Publicēts:
Latvijas Vēstnesis
, 205,
30.12.2009.
Izdevējs: 
Saeima
Veids: 
likums
Pieņemts: 
17.12.2009.
Stājas spēkā: 
01.03.2010.
Attēlotā redakcija:
 01.01.2021. - 31.01.2022.
Grozījumi:
15.12.2011. likums / LV, 202, 23.12.2011. / Stājas spēkā 01.01.2012.
15.11.2012. likums / LV, 190, 04.12.2012. / Stājas spēkā 05.12.2012.
10.01.2013. likums / LV, 21, 30.01.2013. / Stājas spēkā 13.02.2013.
12.09.2013. likums / LV, 191, 01.10.2013. / Stājas spēkā 01.01.2014.
17.10.2013. likums / LV, 211, 29.10.2013. / Stājas spēkā 30.10.2013.
14.12.2017. likums / LV, 259, 31.12.2017. / Stājas spēkā 14.01.2018.
01.11.2018. likums / LV, 225, 14.11.2018. / Stājas spēkā 01.01.2019.
03.12.2020. likums / LV, 244, 17.12.2020. / Stājas spēkā 01.01.2021.
Saeima ir pieņēmusi un Valsts 
prezidents izsludina šādu likumu:
Pacientu tiesību likums
1.pants. Likumā lietotie termini
(1) Likumā lietotie termini atbilst Ārstniecības likumā lietotajiem terminiem, ja šajā likumā nav noteikts citādi.
(2) Likumā ir lietoti arī šādi termini:
1) 
ārstējošais ārsts
 — ārstniecības persona, kura vada pacienta ārstniecību, pieņem ar pacienta ārstniecību
saistītus lēmumus, kopumā atbild par visas pacienta ārstniecības pamatotību, mērķtiecību, nepārtrauktību,
kvalitāti un rezultātiem;
2) 
informētā piekrišana
 — pacienta piekrišana ārstniecībai, kuru viņš dod mutvārdos, rakstveidā vai ar tādām
darbībām, kas nepārprotami apliecina piekrišanu, turklāt dod to brīvi, pamatojoties uz ārstniecības personas
savlaicīgi sniegto informāciju par ārstniecības mērķi, risku, sekām un izmantojamām metodēm;
3) 
klīniskā apmācība
 — atbilstoši valsts akreditētai izglītības programmai veikta medicīnisko izglītību vai
kvalifikāciju iegūstošas personas apmācība ārstniecības iestādē, kurai attiecīgas tiesības piešķirtas saskaņā ar
normatīvajiem aktiem;
4) 
medicīniskie dokumenti
 — jebkuras rakstveidā, radiodiagnostiskās filmās vai elektroniskā formā fiksētas
ziņas par pacientu, viņa veselības stāvokli, slimības diagnozi un prognozi, lietotajām profilakses, diagnostikas
un ārstēšanas metodēm, kā arī diagnostikas un ārstniecības rezultātiem;
5) 
veselības aprūpes pakalpojums
 — pakalpojums, kuru veselības aprūpes ietvaros pacientam sniedz
ārstniecības persona noteikta ārstniecības mērķa sasniegšanai.
2.pants. Likuma mērķis
Likuma mērķis ir veicināt labvēlīgas attiecības starp pacientu un veselības aprūpes pakalpojumu sniedzēju,
sekmējot pacienta aktīvu līdzdalību savas veselības aprūpē, kā arī nodrošināt viņam iespēju īstenot un aizstāvēt savas
tiesības un intereses.
1
/
12
3.pants. Vispārīgie noteikumi
(1) Pacientu tiesības īstenojamas saskaņā ar šo likumu, ciktāl citos likumos nav noteikts citādi.
(2) Nodrošinot pacienta tiesības, aizliegta atšķirīga attieksme atkarībā no personas rases, etniskās izcelsmes,
ādas krāsas, dzimuma, vecuma, invaliditātes, veselības stāvokļa, reliģiskās, politiskās vai citas pārliecības, nacionālās
vai sociālās izcelsmes, mantiskā vai ģimenes stāvokļa vai citiem apstākļiem. Atšķirīga attieksme ietver personas tiešu
vai netiešu diskrimināciju, personas aizskaršanu vai norādījumu to diskriminēt.
(3) Atšķirīga attieksme saistībā ar kādu no šā panta otrajā daļā minētajiem apstākļiem pieļaujama tikai tādā
gadījumā, ja tā ir objektīvi pamatota ar tiesisku mērķi, kura sasniegšanai izraudzītie līdzekļi ir samērīgi.
(4) Aizliegts sodīt pacientu vai citādi tieši vai netieši radīt viņam nelabvēlīgus apstākļus, ja pacients aizstāv savas
tiesības.
(5) Pacientam un viņa tuviniekiem ir tiesības saņemt garīgo aprūpi, kuru saskaņā ar kapelānu dienestu un reliģisko
organizāciju darbību regulējošiem normatīvajiem aktiem sniedz ārstniecības iestādes kapelāns.
(6) Veselības aprūpe pret pacienta gribu nav pieļaujama, ja likumā nav noteikts citādi.
4.pants. Tiesības uz informāciju
(1) Pacientam ir tiesības uz informāciju par veselības aprūpes pakalpojumu saņemšanas iespējām un veselības
aprūpes pakalpojumu apmaksas kārtību. Šī informācija ir publiski pieejama.
(2) Pacientam ir tiesības zināt ārstējošo ārstu un citu veselības aprūpes procesā iesaistīto ārstniecības personu
vārdu, uzvārdu, amatu, profesiju, specialitāti un kvalifikāciju.
(3) Pacientam ir tiesības saņemt no ārstējošā ārsta informāciju par savu veselības stāvokli, tajā skaitā par slimības
diagnozi, ārstēšanas, izmeklēšanas un rehabilitācijas plānu, prognozi un sekām, arī slimības radītajiem
funkcionēšanas ierobežojumiem, profilakses iespējām, kā arī tiesības pēc ārstniecības ietvaros veiktas izmeklēšanas
un ķirurģiskās vai cita veida invazīvās iejaukšanās saņemt informāciju par ārstniecības rezultātiem, par iepriekš
neparedzētu iznākumu un tā iemesliem.
(4) Pacientam ir tiesības saņemt informāciju par ārstniecību arī no citām viņa ārstniecībā iesaistītām ārstniecības
personām atbilstoši to kompetencei.
(5) Informācija sniedzama pacientam saprotamā formā, izskaidrojot medicīniskos terminus un ņemot vērā pacienta
vecumu, briedumu un pieredzi.
