Publicēts:
Latvijas Vēstnesis
, 96,
21.05.2013.
OP numurs: 
2013/96.2
Izdevējs: 
Ministru kabinets
Veids: 
noteikumi
Numurs: 
240
Pieņemts: 
30.04.2013.
Stājas spēkā: 
22.05.2013.
Attēlotā redakcija:
 16.10.2020. - ...
Grozījumi:
Ministru kabineta 01.10.2019. noteikumi 
Nr.461 / LV, 203, 07.10.2019. / Stājas spēkā 08.10.2019.
Ministru kabineta 13.10.2020. noteikumi 
Nr.630 / LV, 200, 15.10.2020. / Stājas spēkā 16.10.2020.
Ministru kabineta noteikumi Nr.240
Rīgā 2013.gada 30.aprīlī (prot. Nr.26 21.§)
Izdoti saskaņā ar 
Teritorijas attīstības plānošanas likuma
 
7.panta
 pirmās daļas 6. un 7.punktu
Vispārīgie teritorijas plānošanas, izmantošanas un apbūves
noteikumi
1. Vispārīgie jautājumi
1. Noteikumi nosaka:
1.1. vispārīgās prasības vietējā līmeņa teritorijas attīstības plānošanai, teritorijas izmantošanai un apbūvei;
1.2. teritorijas izmantošanas veidu klasifikāciju.
2. Noteikumos lietoti šādi termini:
2.1. apbūve – teritorijā izvietotu esošu vai plānotu ēku, inženierbūvju, inženiertīklu un labiekārtojuma elementu
kopums;
2.2. apbūves parametri – skaitliskie rādītāji, kas raksturo apbūves izvietojumu un apjomu noteiktā teritorijā
(piemēram, kvartālā vai zemes vienībā);
2.3. apkaime – nosacīta lieluma apdzīvota vide pilsētās, ciemos un lauku teritorijā ar savu identitāti, ko nosaka
apbūves raksturs, ainava un iedzīvotāju kopības izjūta;
2.4. apstādījumi – iekoptas un mākslīgi apaudzētas dabas teritorijas (piemēram, parki, dārzi, skvēri, alejas,
koku rindas, ielu un ceļu stādījumi);
2.5. ārtelpas elementi – objekti, kas izvietoti ārpus ēkām, paredzēti labiekārtojumam un teritorijas funkciju
uzlabošanai (piemēram, skulptūras, strūklakas, apgaismojuma laternas, nožogojumi, rotaļu laukumi, reklāmas
un informācijas zīmes);
1
/
41
2.6. būvlaide – projektētā līnija, kas nosaka attālumu starp ielas sarkano līniju un tuvāko virszemes būvi
(pilsētās un ciemos) vai autoceļa aizsargjoslu un tuvāko virszemes būvi (lauku teritorijās);
2.7. daudzstāvu apbūve – apbūve, kurā virszemes stāvu skaits ir četri un vairāk stāvu;
2.8. gājēju iela – ielas posms vai iela, kas prioritāri paredzēta un labiekārtota gājēju satiksmei un kurā
ierobežota vai slēgta transporta kustība;
2.9. galvenā izmantošana – teritorijas izmantošanas veids, kas ir dominējošs funkcionālajā zonā;
2.10. funkcionālā zona – pilsētas, ciema vai lauku teritorijas daļa ar definētām robežām, kurai teritorijas
plānojumā vai lokālplānojumā noteikti atļautie izmantošanas veidi un apbūves parametri;
2.11. iedibinātā būvlaide – ielas frontāla līnija, ko veido esošā apbūve, ja attiecīgā kvartāla robežās vismaz 50
% ēku atrodas uz šīs līnijas;
2.12. inženiertehniskā teritorijas sagatavošana – inženiertehnisko pasākumu komplekss, ko veic, lai noteiktā
teritorijā būtu tehniski iespējams veikt būvniecību;
2.13. izmantošanas veids – teritorijas izmantošanas, saimnieciskās darbības, būvju un zemes izmantošanas
kopums, kas noteikts teritorijas plānojumā, lokālplānojumā un detālplānojumā;
2.14. kempings – teritorija, kas sagatavota un labiekārtota telšu, pārvietojamu mājiņu, treileru un citu vieglas
konstrukcijas būvju un objektu izvietošanai un paredzēta viesu izmitināšanai;
2.15. krastmala – teritorija ūdensobjektu krastā un tā tuvumā, kurā nodrošināta publiska piekļuve un publiskas
funkcijas;
2.16. kvartāls – pilsētas vai ciema teritorija, ko pa perimetru norobežo ielas, zemes vienību robežas, meži,
ūdeņi vai, ja nav izveidojusies ielu struktūra, kādi citi dabiski šķēršļi;
2.17. laukums – teritorija, ko izmanto sabiedriskiem nolūkiem, tai skaitā publiskiem pasākumiem, un kur var
būt ierobežota transporta satiksme;
2.18. mazstāvu apbūve – apbūve, kurā virszemes stāvu skaits nepārsniedz trīs stāvus;
2.19. peldbūve – uz pontona vai peldošas platformas izvietots objekts, kam ir konkrēta funkcija;
2.20. papildizmantošana – teritorijas izmantošanas veids, kas ir pakārtots funkcionālajā zonā noteiktajam
galvenajam izmantošanas veidam, to uzlabo vai veicina;
2.21. publiskā ārtelpa – sabiedrībai brīvi vai daļēji pieejamas teritorijas un telpa, ko veido ceļi, ielas, bulvāri,
laukumi, publisku ēku pagalmi, pasāžas, krastmalas, promenādes, parki, dārzi, skvēri, meži, publiskie ūdeņi
un citas vietas, kas nodotas publiskai lietošanai;
2.22. publiskiem mērķiem paredzēta teritorija – teritorija, kas nepieciešama publisko objektu – izglītības,
veselības, sociālās aprūpes un kultūras iestāžu – izvietošanai, kā arī publiskās ārtelpas, kas paredzētas,
piemēram, ielu, ceļu un laukumu izveidošanai;
2.23. stāvparks – publiski pieejama, patstāvīga, lielas ietilpības automašīnu novietne, kas izveidota, lai
atslogotu pilsētas centru no privātā autotransporta un veicinātu sabiedriskā transporta izmantošanu;
2.24. transporta infrastruktūra – būvju komplekss, kas ietver visu veidu transportam nepieciešamos objektus
un to teritorijas – ielas, ceļus, tuneļus, viaduktus, satiksmes pārvadus, dzelzceļus ar dzelzceļa stacijām, jūras
un upju ostas, lidostas, kanālus – kā arī citus to izmantošanai un uzturēšanai nepieciešamos objektus un
sastāvdaļas;
2.25. vēja parks – vienotā sistēmā saslēgtu piecu vai vairāk vēja elektrostaciju grupa, kurā atsevišķas vēja
elektrostacijas ir izvietotas ne tālāk kā 2 km attālumā cita no citas;
2.26. vides pieejamība – iespēja jebkuram cilvēkam neatkarīgi no vecuma un fiziskām spējām brīvi un
patstāvīgi piekļūt un pārvietoties vidē atbilstoši būves vai telpas funkcijai;
2
/
41
2.27. terminālis – ar infrastruktūru un iekārtām aprīkota teritorija vai atsevišķa būve, vai būvju komplekss, kurā
notiek kravu vai pasažieru apkalpošana un apkalpošanas veida maiņa no viena transporta veida uz citu, un
kravu loģistikas pakalpojumi (piemēram, uzglabāšana, apstrāde, sadale).
(Grozīts ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
2. Prasības visu teritoriju plānošanai un izmantošanai
3. Plānojot teritoriju un veidojot vidi, ievēro līdzvērtīgu iespēju principu, kas paredz iespēju visiem sabiedrības
locekļiem pilnvērtīgi piedalīties sabiedrības dzīvē, nodrošinot līdzvērtīgu pieejamību transporta infrastruktūrai, ārtelpai,
mājokļiem, mācību un ārstniecības iestādēm, darba vietām, kultūras, sporta, atpūtas un citiem objektiem, kā arī
informācijas, sakaru, elektroniskajiem un citiem pakalpojumiem.
4. Vides un publiskās infrastruktūras plānošanā, arhitektūras projektu izstrādē un ieviešanā izmanto universālā
dizaina risinājumus, lai nodrošinātu pieejamu vidi ar vienlīdzīgām līdzdarbības iespējām visiem sabiedrības locekļiem.
5. Ja pašvaldības teritorijas plānojumā (turpmāk – teritorijas plānojums) vai lokālplānojumā, vai normatīvajos aktos
dabas un vides aizsardzības jomā nav noteikts citādi, tad, lai nodrošinātu esošo un plānoto objektu funkcijas, visās
teritorijās atļauta šāda izmantošana:
5.1. pašvaldību ceļu, komersantu ceļu, māju ceļu, ielu, piebrauktuvju, gājēju ielu un ceļu, velosipēdu ceļu
izbūve, kā arī esošo ielu un ceļu (tai skaitā valsts autoceļu) pārbūve;
5.2. objektam nepieciešamo transportlīdzekļu stāvvietu izbūve;
5.3. apstādījumu izveide un teritorijas labiekārtojums;
5.4. inženiertīklu un objektu izbūve;
5.5. erozijas risku ierobežošanas, pretplūdu aizsardzības būvju un meliorācijas sistēmu izbūve.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
6. Stājoties spēkā jaunam teritorijas plānojumam, lokālplānojumam vai detālplānojumam, var turpināt likumīgi
uzsākto teritorijas izmantošanu. Jebkuru jaunu teritorijas izmantošanu veic atbilstoši spēkā esošajam teritorijas
plānojumam, lokālplānojumam vai detālplānojumam.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
7. Plānojot jaunu apbūvi teritorijās, kurās nav izbūvēta vai izplānota publiskā infrastruktūra, publiskiem mērķiem
paredz līdz 20 procentiem no plānojamās teritorijas. Izglītības, veselības un sociālās aprūpes, kā arī kultūras iestāžu
izvietošanai var paredzēt lielāku teritorijas daļu, ja ir panākta rakstveida vienošanās ar attiecīgās teritorijas zemes
īpašnieku.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
8. Visās apbūves teritorijās nodrošina objektu inženiertehnisko apgādi (energoapgādi, ūdensapgādi, kanalizāciju
un, ja nepieciešams, citus pakalpojumus) atbilstoši teritorijas plānojumam, lokālplānojumam vai detālplānojumam vai
saskaņā ar tematisko plānojumu, ja tāds ir izstrādāts.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
9. 
(Svītrots ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
3. Jaunu zemes vienību veidošana un robežu pārkārtošana
3
/
41
10. Pašvaldība teritorijas plānojumā vai lokālplānojumā konkrētām funkcionālajām zonām var noteikt
jaunveidojamo zemes vienību minimālo platību, kā arī pieļaujamās atkāpes no tās. Ja pieļaujamās atkāpes nav
noteiktas attiecīgi teritorijas plānojuma vai lokālplānojuma teritorijas izmantošanas un apbūves noteikumos (turpmāk –
apbūves noteikumi), ievēro noteikto minimālo platību.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
11. Prasības par zemes vienību minimālo platību nav attiecināmas, ja:
11.1. zemes vienība nepieciešama inženierbūvju vai publiskās infrastruktūras nodrošināšanai;
11.2. jaunā zemes vienība tiek veidota, apvienojot vairākas mazākas zemes vienības.
12. Ja nepieciešams sadalīt kopīpašumā esošu un līdz šo noteikumu spēkā stāšanās dienai jau likumīgi apbūvētu
zemes vienību vai tādu zemes vienību, kur būvei un zemei ir dažādi īpašnieki, jauno zemes vienību platība drīkst būt
mazāka par teritorijas plānojumā vai lokālplānojumā noteikto minimālo platību.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
12.
1
 Veicot zemes vienības sadalīšanu šo noteikumu 
12.
 punktā minētajos gadījumos, zemes vienībai ar esošo
apbūvi platību nosaka atbilstoši funkcionālajai nepieciešamībai, iekļaujot teritoriju, kurā atrodas atdalāmā būve vai tās
daļa un tās uzturēšanai, apsaimniekošanai un funkcionēšanai nepieciešamie infrastruktūras, labiekārtojuma un
inženiertīklu elementi. Atlikušā neapbūvētā zemes gabala sīkāka sadale iespējama tikai tad, ja jaunveidojamo zemes
vienību platība atbilst teritorijas plānojumā vai lokālplānojumā noteiktajai minimālajai platībai. Visu jaunizveidoto
zemes vienību turpmākā izmantošana veicama atbilstoši teritorijas plānojumam vai lokālplānojumam.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
13. Veidojot jaunas zemes vienības, nodrošina iespējas piekļūt tām no ceļa vai ielas.
14. Apvienojot vai sadalot zemes vienības, nedrīkst slēgt esošos pašvaldības ceļus, ielas, laukumus,
piebrauktuves, izņemot gadījumus, ja tiek izstrādāts līdzvērtīgs alternatīvs risinājums.
4. Funkcionālā zonējuma noteikšana
4.1. Funkcionālo zonu iedalījums un noteikšana
15. Teritorijas plānojumos, lokālplānojumos vai detālplānojumos nosaka funkcionālās zonas, lai parādītu un
nodalītu dažādu teritoriju atšķirīgās funkcijas un pazīmes, kā arī noteiktu atļautos izmantošanas veidus.
16. Funkcionālo zonu robežas nosaka teritorijas plānojumā atbilstoši izvēlētā kartogrāfiskā materiāla mēroga
noteiktībai un precizē lokālplānojumos un detālplānojumos, ievērojot dabā izšķiramus elementus, piemēram, ielas,
ceļus, stigas, ūdensteces vai zemes vienību robežas.
17. Funkcionālās zonas un to apzīmējumi:
17.1. savrupmāju apbūves teritorija (DzS);
17.2. mazstāvu dzīvojamās apbūves teritorija (DzM);
17.3. daudzstāvu dzīvojamās apbūves teritorija (DzD);
17.4. jauktas centra apbūves teritorija (JC);
4
/
41
17.5. publiskās apbūves teritorija (P);
17.6. rūpnieciskās apbūves teritorija (R);
17.7. transporta infrastruktūras teritorija (TR);
17.8. tehniskās apbūves teritorija (TA);
17.9. dabas un apstādījumu teritorija (DA);
17.10. mežu teritorija (M);
17.11. lauksaimniecības teritorija (L);
17.12. ūdeņu teritorija (Ū).
(Grozīts ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
18. Teritorijas plānojumā, lokālplānojumā un detālplānojumā funkcionālajām zonām un teritorijām ar īpašiem
noteikumiem izmanto šo noteikumu 
1.pielikumā
 minētos apzīmējumus.
19. Atbilstoši konkrētajai situācijai un izvēlētajai detalizācijas pakāpei teritorijas plānojumā vai lokālplānojumā
katrai funkcionālajai zonai var noteikt apakšzonas, pievienojot funkcionālās zonas apzīmējuma burtiem ciparu
indeksu. Katrai zonai un apakšzonai attiecīgi teritorijas plānojuma vai lokālplānojuma apbūves noteikumos nosaka
atļautos izmantošanas veidus atbilstoši šo noteikumu 
3.
 pielikumā norādītajam izmantošanas veidu aprakstam un, ja
nepieciešams, konkrētus apbūves parametrus.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
20. Nosakot funkcionālās zonas, ņem vērā teritorijas iedalījumu pilsētās, ciemos un lauku teritorijās.
21. Šo noteikumu 17.1., 17.2., 17.3. un 17.4.apakšpunktā minētās funkcionālās zonas var noteikt tikai pilsētās un
ciemos.
22. Šo noteikumu 17.5., 17.6., 17.7., 17.8., 17.9., 17.10., 17.11. un 17.12.apakšpunktā minētās funkcionālās
zonas var noteikt pilsētās, ciemos un lauku teritorijās.
23. Līnijveida inženiertehniskās apgādes tīkli un to objekti (piemēram, elektropārvades līnijas, cauruļvadi, kabeļi,
transformatoru punkti, mobilo sakaru torņi), meliorācijas būves un ierīces, kā arī vēja elektrostacijas teritorijas
plānojumā tiek parādītas kā objekti tajā funkcionālajā zonā, kurā tie atrodas.
24. Teritorijas plānojuma vai lokālplānojuma apbūves noteikumos katrai funkcionālajai zonai un apakšzonai
nosaka:
24.1. galvenos izmantošanas veidus, atļautos papildizmantošanas veidus atbilstoši šo noteikumu 
