, līdz
2011.gada 1.septembrim samaksā šā likuma 
40.
1
 panta
 pirmajā daļā noteikto maksu Komisijas darbības finansēšanai
kārtībā, kāda noteikta šā likuma 
40.
1
 panta
 otrajā daļā minētajos Komisijas normatīvajos noteikumos.
(
17.03.2011
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
30.04.2011.
)
10. Šā likuma 
44.
1
 panta
 pirmā daļa stājas spēkā 2011.gada 1.augustā, bet 
92.
1
 panta
 pirmā daļa — 2011.gada
1.jūlijā.
(
12.05.2011
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
15.06.2011.
)
11. Ministru kabinets ne vēlāk kā līdz 2011.gada 31.jūlijam izdod šā likuma 
44.
1
 pantā
 minētos noteikumus.
(
12.05.2011
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
15.06.2011.
)
12. Maksājumu pakalpojumu sniedzējiem, kas ir noteikti šā likuma 
2.panta
 otrās daļas 3., 4. un 7.punktā, ir
pienākums Ministru kabineta noteiktajā kārtībā un termiņā iesniegt Valsts ieņēmumu dienestam informāciju par
juridisko personu — Latvijas Republikas rezidentu, kā arī nerezidentu pastāvīgo pārstāvniecību Latvijā — maksājumu
kontiem, kas atvērti un nav slēgti pirms šā likuma 
44.
1
 panta
 spēkā stāšanās dienas.
(
12.05.2011
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
15.06.2011.
)
13. Iestāde, kura neatbilst šā likuma 
5.panta
 pirmās daļas 1.punkta nosacījumam par maksājumu vidējās
aritmētiskās vērtības nepārsniegšanu vai 
5.
1
 panta
 pirmās daļas 1.punkta nosacījumam par apgrozībā esošās
elektroniskās naudas vidējā apmēra nepārsniegšanu, pēc šo grozījumu spēkā stāšanās dienas ir tiesīga turpināt
elektroniskās naudas emisiju vai sniegt maksājumu pakalpojumus, ja tā līdz 2014.gada 31.jūlijam iesniedz Komisijai
šā likuma 
11.pantā
 minētos dokumentus, lai saņemtu licenci maksājumu iestādes darbībai vai elektroniskās naudas
emisijai. Ja šajā punktā minētā iestāde līdz 2015.gada 30.janvārim nav saņēmusi licenci maksājumu iestādes darbībai
vai elektroniskās naudas emisijai, tās turpmākā darbība ir izbeidzama.
(
24.04.2014
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.05.2014.
)
71
/
75
14. Neliela apjoma maksājumu sistēmu, kura darbību uzsākusi līdz šā likuma 
26.
1
 panta
 spēkā stāšanās dienai,
Komisija reģistrē neliela apjoma maksājumu sistēmu reģistrā, ja neliela apjoma maksājumu sistēmas operators līdz
2014.gada 15.jūlijam iesniedz Komisijai informāciju un nepieciešamos dokumentus. Ja neliela apjoma maksājumu
sistēma līdz 2014.gada 29.augustam nav reģistrēta šā likuma 
26.
1
 panta
 otrajā daļā minētajā reģistrā, tās turpmākā
darbība ir izbeidzama.
(
24.04.2014
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.05.2014.
)
15. Šā likuma 
44.
2
 pants
 stājas spēkā 2014.gada 1.jūlijā.
(
24.04.2014
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.05.2014.
)
16. Maksājumu pakalpojumu un elektroniskās naudas iestādes par noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un
terorisma finansēšanas novēršanas prasību izpildi atbildīgo personu atbilstību šā likuma 
20. 
un 
21.panta
 prasībām
nodrošina līdz 2017.gada 1.janvārim.
(
19.05.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
20.06.2016.
)
17. Ministru kabinets līdz 2017.gada 1.martam izdod šā likuma 
44.
3
 panta
 desmitajā daļā paredzētos noteikumus.
(
23.11.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.07.2017.