(6) Pacientam ir tiesības pēc ārstniecības vai kāda tās posma pabeigšanas (piemēram, izrakstoties no ārstniecības
iestādes) saņemt informāciju par viņam sniegtajiem ārstniecības pakalpojumiem un ārstniecības pabeigšanas
pamatojumu, kā arī veikto diagnostisko izmeklējumu un funkcionēšanas novērtējumu rezultātus (izrakstus, norakstus
un kopijas), norādījumus un rekomendācijas attiecībā uz turpmāko ārstniecību un sociālajiem pakalpojumiem un, ja
tas nepieciešams pacienta veselības stāvokļa dēļ, saņemt nosūtījumu uz citu ārstniecības iestādi ārstniecības
turpināšanai.
(7) Pacientam informāciju var nesniegt tikai tādā gadījumā, ja ārsta rīcībā ir ziņas vai fakti, ka informācijas
saņemšana būtiski apdraud pacienta vai citu personu dzīvību vai veselību.
(8) Pacientam ir tiesības atteikties saņemt šajā pantā minēto informāciju. Savu atteikšanos viņš izsaka mutvārdos,
rakstveidā vai ar tādām darbībām, kas nepārprotami apliecina to.
5.pants. Tiesības uz ārstniecību
(1) Katrai personai Ārstniecības likumā noteiktajā kārtībā ir tiesības saņemt veselības stāvoklim atbilstošu
ārstniecību.
(2) Pacientam ir tiesības uz laipnu attieksmi, kvalitatīvu un kvalificētu ārstniecību neatkarīgi no viņa slimības
2
/
12
rakstura un smaguma.
(3) Pacientam ir tiesības uz savas ģimenes un citu personu atbalstu ārstniecības laikā.
(4) Pacientam ir tiesības uz savlaicīgu ārstniecību. Ārstniecības iestāde, kurā pacients vērsies, sniedz informāciju
par ārstniecības saņemšanas iespējām un termiņiem, kā arī par citām ārstniecības iestādēm, kur var saņemt
atbilstošu ārstniecību.
(5) Pacientam ir tiesības saņemt no visām viņa ārstniecībā iesaistītajām ārstniecības iestādēm pēctecīgu
ārstniecību.
(6) Ja ārstniecības iespējas ir ierobežotas vai pieļaujama vairāku veidu ārstniecība, pacientam ir tiesības uz ārsta
profesionāli izdarītu izvēli, kuras pamatā ir uz pierādījumiem balstīti medicīniskie kritēriji.
(7) Pacientam ir tiesības uz tādu ārstniecību, kas tiek veikta tikai to personu klātbūtnē, kuras ir tieši iesaistītas
ārstniecībā. Pacients var piekrist citu personu klātbūtnei ārstniecības laikā vai pieaicināt citas personas, ja tas
netraucē ārstniecību.
(8) Ja pacients ir pārtraucis ārstniecību un atstājis ārstniecības iestādi, par savu rīcību neinformējot ārstējošo ārstu
vai ārstniecības iestādi, to norāda viņa medicīniskajos dokumentos. Ja pacients ir nepilngadīga persona vai persona,
kura sava veselības stāvokļa vai vecuma dēļ nav spējīga pati par sevi parūpēties, ārstniecības iestāde nekavējoties
informē pacienta likumisko pārstāvi, bet, ja tāda nav, — laulāto vai tuvāko radinieku, bet, ja arī tādu nav, — bāriņtiesu.
Ārstniecības iestāde nekavējoties informē kompetentās iestādes, ja pacients sava veselības stāvokļa dēļ apdraud citu
personu drošību vai veselību.
(9) Pacientam ir tiesības uz ārstniecību mājās, ja viņa veselības stāvoklis un dzīves apstākļi to ļauj.
6.pants. Piekrišana ārstniecībai vai atteikšanās no tās
(1) Ārstniecība ir pieļaujama, ja pacients devis tai informēto piekrišanu. Pacientam ir tiesības pirms informētās
piekrišanas došanas uzdot jautājumus un saņemt atbildes.
(2) Informēto piekrišanu noformē rakstveidā, ja to pieprasa pacients vai ārstējošais ārsts.
(3) Ja informētā piekrišana dota rakstveidā, pacients apstiprina to ar savu parakstu, norādot datumu un laiku.
Rakstveida piekrišanu pievieno viņa medicīniskajam dokumentam.
(4) Pacientam ir tiesības atteikties no ārstniecības pirms tās uzsākšanas, no ārstniecībā izmantojamās metodes,
neatsakoties no ārstniecības kopumā, vai atteikties no ārstniecības tās laikā.
(5) Ārstējošais ārsts informē pacientu par šā panta ceturtajā daļā minētā lēmuma iespējamām sekām. Pēc
ārstējošā ārsta sniegtās informācijas saņemšanas pacients ar savu parakstu apstiprina lēmumu par atteikšanos no
ārstniecības vai par tās pārtraukšanu, vai par atteikšanos no ārstniecībā izmantojamās metodes, norādot, ka ir
saņēmis attiecīgo informāciju. Ja pacients savu lēmumu nemaina, ārstējošā ārsta pienākums ir mudināt viņu apmeklēt
citu ārstu.
(6) Ja pacients atsakās rakstveidā apliecināt atteikšanos, ārstējošais ārsts pieaicina divus pilngadīgus un
rīcībspējīgus lieciniekus, kuri ar savu parakstu apliecina, ka pacients ir pieņēmis šā panta ceturtajā daļā minēto
lēmumu.
(7) Ja pacients pilnvarojis citu personu (turpmāk — pacienta pilnvarotā persona) viņa vietā piekrist ārstniecībai
kopumā vai ārstniecībā izmantojamai metodei vai atteikties no ārstniecības kopumā vai ārstniecībā izmantojamās
metodes, kā arī saņemt informāciju saskaņā ar šā likuma 
4.pantā
 noteikto, pacients informē ārstniecības iestādi par
šādu pilnvarojumu.
7.pants. Citu personu tiesības piekrist ārstniecībai vai atteikties no tās
(1) Ja pacients sava veselības stāvokļa vai vecuma dēļ pats nespēj pieņemt lēmumu par ārstniecību, tiesības
pieņemt lēmumu par piekrišanu ārstniecībai kopumā vai ārstniecībā izmantojamai metodei vai atteikšanos no
ārstniecības kopumā vai ārstniecībā izmantojamās metodes ir pacienta laulātajam, bet, ja tāda nav, — pilngadīgam un
rīcībspējīgam tuvākajam radiniekam šādā secībā: pacienta bērniem, pacienta vecākiem, pacienta brālim vai māsai,
3
/
12
pacienta vecvecākiem, pacienta mazbērniem.
(2) Pacienta laulātais, tuvākais radinieks vai pacienta pilnvarotā persona, kā arī pacienta likumiskais pārstāvis, ja
pacients atrodas aizbildnībā vai aizgādnībā (turpmāk — persona, kas pārstāv pacientu), pieņemot lēmumu par
ārstniecību vai atteikšanos no tās, ievēro pacienta iepriekš izteikto gribu attiecībā uz ārstniecību.
