Publicēts:
Latvijas Vēstnesis
, 94,
21.06.2002.; Latvijas Republikas
Saeimas un Ministru Kabineta
Ziņotājs, 14, 25.07.2002.
Izdevējs: 
Saeima
Veids: 
likums
Pieņemts: 
06.06.2002.
Stājas spēkā: 
01.01.2003.
Attēlotā redakcija:
 01.06.2018. - ...
Grozījumi:
12.06.2008. likums / LV, 96, 20.06.2008.; Ziņotājs, 14, 24.07.2008. / Stājas spēkā 01.07.2008.
26.03.2009. likums / LV, 55, 08.04.2009.; Ziņotājs, 9, 14.05.2009. / Stājas spēkā 01.05.2009.
12.06.2009. likums / LV, 100, 30.06.2009.; Ziņotājs, 14, 23.07.2009. / Stājas spēkā 01.07.2009.
13.05.2010. likums / LV, 82, 26.05.2010. / Stājas spēkā 15.06.2010.
22.10.2015. likums / LV, 222, 12.11.2015. / Stājas spēkā 26.11.2015.
05.05.2016. likums / LV, 100, 25.05.2016. / Stājas spēkā 08.06.2016.
16.11.2017. likums / LV, 236, 29.11.2017. / Stājas spēkā 13.12.2017.
Saeima ir pieņēmusi un Valsts 
prezidents izsludina šādu likumu:
Valsts pārvaldes iekārtas likums
I nodaļa 
Vispārīgie noteikumi
1.pants. Likumā lietotie termini
Likumā ir lietoti šādi termini:
1)
 publiska persona 
— Latvijas Republika kā sākotnējā publisko tiesību juridiskā persona un atvasinātas
publiskas personas. Tās darbojas saskaņā ar publisko tiesību principiem;
2)
 atvasināta publiska persona 
— pašvaldība vai cita ar likumu vai uz likuma pamata izveidota publiska
persona. Tai ar likumu piešķirta sava autonoma kompetence, kas ietver arī sava budžeta veidošanu un
apstiprināšanu. Tai var būt sava manta;
3)
 iestāde 
— institūcija, kura darbojas publiskas personas vārdā un kurai ar normatīvo aktu noteikta
kompetence valsts pārvaldē, piešķirti finansu līdzekļi tās darbības īstenošanai un ir savs personāls;
4)
 publiskas personas orgāns 
— institūcija vai amatpersona, kuras kompetence un tiesības tieši paust
publiskas personas tiesisko gribu ir noteiktas attiecīgās publiskās personas juridiskajā pamataktā vai darbību
reglamentējošajā likumā;
5) 
tiešā pārvalde 
— Latvijas Republikas kā sākotnējās publiskās personas iestādes un amatpersonas;
6)
 pastarpinātā pārvalde 
— atvasinātu publisku personu iestādes un amatpersonas;
7)
 pārvaldes lēmums 
— individuāls tiesību akts, kas vērsts uz tiesisku seku nodibināšanu, grozīšanu,
konstatēšanu vai izbeigšanu valsts pārvaldes jomā. Pārvaldes lēmums regulē konkrētas publiski tiesiskas
attiecības ar citu iestādi vai amatpersonu (rīkojums u.c.) vai privātpersonu (it īpaši — administratīvais akts).
Iekšējs lēmums, kas dienesta vai darba attiecību ietvaros vērsts uz pārvaldes lēmuma sagatavošanu,
1
/
30
procesuālo virzību vai citādu iestādes iekšējo darbību, nav pārvaldes lēmums;
8) 
amatpersona 
— fiziskā persona, kura vispārīgi vai konkrētajā gadījumā ir pilnvarota pieņemt vai sagatavot
pārvaldes lēmumu;
9) 
politiska amatpersona 
— amatpersona, kuru ievēlē vai ieceļ, pamatojoties uz politiskiem kritērijiem;
10) 
pārvaldes amatpersona
 — amatpersona, kura ir civildienesta ierēdnis vai iestādes darbinieks un kuru
ieceļ amatā vai pieņem darbā, pamatojoties uz profesionāliem kritērijiem;
11) 
privātpersona 
— fiziskā persona, privāto tiesību juridiskā persona vai šādu personu apvienība.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
12.06.2008.
 un 
16.11.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
13.12.2017.
)
2.pants. Likuma mērķis
Šā likuma mērķis ir nodrošināt demokrātisku, tiesisku, efektīvu, atklātu un sabiedrībai pieejamu valsts pārvaldi.