3.
 pielikumā
norādītajam izmantošanas veidu aprakstam un nepieciešamos apbūves parametrus;
24.2. minimālo jaunveidojamo zemes vienību platību savrupmāju apbūves teritorijās un citās teritorijās, kur tas
nepieciešams;
24.3. citus nosacījumus (ja nepieciešams).
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
24.
1
 Ja teritorijas plānojumā vai lokālplānojumā funkcionālajai zonai vai apakšzonai nav norādīti
papildizmantošanas veidi, šajās zonās vai apakšzonās nav atļauta nekāda papildizmantošana.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
5
/
41
24.
2
 Katrai funkcionālajai zonai vai apakšzonai (atkarībā no konkrētās situācijas) teritorijas plānojuma vai
lokālplānojuma apbūves noteikumos var noteikt pieļaujamo papildizmantošanas veidu procentuālo attiecību pret
galveno izmantošanas veidu vai arī noteikt papildu nosacījumus, kurus izpildot papildizmantošana var tikt īstenota
(piemēram, veicot publisko apspriešanu). Papildizmantošanas aprēķinu piemēro teritorijai – apbūves kvartālam vai
atbilstošās funkcionālās zonas vai apakšzonas teritoriāli vienotai daļai vai zemes vienībai.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
4.2. Savrupmāju apbūves teritorija (DzS)
25. Savrupmāju apbūves teritorija (DzS) ir funkcionālā zona, ko nosaka, lai nodrošinātu mājokļa funkciju savrupam
dzīvesveidam, paredzot atbilstošu infrastruktūru, un kuras galvenais izmantošanas veids ir savrupmāju un vasar
nīcu
apbūve.
26. Savrupmāju apbūves teritorijā var noteikt šādus papildizmantošanas veidus:
26.1. publiskā apbūve un teritorijas izmantošana:
26.1.1. tirdzniecības un pakalpojumu objektu apbūve;
26.1.2. tūrisma un atpūtas iestāžu apbūve;
26.1.3. izglītības un zinātnes iestāžu apbūve;
26.1.4. veselības aizsardzības iestāžu apbūve;
26.1.5. sociālās aprūpes iestāžu apbūve;
26.1.6. dzīvnieku aprūpes iestāžu apbūve;
26.2. publiskā ārtelpa (ar vai bez labiekārtojuma);
26.3. dārza māju apbūve;
26.4. lauksaimnieciska izmantošana pilsētās un ciemos.
(Grozīts ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
4.3. Mazstāvu dzīvojamās apbūves teritorija (DzM)
27. Mazstāvu dzīvojamās apbūves teritorija (DzM
)
 ir funkcionālā zona ar apbūvi, kas nepārsniedz trīs stāvus. To
nosaka, lai nodrošinātu mājokļa funkciju, paredzot atbilstošu infrastruktūru.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
28. Mazstāvu dzīvojamās apbūves teritorijas galvenais izmantošanas veids ir savrupmāju apbūve, rindu māju
apbūve un daudzdzīvokļu māju apbūve līdz trijiem stāviem.
29. Mazstāvu dzīvojamās apbūves teritorijā var noteikt šādus papildizmantošanas veidus:
29.1. publiskā apbūve un teritorijas izmantošana:
29.1.1. biroju ēku apbūve;
29.1.2. tirdzniecības un pakalpojumu objektu apbūve;
6
/
41
29.1.3. tūrisma un atpūtas iestāžu apbūve;
29.1.4. izglītības un zinātnes iestāžu apbūve;
29.1.5. veselības aizsardzības iestāžu apbūve;
29.1.6. sociālās aprūpes iestāžu apbūve;
29.1.7. dzīvnieku aprūpes iestāžu apbūve;
29.1.8. kultūras iestāžu apbūve;
29.1.9. sporta būvju apbūve;
29.1.10. reliģisko organizāciju ēku apbūve;
29.2. publiskā ārtelpa (ar vai bez labiekārtojuma);
29.3. lauksaimnieciska izmantošana pilsētās un ciemos.
(Grozīts ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
4.4. Daudzstāvu dzīvojamās apbūves teritorija (DzD)
30. Daudzstāvu dzīvojamās apbūves teritorija (DzD) ir funkcionālā zona ar apbūvi no četriem un vairāk stāviem,
ko nosaka, lai nodrošinātu mājokļa funkciju, paredzot atbilstošu infrastruktūru.
31. Daudzstāvu dzīvojamās apbūves teritorijas galvenais izmantošanas veids ir daudzdzīvokļu māju apbūve.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
32. Daudzstāvu dzīvojamās apbūves teritorijā var noteikt šādus papild
izmantošanas veidus:
32.1. publiskā apbūve un teritorijas izmantošana:
32.1.1. biroju ēku apbūve;
32.1.2. tirdzniecības un pakalpojumu objektu apbūve;
32.1.3. tūrisma un atpūtas iestāžu apbūve;
32.1.4. izglītības un zinātnes iestāžu apbūve;
32.1.5. veselības aizsardzības iestāžu apbūve;
32.1.6. sociālās aprūpes iestāžu apbūve;
32.1.7. dzīvnieku aprūpes iestāžu apbūve;
32.1.8. kultūras iestāžu apbūve;
32.1.9. sporta būvju apbūve;
32.1.10. reliģisko organizāciju ēku apbūve;
32.2. publiskā ārtelpa (ar vai bez labiekārtojuma);
7
/
41
32.3. rindu māju apbūve;
32.4. lauksaimnieciska izmantošana pilsētās un ciemos.
(Grozīts ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
4.5. Jauktas centra apbūves teritorija (JC)
33. Jauktas centra apbūves teritorija (JC) ir funkcionālā zona, ko nosaka teritorijai, kurā vēsturiski izveidojies
plašs jauktas izmantošanas spektrs vai ko izmanto par pilsētas, ciema vai apkaimes centru, kā arī apbūves teritorijai,
ko plānots attīstīt par šādu centru.
34. Jauktas centra apbūves teritorijas galvenie izmantošanas veidi ir:
34.1. dzīvojamā apbūve un teritorijas izmantošana:
34.1.1. savrupmāju apbūve;
34.1.2. rindu māju apbūve;
34.1.3. daudzdzīvokļu māju apbūve;
34.2. publiskā apbūve un teritorijas izmantošana;
34.3. labiekārtota publiskā ārtelpa.
35. Jauktas centra apbūves teritorijā var noteikt šādus papildizmantošanas veidus:
35.1. ar vieglās rūpniecības uzņēmumiem saistīta apbūve;
35.2. ar transporta apkalpojošo infrastruktūru saistīta apbūve.
4.6. Publiskās apbūves teritorija (P)
36. Publiskās apbūves teritorija (P) ir funkcionālā zona, ko nosaka, lai nodrošinātu komerciālu vai nekomerciālu
publiska rakstura iestāžu un objektu izvietošanu, paredzot atbilstošu infrastruktūru.
37. Publiskās apbūves teritorijas galvenie izmantošanas veidi ir:
37.1. publiskā apbūve un teritorijas izmantošana;
37.2. labiekārtota publiskā ārtelpa.
38. Publiskās apbūves teritorijā kā papildizmantošanas veidu var noteikt dzīvojamo apbūvi un teritorijas
izmantošanu:
38.1. rindu māju apbūve;
38.2. daudzdzīvokļu māju apbūve.
4.7. Rūpnieciskās apbūves teritorija (R)
8
/
41
39. Rūpnieciskās apbūves teritorija (R) ir funkcionālā zona, ko nosaka, lai nodrošinātu rūpniecības uzņēmumu
darbībai un attīstībai nepieciešamo terito
rijas organizāciju, inženiertehnisko apgādi un transporta infrastruktūru.
40. Rūpnieciskās apbūves teritorijas galvenie izmantošanas veidi ir:
40.1. rūpnieciskā apbūve un teritorijas izmantošana;
40.2. tehniskā apbūve un teritorijas izmantošana.
41. Rūpnieciskās apbūves teritorijā kā papildizmantošanas veidu var noteikt publisko apbūvi un teritorijas
izmantošanu:
41.1. biroju ēku apbūve;
41.2. tirdzniecības un pakalpojumu objektu apbūve;
41.3. aizsardzības un drošības iestāžu apbūve.
4.8. Transporta infrastruktūras teritorija (TR)
42. Transporta infrastruktūras teritorija (TR) ir funkcionālā zona, ko nosaka, lai nodrošinātu visu veidu
transportlīdzekļu un gājēju satiksmei nepieciešamo infrastruktūru, kā arī lai nodrošinātu lidostu un ostu uzņēmumu
darbību un attīstībai nepieciešamo teritorijas organizāciju un inženiertehnisko apgādi.
43. Transporta infrastruktūras teritorijas galvenie izmantošanas veidi ir:
43.1. inženiertehniskā infrastruktūra;
43.2. transporta lineārā infrastruktūra;
43.3. transporta apkalpojošā infrastruktūra;
43.4. lidostu un ostu apbūve.
44. Transporta infrastruktūras teritorijā var noteikt šādus papildizmantošanas veidus:
44.1. publiskā apbūve un teritorijas izmantošana:
44.1.1. aizsardzības un drošības iestāžu apbūve;
44.1.2. tirdzniecības un pakalpojumu objektu apbūve;
44.1.3. biroju ēku apbūve;
44.2. noliktavu apbūve.
4.9. Tehniskās apbūves teritorija (TA)
45. Tehniskās apbūves teritorija (TA) ir funkcionālā zona, ko nosaka, lai nodrošinātu inženiertehniskās apgādes
tīklu un objektu izbūvei, uzturēšanai, funkcionēšanai un attīstībai nepieciešamo teritorijas organizāciju un transporta
infrastruktūru.
9
/
41
46. Tehniskās apbūves teritorijas galvenie izmantošanas veidi ir:
46.1. tehniskā apbūve un teritorijas izmantošana;
46.2. atkritumu apsaimniekošanas un pārstrādes uzņēmumu apbūve.
47. Tehniskās apbūves teritorijā kā papildizmantošanas veidu var noteikt publisko apbūvi un teritorijas
izmantošanu:
47.1. biroju ēku apbūve;
47.2. tirdzniecības un pakalpojumu objektu apbūve;
47.3. aizsardzības un drošības iestāžu apbūve.
4.10. Dabas un apstādījumu teritorija (DA)
48. Dabas un apstādījumu teritorija (DA) ir funkcionālā zona, ko nosaka, lai nodrošinātu rekreācijas, sporta,
tūrisma, kvalitatīvas dabas un kultūrvides un līdzīgu funkciju īstenošanu dabas vai daļēji pārveidotās dabas teritorijās,
ietverot ar attiecīgo funkciju saistītās ēkas un inženierbūves.
49. Dabas un apstādījumu teritorijas galvenie izmantošanas veidi ir:
49.1. publiskā vai privātā ārtelpa (ar labiekārtojumu vai bez tā);
49.2. mežs īpaši aizsargājamās dabas teritorijās.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
50. Dabas un apstādījumu teritorijā var noteikt šādus papildizmantošanas veidus:
50.1. publiskā apbūve un teritorijas izmantošana:
50.1.1. tirdzniecības un pakalpojumu objektu apbūve;
50.1.2. kultūras iestāžu apbūve;
50.1.3. sporta būvju apbūve;
50.1.4. tūrisma un atpūtas iestāžu apbūve;
50.2. lauksaimnieciska izmantošana pilsētās un ciemos.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
4.11. Mežu teritorija (M)
51. Mežu teritorija (M) ir funkcionālā zona, ko nosaka, lai nodrošinātu apstākļus mežu ilgtspējīgai attīstībai un ar
mežu saistīto galveno – saimniecisko, ekoloģisko un sociālo – funkciju īstenošanai.
52. Mežu teritorijas galvenie izmantošanas veidi ir:
52.1. mežsaimnieciska izmantošana;
10
/
41
52.2. mežs īpaši aizsargājamās dabas teritorijās;
52.3. publiskā vai privātā ārtelpa (ar labiekārtojumu vai bez tā).
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
53. Mežu teritorijā var noteikt šādus papildizmantošanas veidus:
53.1. publiskā apbūve un teritorijas izmantošana:
53.1.1. tirdzniecības un pakalpojumu objektu apbūve;
53.1.2. tūrisma un atpūtas iestāžu apbūve;
53.1.3. sporta būvju apbūve;
53.1.4. aizsardzības un drošības iestāžu apbūve;
53.2. viensētu apbūve, ja vienas viensētas izveidei paredzētās zemes vienības platība nav mazāka par 2 ha
un vidi un dabas aizsardzību vai meža nozari regulējošajos normatīvajos aktos nav noteikts citādi;
53.3. derīgo izrakteņu ieguve;
53.4. lauksaimnieciska izmantošana;
53.5. inženiertehniskā infrastruktūra un energoapgādes uzņēmumu apbūve, kas ietver tikai vēja elektrostaciju
un vēja parku izvietošanu, nosakot tur indeksētu apakšzonu atbilstoši šo noteikumu 
19.
 punktam.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
4.12. Lauksaimniecības teritorija (L)
54. Lauksaimniecības teritorija (L) ir funkcionālā zona, ko nosaka, lai nodrošinātu lauksaimniecības zemes kā
resursa racionālu un daudzveidīgu izmantošanu visu veidu lauksaimnieciskajai darbībai un ar to saistītajiem
pakalpojumiem.
55. Lauksaimniecības teritorijas galvenie izmantošanas veidi ir:
55.1. lauksaimnieciska izmantošana;
55.2. viensētu apbūve;
55.3. lauksaimnieciskās ražošanas uzņēmumu apbūve;
55.4. publiskā vai privātā ārtelpa.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
56. Lauksaimniecības teritorijā var noteikt šādus papildizmantošanas veidus:
56.1. mežsaimnieciska izmantošana;
56.2. rūpnieciskā apbūve un teritorijas izmantošana:
56.2.1. vieglās rūpniecības uzņēmumu apbūve;
56.2.2. derīgo izrakteņu ieguve;
11
/
41
56.2.3. atkritumu apsaimniekošanas un pārstrādes uzņēmumu apbūve;
56.3. tehniskā apbūve un teritorijas izmantošana;
56.4. publiskā apbūve un teritorijas izmantošana:
56.4.1. tirdzniecības un (vai) pakalpojumu objektu apbūve;
56.4.2. tūrisma un atpūtas iestāžu apbūve;
56.4.3. kultūras iestāžu apbūve;
56.4.4. sporta būvju apbūve;
56.4.5. reliģisko organizāciju ēku apbūve;
56.4.6. veselības aizsardzības iestāžu apbūve;
56.4.7. sociālās aprūpes iestāžu apbūve;
56.4.8. dzīvnieku aprūpes iestāžu apbūve;
56.4.9. aizsardzības un drošības iestāžu apbūve;
56.5. dzīvojamā apbūve un teritorijas izmantošana:
56.5.1. vasarnīcu apbūve;
56.5.2. dārza māju apbūve;
56.6. ūdenssaimnieciska izmantošana.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
4.13. Ūdeņu teritorija (Ū)
57. Ūdeņu teritorija (Ū) ir funkcionālā zona, ko nosaka, lai izplānotu un nodrošinātu racionālu un ilgtspējīgu ūdens
resursu izmantošanu saimnieciskai darbībai, transportam, rekreācijai un vides aizsardzībai.
58. Ūdeņu teritorijas galvenie izmantošanas veidi ir:
58.1. ūdenssaimnieciskā izmantošana;
58.2. tehniskā apbūve un teritorijas izmantošana:
58.2.1. transporta lineārās infrastruktūras apbūve;
58.2.2. transporta apkalpojošās infrastruktūras apbūve;
58.2.3. inženiertehniskās infrastruktūras apbūve;
58.2.4. energoapgādes uzņēmumu apbūve;
58.3. ūdens telpas publiskā izmantošana.
59. Ūdeņu teritorijā var noteikt šādus papildizmantošanas veidus:
12
/
41
59.1. dzīvojamā apbūve uz ūdens (izņemot publiskos ūdeņus);
59.2. derīgo izrakteņu ieguve.
(Grozīts ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
5. Prasības atsevišķu teritoriju plānošanai un izmantošanai
5.1. Prasības ciemu un pilsētu teritoriju plānošanai
60. Ārpus pilsētām un ciemiem aizliegts veidot jaunas dzīvojamās apbūves teritorijas, ja tās netiek kompleksi
plānotas kā kompakti ciemi vai pilsētas, paredzot daudzveidīgu teritorijas izmantošanu ar atbilstošu publisko
infrastruktūru, vai esošo pilsētu vai ciemu teritoriju paplašināšana ar blīvu apbūvi.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
61. Plānojot jaunus ciemus un pilsētas vai esošo pilsētu vai ciemu teritoriju paplašināšanu, tos veido kompleksus,