(3) Ja pacienta tuvākie radinieki, kuriem ir vienādas tiesības pieņemt lēmumu pacienta vietā, nevar vienoties par
piekrišanu ārstniecībai, tad lēmumu par ārstniecību, kura vislabvēlīgāk ietekmētu pacienta veselības stāvokli, pieņem
ārstu konsilijs.
(4) Ārstējošais ārsts izskaidro personai, kas pārstāv pacientu, kādas sekas var izraisīt lēmums par atteikšanos no
ārstniecības. Pēc informācijas saņemšanas persona, kas pārstāv pacientu, ar savu parakstu medicīniskajā dokumentā
apstiprina lēmumu par atteikšanos no ārstniecības vai par tās pārtraukšanu, vai par atteikšanos no ārstniecībā
izmantojamās metodes, norādot, ka ir saņēmusi attiecīgo informāciju.
(5) Ja persona, kas pārstāv pacientu, atsakās pieņemt lēmumu par pacienta ārstēšanu, bet ārsts uzskata, ka
ārstēšana ir pacienta interesēs, tad lēmumu par ārstniecību pieņem ārstu konsilijs.
(6) Ja persona, kas pārstāv pacientu, atsakās rakstveidā apliecināt atteikšanos, ārstējošais ārsts pieaicina divus
pilngadīgus un rīcībspējīgus lieciniekus, kuri ar savu parakstu apliecina, ka persona, kas pārstāv pacientu, ir pieņēmusi
minēto lēmumu. Atteikšanos pievieno pacienta medicīniskajiem dokumentiem.
(7) Ja pacients nav norādījis personu, kura ir tiesīga viņa vietā piekrist ārstniecībai vai atteikties no tās, un
pacientam nav laulātā, tuvāko radinieku vai likumiskā pārstāvja vai pacients rakstveidā aizliedzis laulātajam vai
tuvākajiem radiniekiem viņa vietā pieņemt lēmumu, tad lēmumu par ārstniecību, kas vislabvēlīgāk ietekmētu pacienta
veselības stāvokli, pieņem ārstu konsilijs.
(8) Gadījumos, kad vilcināšanās apdraud pacienta dzīvību un nav iespējams saņemt paša pacienta vai personas,
kas pārstāv pacientu, piekrišanu, ārstniecības persona savas kompetences ietvaros veic neatliekamus pasākumus —
izmeklēšanu, ārstēšanu, tajā skaitā ķirurģisku vai cita veida invazīvu iejaukšanos. Šādos gadījumos izmeklēšanas un
ārstēšanas plānu apstiprina un lēmumu pieņem ārstu konsilijs, izņemot gadījumu, kad sniedzama pirmā vai
neatliekamā medicīniskā palīdzība.
(9) Ķirurģiskās vai cita veida invazīvās iejaukšanās laikā ārstējošajam ārstam bez pacienta piekrišanas ir tiesības
veikt iepriekš neplānotu ārstēšanu, ja pacientam sniedzama neatliekamā medicīniskā palīdzība vai ja neveiktās
ārstēšanas dēļ radīsies nesalīdzināmi lielāks kaitējums viņa veselībai.
8.pants. Tiesības izvēlēties ārstu un ārstniecības iestādi
Pacientam ir tiesības izvēlēties ārstu un ārstniecības iestādi.
9.pants. Tiesības iepazīties ar medicīniskajiem dokumentiem
(1) Pacientam ir tiesības iepazīties ar saviem medicīniskajiem dokumentiem. Viņam ir tiesības pieprasīt un saņemt
izrakstus, norakstus un kopijas atbilstoši ārstniecības iestādē apstiprinātajam cenrādim. Pacientam ir tiesības vienu
reizi bez maksas saņemt savu medicīnisko dokumentu izrakstu, norakstu vai kopiju. Izrakstus, norakstus un kopijas
pacients saņem triju darbdienu laikā no attiecīgā pieprasījuma iesniegšanas dienas.
(2) Pacientam ir tiesības saņemt informāciju par viņa medicīniskajos dokumentos iekļautās informācijas
izmantošanu saskaņā ar šajā likumā un Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 27. aprīļa regulas (ES) 
2016/679
par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personu datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ direktīvu
95/46/EK
 (Vispārīgā datu aizsardzības regula) 15. pantā noteikto.
(3) Pacients var pieprasīt, lai ārstējošais ārsts izdara papildinājumus vai labojumus medicīniskajos dokumentos, ja
viņš pamatoti uzskata, ka informācija ir neprecīza vai kļūdaina. Izdarot labojumus medicīniskajos dokumentos,
ārstniecības persona nodrošina kļūdainās informācijas saglabāšanu, attiecīgi to precizējot vai papildinot un par to
informējot ārstējošo ārstu.
(4) Ja pacienta medicīniskajos dokumentos ir informācija par citas personas sensitīvajiem datiem vai informācija,
kuru sniegusi trešā persona, bet lūgusi to neizpaust pacientam, pacienta tiesības iepazīties ar medicīniskajiem
dokumentiem nodrošina tiktāl, ciktāl tas neskar trešās personas tiesības.
4
/
12
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
03.12.2020
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2021.
)
10.pants. Pacienta datu aizsardzība
(1) Informācija, kas attiecas uz identificētu vai identificējamu pacientu, ir aizsargājama saskaņā ar fizisko personu
datu aizsardzību regulējošiem normatīvajiem aktiem.
(2) Informāciju par pacientu drīkst izpaust tikai ar viņa rakstveida piekrišanu vai gadījumos, kas noteikti šajā likumā.
(3) Šā panta pirmajā daļā minētā informācija nav izpaužama arī pēc pacienta nāves.
(4) Informāciju par pacientu pēc viņa nāves drīkst izpaust šā likuma 
7.panta
 pirmajā daļā minētajām personām, ja:
1) informācijas sniegšana var ietekmēt minēto personu dzīvību vai veselību vai atvieglot veselības aprūpes
pakalpojumu sniegšanu tām;
2) informācija ir saistīta ar pacienta nāves cēloni vai ārstniecību laikā pirms viņa nāves.