3.pants. Likuma darbības joma
(1) Šis likums nosaka Ministru kabinetam padotās valsts pārvaldes institucionālo sistēmu un valsts pārvaldes
darbības pamatnoteikumus.
(2) Šā likuma noteikumi attiecas arī uz privātpersonu, kura pilda likumā noteiktajā kārtībā tai deleģētos vai ar
pilnvarojumu nodotos valsts pārvaldes uzdevumus.
(3) Valsts pārvaldes principi un citi šā likuma noteikumi attiecināmi arī uz iestādēm, kuras nav padotas Ministru
kabinetam, ciktāl citu likumu speciālajās tiesību normās nav noteikts citādi.
4.pants. Publiskas personas darbība
(1) Latvijas Republika kā sākotnējā publiskā persona valsts pārvaldes jomā darbojas ar tiešās un pastarpinātās
pārvaldes iestāžu starpniecību.
(2) Atvasināta publiska persona valsts pārvaldes jomā darbojas ar pastarpinātās pārvaldes iestāžu starpniecību.
5.pants. Publiskas personas atbildība par savām iestādēm
(1) Tiešās pārvaldes iestādes pārstāv Latvijas Republiku. Latvijas Republika ir atbildīga par tiešās pārvaldes iestāžu
darbību.
(2) Pastarpinātās pārvaldes iestādes, darbojoties jomā, kas ar likumu nodota attiecīgās atvasinātās publiskās
personas autonomā kompetencē, pārstāv šo publisko personu. Atvasinātā publiskā persona ir atbildīga par
pastarpinātās pārvaldes iestāžu darbību.
(3) Pastarpinātās pārvaldes iestāde var pildīt atsevišķus valsts pārvaldes uzdevumus, kuri ir Latvijas Republikas
kompetencē, bet kuru izpilde nodota attiecīgajai atvasinātajai publiskajai personai vai iestādei pašai. Šādā gadījumā
iestāde pārstāv Latvijas Republiku. Latvijas Republika ir atbildīga par šīs iestādes darbību tai nodoto uzdevumu
ietvaros, ciktāl attiecīgā pastarpinātās pārvaldes iestāde atrodas tiešās pārvaldes iestādes padotībā.
(4) Ja pastāv pamatotas šaubas par iestādes pierēķināmību konkrētai publiskai personai, proti, — par to, kuru
publisko personu attiecīgajā gadījumā iestāde pārstāv, uzskatāms, ka tā pārstāv Latvijas Republiku, un Latvijas
Republika ir atbildīga par tās darbību.
6.pants. Valsts pārvaldes vienotība
Valsts pārvalde ir organizēta vienotā hierarhiskā sistēmā. Neviena iestāde vai pārvaldes amatpersona nevar
atrasties ārpus šīs sistēmas.
2
/
30
7.pants. Valsts pārvaldes padotība
(1) Ministru kabinets īsteno padotību pār valsts pārvaldes organizāciju (institucionālā padotība) un pār valsts
pārvaldes funkciju pildīšanu (funkcionālā padotība).
(2) Ministru kabinets padotību īsteno ar atsevišķa Ministru kabineta locekļa starpniecību. Ministru kabineta loceklis
padotību īsteno tieši vai ar tiešās pārvaldes iestādes, tās struktūrvienības vai amatpersonas starpniecību.
(3) Padotību īsteno pakļautības vai pārraudzības formā.
(4) Pakļautība nozīmē augstākas iestādes vai amatpersonas tiesības dot rīkojumu zemākai iestādei vai
amatpersonai, kā arī atcelt zemākas iestādes vai amatpersonas lēmumu.
(5) Pārraudzība nozīmē augstākas iestādes vai amatpersonas tiesības pārbaudīt zemākas iestādes vai
amatpersonas lēmuma tiesiskumu un atcelt prettiesisku lēmumu, kā arī prettiesiskas bezdarbības gadījumā dot
rīkojumu pieņemt lēmumu.
(5
1
) Tiešajā pārvaldē institucionālo padotību īsteno pakļautības formā, ja likumā nav noteikts citādi.
(6) Nosakot iestādes institucionālās padotības formu un saturu vienas publiskas personas ietvaros, ņem vērā
iestādei nodoto valsts pārvaldes funkciju vai uzdevumu raksturu, to pildīšanas efektivitāti, tiesiskuma un demokrātiskās
kontroles nodrošināšanas apsvērumus.
(7) Iestādes funkcionālās padotības formu un saturu nosaka normatīvie akti, saskaņā ar kuriem tā veic attiecīgās
valsts pārvaldes funkcijas vai uzdevumus.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
12.06.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.07.2009.