kompaktus un pašpietiekamus, paredzot:
61.1. transporta infrastruktūras risinājumus, kas nodrošina iekšējā ielu tīkla optimālu sasaisti ar ārējo autoceļu
tīklu;
61.2. inženiertehniskās apgādes nodrošinājumu;
61.3. daudzveidīgu teritorijas izmantošanu ar iespējām nodrošināt iedzīvotājiem nepieciešamo pakalpojumu
apjomu, tai skaitā pirmsskolas un pamatskolas izglītību, veselības un sociālo aprūpi, ikdienā nepieciešamo
pārtikas preču iegādi, kā arī citus pakalpojumus;
61.4. teritorijas sasniedzamību ar sabiedrisko transportu un vietas mērogam atbilstošu mobilitāti, kurā prioritāte
ir gājējiem un velotransportam;
61.5. teritorijas pārvaldības nodrošinājumu (piemēram, ielu un inženiertīklu uzturēšanu un apsaimniekošanu, kā
arī atkritumu savākšanu);
61.6. publiskiem mērķiem paredzētās teritorijas;
61.7. publisko ārtelpu, tai skaitā publiski pieejamas rekreācijas, dabas un apstādījumu teritorijas.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
62. Teritorijas plānojumā vai lokālplānojumā var noteikt prasības ražošanas uzņēmumu un tirdzniecības un
pakalpojumu objektu izvietošanai, to platībai, kā arī prasības blakus esošo dzīvojamās apbūves teritoriju aizsardzībai
pret troksni, smakām un citu veidu piesārņojumu.
5.2. Prasības lauku teritoriju plānošanai un izmantošanai
63. Lauku teritorijā funkcionālās zonas un tajās atļautos izmantošanas veidus nosaka saskaņā ar šo noteikumu
21.
, 
22. 
un 
23.punktu
.
64. Ja lauku teritorijā vai kādā tās daļā nav izstrādāts detalizēts funkcionālais zonējums, atļautos izmantošanas
veidus nosaka saskaņā ar aktuālas topogrāfiskās kartes mērogā M 1:10000 informāciju, ievērojot šajos noteikumos
minētās prasības šādām funkcionālajām zonām – mežu teritorijām (M), lauksaimniecības teritorijām (L) vai ūdeņu
teritorijām (Ū).
13
/
41
65. Lauku teritorijās jaunveidojamās zemes vienības minimālā platība ir 2 ha, ja citos normatīvajos aktos vides un
dabas aizsardzības, zemes pārvaldības vai lauksaimniecības un lauku attīstības jomā, teritorijas plānojumā vai
lokālplānojumā nav noteikta lielāka minimālā platība. Šis nosacījums neattiecas uz:
65.1. zemes vienībām, kas nepieciešamas esošo būvju apsaimniekošanai;
65.2. zemes robežu pārkārtošanu vai zemes vienību apvienošanu;
65.3. zemes vienībām, kas nepieciešamas inženierbūvju izbūvei vai uzturēšanai;
65.4. gadījumiem, ja nepieciešams no pārējās zemes platības atdalīt esošu viensētu, kas likumīgi uzbūvēta
līdz šo noteikumu spēkā stāšanās dienai;
65.5. zemes vienībām, kas nepieciešamas atsevišķu ražošanas, publiska vai komerciāla rakstura objektu
būvniecībai un apsaimniekošanai.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
5.3. Prasības vasarnīcu un dārza māju apbūves teritoriju plānošanai
66. Plānojot jaunas vasarnīcu un dārza māju apbūves teritorijas:
66.1. izstrādā inženierapgādes risinājumus;
66.2. paredz atkritumu savākšanas vietas;
66.3. paredz optimālu ielu vai ceļu tīklu.
67. Esošās vasarnīcu un dārza māju apbūves teritorijas var pārveidot par pastāvīgu dzīvojamo apbūves teritoriju,
ievērojot šādus nosacījumus:
67.1. ja tiek izstrādāts lokālplānojums vai detālplānojums, kas aptver vismaz vienu apbūves kvartālu vai citādi
funkcionāli saistītu teritoriju, un terito
rijas plānojumā noteiktā funkcionālā zona pieļauj attiecīgu izmantošanas
veidu;
67.2. ja iespējams nodrošināt energoapgādi, ūdensapgādes un komunālo notekūdeņu kanalizācijas sistēmas,
lietusūdeņu savākšanas sistēmas un ceļu tīkla izbūvi, kā arī atkritumu apsaimniekošanu.
5.4. Prasības ūdeņu teritoriju plānošanai un izmantošanai
68. Teritorijas plānojumā, lokālplānojumā vai detālplānojumā atbilstoši kartogrāfiskā materiāla mēroga noteiktībai
kā ūdeņu teritoriju attēlo šādus virszemes ūdensobjektus:
68.1. pilsētās un ciemos – ūdensteces, kas garākas par 3 km, bet lauku teritorijā – ūdensteces, kas garākas
par 10 km;
68.2. ūdenstilpes, kuru platība lauku teritorijā ir vismaz 1 ha un vismaz 0,1 ha – pilsētās un ciemos.
(Grozīts ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
69. Teritorijas plānojumā, lokālplānojumā vai detālplānojumā norāda publiskās peldvietas un atpūtas vietas pie
publiskajiem ūdeņiem.
70. Dabisko ūdenstilpju un ūdensteču akvatorijas teritoriju aizliegts samazināt, piemēram, veicot teritorijas
uzbēršanu vai veidojot mākslīgas salas, izņemot gadījumus, ja tas nepieciešams ostas funkciju vai maģistrālās
transporta infra
struktūras nodrošināšanai, erozijas risku ierobežošanai, pretplūdu aizsardzības būvju vai meliorācijas
14
/
41
sistēmas būvniecībai.
71. Teritorijas plānojumā atbilstoši mēroga noteiktībai paredz piekļuves iespējas publiskajiem ūdeņiem.
Lokālplānojumos un detālplānojumos nosaka to izvietojumu un risinājumu.
72. Plānojot ūdensobjektu izmantošanu, teritorijas plānojumā vai lokālplānojumā var noteikt attālumu no krasta
līnijas, kādā attiecīgajā ūdensobjektā var izvirzīt infrastruktūras būves un objektus. Ūdensobjektiem ar krasta
stiprinājumu grafiski attēlo krasta stiprinājuma līniju atbilstoši mēroga noteiktībai.
73. Teritorijas plānojumā un lokālplānojumā publiskajos ūdeņos var noteikt teritorijas, kurās atļauts izvietot
peldbūves pakalpojumu objektu ierīkošanai.
74. Teritorijas plānojumā vai lokālplānojumā var noteikt ūdensteču posmus vai ūdenstilpju daļas, kurās ir
ierobežota tādu kuģošanas un citu peldošo līdzekļu izmantošana, kuriem ir iekšdedzes dzinēji.
75. Teritorijas plānojumā un lokālplānojumā nosaka izmantošanas veidu ierobežojumus ūdenstilpēs un
ūdenstecēs, kas noteiktas par riska ūdensobjektiem saskaņā ar normatīvajiem aktiem par riska ūdensobjektiem.
6. Transporta infrastruktūras plānošana
6.1. Vispārīgās prasības transporta tīkla plānošanai
76. Teritorijas plānojumā vai lokālplānojumā ietver vispārīgu transporta attīstības plānu, kurā shematiski attēlo
vienotu ielu un ceļu tīklu, tai skaitā plānoto ielu un ceļu trases, perspektīvos pievienojumus, transporta mezglus, kā
arī ielu kategorijas.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
77. Detalizētu transporta attīstības plānu kā tematisko plānojumu izstrādā pilsētām, ciemiem vai to daļām, vai, ja
nepieciešams, visai pašvaldības teritorijai.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
78. Detalizētā transporta attīstības plānā izvērtē transporta veidus un galvenos transporta infrastruktūras
elementus, ņemot vērā objektus, kas būtiski ietekmē pašvaldības transporta infrastruktūru, un norāda:
78.1. esošos un plānotos ceļus un ielas (norādot to kategorijas);
78.2. shematisku izvietojumu pievienojumu vietām pie valsts autoceļu tīkla;
78.3. sabiedriskā transporta shēmu, ietverot sabiedriskā transporta maršrutus ar pieturvietām un apkalpes
zonām, kā arī norādot teritorijas, kurās nepieciešams uzlabot sabiedriskā transporta pieejamību;
78.4. citus transporta infrastruktūras un loģistikas objektus, tai skaitā autoostas, dzelzceļa stacijas, kravu
stacijas, lidlaukus, ostas, kā arī muitas kontroles punktus un robežšķērsošanas vietas;
78.5. velotransporta un gājēju kustības organizācijas shēmu, tai skaitā gājēju ielas, ielas ar prioritāti gājējiem
un velotransportam.
(Grozīts ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
79. Ja tiek plānoti objekti, kuru darbības dēļ var pieaugt satiksmes intensitāte un traucējumi citiem satiksmes
dalībniekiem, kā arī rasties papildu noslodze un cita negatīva ietekme transporta infrastruktūrai, izstrādā transporta
plūsmas shēmu, ko iekļauj lokālplānojuma, detālplānojuma vai būvprojekta sastāvā.
15
/
41
80. Veidojot jaunas vai paplašinot esošās apbūves teritorijas, ielu un ceļu pieslēgumus galvenokārt paredz pie
pašvaldību vai valsts vietējiem autoceļiem.
81. Apbūves teritorijās valsts autoceļu tuvumā paredz iekšējos paralēlos ceļus un ielas vietējai satiksmei.
82. Nosakot teritorijas plānojumā vai lokālplānojumā teritorijas, kas nepieciešamas jaunu transporta koridoru, ceļu,
ielu vai satiksmes mezglu izbūvei, grafiskajā daļā tās nosaka kā transporta infrastruktūras teritorijas (TR) vai
teritorijas ar īpašiem noteikumiem – nacionālas un vietējas nozīmes transporta attīstības teritorijas (TIN7).
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
82.
1
 Ja plānotās ielas vai ceļa precīzs izvietojums vēl nav nosakāms, teritorijas plānojumā to grafiski attēlo
nosacīti (ar raustītu līniju) kā perspektīvo ielas vai ceļa trasi.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
83. Ielas, laukumus, autoceļus un dzelzceļus nosaka kā transporta infrastruktūras teritorijas un izdala kā
atsevišķas zemes vienības. Ielu teritoriju nosaka starp sarkanajām līnijām atbilstoši katras ielas kategorijai. Jauno
zemes vienību robežas sakrīt ar ielas sarkanajām līnijām vai ceļa nodalījuma joslām, izņemot gadījumus, kad iela ir
valsts autoceļa posms apdzīvotā vietā vai gar ielu ir blīva esošā apbūve.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
83.
1
 Šo noteikumu 
83.
 punktā minētie nosacījumi attiecas arī uz gadījumiem, kad tiek paplašinātas esošās ielas
un ceļi vai mainītas ielu kategorijas.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
84. Plānotajām ielām un ceļiem blīvas apbūves teritorijās maksimāli pieļaujamais strupceļa garums ir 150 m. Ja
strupceļa garums pārsniedz 50 m, ierīko apgriešanās laukumu. Apgriešanās laukumu parametrus nosaka tādā
apmērā, lai tiktu nodrošināta glābšanas un tehniskās palīdzības autotransporta netraucēta apgriešanās.
6.2. Ielu iedalījums
(Apakšnodaļas nosaukums grozīts ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
85. Pilsētas vai ciema ielu tīklu veido kā vienotu, dažādu kategoriju ielu hierarhiski sakārtotu sistēmu, ievērojot
šajos noteikumos paredzēto dalījumu.
86. Ielas pēc to funkcijām un nozīmes iedala šādi:
86.1. tranzīta iela (B kategorija) – valsts galveno vai reģionālo autoceļu sākums, turpinājums vai beigas ar
dominējošu savienošanas funkciju un pakārtotu piekļūšanas funkciju. Šādu ielu izbūvē noteicošā ir
savienošanas funkcijas īstenošana un atbilstošu kvalitātes prasību ievērošana;
86.2. maģistrālā iela (C kategorija) – nodrošina savienošanas un piekļūšanas funkciju. Šādu ielu izbūvē
noteicošā ir savienošanas funkcijas kvalitātes prasību ievērošana;
86.3. pilsētas vai ciema nozīmes iela (D kategorija) – nodrošina piekļūšanu atsevišķiem zemesgabaliem,
noteiktās diennakts stundās var veikt arī savienošanas funkciju;
86.4. vietējas nozīmes iela (E kategorija) – nodrošina uzturēšanās funkciju, pakārtoti veicot arī piekļūšanas
funkciju. Šādu ielu izbūvē noteicošā ir uzturēšanās funkcijas kvalitātes prasību ievērošana.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
16
/
41
87. Ielu tehniskos parametrus nosaka atkarībā no ielas kategorijas, ņemot vērā konkrētās apdzīvotās vietas
telpiskās struktūras īpatnības (piemēram, šauras maģistrālās ielas vēsturisko centru apbūvē vai plašas ielu sarkanās
līnijas perifērijas teritorijās).
6.3. Ielu sarkanās līnijas
88. 
(Svītrots ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
89. Ielu sarkanās līnijas nosaka atbilstoši katras ielas kategorijai. Vienai ielai tās dažādos posmos var būt arī
dažādas kategorijas ar atšķirīgu sarkano līniju platumu.
90. Esošo un plānoto ielu sarkanās līnijas nosaka teritorijas plānojuma, lokālplānojuma vai detālplānojuma
apbūves noteikumos un atkarībā no detalizācijas pakāpes attēlo grafiskajā daļā.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
91. 
(Svītrots ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
6.4. Ielu un autoceļu pievienojumi (pieslēgumi)
92. Vietējo ielu tīklu plāno tā, lai tas iekļautos pilsētas vai ciema kopējā ielu un ceļu tīklā un nodrošinātu optimālas
piekļūšanas iespējas katrai esošai un plānotai zemes vienībai.
93. Apbraucamos ceļus, kas plānoti tranzīta satiksmes plūsmu novir
zīšanai no pilsētas vai ciema centra vai
dzīvojamās apbūves teritorijas, veido bez tiešiem pieslēgumiem dzīvojamās apbūves teritorijām.
94. Lauku teritorijā pieslēgumus pie autoceļiem projektē, ievērojot atbilstošo normatīvo aktu prasības satiksmes
jomā.
95. Pilsētās un ciemos piebrauktuvju un caurbrauktuvju pieslēgumus pie maģistrālajām un vietējas nozīmes ielām
paredz atbilstoši normatīvo aktu prasībām satiksmes jomā. Minimālos attālumus no ielu krustojumiem līdz
piebrauktuvju un caurbrauktuvju pieslēgumiem pie ielu brauktuvēm nosaka pašvaldība atkarībā no ielas kategorijas.
96. Brauktuvju noapaļojumu rādiusus pie ielu un ceļu krustojumiem, kā arī pieslēgumos pie autoceļiem projektē,
ievērojot normatīvo aktu prasības satiksmes jomā. Ielās, kas paredzētas sabiedriskā transporta un kravas transporta
kustībai, ņem vērā šo transporta līdzekļu gabarītus.
97. Veicot ielu rekonstrukciju esošās apbūves teritorijās un pilsētu vēsturiskajos centros, brauktuvju noapaļojumu
rādiusu minimālos lielumus var samazināt atbilstoši esošajai situācijai.
6.5. Ietves un gājēju celiņi
98. Projektējot un izbūvējot ietves, ievēro vides pieejamības prasības.
99. Ietves un gājēju ceļus plāno iespējami attālināti no ielu un autoceļu brauktuvēm, lai pasargātu gājējus no
transportlīdzekļu radītā piesārņojuma (piemēram, trokšņa, gaisa vibrācijas, dubļiem un aerosoliem).
17
/
41
100. Ietves platumu nosaka tā, lai, izvietojot uz ietves citas konstrukcijas (piemēram, pieturas, stabus, reklāmas),
gājēju kustībai pieejamā daļa nebūtu mazāka par 1,2 m.