(5) Pēc rakstveida pieprasījuma un ārstniecības iestādes vadītāja rakstveida atļaujas saņemšanas informāciju par
pacientu ne vēlāk kā piecu darbdienu laikā pēc pieprasījuma saņemšanas sniedz šādām personām un institūcijām:
1) ārstniecības iestādēm — ārstniecības mērķu sasniegšanai;
2) Datu valsts inspekcijai — nolūkā pārbaudīt personas datu apstrādes atbilstību normatīvo aktu prasībām;
3) Valsts darba inspekcijai — nelaimes gadījumu darbā un arodslimību izmeklēšanai un uzskaitei;
4) 
(izslēgts ar 
17.10.2013
. likumu)
;
5) Veselības un darbspēju ekspertīzes ārstu valsts komisijai — invaliditātes ekspertīzes veikšanai;
6) tiesai, prokuratūrai, policijai, valsts bērnu tiesību aizsardzības inspektoriem, bāriņtiesai, Valsts probācijas
dienestam, tiesībsargam, kā arī pirmstiesas izmeklēšanas iestādei — likumā noteikto funkciju veikšanai;
7) 
(izslēgts ar 
17.10.2013
. likumu)
;
8) 
(izslēgts ar 
17.10.2013
. likumu)
;
9) Nacionālo bruņoto spēku rezerves uzskaites struktūrvienībām — rezerves karavīru un rezervistu veselības
stāvokļa izvērtēšanai;
10) biedrībai "Latvijas Transportlīdzekļu apdrošinātāju birojs”, apdrošināšanas sabiedrībām, kuras veic
sauszemes transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu, — ceļu satiksmes
negadījumā cietušai personai nodarīto zaudējumu atlīdzināšanai;
11) Tieslietu ministrijai — lai nodrošinātu Latvijā piespriesta brīvības atņemšanas soda izpildīšanas lūguma
nosūtīšanu ārvalstij;
12) Iekšlietu ministrijas Centrālajai medicīniskās ekspertīzes komisijai — lai izvērtētu Iekšlietu ministrijas
sistēmas iestādes vai Ieslodzījuma vietu pārvaldes amatpersonas ar speciālo dienesta pakāpi vai tās amata
kandidāta veselības stāvokļa atbilstību dienestam;
13) Nacionālo bruņoto spēku ārstniecības iestādēm — karavīru un zemessargu, kā arī profesionālā un
Zemessardzes dienesta kandidātu veselības stāvokļa izvērtēšanai;
14) nelaimes gadījumā darbā cietušā nodarbinātā darba devējam — nelaimes gadījuma darbā izmeklēšanai
saskaņā ar normatīvajiem aktiem, kas regulē nelaimes gadījumu darbā izmeklēšanas un uzskaites kārtību;
15) valsts aģentūrai "Civilās aviācijas aģentūra", sertificētam aviācijas medicīnas centram, sertificētam aviācijas
medicīnas ekspertam — lai izvērtētu civilās aviācijas personāla, kā arī uz civilās aviācijas personāla veselības
5
/
12
apliecības saņemšanu pretendējošas personas veselības stāvokļa atbilstību civilās aviācijas jomu regulējošos
normatīvajos aktos noteiktajām prasībām;
16) apdrošināšanas sabiedrībām — lēmuma par apdrošināšanas atlīdzības izmaksu pieņemšanai;
17) Latvijas Ārstu biedrībai, Latvijas Māsu asociācijai un Latvijas Ārstniecības personu profesionālo organizāciju
savienībai — ārstniecības personu sertifikāciju regulējošos normatīvajos aktos noteiktās ārstniecības personas
profesionālās darbības izvērtēšanai un lēmumu pieņemšanai;
18) pašvaldības sociālajam dienestam — normatīvajos aktos noteikto sociālās aprūpes un sociālās
rehabilitācijas pakalpojumu sniegšanai klientam;
19) sociālo pakalpojumu sniedzējiem, kas sniedz šos pakalpojumus ar izmitināšanu, — lai sniegtu ilgstošas
sociālās aprūpes un sociālās rehabilitācijas pakalpojumus, kā arī grupu dzīvokļa, pansijas un citus sociālos
pakalpojumus ar izmitināšanu.
(5
1
) Veselības aprūpes jomu regulējošos normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā informāciju par pacientu sniedz
šādām personām un institūcijām:
1) Slimību profilakses un kontroles centram — sabiedrības veselības un veselības aprūpes statistiskās
informācijas iegūšanai, apkopošanai, apstrādei un analizēšanai, infekcijas slimību epidemioloģiskajai
uzraudzībai, valsts organizētā vēža skrīninga uzraudzībai un kvalitātes kontrolei, kā arī personas datu apstrādei
ar mērķi nodot informāciju statistikas iestādei;
2) Nacionālajam veselības dienestam — no valsts budžeta apmaksāto veselības aprūpes pakalpojumu
administrēšanai un valsts budžeta līdzekļu izlietojuma uzraudzībai, personas datu apstrādei, lai attiecīgo
informāciju nodotu statistikas iestādei, kā arī ceļu satiksmes negadījumā ievainoto un stacionēto pacientu datu
apstrādei, lai nodrošinātu vienotu ceļu satiksmes negadījumos smagi ievainoto personu datu uzskaiti un
klasificēšanu atbilstoši maksimāli saīsinātās ievainojumu skalas trešās vai augstākās pakāpes (MAIS3+)
prasībām;
3) Zāļu valsts aģentūrai — farmakovigilances funkciju nodrošināšanai;
4) Veselības inspekcijai — veselības nozares uzraudzības funkciju izpildes nodrošināšanai.
(5
2
) Veselības informācijas sistēmā uzkrāto informāciju par pacientu normatīvajos aktos par veselības informācijas
sistēmā apstrādājamiem datiem noteiktajā kārtībā un apjomā apstrādā:
1) ārstniecības personas un ārstniecības atbalsta personas — ārstniecības mērķu sasniegšanai;
2) farmaceiti un farmaceitu asistenti — farmaceitiskās aprūpes nodrošināšanai;
3) Nacionālais veselības dienests — no valsts budžeta apmaksāto veselības aprūpes pakalpojumu
administrēšanai, valsts budžeta līdzekļu izlietojuma uzraudzībai un veselības informācijas sistēmas
uzturēšanai;
4) Veselības inspekcija — veselības nozares uzraudzības funkciju izpildes nodrošināšanai;
5) Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra — veselības informācijas sistēmā izrakstīto darbnespējas lapu
administrēšanai;
6) Valsts darba inspekcija — nelaimes gadījumu darbā un arodslimību izmeklēšanai un uzskaitei;
7) Veselības un darbspēju ekspertīzes ārstu valsts komisija — prognozējamas invaliditātes un invaliditātes
ekspertīzei un darbspēju zaudējuma noteikšanai;
8) Slimību profilakses un kontroles centrs — infekcijas slimību epidemioloģiskajai uzraudzībai, kā arī profilakses
un pretepidēmijas pasākumu organizēšanai;
9) augstskola, kura īsteno akreditētu medicīnas studiju programmu un ir saņēmusi cilvēka ķermeņa audu un
šūnu vai orgānu izmantošanas atļauju, — lai noskaidrotu mirušā cilvēka dzīves laikā izteikto gribu aizliegt vai
atļaut izmantot medicīnas studijām savu ķermeni pēc nāves;
6
/
12
10) Centrālā statistikas pārvalde — lai saskaņā ar oficiālās statistikas programmu un Eiropas Savienības
normatīvajiem aktiem attiecībā uz Eiropas statistikas nodrošināšanu par pastāvīgo iedzīvotāju skaita noteikšanu
nodrošinātu oficiālo statistiku par pastāvīgajiem iedzīvotājiem, kas atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes
2013. gada 20. novembra regulas (ES) Nr. 