)
8.pants. Atvasinātu publisku personu padotība
(1) Atvasinātu publisku personu institucionālās padotības formu un saturu nosaka likums, ar kuru vai uz kura
pamata attiecīgā atvasinātā publiskā persona izveidota. Ja likumā nav noteikts citādi, attiecīgā atvasinātā publiskā
persona atrodas Ministru kabineta pārraudzībā.
(2) Atvasinātu publisku personu funkcionālās padotības formu un saturu nosaka normatīvie akti, saskaņā ar kuriem
attiecīgās valsts pārvaldes funkcijas vai uzdevumi tiek veikti.
(3) Ja atsevišķa tiešās pārvaldes uzdevuma pildīšanu nodod atvasinātai publiskai personai vai konkrētai tās iestādei
(
5.panta
 trešā daļa), attiecīgā institūcija nosaka šā uzdevuma izpildes funkcionālās padotības formu un saturu. Ja tā
nav noteikusi citādi, tad, pildot šo uzdevumu, atvasinātā publiskā persona vai konkrētā iestāde atrodas attiecīgās
institūcijas pakļautībā.
(4) Pašvaldība, pildot valsts pārvaldes funkcijas, kas saskaņā ar likumu nodotas tās autonomā kompetencē,
atrodas Ministru kabineta pārraudzībā likumā "
Par pašvaldībām
" noteiktajā kārtībā un apjomā.
9.pants. Valsts pārvaldes funkcijas
Valsts pārvalde Ministru kabineta vadībā pilda izpildvaras administratīvās funkcijas (valsts pārvaldes funkcijas), kas
sastāv no atsevišķiem pārvaldes uzdevumiem un atbildības par to izpildi.
10.pants. Valsts pārvaldes principi
(1) Valsts pārvalde ir pakļauta likumam un tiesībām. Tā darbojas normatīvajos aktos noteiktās kompetences
ietvaros. Valsts pārvalde savas pilnvaras var izmantot tikai atbilstoši pilnvarojuma jēgai un mērķim.
(2) Valsts pārvalde savā darbībā ievēro cilvēktiesības.
(3) Valsts pārvalde darbojas sabiedrības interesēs. Pie sabiedrības interesēm pieder arī samērīga privātpersonas
tiesību un tiesisko interešu ievērošana.
3
/
30
(4) Valsts pārvaldei, atsevišķai iestādei vai amatpersonai, īstenojot valsts pārvaldes funkcijas, nav savu interešu.
(5) Valsts pārvalde savā darbībā ievēro labas pārvaldības principu. Tas ietver atklātību pret privātpersonu un
sabiedrību, datu aizsardzību, taisnīgu procedūru īstenošanu saprātīgā laikā un citus noteikumus, kuru mērķis ir
panākt, lai valsts pārvalde ievērotu privātpersonas tiesības un tiesiskās intereses.
(6) Valsts pārvalde savā darbībā pastāvīgi pārbauda un uzlabo sabiedrībai sniegto pakalpojumu kvalitāti. Tās
pienākums ir vienkāršot un uzlabot procedūras privātpersonas labā.
(7) Valsts pārvaldes pienākums ir informēt sabiedrību par savu darbību. Tas attiecas it īpaši uz to sabiedrības daļu
un tām privātpersonām, kuru tiesības vai tiesiskās intereses īstenotā vai plānotā darbība skar vai var skart.
(8) Valsts pārvaldi organizē pēc iespējas ērti un pieejami privātpersonai. Ja informācija, kura nepieciešama
pārvaldes lēmuma pieņemšanai, kas regulē publiski tiesiskās attiecības ar privātpersonu, ir citas institūcijas rīcībā,
iestāde to iegūst pati, nevis pieprasa no privātpersonas.
(9) Valsts pārvaldi organizē, ievērojot subsidiaritātes principu.
(10) Valsts pārvaldi organizē pēc iespējas efektīvi. Valsts pārvaldes institucionālo sistēmu pastāvīgi pārbauda un, ja
nepieciešams, pilnveido, izvērtējot arī funkciju apjomu, nepieciešamību un koncentrācijas pakāpi, normatīvā regulējuma
apjomu un detalizāciju un apsverot deleģēšanas iespējas vai ārpakalpojuma izmantošanu.
(11) Valsts pārvalde savā darbībā ievēro arī šajā pantā neminētus tiesību principus, kuri atklāti, atvasināti un attīstīti
iestāžu vai tiesu praksē, kā arī tiesību zinātnē.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
12.06.2009.
 un 
13.05.2010
. likumu, kas stājas spēkā 
15.06.2010.