101. Projektējot gājēju ielas pilsētu vēsturiskajos centros, ietves var paredzēt vienā līmenī ar brauktuvi, iezīmējot
robežu ar atšķirīgas faktūras un krāsojuma ieseguma materiāliem, ciktāl tas nav pretrunā ar kultūras pieminekļu
aizsardzības prasībām.
102. Gājēju celiņi atbilst šādām vides pieejamības prasībām:
102.1. gājēju celiņa platums – ne mazāks par 1,2 m, tā iesegums – no cieta un jebkuros laikapstākļos
neslīdoša materiāla;
102.2. gājēju celiņa robeža ir skaidri saskatāma un sataustāma, pielietojot marķējumu, atšķirīgas krāsas vai
reljefa iesegumu.
6.6. Gājēju pārejas un tuneļi
103. Gājēju pāreju izvietojumu plāno atbilstoši gājēju satiksmes plūsmai.
104. Gājēju pārejām, kā arī ielu un autoceļu krustojumiem jābūt pārredzamiem, ievērojot redzamības brīvlaukus.
105. Gājēju pārejas projektē, ievērojot attiecīgo normatīvo aktu prasības satiksmes jomā un paredzot:
105.1. racionālu uzbrauktuvju izvietojumu pie ielu krustojumiem;
105.2. bīstamās vietās atšķirīgus ieseguma materiālus, kas uztverami arī cilvēkiem ar redzes traucējumiem;
105.3. luksoforu aprīkojumu ar brīdinošiem skaņas signāliem;
105.4. kontrastējošas krāsas marķējumu;
105.5. gājēju pāreju apgaismojumu.
106. Jaunus gājēju tuneļus ierīko gadījumos, ja nav iespējami citi risinājumi.
107. Gājēju tuneļos nodrošina šādu vides pieejamības un drošības pra
sību ievērošanu:
107.1. gājēju tuneļu uzbrauktuvēm un kāpnēm jābūt aprīkotām ar mar
gām;
107.2. uzbrauktuves platumam jābūt ne mazākam par 1,3 m;
107.3. virs tuneļu kāpnēm un uzbrauktuvēm veido pārsegumu. Ja pārse
guma izveidošana nav iespējama,
nodrošina lietusūdeņu novadīšanu un sniega savākšanu;
107.4. tuneļu grīdai, kāpņu un uzbrauktuvju iesegumam jābūt no jebkuros laikapstākļos neslīdoša materiāla;
107.5. bīstamās vietās izmanto kontrastējošas krāsas marķējumu, atšķi
rīgas krāsas un faktūras ieseguma
materiālus, kas viegli uztverami arī cilvēkiem ar redzes traucējumiem.
6.7. Sabiedriskā transporta pieturvietas
18
/
41
108. Sabiedriskā transporta pieturvietas izvieto vietās, kur pievedceļi nodrošina optimālu pieturas sasniedzamību
un ērtu pieejamību.
109. Sabiedriskā transporta pieturvietas aprīkojums nedrīkst traucēt vai ierobežot gājēju satiksmi.
6.8. Velosipēdu ceļi
(Apakšnodaļas nosaukums grozīts ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
110. Paredzot jaunus velosipēdu ceļus (arī apvienotos gājēju un velosipēdu ceļus), to izvietojumu plāno pēc
iespējas attālināti no ielu un autoceļu brauktuvēm, lai pasargātu velobraucējus un gājējus no transportlīdzekļu radītā
piesārņojuma (piemēram, trokšņa, gaisa vibrācijas vai dubļiem) un nepasliktinātu ceļu satiksmes drošību.
(Grozīts ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
111. Plānojot ielu un autoceļu brauktuvju malās atsevišķas joslas velosatiksmei, tām paredz pietiekamu teritoriju,
ievērojot drošības noteikumus un normatīvo aktu prasības satiksmes jomā.
7. Vispārīgās prasības apbūvei
7.1. Apbūves parametri
112. Galvenie apbūvi raksturojošie parametri ir apbūves blīvums, apbūves intensitāte, brīvās zaļās teritorijas
rādītājs un apbūves augstums.
113. Apbūves parametri nav attiecināmi uz tām zemes vienībām, kas paredzētas tikai inženiertehniskās apgādes
tīklu un to objektu izbūvei, kā arī transporta infrastruktūras objektu, piemēram, autoceļu, dzelzceļu, satiksmes
pārvadu vai tiltu, izbūvei.
114. Apbūves blīvums ir apbūvētās teritorijas (visu ēku apbūves laukuma summa) attiecība pret zemes vienības
platību attiecīgajā funkcionālajā zonā. To izsaka procentos un aprēķina, izmantojot šādu formulu:
A =
L
x 100 %, kur
Z
A – apbūves blīvums (procentos);
L – visu ēku apbūves laukumu summa (m
2
);
Z – zemes vienības platība attiecīgajā funkcionālajā zonā (m
2
).
115. Ja zemes vienībā ietilpst arī ūdensobjekti vai to daļas, apbūves blīvumu aprēķina attiecībā pret visas zemes
vienības platību.
116. Apbūves intensitāte ir ēku virszemes stāvu platības summas attiecība pret zemes vienības platību
attiecīgajā funkcionālajā zonā. To izsaka procentos un aprēķina, izmantojot šādu formulu:
I =
S
x 100 %, kur
Z
I – apbūves intensitāte (procentos);
19
/
41
S – visu ēku virszemes stāvu platību summa  (m
2
);
Z – zemes vienības platība attiecīgajā funkcionālajā zonā (m
2
).
117. Brīvā zaļā teritorija ir zemes vienības neapbūvētā platība, un to aprēķina, izmantojot šādu formulu:
B = (Z – L1 – L2 – L3), kur
B – brīvā zaļā teritorija (m
2
);
Z – zemes vienības platība (m
2
);
L1 – visu ēku apbūves laukumu summa (m
2
);
L2 – piebraucamo ceļu aizņemtā platība (m
2
);
L3 – autostāvvietu aizņemtā platība (m
2
).
118. Brīvo zaļo teritoriju raksturo brīvās zaļās teritorijas rādītājs. To nosaka procentos kā brīvās zaļās teritorijas
attiecību pret visu apbūvēto teritoriju summu un aprēķina, izmantojot šādu formulu:
b =
B
x 100 %, kur
Z
b – brīvās zaļās teritorijas rādītājs (procentos);
B – brīvā zaļā teritorija (m
2
);
Z  – zemes vienības platība (m
2
).
119. Ja pašvaldība nosaka brīvās zaļās teritorijas rādītāju, teritorijas plānojumā var piemērot koeficientu,
precizējot teritorijas, kuras atļauts ieskaitīt brīvajā zaļajā teritorijā.
120. Apbūves augstumu nosaka, ņemot vērā konkrētās teritorijas izmantošanas veidu. Apbūves augstuma
aprobežojumus var noteikt gan metros, gan pēc virszemes stāvu skaita. Pašvaldība var noteikt maksimālos un
minimālos apbūves augstuma aprobežojumus.
121. Nosakot maksimālo apbūves augstumu lidlauka teritorijas tuvumā, ievēro normatīvo aktu prasības civilās
aviācijas jomā.
122. Pilsētu un ciemu vēsturiskās apbūves teritorijās nosaka tādus apbūves parametrus, kurus ir iespējams
ievērot, saglabājot esošās apbūves raksturu.
122.
1
 Teritorijas plānojumā vai lokālplānojumā var paredzēt palielinātu stāvu skaitu (apbūves augstumu)
atļautajiem papildizmantošanas veidiem mazstāvu dzīvojamās apbūves teritorijās un samazinātu stāvu skaitu
(apbūves augstumu) – daudzstāvu dzīvojamās apbūves teritorijās. Nacionālo interešu objektiem pieļaujamas atkāpes
no teritorijas plānojumā vai lokālplānojumā noteiktajiem apbūves parametriem, ciktāl tas nav pretrunā ar citiem
normatīvajiem aktiem.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
7.2. Būvju augstums
20
/
41
(Apakšnodaļas nosaukums grozīts ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
123. Būves augstumu mēra no zemes planējuma atzīmes ielas fasādes vai galvenās ieejas pusē. Mainīgos reljefa
apstākļos, kā arī blīvas vēsturiskās apbūves teritorijās augstumu nosaka atbilstoši konkrētajai situācijai.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
124. Augstuma ierobežojumi nav attiecināmi uz arhitektoniskām un tehniskām izbūvēm (virsgaismām,
skursteņiem, torņiem, karogu mastiem, elektronisko sakaru objektiem, vējrādītājiem, zibens novadītājiem un citiem
līdzīga rakstura elementiem), izņemot izbūves lidostu tuvumā, kurām piemērojami speciālie aviācijas nozari
regulējošie normatīvie akti un par kurām saņemams atbildīgās institūcijas saskaņojums.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
125. 
(Svītrots ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
7.3. Pagalmi
126. Plānojot daudzdzīvokļu māju pagalmus, paredz nepieciešamos labiekārtojuma elementus, tai skaitā bērnu
rotaļu laukumus, pieaugušo atpūtas vietas, laukumus atkritumu konteineru izvietošanai un iedzīvotājiem
nepieciešamās autostāvvietas.
127. Plānojot, apbūvējot vai labiekārtojot daudzdzīvokļu māju pagalmus, nodrošina brīvu operatīvo dienestu
transporta piekļuvi, kā arī netraucētu inženierapgādes tīklu un objektu apkalpi.
128. Pašvaldība var noteikt papildu prasības pagalmu izmantošanai un labiekārtojumam.
7.4. Būvlaides
129. Pilsētās un ciemos būvlaidi nosaka kā minimālo vai maksimālo attālumu no ielas sarkanās līnijas līdz
apbūvei. Esošajās apbūves teritorijās ievēro iedibināto būvlaidi, ja vien tā neatrodas sarkanajās līnijās.
130. Apbūves teritorijās, kur nav izveidots ielu tīkls vai iedibināta būvlaide, starp ielas sarkano līniju un būvlaidi
ievēro šādus minimālos attālumus:
130.1. maģistrālajām ielām, pilsētas vai ciema nozīmes ielām – ne mazāk kā 6 m;
130.2. vietējas nozīmes ielām, piebrauktuvēm, gājēju ielām un ceļiem – ne mazāk kā 3 m.
131. Lauku teritorijās būvlaidi nosaka kā attālumu no autoceļa aizsargjoslas. Būvlaide var sakrist ar ceļa
aizsargjoslu, bet nevar būt mazāka par to, izņemot gadījumus, ja tas nepieciešams transporta infrastruktūras un
apkalpes objektu būvniecībai, kā arī inženiertehniskās apgādes tīklu un objektu izvietošanai.
7.5. Apbūves atbilstība zemes vienības robežām
132. Jaunbūvējamās būves izvieto ne tuvāk par 4 m no zemes vienības robežām. Šo attālumu var samazināt, ja ir
saņemts blakus esošās zemes vienības īpašnieka rakstveida saskaņojums un netiek pārkāptas normatīvo aktu
prasības ugunsdrošības, higiēnas un insolācijas jomā.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
21
/
41
133. Šo noteikumu 
132.
 punktā minētā prasība un nosacījumi neattiecas uz:
133.1. transporta inženierbūvēm un ar tām saistīto infrastruktūru, termināļiem, kā arī inženiertīkliem un to
objektiem;
133.2. hidrotehniskām būvēm (dambjiem, aizsprostiem, moliem un līdzīga rakstura objektiem);
133.3. gadījumiem, ja būve iecerēta kā pārkare.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
133.
1
 Šo noteikumu 
133.
 punktā minētajos gadījumos jāsaņem visu to zemes īpašnieku rakstveida saskaņojums,
uz kuru īpašumiem vai virs kuru īpašumiem būvi iecerēts izvietot.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
7.6. Redzamības brīvlauki
134. Lai nodrošinātu labu pārredzamību un satiksmes drošību, zemes vienībās pie ielu un ceļu krustojumiem
ievēro redzamības brīvlaukus.
135. Zemes vienības daļā, ko veido redzamības brīvlauki, aizliegts izvietot būves, tai skaitā žogus, paviljonus,
kioskus, stendus, reklāmas objektus, kā arī ierīkot stādījumus, kas ir augstāki par 0,8 m. Šī prasība neattiecas uz
esošo vēsturisko centru apbūves teritoriju un pilsētbūvniecības pieminekļiem.
7.7. Attālumi starp būvēm
136. Pieļaujamos minimālos attālumus starp būvēm nosaka, ievērojot ugunsdrošības prasības, kā arī:
136.1. ņemot vērā normatīvo aktu prasības insolācijas jomā;
136.2. nodrošinot netraucētas piekļūšanas iespējas operatīvo dienestu transpor
tam, tai skaitā ugunsdzēsības
tehnikai;
136.3. ievērojot attālumu līdz autoceļiem un dzelzceļiem un citiem objektiem, ņemot vērā aizsargjoslas
regulējošajos normatīvajos aktos noteiktās prasības.
137. Teritorijas plānojuma vai lokālplānojuma apbūves noteikumos var noteikt prasības attālumiem starp būvēm,
kā arī no būvēm un labiekārtojuma elementiem līdz kokiem un krūmiem.
7.8. Būves dzīvniekiem
138. Pilsētās un ciemos lauksaimniecības dzīvniekiem paredzētās būves var izvietot tikai teritorijas plānojumā vai
lokālplānojumā noteiktajās teritorijās, ievērojot šādus nosacījumus:
138.1. lauksaimniecības dzīvniekiem paredzētas būves nedrīkst ierīkot publiskās apbūves teritorijās un
daudzdzīvokļu māju apbūves teritorijās;
138.2. tiek nodrošinātas veterinārās un higiēniskās prasības, kā arī veikti pasākumi aizsardzībai pret troksni,
smakām un citiem negatīviem faktoriem.
139. Pasākumus aizsardzībai pret troksni, smakām un citiem negatīviem faktoriem nodrošina tajā zemes vienībā,
22
/
41
kurā atrodas lauksaimniecības dzīvnieku turēšanai paredzētās būves, neradot apgrūtinājumus blakus esošo zemes
vienību īpašniekiem.
140. Plānojot jaunas lauksaimniecības dzīvnieku turēšanai paredzētas būves, ievēro šādus minimālos attālumus
no tuvākās esošās dzīvojamās ēkas vai publiskās būves līdz lauksaimniecības dzīvnieku turēšanas būvei:
140.1. 50 m – ja būve paredzēta, lai vienlaikus turētu līdz 20 dzīvnieku vienībām;
140.2. 100 m – ja būve paredzēta, lai vienlaikus turētu 21 līdz 50 dzīv
nieku vienību;
140.3. 300 m – ja būve paredzēta, lai vienlaikus turētu 51 līdz 500 dzīv
nieku vienību;
140.4. 500 m – ja būve paredzēta, lai vienlaikus turētu vairāk par 501 dzīvnieku vienībām.
(Grozīts ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
141. Šo noteikumu 
140.punktā
 minētie attālumi jāievēro arī gadījumos, ja esošo lauksaimniecības dzīvnieku
turēšanai paredzēto būvju tuvumā tiek plānota jauna dzīvojamā vai publiskā apbūve.
142. Šo noteikumu 
140.
 punktā minētos attālumus var samazināt, ja lauksaimniecības dzīvnieku turēšanai
paredzētās būves un dzīvojamā apbūve atrodas vienā zemes vienībā vai uz vairākām blakus esošām zemes
vienībām, kas pieder vienam īpašniekam, vai ir saņemts blakus esošās zemes vienības īpašnieka (vai tuvākās
būves īpašnieka) rakstveida saskaņojums.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
143. 
(Svītrots ar MK 
01.10.2019.
 noteikumiem Nr. 461)
7.9. Aizsardzība pret trokšņiem un piesārņojumu
144. Plānojot inženierbūves, kas atbilst vispārīgajos būvnoteikumos noteiktā inženierbūvju iedalījuma III grupai,
transporta un loģistikas objektus, rūpnieciskās ražošanas un pārstrādes uzņēmumus, tai skaitā derīgo izrakteņu
ieguves vietas, atkritumu poligonus, biogāzes koģenerācijas stacijas un citus līdzīga rakstura objektus, kā arī
potenciālus rūpniecisko avāriju riska objektus, teritorijas plānojumā, lokālplānojumā vai detālplānojumā papildus
paredz:
144.1. pasākumus šādu objektu ietekmes mazināšanai uz apkārtējām teritorijām;
144.2. transporta plūsmas organizāciju, lai netiktu ietekmētas dzīvojamās un publiskās apbūves teritorijas;
144.3. drošības attālumus līdz dzīvojamai un publiskai apbūvei, nosakot tajos teritorijas izmantošanas