1260/2013
 par Eiropas demogrāfijas statistiku 2. panta "c" punktā
sniegtajai definīcijai.
(5
3
) Šā panta piektajā daļā minētās personas un institūcijas rakstveida pieprasījumā norāda pamatojumu, kāpēc
pieprasīta informācija par pacientu, kā arī nepieciešamo datu apjomu. Par informācijas pieprasīšanas pamatotību un
nepieciešamo datu apjomu atbild persona un institūcija, kura to pieprasījusi.
(6) Nepilngadīga pacienta likumiskajam pārstāvim ir tiesības saņemt informāciju par šā pacienta veselības stāvokli,
izņemot šā likuma 
13.pantā
 noteikto. Nepilngadīga pacienta likumiskajam pārstāvim informāciju nesniedz, ja šādas
informācijas izpaušana var kaitēt attiecīgā pacienta interesēm. Ārsts pieņemto lēmumu ieraksta pacienta
medicīniskajos dokumentos un informē par to bāriņtiesu.
(7) Medicīniskajos dokumentos fiksētos pacienta datus var izmantot pētījumā, pastāvot vienam no šādiem
nosacījumiem:
1) pēc analizējamās informācijas nevar tieši vai netieši identificēt pacientu;
2) pacients rakstveidā piekritis, ka informācija par viņu tiek izmantota konkrētā pētījumā.
(8) Medicīniskajos dokumentos fiksētos pacienta datus var izmantot pētījumā, arī neievērojot šā panta septītajā
daļā minētos nosacījumus, ja vienlaikus pastāv šādi nosacījumi:
1) pētījums tiek veikts sabiedrības interesēs;
2) kompetenta valsts pārvaldes iestāde Ministru kabineta noteiktajā kārtībā ir atļāvusi izmantot pacienta datus
konkrētā pētījumā;
3) pacients iepriekš rakstveidā nav aizliedzis viņa datu nodošanu pētniekam;
4) ar samērīgiem līdzekļiem nav iespējams iegūt pacienta piekrišanu;
5) pētījuma ieguvums sabiedrības veselības labā ir samērojams ar tiesību uz privātās dzīves neaizskaramību
ierobežojumu.
(8
1
) Medicīniskajos dokumentos fiksētos pacienta datus var izmantot izglītības iestādes studiju virziena "Veselības
aprūpe" studiju programmās paredzēto pētniecības darbu izstrādei, arī neievērojot šā panta septītās daļas
nosacījumus, ja vienlaikus pastāv šādi nosacījumi:
1) pētniecības darbs izstrādāts sabiedrības interesēs pirmā vai otrā līmeņa profesionālās, bakalaura, maģistra
vai doktora augstākās medicīniskās izglītības studiju programmas ietvaros;
2) ar samērīgiem līdzekļiem nav iespējams iegūt pacienta piekrišanu;
3) pētniecības darba ieguvums sabiedrības veselības labā ir samērojams ar tiesību ierobežojumu uz privātās
dzīves neaizskaramību;
4) pacients iepriekš rakstveidā nav aizliedzis savus datus nodot pētniecībai;
5) ētikas komiteja ir izvērtējusi pētniecības darba atbilstību šīs daļas 
1.
, 
2. 
un 
3. punktam
, apstiprinājusi
pētījuma protokolu un atļāvusi izmantot pacienta datus konkrētajā pētniecības darbā, izvērtējot tā atbilstību
pētniecības ētikas principiem un personas datu aizsardzības prasībām, kā arī darba zinātnisko un sociālo
vērtību.
(9) Šā panta septītajā, astotajā un 8.
1
 daļā minēto informāciju ārstniecības iestāde pētījuma vajadzībām sniedz,
izdarot par to atzīmi medicīniskajos dokumentos.
(10) Lai nodrošinātu nepilngadīgas personas tiesības un intereses, Valsts policijai, pašvaldības policijai, Valsts
7
/
12
bērnu tiesību aizsardzības inspekcijai, Valsts probācijas dienestam, bāriņtiesai, sociālajam dienestam, sociālās
korekcijas izglītības iestādes ārstniecības personai un ieslodzījuma vietas ārstniecības personai to darbību
reglamentējošos normatīvajos aktos noteikto funkciju veikšanai gadījumos, kad ir radusies pamatota nepieciešamība,
bet nav iespējams ar vecāku vai citu likumisko pārstāvju starpniecību vai no paša nepilngadīgā noskaidrot informāciju
par nepilngadīgā veselību, ir tiesības ar informācijas sistēmu sasaistes līdzekļu palīdzību saņemt kontaktinformāciju
par nepilngadīgā ģimenes ārstu vai pediatru.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
10.01.2013.
, 
17.10.2013.
, 
14.12.2017.
, 
01.11.2018.
 un 
03.12.2020
. likumu, kas
stājas spēkā 
01.01.2021.
)
11.pants. Pacienta līdzdalība klīniskajā pētījumā
(1) Pacientu iesaista klīniskajā pētījumā, kas apstiprināts atbilstoši kārtībai, kāda noteikta normatīvajos aktos par
klīniskajiem pētījumiem, ja ir saņemta viņa rakstveida informētā piekrišana un klīnisko pētījumu veic, vienlaikus
pastāvot šādiem nosacījumiem:
1) paredzamais risks ir izvērtēts attiecībā uz prognozējamo pacienta, kā arī citu esošo vai nākamo pacientu
ieguvumu;
2) nepastāv alternatīva, ka salīdzināmu efektu varētu iegūt citādā veidā;
3) ārstnieciskais ieguvums, kā arī ieguvums sabiedrības veselības labā attaisno risku, kas varētu draudēt
pacientam.
(2) Ja pacients nespēj paust savu gribu, tiesības piekrist viņa iesaistīšanai klīniskajā pētījumā ir pacienta laulātajam
vai tuvākajiem radiniekiem, kas savu piekrišanu apstiprina rakstveidā šā likuma 
7.panta
 pirmajā daļā noteiktajā kārtībā,
vienlaikus pastāvot šā panta pirmās daļas 2.punktā noteiktajam un šādiem nosacījumiem:
1) klīniskā pētījuma rezultāti var dot reālu un tiešu labumu pacienta veselībai;
2) nav iespējams ar pacientiem, kuri spēj paust savu gribu, veikt pētījumu, kas dotu salīdzināmu efektu;
3) pacients nav izteicis iebildumus pret viņa iesaistīšanu klīniskajā pētījumā.