)
11.pants. Valsts pārvaldes principu piemērošana
(1) Valsts pārvaldes principus piemēro:
1) interpretējot šo likumu un citus normatīvos aktus;
2) pārbaudot (arī tiesā) iestāžu un amatpersonu rīcības tiesiskumu un lietderību;
3) pārbaudot un novērtējot iestāžu un pārvaldes amatpersonu darba kvalitāti.
(2) Ja šā likuma 
10.panta
 piektajā, septītajā un astotajā daļā minētie tiesību principi netiek ievēroti, privātpersona,
kuras tiesības un tiesiskās intereses ir skartas, ir tiesīga prasīt to ievērošanu administratīvā procesa kārtībā.
12.pants. Publisko tiesību līgums
(1) Lai nodrošinātu valsts pārvaldes funkciju efektīvu izpildi, piekritīgā iestāde likumā noteiktajā kārtībā slēdz šādus
publisko tiesību līgumus valsts pārvaldes jomā:
1) sadarbības līgumu (
61.pants
);
2) administratīvo līgumu (X nodaļa);
3) deleģēšanas līgumu (V nodaļa);
4) līdzdarbības līgumu (VI nodaļa).
(2) Publisko tiesību līgumu slēdz rakstveidā, ievērojot 
Civillikuma
 noteikumus un normatīvajos aktos noteiktos
ierobežojumus.
(3) Likumā var noteikt citus publisko tiesību līgumu veidus un nosacījumus, kas nav minēti šajā pantā.
4
/
30
II nodaļa 
Tiešās pārvaldes institucionālā sistēma
13.pants. Tiešās pārvaldes institucionālās sistēmas izveidošana
Tiešās pārvaldes institucionālo sistēmu veido un tās darba organizāciju nosaka Ministru kabinets.
14.pants. Tiešās pārvaldes iestāžu uzskaite
(Izslēgts no 
01.06.2018.
 ar 
16.11.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
13.12.2017.
 Sk. Pārejas noteikumu 28. punktu)
15.pants. Tiešās pārvaldes iestādes izveidošana, reorganizācija un likvidācija
(1) Ministru kabinets izveido, reorganizē un likvidē tiešās pārvaldes iestādi, pamatojoties uz likumu vai pēc savas
iniciatīvas, ievērojot valsts pārvaldes principus, veicot funkciju izvērtējumu, funkciju un pakalpojumu izmaksu
salīdzinājumu un izvērtējot ietekmi uz iestādes saistībām.
(1
1
) Tiešās pārvaldes iestādi var izveidot, pārveidojot valsts kapitālsabiedrību 
Publiskas personas kapitāla daļu un
kapitālsabiedrību pārvaldības likumā
 noteiktajā kārtībā.
(2) Ministru kabinets, izveidojot tiešās pārvaldes iestādi, nosaka Ministru kabineta locekli, kura padotībā attiecīgā
tiešās pārvaldes iestāde atrodas.
(3) Tiešās pārvaldes iestādi reorganizē:
1) nododot to atvasinātām publiskām personām, — rezultātā iestāde turpina pastāvēt kā pastarpinātās
pārvaldes iestāde;
2) apvienojot to ar citu iestādi vai vairākām citām iestādēm, — rezultātā uz reorganizējamo institūciju bāzes
izveido jaunu iestādi;
3) nododot tās struktūrvienību vai vairākas struktūrvienības citai iestādei vai vairākām citām iestādēm vai
nododot pārvaldes uzdevuma izpildi privātpersonai, — rezultātā sadalāmā iestāde turpina pastāvēt;
4) nododot atsevišķus valsts pārvaldes uzdevumus citai iestādei, — rezultātā iestāde turpina pastāvēt.
(4) Tiešās pārvaldes iestādi likvidē:
1) pievienojot citai iestādei, — rezultātā pievienojamā iestāde beidz pastāvēt;
2) deleģējot valsts pārvaldes uzdevumus kapitālsabiedrībai, kuras visas kapitāla daļas (akcijas) pieder vienai vai
vairākām publiskām personām, — rezultātā iestāde beidz pastāvēt;
3) atsakoties no valsts pārvaldes uzdevuma izpildes, — rezultātā iestāde vai tās struktūrvienības beidz pastāvēt;
4) sadalot visas tās struktūrvienības starp citām iestādēm vai sadalot visas tās struktūrvienības starp citām
iestādēm un deleģējot atsevišķu pārvaldes uzdevumu izpildi privātpersonai, — rezultātā sadalāmā iestāde beidz
pastāvēt;
5) nododot tās pārvaldes uzdevumus citai iestādei, — rezultātā iestāde beidz pastāvēt.