aprobežojumus.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
145. Teritorijas plānojumā un lokālplānojumā var noteikt minimālos attālumus starp potenciālajiem piesārņojumu
radošiem objektiem un dzīvojamo un publisko apbūvi, tūrisma un rekreācijas objektiem.
146. Esošajās dzīvojamās un publiskās apbūves teritorijās, kā arī jauktas centra apbūves teritorijās autoceļu,
dzelzceļu, lidlauku un piesārņojumu radošu objektu tuvumā pašvaldība var noteikt pasākumus trokšņa mazināšanai,
piesārņojuma un citu negatīvu faktoru novēršanai tādā kārtībā un apjomā, kā to nosaka normatīvie akti vides
aizsardzības jomā.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
147. Plānojot jaunas vai paplašinot esošās dzīvojamās un publiskās apbūves teritorijas, tās paredz vietās, kur
autoceļu, dzelzceļu un lidlauku, kā arī piesārņojošo objektu ietekme nepārsniedz piesārņojuma robežlielumus, kas
23
/
41
noteikti normatīvajos aktos vides aizsardzības jomā.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
147.
1
 Teritorijās, kur atbilstoši normatīvajiem aktiem jāizstrādā (vai ir izstrādātas) trokšņa stratēģiskās kartes,
neplāno jaunus izmantošanas veidus, kam būs jānosaka augstāki trokšņa robežlīmeņi, un paredz tādus izmantošanas
veidus, kam nav noteikti trokšņa robežlielumi vai tie netiek pārsniegti.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
8. Inženiertehniskās apgādes tīkli un objekti
8.1. Ūdensapgāde un kanalizācija
(Apakšnodaļa MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
148. Ūdensapgādes un kanalizācijas risinājumus plāno, izvērtējot vides riskus un tehniski ekonomisko
pamatojumu un atbilstoši paredzot centralizētas vai decentralizētas ūdensapgādes un kanalizācijas sistēmas. 
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
149. Teritorijas, kurās ierīkojamas centralizētas ūdensapgādes un kanalizācijas sistēmas, teritorijas plānojumā vai
lokālplānojumā norāda kā teritorijas ar īpašiem noteikumiem (TIN1) atbilstoši šo noteikumu 
1.
 pielikumam.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
150. Pilsētās un ciemos, kas atrodas teritorijās ar īpašiem noteikumiem (TIN1), paredz obligātu centralizētu
ūdensapgādi un kanalizāciju šādās apbūves teritorijās:
150.1. mazstāvu un daudzstāvu dzīvojamās apbūves teritorijas;
150.2. publiskās apbūves teritorijas;
150.3. jauktas centra apbūves teritorijas;
150.4. savrupmāju apbūves teritorijas.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
151. Pilsētās un ciemos, kas atrodas šo noteikumu 
150.
 punktā minētajās apbūves teritorijās, kuras nav iekļautas
teritorijās ar īpašiem noteikumiem (TIN1), kā pagaidu risinājumu līdz centralizētu ūdensapgādes un kanalizācijas tīklu
izbūvei var ierīkot vietējo ūdensapgādi un decentralizētas kanalizācijas sistēmas, paredzot pieslēgšanas iespējas
centralizētajiem tīkliem pēc to izbūves. Pēc centralizēto ūdensapgādes un kanalizācijas tīklu izbūves pieslēgums
tiem ir obligāts.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
152. Pilsētās un ciemos ārējai ugunsdzēsības ūdensapgādei paredz centralizētu ūdensapgādes sistēmu ar
ugunsdzēsības hidrantiem un iespēju piekļūt ūdens ņemšanas vietai, kas iekārtota atbilstoši normatīvo aktu prasībām
ugunsdrošības jomā.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
153. Teritorijas plānojumā vai lokālplānojumā norāda ūdens ņemšanas vietas ugunsdzēsības vajadzībām.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
8.2. Notekūdeņu savākšana
(Apakšnodaļa svītrota ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
24
/
41
154. 
(Svītrots ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
155. 
(Svītrots ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
156. 
(Svītrots ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
157. 
(Svītrots ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
158. 
(Svītrots ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
8.3. Elektroapgāde un alternatīvā energoapgāde
159. Jaunajās apbūves teritorijās paredz atbilstošu energoapgādes nodrošinājumu, lokālplānojumos vai
detālplānojumos ieplānojot vietas transformatoru un apakšstaciju izvietošanai.
160. Siltumsūkņu zemes kolektorus var ierīkot ne tuvāk par 3 m no to ārējās kontūras līdz blakus esošās zemes
vienības robežai. Šo attālumu var samazināt, ja saņemts blakus esošās zemes vienības īpašnieka saskaņojums.
161. Vēja elektrostacijas, kuru jauda ir lielāka par 20 kW, atļauts izvietot rūpnieciskās apbūves teritorijā (R),
tehniskās apbūves teritorijā (TA), lauksaimniecības teritorijā (L) un mežu teritorijā (M) atbilstoši teritorijas plānojuma
nosacījumiem.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
162. Teritorijas plānojumā vai lokālplānojumā var noteikt teritorijas, kurās vēja elektrostaciju būvniecība ir aizliegta.
163. Plānojot vēja elektrostaciju un vēja parku izvietojumu, ievēro šādus nosacījumus:
163.1. vēja elektrostacijām, kuru jauda ir no 20 kW līdz 2 MW, attālums no tuvākās plānotās vēja
elektrostacijas un vēja parka robežas līdz dzīvojamām un publiskām ēkām ir vismaz 500 m;
163.2. vēja elektrostacijām, kuru jauda ir lielāka par 2 MW, attālums no tuvākās plānotās vēja elektrostacijas
un vēja parka robežas līdz dzīvojamām un publiskām ēkām ir vismaz 800 m;
163.3. lai aizsargātu putnu sugas vai dabas vērtības no vēja elektrostaciju un vēja parku ietekmes,
nosacījumus un minimālo pieļaujamo attālumu vēja elektrostaciju izvietošanai nosaka atbilstoši ietekmes uz
vidi novērtējumam;
163.4. valsts aizsargājamo kultūras pieminekļu vizuālās uztveramības zonā izvērtē vēja elektrostaciju un vēja
parku ietekmi uz ainavu, ņemot vērā konkrēto situāciju un kultūras pieminekļa specifiku;
163.5. vēja parka robežu nosaka no malējā vēja elektrostacijas torņa.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
163.
1
 Šo noteikumu 
163.
 punktā minētos nosacījumus ievēro arī gadījumos, ja esošo vēja elektrostaciju un vēja
parku tuvumā tiek plānota jauna dzīvojamā vai publiskā apbūve.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
25
/
41
8.4. Lietusūdeņu savākšanas sistēmas
164. Visās apbūves teritorijās nodrošina lietusūdeņu un sniega ūdeņu novadīšanu no ielām, ceļiem, laukumiem un
apbūves gabaliem, paredzot ūdeņu savākšanas sistēmas.
165. Vietās, kur lietusūdeņu savākšanas sistēmu nav iespējams pieslēgt pie esošajiem tīkliem, paredz lokālu
risinājumu, nodrošinot lietusūdeņu novadīšanu speciāli veidotā sistēmā vai filtrējošā slānī.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
166. Pirms lietusūdeņu ievadīšanas vietas vaļējos virszemes ūdensobjektos paredz to nostādināšanas sistēmas.
Lietusūdeņus ar naftas produktu piemaisījumiem pirms novadīšanas vaļējos virszemes ūdensobjektos nepieciešams
attīrīt.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
167. Prasības lietusūdeņu novadīšanas risinājumiem no projektējamām ielām, ceļiem un laukumiem nosaka
detālplānojumā vai paredz būvprojektā.
8.5. Atkritumu savākšanas vietas
168. Plānojot jaunu apbūvi, paredz atkritumu tvertņu novietnes laukumus atbilstoši prognozētajam atkritumu
apjomam un veidam.
169. Atkritumu tvertņu izvietojumu nosaka detālplānojumā, būvprojektā vai teritorijas labiekārtojuma projektā
saskaņā ar funkcionāli pamatotu piebrau
camo ceļu un gājēju celiņu plānojumu.
170. Plānojot atkritumu tvertņu novietņu izvietojumu, izvērtē funkcionā
los, higiēniskos un estētiskos aspektus, kā
arī apkārtējās apbūves raksturu. Jaunās apbūves teritorijās no atkritumu tvertņu novietnes laukuma malas ievēro
šādus attālumus:
170.1. ne tuvāk par 10 m no daudzdzīvokļu mājas fasādes ar logiem;
170.2. ne tuvāk par 20 m no izglītības iestādes ieejas, bērnu rotaļu laukuma vai atpūtas zonas;
170.3. ne tuvāk par 5 m no saglabājamu koku stumbriem;
170.4. ne tuvāk par 1,5 m no zemes vienības robežas, izņemot gadījumu, ja saņemts blakus esošās zemes
vienības īpašnieka saskaņojums;
170.5. ne tālāk par 100 m no visattālākās ieejas dzīvojamā mājā vai publiskā ēkā.
171. Aprēķinot atkritumu savākšanas laukuma kopējo platību, vienai tvertnei paredz vismaz 2 m
2
 un ņem vērā
specializētā transportlīdzekļa ērtu piekļūšanu atkritumu tvertnēm.
9. Publiskās ārtelpas plānošana
9.1. Teritorijas labiekārtojums un ārtelpas elementi
172. Pilsētvidē publiskajā ārtelpā paredz pietiekamu soliņu un citu labiekārtojuma elementu skaitu, tai skaitā
apgaismojumu. Pašvaldība teritorijas plānojumā vai lokālplānojumā var paredzēt prasības teritorijas labiekārtojumam
26
/
41
un ārtelpas elementiem.
173. Telefona automātu, autostāvvietu kases automātu, bankomātu, reklāmas stabu un citu objektu izvietojums
nedrīkst traucēt gājēju, bērnu ratiņu un riteņkrēslu lietotāju pārvietošanos. Brīvās ietves platums nevar būt mazāks
par 1,2 m.
174. Sezonas rakstura kafejnīcu, ielu tirdzniecības punktu un citu pakalpojumu objektu novietojums publiskajā
ārtelpā nedrīkst traucēt gājēju, tai skaitā bērnu ratiņu un riteņkrēslu lietotāju, kustību, aizņemot visu gājēju kustībai
paredzēto teritoriju, piemēram, ietvi, laukumu vai krastmalu. Šādos gadījumos brīvās ietves platums nevar būt
mazāks par 1,2 m.
9.2. Pasažieru kuģu, jahtu, laivu piestātnes un peldbūves izvietošana
175. Publiski pieejamas pasažieru kuģu, jahtu un laivu piestātnes norāda teritorijas plānojumā vai lokālplānojumā
un ierīko, ievērojot būvniecības, dabas aizsardzības un vides pieejamības jomu regulējošo normatīvo aktu prasības.
176. Atbilstoši piestātnes kapacitātei paredz automašīnu stāvlaukumu ar pietiekamu stāvvietu skaitu.
177. Jahtu un laivu piestātņu platformas un uzbrauktuves izbūvē, ievērojot šādas vides pieejamības un drošības
prasības:
177.1. aprīko ar margām un drošības apmalēm;
177.2. izvēlas tādus izmērus, kas nodrošina pietiekamas manevrēšanas iespējas;
177.3. pielieto neslīdošus ieseguma materiālus.
178. Uzbrauktuvju slīpums nedrīkst pārsniegt 1:12 vai 8 %. Vietās, kur uzbrauktuves ir pakļautas laikapstākļiem,
nodrošina lietusūdeņu novadīšanu.
179. Plānojot peldbūvju izvietojumu, nodrošina brīvu piekļuvi publiskajiem ūdeņiem un paredz atbilstošu
inženierinfrastruktūras nodrošinājumu.
9.3. Publiskas atpūtas vietas
180. Publiskos objektus, tai skaitā publisko pasākumu vietas un atpūtas vietas dabā, nodrošina ar tualetēm, kas
iekārtotas, ievērojot vides pieejamības prasības un paredzot vietu papildu tualešu izvietošanai publisko pasākumu
norišu laikā.
181. Publisko masu pasākumu vietās un atpūtas vietās dabā paredz iespēju īslaicīgu lielas ietilpības autonovietņu
nodrošināšanai, ņemot vērā paredzamo apmeklētāju skaitu.
182. Atpūtas vietas iekārto atbilstoši higiēnas un vides aizsardzības prasībām, paredzot atkritumu savākšanas
vietas un vides pieejamības prasībām atbilstošas tualetes.
183. Publiski pieejamas peldvietas ierīko, ievērojot prasības, kas noteiktas normatīvajos aktos par peldvietas
izveidošanu un uzturēšanu, kā arī vides pieejamības prasības.
184. Pie dabas takām un laipām ierīko vietas, kur apmeklētājiem iespējams samainīties. 
27
/
41
185. Dabas taku celiņi un laipas ir ar neslidenu virsmu. Ja tie veidoti no koka, to virsma ir speciāli apstrādāta
(gropes vai abrazīvā materiāla joslas).
186. Vietās, kur dabas takai ir bīstams slīpums, krauja vai nogāze vai tā tieši ved uz ūdensobjektu vai stāvu
krauju, paredz drošas margas vai aizsargbarjeras ne mazāk kā 0,90 m augstumā.
187. Mainoties dabas takas līmeņiem, uz takas veido nobrauktuvi ar garenslīpumu, ne lielāku par 1:20 vai 5 %.
Pie dabas takām ierīko īslaicīgas atpūtas vietas 500 līdz 1000 m attālumā.
9.4. Grāvji, ūdensnotekas un mākslīgās ūdenskrātuves
188. Ja plāno apbūvi meliorētās teritorijās, tad lokālplānojumā, detālplānojumā vai būvprojektā paredz meliorācijas
sistēmas pārbūvi vai atjaunošanu. Minēto pārbūvi vai atjaunošanu veic pirms teritorijas apbūves.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
189. Ierīkojot virszemes ūdeņu savākšanas sistēmas vai meliorācijas sistēmas tikai vienā īpašumā, grāvju
augšmala nedrīkst atrasties tuvāk par 2 m no blakus esošās zemes vienības robežas. Šo attālumu var samazināt, ja
ir saņemts blakus esošās zemes vienības īpašnieka saskaņojums.
190. Būvējot jaunas ielas vai piebraucamos ceļus pāri ūdenstecei, paredz ar aprēķiniem pamatota diametra
caurteku vai tiltu.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
191. Aizliegts aizbērt esošos novadgrāvjus un dabīgās ūdens noteces, pirms nav izbūvēta cita ūdeņu savākšanas
un novadīšanas sistēma atbilstoši meliorācijas sistēmu pārbūves projektam.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
192. Plānojot apbūvi lauku teritorijās, būves nevar izvietot tuvāk par 10 m no ūdensnotekas un novadgrāvja krotes
(augšmalas) un tuvāk par 8 m no segtas ūdensnotekas ass, ja tās diametrs ir 300 mm un vairāk, izņemot gadījumus,
ja attiecīgās būves ir saistītas ar meliorācijas sistēmām.
193. Mākslīgās ūdenstilpes, kas ir lielākas par 0,1 ha, nevar ierīkot tuvāk par 10 m no blakus esošās zemes
vienības robežas. Šo attālumu var samazināt, ja ir saņemts blakus esošās zemes vienības īpašnieka saskaņojums.
194. Plānojot mākslīgas ūdenskrātuves izveidošanu, tai skaitā teritorijas uzpludināšanu, jāsaņem sertificēta
hidromelioratīvās būvniecības eksperta atzinums par plānotā objekta ietekmi uz apkārtējiem zemes īpašumiem un to
zemes īpašumu īpašnieku rakstveida saskaņojums, kurus tā var ietekmēt.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