(3) Ja pacients atrodas aizbildnībā vai aizgādnībā, rakstveida piekrišanu viņa iesaistīšanai klīniskajā pētījumā,
vienlaikus pastāvot šā panta pirmās daļas 2.punktā un otrās daļas 1. un 2.punktā minētajiem nosacījumiem, dod
pacienta likumiskais pārstāvis, ievērojot pacienta gribu, vai aizgādnis kopā ar pacientu atbilstoši tiesas noteiktajam
rīcībspējas ierobežojuma apjomam. Piekrišana nepilngadīga pacienta iesaistīšanai klīniskajā pētījumā iegūstama šā
likuma 
13.pantā
 norādītajā kārtībā.
(4) Pirms iesaistīšanas klīniskajā pētījumā pacientam sniedz informāciju par attiecīgo klīnisko pētījumu, tā mērķi,
metodēm, ilgumu, paredzamo ieguvumu, risku un klīniskā pētījuma veikšanas nosacījumiem, kā arī par tiesībām
jebkurā laikā atteikties no dalības klīniskajā pētījumā un par citām tiesībām.
(5) Ja pacients nespēj paust savu gribu, tad šā panta ceturtajā daļā minēto informāciju sniedz personai, kas devusi
piekrišanu pacienta iesaistīšanai klīniskajā pētījumā.
(6) Pacientam vai, ja viņš nespēj paust savu gribu, personai, kas devusi piekrišanu pacienta iesaistīšanai pētījumā,
ir tiesības atteikties no pacienta piedalīšanās klīniskajā pētījumā, kā arī jebkurā laikā pārtraukt piedalīšanos tajā.
Atteikšanās piedalīties vai piedalīšanās pārtraukšana nedrīkst nelabvēlīgi ietekmēt ārstniecības personu attieksmi pret
pacienta turpmāko ārstniecību.
(7) Klīniskajos pētījumos iegūtās ziņas par pacientu atļauts izmantot, ja no pacienta vai, ja viņš nespēj paust savu
gribu, no personas, kas devusi piekrišanu pacienta iesaistīšanai pētījumā, saņemta attiecīga piekrišana un tiek
garantēta pacienta anonimitāte.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.10.2013
. likumu, kas stājas spēkā 
30.10.2013.
)
12.pants. Pacienta līdzdalība klīniskās apmācības procesā
(1) Ja ārstniecības iestāde vai ārstniecības persona, kas nodrošina pacienta ārstniecību, ir iesaistīta klīniskās
apmācības procesā, pacientu par to informē.
8
/
12
(2) Pacientam vai, ja viņš nespēj paust savu gribu, personai, kas devusi piekrišanu pacienta ārstniecībai, ir tiesības
atteikties no piedalīšanās klīniskās apmācības procesā, kā arī jebkurā laikā pārtraukt piedalīšanos tajā. Atteikšanās
piedalīties vai piedalīšanās pārtraukšana nedrīkst nelabvēlīgi ietekmēt ārstniecības personu attieksmi pret pacienta
turpmāko ārstniecību.
(3) Klīniskās apmācības procesā iegūtās ziņas par pacientu atļauts izmantot, ja no pacienta vai, ja viņš nespēj
paust savu gribu, no personas, kas devusi piekrišanu pacienta iesaistīšanai apmācībā, saņemta attiecīga piekrišana
un tiek garantēta pacienta datu aizsardzība vai viņa anonimitāte.
13.pants. Nepilngadīga pacienta tiesības
(1) Nepilngadīga pacienta (līdz 14 gadu vecumam) ārstniecība pieļaujama, ja viņa likumiskais pārstāvis par to ir
informēts un devis savu piekrišanu. Nepilngadīgam pacientam ir tiesības tikt uzklausītam un atbilstoši savam vecumam
un briedumam piedalīties ar ārstniecību saistītā lēmuma pieņemšanā.
(2) Nepilngadīga pacienta (no 14 gadu vecuma) ārstniecība ir pieļaujama, ja saņemta viņa piekrišana, izņemot šā
likuma 
7.panta
 astotajā daļā noteikto.
(3) Ja nepilngadīgs pacients (no 14 gadu vecuma) atsakās dot savu piekrišanu ārstniecībai, bet ārsts uzskata, ka
ārstniecība ir šā pacienta interesēs, piekrišanu ārstniecībai dod nepilngadīgā pacienta likumiskais pārstāvis.
(4) Nepilngadīgam pacientam ir tiesības saņemt no ārstniecības personas savam vecumam un briedumam
saprotamu informāciju.
14.pants. Bāriņtiesas piekritība
(1) Ja nepilngadīga pacienta likumiskais pārstāvis atsakās dot savu piekrišanu ārstniecības uzsākšanai vai
likumiskie pārstāvji nespēj vienoties par ārstniecības uzsākšanu, vai ārstam nav zināma nepilngadīgā pacienta
likumisko pārstāvju atrašanās vieta, bet viņš uzskata, ka ārstniecības uzsākšana ir šā pacienta interesēs, atļauju
ārstniecībai, pamatojoties uz ārsta motivētu iesniegumu, triju darbdienu laikā pēc šā ārsta motivēta iesnieguma
saņemšanas var dot bāriņtiesa, izņemot šā panta otrajā daļā minēto gadījumu.
(2) Ja ārsts uzskata, ka nepilngadīga pacienta interesēs nepieciešams nekavējoties uzsākt ārstniecību, bet šā
pacienta likumiskais pārstāvis atsakās dot savu piekrišanu vai likumiskie pārstāvji nespēj vienoties par ārstniecības
uzsākšanu, vai ārstam nav zināma nepilngadīgā pacienta likumisko pārstāvju atrašanās vieta, lēmumu par ārstniecības
uzsākšanu pieņem ārstu konsilijs. Ārstu konsilijs triju darbdienu laikā par pieņemto lēmumu informē bāriņtiesu pēc
šajā pantā noteiktās piekritības.
(3) Atļauju nepilngadīga pacienta ārstniecībai dod tās pašvaldības bāriņtiesa, kuras darbības teritorijā deklarēta šā
pacienta abu vecāku vai aizbildņa dzīvesvieta.
(4) Ja nepilngadīga pacienta vecāku dzīvesvieta deklarēta dažādu pašvaldību administratīvajā teritorijā, atļauju viņa
ārstniecībai dod bāriņtiesa, kuras darbības teritorijā deklarēta dzīvesvieta tam vecākam, pie kura šis pacients dzīvo.
(5) Ja nepilngadīga pacienta vecākiem vai aizbildnim nav deklarētas dzīvesvietas, atļauju viņa ārstēšanai dod tās
pašvaldības bāriņtiesa, kuras darbības teritorijā šā pacienta vecāki vai aizbildnis faktiski dzīvo.