(5) Deleģējot valsts pārvaldes iestādes uzdevumus kapitālsabiedrībai, kuras visas kapitāla daļas (akcijas) pieder
vienai vai vairākām publiskām personām, attiecīgā kapitālsabiedrība ir iestādes tiesību, saistību un mantas pārņēmēja
(tai skaitā tiesību un pienākumu, kas izriet no spēkā esošajām darba tiesiskajām attiecībām, ja vien lēmumā par
reorganizāciju vai likvidāciju nav noteikts citādi).
(6) Ja tiešās pārvaldes iestādi vai tās struktūrvienību pievieno vai nodod pastarpinātās pārvaldes iestādei vai ja
tiešās pārvaldes iestādi apvieno ar pastarpinātās pārvaldes iestādi, kā arī ja pastarpinātās pārvaldes iestādi vai tās
struktūrvienību saskaņā ar šā panta trešo vai ceturto daļu pievieno vai nodod tiešās pārvaldes iestādei, Ministru
5
/
30
kabinets un attiecīgā atvasinātā publiskā persona pirms lēmuma pieņemšanas par iestādes reorganizāciju vai
likvidāciju vienojas par reorganizācijas nosacījumiem, ja likumā nav noteikts citādi.
(7) Iestādes iekšējā reorganizācija, kas neparedz struktūrvienību nodošanu vai sadali starp citām iestādēm, nav
uzskatāma par reorganizāciju šā panta izpratnē.
(
12.06.2009
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
22.10.2015
. likumu, kas stājas spēkā 
26.11.2015.
)
16.pants. Tiešās pārvaldes iestādes nolikums
(1) Tiešās pārvaldes iestādes darbību reglamentē Ministru kabineta apstiprināts nolikums.
(2) Nolikumā norāda:
1) iestādes nosaukumu;
2) Ministru kabineta locekli, kura padotībā iestāde atrodas;
3) iestādes funkcijas, uzdevumus un kompetenci;
4) kārtību, kādā sniedzami pārskati par iestādes funkciju pildīšanu un līdzekļu izmantošanu;
5) iestādes darbības tiesiskuma nodrošināšanas mehānismu;
6) iestādi vai pārvaldes amatpersonu, kurai privātpersona var apstrīdēt administratīvo aktu vai faktisko rīcību;
7) citus jautājumus, kurus Ministru kabinets uzskata par svarīgiem.
(3) Iestādes nolikumā var norādīt, kuri tās kompetencē esošie pārvaldes uzdevumi var tikt deleģēti šajā likumā
noteiktajā kārtībā.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
13.05.2010
. likumu, kas stājas spēkā 
15.06.2010.
)
17.pants. Tiešās pārvaldes iestādes vadītājs
(1) Tiešās pārvaldes iestādes vadītājs organizē iestādes funkcijas pildīšanu un atbild par to, vada iestādes
administratīvo darbu, nodrošinot tā nepārtrauktību, lietderību un tiesiskumu.
(2) Ja normatīvajā aktā nav noteikts citādi, iestādes vadītājs:
1) pārvalda iestādes finansu, personāla un citus resursus;
2) 
(izslēgts ar 
12.06.2009
. likumu)
;
3) nosaka iestādes pārvaldes amatpersonu un darbinieku pienākumus;
4) ieceļ amatā un atbrīvo no tā amatpersonas, pieņem darbā un atlaiž no tā darbiniekus;
5) nodrošina iestādes gadskārtējā darbības plāna un budžeta pieprasījuma izstrādi;
6) izveido iestādes iekšējās kontroles sistēmu, kā arī uzrauga un uzlabo to;
7) nosaka pārvaldes lēmumu priekšpārbaudes un pēcpārbaudes kārtību.
(3) Tiešās pārvaldes iestādes vadītājs veic attiecīgā Ministru kabineta locekļa dotos uzdevumus, iestādes nolikumā
noteiktos pienākumus, kā arī citas normatīvajos aktos noteiktās funkcijas un atbild par to izpildi.
(4) Ministru kabinets izdod ieteikumus attiecībā uz iestādes struktūras izveidošanu. Iestādes amatu sarakstu
apstiprina iestādes vadītājs.
(5) Informācija par iestādes struktūru un amatiem tiek publicēta un aktualizēta iestādes mājaslapā internetā
6
/
30
normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā.
(6) Ministru kabinets nosaka iekšējās kontroles sistēmas pamatprasības un tās izveidošanas, uzraudzības un
uzlabošanas kārtību tiešās pārvaldes iestādēs.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
12.06.2009.
 un 
13.05.2010
. likumu, kas stājas spēkā 
15.06.2010.