)
18. Maksājumu pakalpojumu sniedzējs, kas noteikts šā likuma 
2.panta
 otrās daļas 2., 3., 4., 7. un 8.punktā, tos
inkasācijas uzdevumus, rīkojumus par nodokļu maksātāja norēķinu operāciju daļēju vai pilnīgu apturēšanu vai tiesu
izpildītāju dotos rīkojumus par naudas līdzekļu pārskaitīšanu, kuri izdoti līdz 2017.gada 30.jūnijam, un šā likuma 
44.
3
panta
 pirmajā un otrajā daļā noteiktos rīkojumus, kas paziņoti, izmantojot šā likuma 
44.
3
 panta
 trešās daļas 2. un
3.punktā noteikto datu apmaiņas veidu, izpilda tādā secībā, kādā tos ir saņēmis maksājumu pakalpojumu sniedzējs.
Maksājumu pakalpojumu sniedzējs, kas noteikts šā likuma 
2.panta
 otrās daļas 2., 3., 4., 7. un 8.punktā, rīkojumus, ar
kuriem tiek precizēts tajos inkasācijas uzdevumos, rīkojumos par nodokļu maksātāja norēķinu operāciju daļēju vai
pilnīgu apturēšanu vai rīkojumos par naudas līdzekļu pārskaitīšanu, kas izdoti līdz 2017.gada 30.jūnijam, noteiktais
naudas līdzekļu apmērs vai izpildāmās darbības, pieņem izpildei piešķirto unikālo numuru secībā un izpilda tādā
secībā, kāda tika noteikta sākotnējā (aizstājamā) rīkojuma izpildei.
(
23.11.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.07.2017.
)
19. Šā likuma 
44.
3
 panta
 trešās daļas 2. un 3.punkts un desmitās daļas otrais teikums (attiecībā uz deleģējumu
Ministru kabinetam noteikt kārtību, kādā šā panta subjekts, izpildot šā panta pirmajā daļā noteikto rīkojumu, uzsāk un
veic datu apmaiņu, izmantojot šā panta trešās daļas 2.punktā noteikto datu apmaiņas veidu) zaudē spēku ar
2019.gada 1.jūliju.
(
23.11.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.07.2017.
 Minētie grozījumi iekļauti likuma redakcijā uz
01.07.2019.
)
20. Maksājumu pakalpojumu sniedzējs, kas noteikts šā likuma 
2.panta
 otrās daļas 2., 3., 4., 7. un 8.punktā, ar
2019.gada 1.jūliju nodrošina šā likuma 
44.
3
 panta
 trešās daļas 1.punktā noteikto datu apmaiņas veidu. Maksājumu
pakalpojumu sniedzējs, kas noteikts šā likuma 
2.panta
 otrās daļas 2., 3., 4., 7. un 8.punktā, ar 2017.gada 1.jūliju var
izmantot šā likuma 
44.
3
 panta
 trešās daļas 1.punktā noteikto datu apmaiņas veidu atbilstoši Ministru kabineta
noteiktajai kārtībai, iepriekš informējot par to Valsts ieņēmumu dienestu un Tiesu administrāciju. Maksājumu
pakalpojumu sniedzējs, kas noteikts šā likuma 
2.panta
 otrās daļas 2., 3., 4., 7. un 8.punktā un kas nav informējis
Valsts ieņēmumu dienestu un Tiesu administrāciju par elektroniskās datu apmaiņas uzsākšanu, izmantojot šā likuma
44.
3
 panta
 trešās daļas 1.punktā noteikto datu apmaiņas veidu, līdz 2019.gada 30.jūnijam datu apmaiņai ar Valsts
ieņēmumu dienestu izmanto šā likuma 
44.
3
 panta
 trešās daļas 2.punktā noteikto datu apmaiņas veidu atbilstoši
Ministru kabineta noteiktajai kārtībai, bet ar tiesu izpildītājiem — šā likuma 
44.
3
 panta
 trešās daļas 3.punktā noteikto
datu apmaiņas veidu atbilstoši 
Civilprocesa likumā
 paredzētajai kārtībai, kāda bija spēkā līdz 2017.gada 30.jūnijam.
(
23.11.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.07.2017.
)
21. Komisija triju mēnešu laikā pēc tam, kad stājusies spēkā Eiropas Komisijas deleģētā regula par patērētāju
plaši izmantoto ar maksājumu kontu saistīto pakalpojumu standartizēto terminu sarakstu un to definīcijām, Eiropas
Komisijas deleģētā regula par pakalpojumu cenrādi un Eiropas Komisijas deleģētā regula par pārskatu par
72
/
75
pakalpojumiem piemēroto maksu, izdod šā likuma 
60.