(6) Ja nepilngadīgam pacientam nodibināta viena vecāka atsevišķa aizgādība, atļauju viņa ārstniecībai dod
bāriņtiesa, kuras darbības teritorijā deklarēta dzīvesvieta tam vecākam, kura atsevišķā aizgādībā šis pacients atrodas.
(7) Ja nepilngadīga pacienta vecāki nav zināmi vai šis pacients ir atradenis, atļauju viņa ārstniecībai dod bāriņtiesa,
kuras darbības teritorijā attiecīgais pacients ir atrasts.
15.pants. Pacienta pienākumi
(1) Pacientam ir pienākums rūpēties par savu veselību.
(2) Ja pacienta veselības stāvoklis to pieļauj, viņam ir pienākums aktīvi iesaistīties ārstniecībā un savu iespēju un
zināšanu robežās sniegt ārstējošam ārstam informāciju:
9
/
12
1) kas nepieciešama ārstniecības nodrošināšanai;
2) par savām slimībām, kas var apdraudēt citu personu dzīvību vai veselību;
3) par iepriekš dotajām piekrišanām un atteikumiem attiecībā uz ārstniecību;
4) par ārstniecības laikā notikušajām veselības stāvokļa izmaiņām.
(3) Pacientam ir saistoši ārstniecības iestādes iekšējās kārtības noteikumi un ārstniecības personas norādījumi.
(4) Persona, reģistrējoties ārstniecības iestādē vai saņemot ārstniecību, pēc ārstniecības personas pieprasījuma
uzrāda personu apliecinošu dokumentu, izņemot gadījumu, kad pacientam sniedz neatliekamo medicīnisko palīdzību
un viņš sava veselības stāvokļa dēļ nespēj uzrādīt šādu dokumentu. Pacients personu apliecinošu dokumentu uzrāda,
tiklīdz tas ir iespējams.
(5) Pacientam ir pienākums samaksāt par saņemtajiem veselības aprūpes pakalpojumiem kārtībā, kāda noteikta
normatīvajos aktos par veselības aprūpes organizēšanu un finansēšanu.
(6) Īstenojot savas tiesības, pacientam un personai, kas pārstāv pacientu, ir pienākums cienīt citu pacientu
tiesības.
(7) Šā panta ceturtā daļa neattiecas uz apcietinātu vai notiesātu pacientu. 
Ministru kabinets nosaka kārtību, kādā
ieslodzījuma vieta informē ārstniecības iestādi, kas atrodas ārpus ieslodzījuma vietas, par tāda apcietināta vai
notiesāta pacienta personas datiem, kurš ievietots šajā ārstniecības iestādē, kā arī par ieslodzījuma vietā veikto
ārstniecību.
16.pants. Tiesības uz atlīdzību
(1) Pacientam ir tiesības uz atlīdzību par viņa dzīvībai vai veselībai nodarīto kaitējumu (arī morālo kaitējumu), kuru ar
savu darbību vai bezdarbību nodarījušas ārstniecības iestādē strādājošās ārstniecības personas vai radījuši apstākļi
ārstniecības laikā, kā arī tiesības uz atlīdzību par izdevumiem, kas saistīti ar ārstniecību (turpmāk — ārstniecības
izdevumi), ja ārstniecība ir bijusi nepieciešama, lai novērstu vai mazinātu ārstniecības personas vai apstākļu
ārstniecības laikā nodarītā kaitējuma nelabvēlīgās sekas pacienta dzīvībai vai veselībai.
(2) No Ārstniecības riska fonda pacientam ir tiesības saņemt atlīdzību par:
1) viņa dzīvībai vai veselībai nodarīto kaitējumu (arī morālo kaitējumu) — nodarītā kaitējuma apmērā, bet ne
vairāk kā 142 290 
euro
;
2) 
(zaudējis spēku ar 
01.01.2014.
 Sk. Pārejas noteikumu 3.punktu)
;
2
1
) viņam radītiem ārstniecības izdevumiem — radīto izdevumu apmērā, bet ne vairāk kā 28 460 
euro
.
(3) Ministru kabinets nosaka kārtību, kādā pieprasa atlīdzību no Ārstniecības riska fonda par pacienta dzīvībai vai
veselībai nodarīto kaitējumu, kā arī atlīdzību par ārstniecības izdevumiem un kārtību, kādā novērtē pacientam radītā
kaitējuma apmēru, pieņem lēmumu par atlīdzības izmaksu un izmaksā atlīdzību no Ārstniecības riska fonda.
(4) Pacientam ir tiesības saņemt atlīdzību no Ārstniecības riska fonda par viņa dzīvībai vai veselībai nodarīto
kaitējumu, kā arī atlīdzību par ārstniecības izdevumiem neatkarīgi no tā, vai ārstniecības iestāde ir veikusi ārstniecības
riska maksājuma iemaksu.
(5) Pacients atlīdzību par viņa dzīvībai vai veselībai nodarīto kaitējumu, kā arī par ārstniecības izdevumiem no
Ārstniecības riska fonda pieprasa ne vēlāk kā divu gadu laikā no kaitējuma atklāšanas dienas, taču ne vēlāk kā triju
gadu laikā no tā nodarīšanas dienas. Šā panta otrajā daļā minēto atlīdzību neizmaksā, ja pacients atlīdzību par viņa
dzīvībai vai veselībai nodarīto kaitējumu, kā arī par viņam radītiem ārstniecības izdevumiem jau ir saņēmis civilprocesa
vai kriminālprocesa ietvaros.
(6) Pacienta atlīdzības prasījumu par viņa dzīvībai vai veselībai nodarīto kaitējumu, kā arī par ārstniecības izdevumu
atlīdzināšanu izskata un lēmumu pieņem sešu mēnešu laikā pēc tam, kad Veselības inspekcija ir saņēmusi atlīdzības
prasījumu. Ja nepieciešams pieprasīt, savākt un izvērtēt papildu informāciju, atlīdzības prasījuma izskatīšanas un
lēmuma pieņemšanas termiņš var tikt pagarināts līdz vienam gadam.
10
/
12
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.10.2013.
, 
12.09.2013.
 un 
01.11.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
17.pants. Ārstniecības riska fonds
(1) Ārstniecības riska fonda līdzekļus veido ārstniecības riska maksājumi un regresa kārtībā atgūtie fonda līdzekļi.
Ārstniecības riska fonda izveidošanas, uzkrāšanas un administrēšanas kārtību nosaka Ministru kabinets.
(2) Ārstniecības riska fonda līdzekļu turētājs ir Nacionālais veselības dienests, par pacientam izmaksājamo
atlīdzību no Ārstniecības riska fonda lemj Veselības inspekcija. Veselības inspekcijas lēmumu attiecībā uz šā likuma
16.
 pantā paredzēto no Ārstniecības riska fonda pacientam izmaksājamo atlīdzību var apstrīdēt Veselības ministrijā.