)
18.pants. Ministrija
(1) Ministrija ir attiecīgās valsts pārvaldes nozares vadošā (augstākā) iestāde. Ministrija organizē un koordinē
likumu un citu normatīvo aktu īstenošanu, tā piedalās nozares politikas izstrādāšanā.
(2) Ministrija ir tieši pakļauta ministram.
19.pants. Ministra kompetence ministrijā
(1) Ministrs vada ministrijas darbu.
(2) Ministrs:
1) bez īpaša pilnvarojuma pārstāv ministriju;
2) dod rīkojumus valsts sekretāram;
3) dod rīkojumus ministrijas pārvaldes amatpersonām un darbiniekiem, kuri par to informē augstāku
amatpersonu;
4) var atcelt parlamentārā sekretāra, valsts sekretāra un citu ministrijas pārvaldes amatpersonu izdotos iekšējos
normatīvos aktus, lēmumus un rīkojumus, izņemot administratīvos aktus;
5) var pats īstenot ministrijas administratīvā vadītāja kompetenci.
(3) Ministrs pilda arī citas normatīvajos aktos noteiktās funkcijas, kas nav minētas šā panta otrajā daļā.
(4) Ja ministrs kā iestādes administratīvais vadītājs pilnīgi vai daļēji pārņem savā kompetencē amatpersonas
kompetencē esošu lietu, kā arī šā panta otrās daļas 5.punktā minētajā gadījumā uz viņu attiecināmi šā likuma 
37.
, 
38.
un 
39.panta
 noteikumi par pilnvaru pārņemšanu.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
12.06.2008
. likumu, kas stājas spēkā 
01.07.2008.
)
20.pants. Ministru kabineta locekļa kompetence tiešās pārvaldes iestādēs
(1) Ministru kabineta locekļa kompetenci valsts pārvaldes nozarē nosaka Ministru kabinets.
(2) Ministru prezidentam, Ministru prezidenta biedram vai citam Ministru kabineta loceklim viņam tieši padotajā
valsts pārvaldes iestādē ir tāda pati kompetence kā ministram ministrijā (19.pants), ja normatīvajos aktos nav noteikts
citādi.
21.pants. Valsts ministra kompetence tiešās pārvaldes iestādēs
(Izslēgts ar 
12.06.2008
. likumu, kas stājas spēkā 
01.07.2008.
)
22.pants. Parlamentārā sekretāra kompetence tiešās pārvaldes iestādēs
(1) Parlamentārais sekretārs nodrošina saikni starp Ministru kabineta locekli un Saeimu.
(2) Parlamentārais sekretārs Ministru kabineta locekļa uzdevumā pārstāv Ministru kabineta locekli.
(3) Savu pienākumu izpildīšanai un likumā noteikto funkciju veikšanai Ministru kabineta locekļa noteiktās
kompetences ietvaros parlamentārais sekretārs: 
7
/
30
kompetences ietvaros parlamentārais sekretārs:
1) dod rīkojumus valsts sekretāram vai citām valsts pārvaldes amatpersonām (darbiniekiem), kuras par to
informē augstāku amatpersonu;
2) var dot rīkojumu Ministru kabineta locekļa pakļautībā esošās iestādes vadītājam un — atsevišķos gadījumos
— citām pārvaldes amatpersonām (darbiniekiem), kuras par to informē augstāku amatpersonu;
3) pilda citus normatīvajos aktos noteiktos pienākumus.
23.pants. Valsts sekretārs
(1) Valsts sekretārs ir ministrijas administratīvais vadītājs.
(2) Valsts sekretārs ir pakļauts ministram.
(3) Valsts sekretārs organizē iepriekšējā ministra valsts sekretāram nodotās lietvedības un dokumentu nodošanu
jaunajam ministram.
(4) Ja tiešās pārvaldes iestāde, kas nav ministrija, atrodas kāda Ministru kabineta locekļa tiešā pakļautībā, Ministru
kabinets var noteikt, ka attiecīgās iestādes vadītājs ir amatpersona ar valsts sekretāra tiesībām.
24.pants. Ministru kabineta locekļa konsultatīvās amatpersonas, darbinieki un birojs
(1) Savas darbības nodrošināšanai Ministru kabineta loceklis uz savu pilnvaru laiku var pieņemt darbā konsultatīvās
amatpersonas un darbiniekus un izveidot biroju. Konsultatīvo amatpersonu kompetenci tiešās pārvaldes iestādē, it
īpaši tiesības dot rīkojumus pārvaldes amatpersonām, nosaka Ministru kabineta loceklis.