1 
un 
60.
2
 pantā minētos normatīvos noteikumus, un maksājumu
pakalpojumu sniedzēji minētajos pantos noteiktās prasības sāk pildīt sešu mēnešu laikā pēc attiecīgo Komisijas
normatīvo noteikumu spēkā stāšanās.
(
26.10.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
09.11.2017.
)
22. Pirmais pārskata periods, par kuru maksājumu pakalpojumu sniedzējs sniedz šā likuma 
60.
2
 panta pirmajā
daļā minēto pakalpojumu maksas pārskatu, sākas ar šā likuma 
60.
2 
panta
 otrajā daļā minēto Komisijas normatīvo
noteikumu spēkā stāšanās dienu.
(
26.10.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
09.11.2017.
)
23. Šā likuma 
46.
1
 panta
 pirmajā daļā minēto informāciju Patērētāju tiesību aizsardzības centram maksājumu
pakalpojumu sniedzējs pirmo reizi iesniedz ne vēlāk kā sešus mēnešus pēc šā likuma 
60.
1
 panta pirmajā daļā minēto
Komisijas normatīvo noteikumu spēkā stāšanās dienas.
(
02.03.2017
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
26.10.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
09.11.2017.
)
24. Šā likuma 
40. panta
 pirmā un 1.
1 
daļa
 
(jaunā redakcijā), 1.
3 
daļa, grozījums par 1.
2
 daļas izslēgšanu, kā arī
grozījumi otrajā un trešajā daļā, 
40.
1
 panta
 pirmā un otrā daļa (jaunā redakcijā), 3.
1 
daļa, grozījums par trešās daļas
izslēgšanu, grozījumi ceturtajā, piektajā un sestajā daļā stājas spēkā 2017. gada 1. aprīlī. Iestādes šā likuma 
40.
panta
 pirmajā, 1.
1
, 1.
3 
daļā, 
40.
1
 panta
 pirmajā daļā, otrās daļas 1. punktā un 3.
1
 daļā noteikto maksu Komisijas
darbības finansēšanai sāk maksāt ar 2017. gada otro ceturksni.
(
02.03.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
25. Iestādes šā likuma 
40.
1 
panta
 otrās daļas 2. punktā noteikto maksu Komisijas darbības finansēšanai sāk
maksāt ar 2018. gada 1. janvāri. No 2017. gada 1. aprīļa līdz 2017. gada 31. decembrim iestādes, kas minētas šā
likuma 
40.
1 
panta
 otrās daļas 2. punktā, Komisijas darbības finansēšanai maksā 2000 
euro
 gadā un papildus līdz 1,4
procentiem (ieskaitot) no iestādes bruto ieņēmumiem, kas saistīti ar elektroniskās naudas iestādes pakalpojumu
sniegšanu, gadā, bet kopējā iestādes maksa Komisijas darbības finansēšanai nepārsniedz 100 000 
euro
 gadā.
(
02.03.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.03.2017.
)
26. Grozījums par šā likuma 
2.
 panta otrās daļas 3. punkta un 2.
1
 daļas 3. punkta izslēgšanu stājas spēkā
2019. gada 25. jūnijā.
(
26.10.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
09.11.2017.
 Minētie grozījumi iekļauti likuma redakcijā uz
25.06.2019.
)
27. Iestāde, kurai darbības uzsākšanai atbilstoši šā likuma 
5. 
vai 
5.
1 
panta
 noteikumiem nav nepieciešama licence
un kura ir reģistrēta šā likuma 
10.
 panta trešajā daļā minētajā reģistrā, līdz 2018. gada 13. novembrim iesniedz
Komisijai papildu informāciju un dokumentus, kas apliecina tās atbilstību šā likuma 
5.
 panta pirmās daļas 2.
1
 un
4. punkta vai 
5.
1 
panta
 pirmās daļas 2.
1
 un 4. punkta nosacījumiem.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
28. Iestāde, kura ir reģistrēta šā likuma 
10.
 panta trešajā daļā minētajā reģistrā, bet kura vairs neatbilst šā likuma
5.
 panta pirmās daļas vai 
5.