Veselības ministrijas lēmumu var pārsūdzēt tiesā Administratīvā procesa likumā noteiktajā kārtībā.
(3) Ārstniecības riska maksājumu katru gadu veic ārstniecības iestādes. Ārstniecības riska maksājuma apmēru un
maksāšanas kārtību nosaka Ministru kabinets. Ārstniecības riska fonda ieņēmumus un izdevumus iekļauj gadskārtējā
valsts budžetā atsevišķā pamatbudžeta apakšprogrammā.
(3
1
) Nacionālā veselības dienesta informācijas sistēmā elektroniski izveidotajam ārstniecības riska maksājuma
pieprasījumam ir juridisks spēks arī bez amatpersonas paraksta. Šādā gadījumā uz ārstniecības riska maksājuma
pieprasījuma ir norāde "Dokuments sagatavots elektroniski un ir derīgs arī bez paraksta".
(4) Ārstniecības riska fonda līdzekļus izlieto pacientu prasījumu apmierināšanai par viņu dzīvībai vai veselībai
nodarīto kaitējumu, kā arī ārstniecības izdevumiem. Ārstniecības riska fonda līdzekļus ne vairāk kā piecu procentu
apmērā no kārtējā gadā veikto ārstniecības riska maksājumu apjoma var izmantot pacientu atlīdzības prasījumu
izskatīšanai piesaistīto ārstniecības personu, tai skaitā ārstniecības personu profesionālo organizāciju pārstāvju, darba
apmaksai. Šā fonda līdzekļu atlikumu izlieto atlīdzības izmaksai pacientiem nākamajos saimnieciskajos gados.
(5) Ja ārstniecības iestāde nav veikusi ārstniecības riska maksājuma iemaksu, Nacionālajam veselības dienestam
ir tiesības no šīs ārstniecības iestādes piedzīt visu pacientam izmaksāto atlīdzību.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
10.01.2013.
, 
17.10.2013.
, 
01.11.2018.
 un 
03.12.2020
. likumu, kas stājas spēkā
01.01.2021.
)
18.pants. Tiesību un likumisko interešu aizstāvēšana
(1) Šajā likumā noteikto tiesību vai no tām izrietošo interešu aizstāvēšanai persona var izmantot visus likumos
paredzētos tiesību aizsardzības mehānismus, tai skaitā vērsties tiesā likumā noteiktajā kārtībā.
(2) Ja tiesību vai interešu aizstāvēšana notiek administratīvā procesa ietvaros, attiecīgos administratīvos aktus un
faktisko rīcību, ja šajā likumā nav noteikts citādi, var apstrīdēt Veselības inspekcijā. Veselības inspekcijas lēmumu var
pārsūdzēt tiesā.
(3) Šajā likumā noteikto tiesību vai no tām izrietošo ar ārstniecību saistīto interešu aizstāvēšanai persona
normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā ne vēlāk kā divu gadu laikā no tiesību vai interešu aizskāruma dienas ir tiesīga
iesniegt sūdzību Veselības inspekcijā normatīvajos aktos noteikto un nepieciešamo darbību veikšanai. Atbilde uz
sūdzību sniedzama Iesniegumu likumā noteiktajā termiņā vai — gadījumā, ja tiek uzsākts administratīvais process, —
vienlaikus ar lēmuma pieņemšanu šajā procesā. Personu, kas iesniegusi sūdzību, informē par administratīvā procesa
uzsākšanu.
Pārejas noteikumi
(
15.11.2012
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
10.01.2013
. likumu, kas stājas spēkā 
13.02.2013.
)
1. Šā likuma 
16.panta
 otrā, trešā, ceturtā un piektā daļa un 
17.pants
 stājas spēkā 2013.gada 25.oktobrī. Šā likuma
16.panta
 otrajā daļā paredzēto atlīdzību izmaksā no 2014.gada 1.maija par kaitējumu, kas nodarīts pacientam pēc
2013.gada 25.oktobra.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
10.01.2013
. likumu, kas stājas spēkā 
13.02.2013.
)
2. Grozījumi šā likuma 
17.pantā
 attiecībā uz vārdu "Veselības norēķinu centrs" aizstāšanu ar vārdiem "Nacionālais
veselības dienests" stājas spēkā 2013.gada 25.oktobrī.
(
10.01.2013
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
13.02.2013.
)
11
/
12
© Oficiālais izdevējs "Latvijas Vēstnesis"
Likumā iekļautas tiesību normas, kas izriet no:
1) Padomes 2000.gada 29.jūnija direktīvas 
2000/43/EK
, ar ko ievieš vienādas attieksmes principu pret personām
neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības;
2) Eiropas Parlamenta un Padomes 2011.gada 9.marta direktīvas 
2011/24/ES
 par pacientu tiesību piemērošanu
pārrobežu veselības aprūpē;
3) Eiropas Parlamenta un Padomes 2010.gada 15.decembra direktīvas 
2010/84/ES
, ar kuru attiecībā uz
farmakovigilanci groza direktīvu 
2001/83/EK
 par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm;
4) Eiropas Padomes 2010.gada 10.maija direktīvas 
2010/32/ES
, ar ko īsteno HOSPEEM un EPSU noslēgto
Pamatlīgumu par asu instrumentu radītu ievainojumu novēršanu slimnīcu un veselības aprūpes nozarē.
Likums stājas spēkā 2010.gada 1.martā. 
Likums Saeimā pieņemts 2009.gada 17.decembrī.
Valsts prezidents V.Zatlers
Rīgā 2009.gada 30.decembrī
3. Šā likuma 
16.panta
 otrās daļas 2.punkts zaudē spēku 2014.gada 1.janvārī.
(
17.10.2013
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
30.10.2013.
)
4. Šā likuma 
16.panta
 otrās daļas 2.
1
 punkts stājas spēkā 2014.gada 1.janvārī, un tajā paredzēto atlīdzību izmaksā
par ārstniecības izdevumiem, lai novērstu vai mazinātu pēc 2014.gada 1.janvāra ārstniecības personas nodarītā vai
ārstniecības laikā radušos apstākļu izraisītā kaitējuma nelabvēlīgās sekas pacienta dzīvībai vai veselībai.
(
17.10.2013
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
30.10.2013.
)
5. Grozījums šā likuma 
6.
 panta septītajā daļā attiecībā uz pilnvarojuma ierakstu vienotajā veselības nozares
elektroniskajā informācijas sistēmā stājas spēkā 2022. gada 1. februārī.
(
01.11.2018
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
03.12.2020
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2021.
Minētais grozījums iekļauts likuma redakcijā uz 
01.02.2022.
)
Informatīva atsauce uz Eiropas Savienības direktīvām
(
15.11.2012
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
17.10.2013
. likumu, kas stājas spēkā 
30.10.2013.
)
12
/
12