(2) Ministra birojs ir ministrijas struktūrvienība. Ministru prezidenta un Ministru prezidenta biedra birojs ir Valsts
kancelejas struktūrvienība. Īpašu uzdevumu ministra birojs ir ministrijas vai citas tiešās pārvaldes iestādes
struktūrvienība.
25.pants. Konsultatīvo amatpersonu un darbinieku statuss
(1) Darba līgumu ar konsultatīvo amatpersonu vai darbinieku Ministru kabineta loceklis slēdz uz savu pilnvaru laiku.
(2) Pēc darba līguma izbeigšanās konsultatīvajai amatpersonai vai darbiniekam ir tiesības saņemt pabalstu vienas
mēnešalgas apmērā. Tas neattiecas uz gadījumiem, kad ierēdnis izmanto šā panta ceturtajā daļā paredzētās tiesības.
(3) Ministru kabineta loceklis var uzteikt līgumu ar konsultatīvo amatpersonu vai darbinieku jebkurā laikā, nenorādot
uzteikuma iemeslus.
(4) Ja Ministru kabineta loceklis par konsultatīvo amatpersonu izvēlas ierēdni, šim ierēdnim ir tiesības, beidzoties
amata pienākumiem, atgriezties iepriekšējā vai līdzvērtīgā ierēdņa amatā.
(5) Ministru kabineta loceklim var būt ārštata konsultatīvie darbinieki, kuru statusu un kompetenci paredz Ministru
kabineta noteikumi. Viņi nav amatpersonas šā likuma un likuma "
Par interešu konflikta novēršanu valsts amatpersonu
darbībā
" izpratnē, ja nesaņem atalgojumu vai citu mantisku labumu.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
26.03.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.05.2009.
)
26.pants. Valsts kanceleja
(1) Valsts kanceleja atrodas Ministru prezidenta tiešā pakļautībā.
(2) Valsts kancelejai var būt padotas citas tiešās pārvaldes iestādes.
(3) Valsts kancelejas administratīvais vadītājs ir Valsts kancelejas direktors.
(4) Valsts kancelejas direktors, lai nodrošinātu Valsts kancelejas funkciju izpildi, var dot rīkojumu valsts
8
/
30
sekretāram, kurš par to informē attiecīgo ministru. Ja Valsts kancelejas direktora rīkojums ir pretrunā ar ministra
rīkojumu, spēkā ir ministra rīkojums.
(5) Valsts kanceleja:
1) organizatoriski nodrošina Ministru kabineta darbu, it sevišķi 
— organizējot Ministru kabineta sēdes,
nodrošina Ministru kabineta dokumentu sagatavošanu atbilstoši normatīvajos aktos noteiktajai procesuālajai
kārtībai, pārvalda Ministru kabineta lietvedību;
2) Ministru kabineta politisko vadlīniju ietvaros un uzdevumā piedalās valdības politikas plānošanā;
3) Ministru prezidenta uzdevumā koordinē un pārrauga Ministru kabineta un Ministru prezidenta lēmumu izpildi;
4) informē sabiedrību par Ministru kabineta darbu;
5) pārvalda Ministru kabineta budžeta līdzekļus;
6) pilda citas normatīvajos aktos noteiktās funkcijas un Ministru kabineta un Ministru prezidenta dotos
uzdevumus.
III nodaļa 
Pastarpinātās pārvaldes institucionālā sistēma
27.pants. Pastarpinātās pārvaldes institucionālās sistēmas izveidošana
Pastarpinātās pārvaldes institucionālo sistēmu un tās darba organizāciju saskaņā ar likumu un Ministru kabineta
noteikumiem nosaka attiecīgā atvasinātā publiskā persona, ievērojot valsts pārvaldes principus un funkciju izvērtējumu.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
12.06.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.07.2009.
)
28.pants. Pastarpinātās pārvaldes iestādes nolikums
Atvasinātas publiskas personas orgāns, izveidojot pastarpinātās pārvaldes iestādi, izdod iestādes nolikumu. Uz
pastarpinātās pārvaldes iestādes nolikumu attiecas šā likuma 
16.panta
 otrās daļas noteikumi.
29.pants. Pastarpinātās pārvaldes iestādes padotība
Atvasinātas publiskas personas orgāns padotību pār pastarpinātās pārvaldes iestādi īsteno pats vai ar atsevišķas
iestādes vai amatpersonas starpniecību.