1 
panta
 pirmās daļas nosacījumiem, līdz 2018. gada 13. septembrim iesniedz Komisijai
visus nepieciešamos dokumentus un informāciju licences saņemšanai. Par dokumentu izskatīšanu iestāde maksā
Komisijai šā likuma 
39.
1
 panta 3. punktā minēto maksu samazinātā apmērā — 2500 
euro
.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
29. Iestādi, kura līdz 2019. gada 13. janvārim nav saņēmusi licenci maksājumu iestādes vai elektroniskās naudas
iestādes darbībai šo pārejas noteikumu 28. punktā noteiktajā kārtībā vai nav apliecinājusi savu atbilstību šā likuma
5.
 panta pirmās daļas vai 
5.
1 
panta
 pirmās daļas nosacījumiem šo pārejas noteikumu 27. punktā noteiktajā kārtībā,
Komisija izslēdz no šā likuma 
10.
 panta trešajā daļā minētā reģistra, un tai ir aizliegts sniegt maksājumu
pakalpojumus un emitēt elektronisko naudu.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
73
/
75
30. Licencēta iestāde līdz 2018. gada 1. septembrim nodrošina atbilstību šā likuma prasībām, izstrādājot šā likuma
11.
 panta pirmās daļas 14., 15., 16., 17. un 18. punktā minētos dokumentus.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
31. Uzskatāms, ka iestāde, kura ir reģistrēta šā likuma 
10.
 panta trešajā daļā minētajā reģistrā ar tiesībām sniegt
šā likuma 
1.
 panta 1. punkta "g" apakšpunktā minēto maksājumu pakalpojumu un ir reģistrēta kā elektronisko sakaru
komersants, sniedz šā likuma 
1.
 panta 1. punkta "c" apakšpunktā minēto maksājumu pakalpojumu.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
32. Elektronisko sakaru komersantu, kurš sniedz šā likuma 
1.
 panta 1. punkta "c" apakšpunktā minēto
maksājumu pakalpojumu, bet līdz 2020. gada 13. janvārim nav saņēmis licenci maksājumu iestādes darbībai šā likuma
11.
 pantā noteiktajā kārtībā, Komisija izslēdz no šā likuma 
10.
 pantā minētā iestāžu reģistra, un tam ir aizliegts sniegt
maksājumu pakalpojumus, izņemot šā likuma 
3.
 panta pirmās daļas 11. punktā minētos pakalpojumus.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
33. Elektronisko sakaru komersants, kurš sniedz šā likuma 
3.
 panta pirmās daļas 11. punktā minētos
pakalpojumus, līdz 2019. gada 13. janvārim pirmo reizi iesniedz šā likuma 
3.
 panta ceturtajā daļā minēto ziņojumu.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
34. Persona, kura sniedz šā likuma 
3.
 panta pirmās daļas 10. punktā minētos pakalpojumus, līdz 2018. gada
1. septembrim iesniedz Komisijai šā likuma 
3.
 panta otrajā daļā minēto paziņojumu par pakalpojumu atbilstību šā
likuma 
3.
 panta pirmās daļas 10. punkta nosacījumiem un atbilstošu pamatojumu, aprakstot savu darbību.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
35. Šā likuma 
1.
 panta 38. un 39. punkts, grozījumi 
12.
 panta trešajā daļā attiecībā uz šīs daļas izslēgšanu un
34.
 pantā attiecībā uz otrās daļas izslēgšanu, 
35.
 pants jaunā redakcijā, ar kuru tiek ieviesta jauna kārtība iestāžu
pašu kapitāla aprēķināšanai, grozījumi 
64.
 pantā attiecībā uz 2.  un 5. punkta papildināšanu ar "g" apakšpunktu,
grozījumi 
67.
 panta otrajā daļā un 
80.
 panta otrā daļa jaunā redakcijā, 
81.
 panta sestā daļa, 
84.
 panta trešā daļa,
86.
 panta pirmā daļa jaunā redakcijā un 
86.
 panta 1.
1
 un 1.
2
 daļa, grozījumi 
87.
 panta pirmajā un trešajā daļā attiecībā
uz trešās daļas izslēgšanu, 
87.
 panta 1.