9.5. Reljefa izmaiņas
(Apakšnodaļas nosaukums MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
195. Veicot zemes līmeņa pazemināšanu vai paaugstināšanu vairāk nekā par 0,5 m, kā būvprojekta vai teritorijas
labiekārtošanas projekta daļu izstrādā teritorijas vertikālo plānojumu. Nogāzes slīpuma sākums nevar atrasties tuvāk
par 1 m no blakus esošās zemes vienības robežas, izņemot gadījumu, ja ir saņemts blakus esošās zemes vienības
īpašnieka saskaņojums.
28
/
41
195.
1
 Veicot zemes līmeņa paaugstināšanu vai pazemināšanu, nav pieļaujama hidroloģiskā režīma pasliktināšana
blakus esošajos zemes īpašumos.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
196. Veicot būvniecību un teritorijas labiekārtošanu, saglabā augsnes virskārtu un pēc būvniecības darbu
pabeigšanas to atjauno.
10. Transportlīdzekļu novietošana
10.1. Autonovietnes
197. Teritorijas plānojumos un lokālplānojumos nosaka prasības autonovietņu izvietošanai, tai skaitā attālumiem
līdz dažādu veidu objektiem, un nepieciešamo autonovietņu skaitu dažādiem izmantošanas veidiem.
198. Pie nozīmīgām publiskām ēkām papildus autonovietnēm paredz arī speciāli aprīkotas velosipēdu, motociklu
(arī mopēdu un motorolleru) un tūristu autobusu novietnes.
199. Nepieciešamo platību virszemes atklātai autonovietnei aprēķina, pieņemot, ka vienas vieglās automašīnas
izvietošanai nepieciešami aptuveni 25 m
2
, viena motocikla izvietošanai – 5 m
2
, bet viena pasažieru autobusa
izvietošanai – 60–75 m
2
.
200. Atklātās autonovietnēs, kas paredzētas vairāk nekā 50 transportlīdzekļiem, paredz lietusūdeņu savākšanu un
novadīšanu lietusūdeņu kana
lizācijas sistēmā.
201. Atklātas pastāvīgās autonovietnes no dzīvojamās apbūves, pirmsskolas izglītības iestādēm, skolām vai
veselības aprūpes iestādēm norobežo ar apstādījumu joslu, ko veido kā dzīvžogu.
202. Izbūvējot atsevišķu atklātu autonovietni daudzdzīvokļu māju pagalmos, to labiekārto, paredzot norobežojošos
stādījumus gar bērnu rotaļu laukumiem, sporta laukumiem vai iedzīvotāju atpūtas vietām.
203. Autonovietnēs publiskajā ārtelpā un pie publiskām ēkām paredz speciālas ne mazāk kā 3,5 m platas
autostāvvietas personām ar īpašām vajadzībām. Autostāvvietas, kas paredzētas personām ar īpašām vajadzībām,
izvieto vistuvāk objektam.
204. Ja pie publiskās ēkas paredzēts veidot vairāk nekā 10 autostāvvietu, personām ar īpašām vajadzībām
paredz vismaz vienu autostāvvietu no katrām 20 autostāvvietām. Ja pie publiskās ēkas paredzēts mazāk par 10
autostāvvietām, personām ar īpašām vajadzībām paredz vismaz vienu autostāvvietu.
205. Pie jaunbūvējamām daudzdzīvokļu mājām nodrošina vismaz vienu autostāvvietu personām ar īpašām
vajadzībām, ko izvieto maksimāli tuvu ieejai.
206. Slēgtām autonovietnēm nepieciešamo minimālo platību aprēķina pēc plānotā automašīnu skaita atkarībā no
to izvietošanas veida.
207. Stāvparku izvietojumu nosaka teritorijas plānojumā, lokālplānojumā vai detālplānojumā.
208. Stāvparku var veidot kā daudzfunkcionālu kompleksu, apvienojot ar tirdzniecības, pakalpojumu vai citiem
29
/
41
publiska rakstura objektiem.
10.2. Velosipēdu novietnes
209. Velosipēdu novietnes paredz pie tirdzniecības un pakalpojumu objektiem, publiskām pārvaldes, kultūras,
izglītības, ārstniecības iestādēm, sporta un atpūtas objektiem.
210. Velosipēdu novietnes izvieto tā, lai netiktu traucēta gājēju pārvietošanās pa ietvēm un gājēju celiņiem.
211. Velosipēdu novietnes platību aprēķina, pieņemot, ka viena velosipēda novietošanai nepieciešamā platība ir
1,2 m
2
.
11. Riska teritorijas un piesārņotās teritorijas
212. Izstrādājot teritorijas attīstības plānošanas dokumentus, ņem vērā:
212.1. paaugstinātās bīstamības objektus, tai skaitā rūpniecisko avāriju riska uzņēmumus un objektus;
212.2. ģeoloģiskā riska teritorijas;
212.3. plūdu riska teritorijas;
212.4. paaugstinātas ugunsbīstamības riska teritorijas un sprādzienbīstamos objektus;
212.5. piesārņotas un potenciāli piesārņotas teritorijas;
212.6. aviācijas nelaimes gadījumu riskus (gaisa kuģu pacelšanās un nolaišanās zonā).
(Grozīts ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
213. Paaugstināta riska teritorijas, paaugstinātas bīstamības objektus un potenciālās paaugstināta riska zonas
izvērtē atkarībā no nevēlamā procesa vai avārijas varbūtības, atkārtošanās biežuma, seku un zaudējumu apjoma un
grafiski parāda teritorijas plānojumā, lokālplānojumā vai detālplānojumā.
214. Paaugstinātās bīstamības objektu avāriju riska zonā pašvaldība var noteikt ierobežojumus esošās
dzīvojamās un publiskās apbūves blīvuma palie
lināšanai, norādot maksimālo pieļaujamo apbūves blīvumu un
intensitāti.
215. Teritorijas plānojuma vai lokālplānojuma apbūves noteikumos nosaka prasības vai ierobežojumus tādu
objektu izvietošanai, kuru darbība var izraisīt rūpnieciskas avārijas iespējamību.
(Grozīts ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
215.
1
 Ap rūpniecisko avāriju riska objektiem nosaka minimālos drošības attālumus, ņemot vērā drošības pārskatā,
rūpniecisko avāriju novēršanas programmā, objekta civilās aizsardzības plānā un citā dokumentācijā sniegto
informāciju. Informāciju par rūpniecisko avāriju riska objektiem un to drošības attālumiem iekļauj pašvaldības
teritorijas plānojuma, lokālplānojuma vai detālplānojuma paskaidrojuma rakstā, bet apbūves noteikumos nosaka
prasības, nosacījumus vai aprobežojumus drošības attālumos iekļauto teritoriju izmantošanai atkarībā no konkrētā
objekta specifikas.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
216. Būvniecība aizliegta aktīvu karsta procesu, krastu erozijas, zemes noslīdējumu, izskalojumu un citās
30
/
41
paaugstināta ģeoloģiskā riska teritorijās, izņemot tādas būves, kas paredzētas riska faktoru mazināšanai.
217. Plūdu riska teritorijās pašvaldība var noteikt īpašas prasības būvniecībai un vides infrastruktūrai, piemēram,
notekūdeņu savākšanas un attīrīšanas sistēmām.
217.
1
 Teritorijas plānojumā attēlotās plūdu riska teritorijas un applūstošās teritorijas precizē lokālplānojumā,
detālplānojumā vai būvprojektā, pamatojoties uz aktuālu augstākas detalizācijas topogrāfisko plānu.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
218. Ievērojot katra konkrētā objekta vai teritorijas specifiku un riska pakāpi, pašvaldība teritorijas plānojuma vai
lokālplānojuma apbūves noteikumos, pamatojoties uz izpētes rezultātiem, var noteikt stingrākus iero
bežojumus, nekā
nosaka citi normatīvie akti vides aizsardzības vai veselības jomā.
219. Teritorijas plānojuma vai lokālplānojuma apbūves noteikumos var paredzēt ierobežojumus apbūvei
paaugstinātas ugunsbīstamības riska teritorijās, nosakot minimālos pieļaujamos attālumus no sprādzienbīstamiem
objektiem līdz citai apbūvei un meža masīvam, kā arī ierobežojumus teritoriju apmežošanai joslās līdz blīvas apbūves
teritorijām pilsētās un ciemos.
220. Potenciālajā piesārņojuma izplatības areālā aizliegts plānot jaunu dzīvojamo apbūvi, izglītības iestādes un
ārstniecības iestādes.
221. Plānojot jaunu saimniecisko darbību, pašvaldība vispirms izvērtē iespēju izmantot degradētās, pamestās un
neapsaimniekotās teritorijas ar esošo infrastruktūru.
12. Ainavu aizsardzība un plānošana
222. Teritorijas plānojumā vai lokālplānojumā var noteikt ainaviski vērtīgās teritorijas, ko attēlo grafiskajā
daļā. Prasības to izmantošanai nosaka apbūves noteikumos.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
223. Ainaviski vērtīgajās teritorijās aizliegtas darbības, kuru rezultātā notiek nevēlamas ainavas struktūras
izmaiņas, piemēram, nozīmīgu skatu punktu un perspektīvu aizsegšana ar būvēm, apstādīšana ar kokiem vai būtiska
reljefa pārveidošana.
224. Ainaviski vērtīgās teritorijas nosaka, veicot ainavu novērtējumu, kura rezultātus ietver ainavu plānā.
225. Ainaviski vērtīgajās teritorijās un vietās pašvaldība var pieprasīt veikt ainavas izvērtējumu detālplānojuma vai
būvprojekta ietvaros.
226. Ainaviski vērtīgajās teritorijās pirms apmežošanas vai mežizstrādes izstrādā ainavu dizaina plānu.
227. Kultūras pieminekļu aizsardzības zonās apmežošana ir aizliegta, ja tās rezultātā tiks aizsegtas augstvērtīgas
skatu perspektīvas vai būtiski mainīts kultūrainavas raksturs.
228. Ainavu plānu var izstrādāt kā tematisko plānojumu, kurā minēti ieteikumi turpmākai rīcībai.
229. Ainavu plānā nosaka:
31
/
41
229.1. īpaši vērtīgās ainavu telpas;
229.2. galvenās vērtības;
229.3. ainavu struktūras raksturīgos elementus;
229.4. publiski pieejamus skatu punktus un perspektīvas;
229.5. ainaviskos ceļus;
229.6. objektus ar kultūrvēsturisko vērtību un citu nozīmīgu informāciju;
229.7. ainavas vai tās vienību kvalitātes mērķus;
229.8. ainavas kopšanas un uzturēšanas pasākumus, kas nepieciešami ainavas vai tās vienību kvalitātes
mērķu sasniegšanai.
230. Ainavu plānos norāda potenciālo konflikta situāciju vietas, kā arī teritorijas, kurās nepieciešams veikt
padziļinātu izpēti un izstrādāt detalizētākus vides atveseļošanas vai ainavu reģenerācijas plānus. Ainavu plānos ietver
arī rekomendācijas ainaviski vērtīgo teritoriju attīstībai.
13. Kultūras pieminekļi un to aizsardzība
231. Valsts aizsargājamos kultūras pieminekļus grafiski attēlo teritorijas plānojumā atkarībā no plānojuma mēroga
un pieejamo datu precizitātes.
232. Kultūras pieminekļus, par kuru teritoriju un atrašanās vietu atbildīgā institūcija nav sniegusi precīzus datus,
attēlo nosacīti, ņemot vērā pieejamo informāciju.
233. Kultūras pieminekļu individuālo aizsardzības zonu robežas pēc iespējas nosaka pa dabā saskatāmām
robežām vai zemesgabalu kadastra robežām, ņemot vērā vēsturiskā plānojuma struktūru, ainaviskos aspektus,
kultūras pieminekļa uztveramību.
14. Teritorijas ar īpašiem noteikumiem
234. Ja nepieciešams, teritorijas plānojumos un lokālplānojumos nosaka un attēlo šādas teritorijas ar īpašiem
noteikumiem:
234.1. teritorijas, kurām izstrādājami lokālplānojumi;
234.2. teritorijas, kurām izstrādājami detālplānojumi;
234.3. vietējās nozīmes kultūrvēsturiskās un dabas teritorijas;
234.4. ainaviski vērtīgās teritorijas;
234.5. vietējās nozīmes lauksaimniecības teritorijas;
234.6. nacionālas un vietējas nozīmes infrastruktūras attīstības teritorijas;
234.7. citas teritorijas, tai skaitā lidostu un ostu teritorijas.
235. Teritorijās, kas ieplānotas nacionālas un vietējas nozīmes infrastruktūras izbūvei un rekonstrukcijai, var
32
/
41
turpināt teritorijas plānojumā noteikto atļauto izmantošanu (izņemot jaunu dzīvojamo, publisku un ražošanas ēku
būvniecību), ievērojot nosacījumu, ka būves var izmantot tikai līdz plānotā infrastruktūras objekta būvprojekta
izstrādes uzsākšanai.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
236. 
(Svītrots ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
237. Teritorijas plānojumos un lokālplānojumos precizē perspektīvo transporta koridoru un trašu vietas, izvēloties
optimālo risinājumu un ņemot vērā pētījumu rezultātus, ja tādi ir veikti.
238. Teritorijas plānojumā kā teritorijas ar īpašiem noteikumiem var noteikt arī paaugstināta trokšņa līmeņa zonas,
piesārņotās un potenciāli piesārņotās teritorijas.
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
15. Teritorijas izmantošanas veidu klasifikācija
239. Teritorijas izmantošanas veidus nosaka saskaņā ar šo noteikumu 
3.pielikumu
.
240. Katram teritorijas izmantošanas veidam ir nosaukums un klasifikācijas kods – ciparu identifikators, ko veido:
240.1. grupas identifikācijas kods – divi cipari;
240.2. teritorijas izmantošanas veida kods – trīs cipari.
241. Valsts informācijas sistēmās un dokumentos teritorijas izmantošanas veida kodu norāda atbilstoši šajos
noteikumos paredzētajai teritorijas izmantošanas klasifikācijai.
16. Noslēguma jautājumi
242. Šo noteikumu prasības nepiemēro:
242.1. teritorijas plānojumiem vai lokālplānojumiem, kuru izstrāde uzsākta līdz šo noteikumu spēkā stāšanas
dienai, ja pašvaldība teritorijas plānojumu vai lokālplānojumu apstiprina sešu mēnešu laikā no šo noteiktumu
spēkā stāšanās dienas;
242.2. ja būvprojektēšana ir uzsākta līdz šo noteikumu spēkā stāšanās dienai un būvatļauja ir izsniegta ne
vēlāk kā sešu mēnešu laikā pēc šo noteikumu spēkā stāšanās dienas.
243. Ja vēja elektrostacijas būvniecības iecere atbilst spēkā esošam detālplānojumam, bet ir pretrunā šo
noteikumu 
161. 
vai 
163.punktā
 minētajām prasībām, būvatļauju šādai vēja elektrostacijas būvniecībai var izsniegt ne
vēlāk kā viena gada laikā no šo noteikumu spēkā stāšanās dienas.
244. 
(Svītrots ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
245. 
(Svītrots ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
Informatīva atsauce uz Eiropas Savienības direktīvu
(MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
33
/
41
Ministru prezidents V.Dombrovskis
Vides aizsardzības un 
reģionālās attīstības ministra vietā –
ekonomikas ministrs D.Pavļuts
Noteikumos iekļautas tiesību normas, kas izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 4. jūlija Direktīvas
2012/18/ES
 par lielu ar bīstamām vielām saistītu avāriju risku pārvaldību, ar kuru groza un vēlāk atceļ Padomes
Direktīvu 
96/82/EK
.
34
/
41
I. Funkcionālā zonējuma attēlošana
Nr.
p.k.
Funkcionālā zona
Zonu un apakšzonu apzīmējums
Krāsa/
ģeotelpiskais kods/
noformējums
1.
Savrupmāju apbūves
teritorija
DzS
Dzeltens
1010100
pildījums – RGB 255 245 145
kontūras – nav
DzS1; DzS2....
 