1 
un 3.
1 
daļa, 
87.
1
 pants, 
88.
 panta 2.
1
 un 4.
1
 daļa, grozījumi 
89.
 pantā
attiecībā uz trešās daļas izslēgšanu, 
92.
 panta ceturtā daļa jaunā redakcijā, kā arī 
99.
 panta 3.
1 
daļa un grozījums
sestajā daļā, 10.
1 
daļa un grozījums divpadsmitajā daļā, kā arī 
104.
 panta otrā, trešā, ceturtā, piektā, sestā un septītā
daļa stājas spēkā 2018. gada 1. oktobrī.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
36. Maksājumu pakalpojumu sniedzējs šā likuma 
80.
1 
panta
 trešās daļas 4. punkta un ceturtās daļas 1. punkta,
80.
2 
panta
 otrās daļas 3. punkta un trešās daļas 1. punkta, 
81.
1
 panta otrās daļas 3. punkta un 
104.
4 
panta
 prasības
sāk piemērot ar 2019. gada 14. septembri.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
37. Maksājumu pakalpojumu sniedzējs atbilstoši šā likuma 
104.
1 
panta
 trešajai daļai līdz 2019. gada 13. janvārim
pirmo reizi iesniedz Komisijai visaptverošu novērtējumu par operacionālajiem un drošības riskiem, kas saistīti ar tā
sniegtajiem maksājumu pakalpojumiem.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
38. Maksājumu pakalpojumu sniedzējs atbilstoši šā likuma 
104.
3 
panta
 pirmajai daļai līdz 2019. gada 31. jūlijam
pirmo reizi iesniedz Komisijai statistikas datus par krāpšanu un citām prettiesiskām darbībām iepriekšējā pusgadā,
kas saistītas ar maksāšanas līdzekļu izmantošanu iepriekšējā pusgadā.
(
20.06.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
18.07.2018.
)
39. Šā likuma 
44.
2
 panta ceturtā daļa stājas spēkā 2019. gada 1. maijā.
74
/
75
© Oficiālais izdevējs "Latvijas Vēstnesis"
Likumā iekļautas tiesību normas, kas izriet no:
1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2007.gada 13.novembra direktīvas 
2007/64/EK
 par maksājumu pakalpojumiem
iekšējā tirgū, ar ko groza direktīvas 
97/7/EK
, 
2002/65/EK
, 
2005/60/EK
 un 
2006/48/EK
 un atceļ direktīvu 
97/5/EK
;
2) Eiropas Parlamenta un Padomes 2009.gada 16.septembra direktīvas 
2009/110/EK
 par elektroniskās naudas iestāžu
darbības sākšanu, veikšanu un konsultatīvu uzraudzību, par grozījumiem direktīvā 
2005/60/EK
 un direktīvā 
2006/48/EK
un par direktīvas 
2000/46/EK
 atcelšanu;
3) Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 23. jūlija direktīvas 
2014/92/ES
 par maksājumu kontu tarifu
salīdzināmību, maksājumu kontu maiņu un piekļuvi maksājumu kontiem ar pamatfunkcijām (Dokuments attiecas uz
EEZ);
4) Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 25. novembra direktīvas 
2015/2366
/ES par maksājumu pakalpojumiem
iekšējā tirgū, ar ko groza direktīvas 
2002/65/EK
, 
2009/110/EK
 un 2013/36/ES un regulu (ES) Nr. 1093/2010 un atceļ
direktīvu 
2007/64/EK
 (Dokuments attiecas uz EEZ).
Likums Saeimā pieņemts 2010.gada 25.februārī.
Valsts prezidents V.Zatlers
Rīgā 2010.gada 17.martā
(
03.04.2019
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
13.04.2019.
)
40. Maksājumu pakalpojumu sniedzēji nodrošina šā likuma 
44.
2
 panta ceturtajā daļā minēto prasību izpildi ne vēlāk
kā līdz 2020. gada 1. janvārim.
(
03.04.2019
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
13.04.2019.
)
Informatīva atsauce uz Eiropas Savienības direktīvām
(
17.03.2011
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
02.03.2017.
 un 
20.06.2018
. likumu, kas stājas spēkā
18.07.2018.
)
75
/
75