2.
Mazstāvu
dzīvojamās apbūves
teritorija
DzM
Oranžs
1010200
pildījums – RGB 255 215 125
kontūras – nav
DzM1; DzM2....
 
3.
Daudzstāvu
dzīvojamās apbūves
teritorija
DzD
Gaiši brūns
1010300
pildījums – RGB 215 160 135
kontūras – nav
DzD1; DzD2.....
 
4.
Publiskās apbūves
teritorija
P
Gaiši sarkans
1010400
pildījums –RGB 255 115 130
kontūras – nav
P1; P2....
 
5.
Jauktas centra
apbūves teritorija
JC
Sarkani violets
1010500
pildījums – RGB 205 100 155
kontūras – nav
JC1; JC2.....
 
6.
Rūpnieciskās
apbūves teritorija
R
Violets
1010600
pildījums – RGB 195 155 215
kontūras – nav
R1; R2.....
 
7.
Transporta
infrastruktūras
teritorija
TR
Gaiši pelēks
1010700
pildījums – RGB 225 225 225
kontūras – nav
TR1; TR2.....
 
8.
Tehniskās apbūves
teritorija
TA
Pelēks
1010800
pildījums – RGB 200 200 200
kontūras – nav
TA1; TA2....
9.
Dabas un
apstādījumu teritorija
DA
Spilgti zaļš
1010900
pildījums – RGB 170 255 45
kontūras – nav
DA1; DA2....
 
10.
Mežu teritorija
M
Pelēki zaļš
1011000
pildījums – RGB 210 230 180
kontūras – nav
M1; M2....
 
11.
Lauksaimniecības
teritorija
L
Gaiši dzeltens
1011100
pildījums – RGB 255 255 225
kontūras – nav
L1; L2....
 
12.
Ūdeņu teritorija
Ū
Gaiši zils
1011200
pildījums – RGB 205 235 255
kontūras – nav
Ū1; Ū2...
 
1.pielikums
Ministru kabineta
2013.gada 30.aprīļa 
noteikumiem Nr.240
Teritoriju attēlošana teritorijas plānojumos, lokālplānojumos un
detālplānojumos
35
/
41
 II. Teritoriju ar īpašiem noteikumiem attēlošana
Nr.
p.k.
Teritorijas veids
Zonu un apakšzonu apzīmējums
Ģeotelpiskais kods/
ieteicamais noformējums
1.
Cita teritorija ar īpašiem
noteikumiem
TIN1
1020100
TIN11; TIN12.....
 
2.
Teritorija, kurai izstrādājams
lokālplānojums
TIN2
1020200
TIN21; TIN22....
 
3.
Teritorija, kurai izstrādājams
detālplānojums
TIN3
1020300
 
TIN31; TIN32.....
 
4.
Vietējas nozīmes
kultūrvēsturiskā un dabas
teritorija
TIN4
1020400
TIN41; TIN42....
 
5.
Ainaviski vērtīga teritorija
TIN5
1020500
 
TIN51; TIN52.....
 
6.
Vietējas nozīmes
lauksaimniecības teritorija
TIN6
1020600
 
TIN61; TIN62.....
 
7.
Nacionālas un vietējas nozīmes
infrastruktūras attīstības
teritorija
TIN7
1020700
 
Vides aizsardzības un 
reģionālās attīstības ministra vietā –
ekonomikas ministrs D.Pavļuts
36
/
41
2.pielikums
Ministru kabineta 
2013.gada 30.aprīļa 
noteikumiem Nr.240
Ielu un ceļu kategorijas
(Pielikums svītrots ar MK 
13.10.2020.
 noteikumiem Nr. 630)
37
/
41
Grupas
kods
Teritorijas
izmantošanas veida
grupas nosaukums
Veida
kods
Teritorijas
izmantošanas veida
nosaukums
Teritorijas izmantošanas veida apraksts
1
2
3
4
5
1. Apbūvēta teritorija
11
Dzīvojamā apbūve
un teritorijas
izmantošana
11001
Savrupmāju apbūve
Dzīvojamā apbūve, ko veido savrupmājas (brīvi
stāvošas vai divas bloķētas individuālās
dzīvojamās mājas), ietverot nepieciešamās
palīgbūves un labiekārtojumu
11002
Vasarnīcu apbūve
Apbūve, ko veido sezonas rakstura apdzīvošanai
paredzētas individuālas dzīvojamās ēkas otrā
mājokļa statusā, ārpus pastāvīgās dzīvesvietas,
ar nepieciešamajām palīgbūvēm un labiekārtojumu
11003
Dārza māju apbūve
Apbūve, ko veido sakņu un augļu dārziņi
mājsaimniecību vajadzībām, ar būvēm, kas
paredzētas tikai sezonas rakstura izmantošanai,
tai skaitā dzīvošanai
11004
Viensētu apbūve
Savrupa apbūve lauku teritorijā, ko veido viena vai
vairākas individuālās dzīvojamās ēkas ar
saimniecības ēkām un palīgbūvēm, kas
nepieciešamas mājsaimniecības uzturēšanai vai
saimnieciskai darbībai
11005
Rindu māju apbūve
Dzīvojamā apbūve, ko veido trīs un vairāk lineāri
bloķētas individuālās dzīvojamās mājas ar
nepieciešamajām palīgbūvēm un labiekārtojumu
11006
Daudzdzīvokļu māju
apbūve
Dzīvojamā apbūve, ko veido daudzdzīvokļu mājas
ar nepieciešamajām palīgbūvēm un labiekārtojumu
11007
Dzīvojamā apbūve uz
ūdens
Apbūve, ko veido peldbūves, kas pielāgotas
mājokļa funkcijai, vai dzīvojamās ēkas, kas
nostiprinātas uz pāļiem
12
Publiskā apbūve un
teritorijas
izmantošana
12001
Biroju ēku apbūve
Apbūve, ko veido bankas, diplomātiskie dienesti,
konferenču un kongresu centri, pašvaldības
iestādes, valsts pārvaldes iestādes, tiesu nami,
sakaru nodaļas, pasta, radiostaciju un televīzijas
centri, studijas un citi uzņēmumi, organizācijas un
iestādes
12002
Tirdzniecības vai
pakalpojumu objektu
apbūve
Apbūve, ko veido veikali, aptiekas (tai skaitā
veterinārās aptiekas), tirdzniecības centri (tai
skaitā autotirdzniecības centri ar servisu), tirgi,
tirgus paviljoni, kioski, segtie stendi, sezonas
rakstura tirdzniecības vai pakalpojumu objekti,
sabiedriskās ēdināšanas uzņēmumi, restorāni,
bāri, kafejnīcas, spēļu nami, kazino, kā arī
sadzīves un citu pakalpojumu objekti, tai skaitā
degvielas uzpildes stacijas, minimāla transporta
apkopes servisa objekti (riepu maiņa,
pašapkalpošanās automazgātavas, elektromobiļu
uzlādes stacijas)
12003
Tūrisma un atpūtas
iestāžu apbūve
Apbūve, ko veido viesnīcas, moteļi, dienesta
viesnīcas, jauniešu kopmītnes, viesu mājas un
cita veida īslaicīgas apmešanās vietas (viesu
nami, pansijas, lauku tūrismam izmantojamas
mājas) un citi izmitināšanas pakalpojumu
nodrošināšanai nepieciešamie objekti un
3.pielikums
Ministru kabineta 
2013.gada 30.aprīļa 
noteikumiem Nr.240
Teritorijas izmantošanas veidu klasifikators
(Pielikums MK 
13.10.2020.
 noteikumu Nr. 630 redakcijā)
38
/
41
nodrošināšanai nepieciešamie objekti un
infrastruktūra, ietverot kempingus, laukumus
atpūtas transportlīdzekļiem un apdzīvojamām
autopiekabēm
12004
Kultūras iestāžu
apbūve
Apbūve, ko veido ēkas mūzikas, deju un citiem
izklaides pasākumiem, teātri, koncertzāles,
apjumtas vasaras estrādes, kultūras nami, cirka
ēkas, muzeji, arhīvu un bibliotēku ēkas,
plašsaziņas līdzekļu centri, izstāžu zāles, citas
mākslas, izklaides un atpūtas iestādes un to
darbības nodrošināšanai nepieciešamie objekti un
infrastruktūra
12005
Sporta būvju apbūve
Apbūve, ko veido ēkas sporta nodarbībām un
sporta pasākumiem (piemēram, arēnas, sporta
manēžas, sporta zāles, slēgtie peldbaseini, segtie
sporta laukumi), sporta un atpūtas būves
(piemēram, sporta laukumi, tai skaitā golfa laukumi
un laukumi jāšanas sportam, trases ar cieto vai
mīksto segumu, stadioni, velotreki, atklātie
peldbaseini, ūdenssporta būves)
12006
Aizsardzības un
drošības iestāžu
apbūve
Apbūve, ko veido brīvības atņemšanas iestādes,
aizsardzības spēku, policijas, ugunsdzēsības un
glābšanas dienesti un ugunsdzēsēju depo,
kazarmas un citas valsts aizsardzības un drošības
iestādes un to funkcijām nepieciešamās ēkas un
būves
12007
Izglītības un zinātnes
iestāžu apbūve
Apbūve, ko veido jebkura līmeņa izglītības iestāžu
(pirmsskolas aprūpes un izglītības, pamata un
vidējās izglītības, profesionālās ievirzes,
speciālās, interešu izglītības, augstākās,
pieaugušo un tālākizglītības) vai zinātniskās
pētniecības iestāžu, tai skaitā zinātniski
pētniecisko institūtu, meteoroloģisko staciju,
darbības nodrošināšanai nepieciešamie objekti un
infrastruktūra
12008
Veselības
aizsardzības iestāžu
apbūve
Apbūve, ko veido ārstu prakses, slimnīcas un
veselības centri, sanatorijas un citi ārstniecības
nolūkiem paredzēti objekti un tiem nepieciešamā
infrastruktūra
12009
Sociālās aprūpes
iestāžu apbūve
Apbūve, ko veido sociālās aprūpes un
rehabilitācijas iestādes, tai skaitā pansionāti,
dienas centri, krīzes centri, patversmes un citi
līdzīgi objekti, kā arī to darbības nodrošināšanai
nepieciešamie objekti un infrastruktūra
12010
Dzīvnieku aprūpes
iestāžu apbūve
Apbūve, ko veido veterinārmedicīniskās prakses
iestādes dzīvnieku aprūpei, dzīvnieku viesnīcas
un patversmes, izņemot lauksaimniecības
dzīvnieku vai savvaļas dzīvnieku turēšanai vai
audzēšanai paredzētas būves
12011
Reliģisko organizāciju
ēku apbūve
Apbūve, ko veido jebkuras reliģiskas kopienas
kulta celtnes, tai skaitā baznīcas, klosteri, kā arī
to apbūves kompleksā ietvertas reliģijas izglītības
iestādes, darbinieku dzīvojamās ēkas un sociālo
pakalpojumu ēkas
13
Rūpnieciskā apbūve
un teritorijas
izmantošana
13001
Vieglās rūpniecības
uzņēmumu apbūve
Tekstilizstrādājumu, apģērbu un ādas izstrādājumu
ražošanas, pārtikas rūpniecības, mēbeļu
ražošanas, poligrāfijas, industriālo un tehnoloģisko
parku, kokapstrādes un citu vieglās rūpniecības
uzņēmumu (ja tie nerada būtisku piesārņojumu)
darbības nodrošināšanai nepieciešamā apbūve un
infrastruktūra
13002
Smagās rūpniecības
un pirmapstrādes
uzņēmumu apbūve
Metālapstrādes un mašīnbūves, derīgo izrakteņu
pārstrādes (ārpus derīgo izrakteņu ieguves
vietām), gumijas rūpniecības, ādas, koksnes
pārstrādes un celulozes ražošanas, būvmateriālu
un sanitārtehnisko iekārtu ražošanas, kā arī
ķīmiskās rūpniecības uzņēmumu, atkritumu
pārstrādes uzņēmumu (ārpus atkritumu
apglabāšanas poligoniem) un līdzīgu uzņēmumu
39
/
41
(tai skaitā uzņēmumu, kuru darbība var radīt
būtisku piesārņojumu) apbūve un infrastruktūra (tai
skaitā noliktavas, pievedceļi u. tml.)
13003
Lauksaimnieciskās
ražošanas uzņēmumu
apbūve
Lauksaimnieciskās ražošanas un ar to saistīto
uzņēmumu apbūve un infrastruktūra, ietverot
servisa uzņēmumus, mehāniskās darbnīcas,
kaltes, pagrabus, noliktavas, saldētavas,
kautuves, siltumnīcu kompleksus, akvakultūras
ražošanas būves un tamlīdzīgus objektus
13004
Derīgo izrakteņu
ieguve
Derīgo izrakteņu ieguves karjeru ierīkošana un
izmantošana, ieguves rūpniecības uzņēmumi,
noliktavas un cita derīgo izrakteņu ieguves
darbības nodrošināšanai nepieciešamā apbūve un
infrastruktūra
13005
Atkritumu
apsaimniekošanas un
pārstrādes uzņēmumu
apbūve
Atkritumu (tai skaitā sadzīves, ražošanas un
bīstamo atkritumu) savākšanas, pārkraušanas,
šķirošanas, uzglabāšanas, pārstrādes,
reģenerācijas un apglabāšanas vietu apbūve un
nepieciešamā infrastruktūra
14
Tehniskā apbūve un
teritorijas
izmantošana
14001
Inženiertehniskā
infrastruktūra
Virszemes, pazemes un zemūdens inženiertīkli,
hidrobūves (piemēram, moli, dambji, viļņlauži),
siltumenerģijas, elektroenerģijas, gāzes,
elektronisko sakaru, ūdens, naftas produktu un
citu resursu pārvadei, uzglabāšanai, sadalei un
pievadei nepieciešamās būves, ietverot
aprīkojumu, iekārtas, ierīces (piemēram,
cauruļvadus, kabeļus, urbumus u. tml.)
14002
Transporta lineārā
infrastruktūra
Autoceļi, ielas, dzelzceļi un citas kompleksas
transporta inženierbūves, tai skaitā tilti, estakādes,
tuneļi un citas līdzīgas būves, kas veido lineāru
transporta infrastruktūru
14003
Transporta
apkalpojošā
infrastruktūra
Būves sauszemes, gaisa un ūdens satiksmes
pakalpojumu nodrošināšanai, tai skaitā dzelzceļa
pasažieru stacijas, autoostas, lidostas, ostas,
garāžas, depo, termināļi, atsevišķi iekārtotas
atklātās autostāvvietas, stāvparki, daudzstāvu
autostāvvietas, autotransporta apkopes objekti –
autoservisi, speciālās mazgātavas u. tml.
14004
Noliktavu apbūve
Apbūve, ko veido tirdzniecības un noliktavu ēkas,
kas paredzētas materiālu, vielu un citu preču
komplektēšanai, iesaiņošanai, pārdošanai, pagaidu
uzkrāšanai vai uzglabāšanai vairumā (izņemot
jebkādu preču ražošanu vai pārstrādāšanu un
rūpniecības uzņēmumu teritorijā esošās
noliktavas), iepakojumu un videi nekaitīgu
atkritumu (kas nerada ietekmi uz vidi vai draudus
cilvēku veselībai) uzglabāšanai, kā arī loģistikas
centri, termināļi, preču stacijas un līdzīga rakstura
būves
14005
Lidostu un ostu
apbūve
Apbūve, ko veido lidostu, ostu termināļi un ar tiem
saistītā infrastruktūra, tai skaitā hidrotehniskās
būves, piestātnes, navigācijas iekārtas un ierīces
lidostā un ostā, upju kuģu piestātnes un līdzīga
rakstura būves
14006
Energoapgādes
uzņēmumu apbūve
Enerģijas ražošanas un energoapgādes uzņēmumu
(piemēram, hidroelektrostacijas, koģenerācijas
stacijas, vēja elektrostacijas un vēja parki un
līdzīga rakstura objekti) apbūve
2. Neapbūvēta teritorija
21
Mežsaimnieciska
teritorijas
izmantošana
21001
Mežsaimnieciska
izmantošana
Meža ilgtspējīgai apsaimniekošanai, izmantošanai,
aizsardzībai nepieciešamā meža un medību
infrastruktūra, ietverot rekreācijas objektus,
savvaļas dzīvnieku dārzus, malkas meža,
celulozes meža un lietaskoku, Ziemassvētku
eglīšu un citu meža produktu audzēšanu un
ciršanu
21002
Mežs īpaši
Meža apsaimniekošana atbilstoši normatīvo aktu
40
/
41
© Oficiālais izdevējs "Latvijas Vēstnesis"
aizsargājamās dabas
teritorijās
prasībām īpaši aizsargājamās dabas teritorijās
22
Lauksaimnieciska
teritorijas
izmantošana
22001
Lauksaimnieciska
izmantošana
Augkopība, lopkopība (ietverot specializētos
lopkopības kompleksus), dārzeņkopība (ietverot
dārzniecības un siltumnīcu kompleksus ar būvēm
to darbības nodrošināšanai), dārzkopība (tai skaitā
sakņu un augļu dārzi bez apbūves),
dīķsaimniecība un cita lauksaimnieciskā darbība,
kā arī alternatīvie saimniekošanas veidi
(piemēram, sēņu audzēšana, akvakultūru
audzēšana, enerģētisko kultūru audzēšana, lauku
tūrisms)
22002
Lauksaimnieciska
izmantošana pilsētās
un ciemos
Sakņu un augļu dārzi bez apbūves, tai skaitā
nomas mazdārziņi, dārzniecības, siltumnīcu
kompleksi
23
Ūdenssaimnieciska
teritorijas
izmantošana
23001
Ūdenssaimnieciska
izmantošana
Dabiskas vai mākslīgas izcelsmes akvatorijas, tai
skaitā kanāli un dīķi (uz zemes ierīkotas, mākslīgi
raktas ūdenstilpes, kas var būt ierobežotas ar
dambjiem vai aizsprostiem), kuras tiek izmantotas
zivsaimniecībai, zvejniecībai, enerģētikai,
rekreācijai un citiem ūdenssaimniecības veidiem
24
Publiskā vai privātā
ārtelpa
24001
Labiekārtota ārtelpa
Labiekārtoti parki (piemēram, atrakciju un atpūtas
parki), zooloģiskie un botāniskie dārzi, mežaparki,
kapsētas (ietverot kapličas, krematorijas,
kolumbārijus un tiem funkcionāli līdzīgas būves),
dzīvnieku kapsētas, pludmales, krastmalas,
laukumi, publisko ēku pagalmi, kā arī apstādījumi,
labiekārtojums un funkcionāli nepieciešamā
infrastruktūra (tai skaitā nedzīvojamās ēkas,
būves, dīķi, kanāli un citi objekti) iedzīvotāju
atpūtas, fizisko aktivitāšu un citu publiskās
ārtelpas funkciju nodrošināšanai
24002
Ārtelpa bez
labiekārtojuma
Dabas teritorijas bez apbūves un labiekārtojuma
infrastruktūras (piemēram, dabiskas palieņu
pļavas, pludmales, ūdensmalas, mežs)
24003
Ūdens telpas publiskā
izmantošana
Akvatorijas izmantošana publiskiem mērķiem un
pasākumiem (pakalpojumiem, atpūtai, sportam) un
to nodrošināšanai nepieciešamā infrastruktūra un
būves, tai skaitā peldbūves vai uz pāļiem
stiprinātas būves
41
/
41