30.pants. Pastarpinātās pārvaldes iestādes darbību reglamentējošie likumi
(1) Šā likuma noteikumi (izņemot II nodaļas noteikumus) piemērojami attiecībā uz pastarpinātās pārvaldes iestādi,
ciktāl citu likumu speciālajās tiesību normās nav noteikts citādi.
(2) Attiecībā uz pastarpinātās pārvaldes iestādi piemērojami šā likuma 
15.panta
 trešās, ceturtās, piektās un sestās
daļas un 
17.panta
 pirmās un otrās daļas noteikumi.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
12.06.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.07.2009.
)
IV nodaļa 
Valsts pārvaldes hierarhiskā kārtība
31.pants. Iestāžu hierarhija
9
/
30
(1) Iestādes atrodas vienotā hierarhiskā sistēmā, kurā viena iestāde ir padota citai iestādei. Iestādes var veidot
vairāku līmeņu padotības sistēmu.
(2) Augstākā iestāde ir ministrija vai cita Ministru kabineta loceklim tieši pakļauta tiešās pārvaldes iestāde.
(3) Normatīvajā aktā var noteikt, ka funkcionālo padotību pār vienas publiskas personas iestādi īsteno citas
publiskas personas iestāde.
(4) Dažādu publisku personu kopīgas iestādes hierarhiju nosaka ar normatīvo aktu, norādot tajā augstāku iestādi.
32.pants. Amatpersonu hierarhija
(1) Valsts pārvaldē amatpersonas iekļautas vienotā hierarhiskā sistēmā, kurā viena amatpersona ir padota citai
amatpersonai. Amatpersona darbojas savas kompetences ietvaros un savus pienākumus pilda un tiesības īsteno
patstāvīgi.
(2) Ministru kabineta loceklis ir augstākā amatpersona attiecībā uz viņa padotībā esošo iestāžu amatpersonām.
Nākamās augstākās amatpersonas ir parlamentārais sekretārs un valsts sekretārs.
(3) Tiešās pārvaldes amatpersona ir augstāka pārvaldes amatpersona attiecībā uz visu tai padoto hierarhiski
zemāku līmeņu tiešās pārvaldes amatpersonām.
(4) Pastarpinātās pārvaldes amatpersona ir augstāka pārvaldes amatpersona attiecībā uz visu tai padoto hierarhiski
zemāku līmeņu pastarpinātās pārvaldes amatpersonām.
(5) Ja normatīvajā aktā nav noteikts citādi, amatpersonu padotību vienas publiskās personas ietvaros īsteno
pakļautības formā.
(6) To amatpersonu hierarhiju, kuras darbojas dažādu publisku personu iestādēs (
31.panta
 trešā daļa), nosaka
normatīvie akti. Ja attiecīgajā normatīvajā aktā padotības forma nav noteikta, tā atbilst konkrētai funkcijai noteiktai
padotības formai.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
12.06.2008
. likumu, kas stājas spēkā 
01.07.2008.
)
33.pants. Aizvietošana valsts pārvaldē
(1) Iestādes vadītāju aizvieto nākamā zemākā amatpersona, ja normatīvajā aktā nav noteikts citādi. Iestādes
vadītājs apstiprina pārvaldes amatpersonu aizvietošanas kārtību.
(2) Ja pārvaldes amatpersona nepilda vai ir kavēta pildīt savus pienākumus, nākamā augstākā pārvaldes
amatpersona nekavējoties ieceļ šīs pārvaldes amatpersonas aizvietotāju, lai nodrošinātu iestādes darba nepārtrauktību.
Augstāka pārvaldes amatpersona var atkāpties no iestādes vadītāja apstiprinātās aizvietošanas kārtības, to īpaši
pamatojot.
34.pants. Tiesības iegūt informāciju
Augstāka iestāde vai amatpersona var pieprasīt un saņemt no zemākas iestādes vai amatpersonas tās rīcībā
esošo informāciju, ievērojot likumos noteiktos informācijas pieejamības ierobežojumus.
35.pants. Dienesta pārbaudes tiesības
(1) Ministru kabineta loceklis, iestādes vadītājs vai cita normatīvajos aktos noteiktā pārvaldes amatpersona var
organizēt vai veikt dienesta pārbaudi savā iestādē un zemākās iestādēs, lai noskaidrotu faktus vai izvērtētu attiecīgo
pārvaldes amatpersonu rīcību.
(2) Pārvaldes amatpersonai ir pienākums sadarboties ar amatpersonu, kura veic šā panta pirmajā daļā minēto
pārbaudi, atbildēt uz tās jautājumiem, kā arī sniegt tai visu savā rīcībā esošo informāciju, kas nepieciešama attiecīgajai
dienesta pārbaudei.
10
/
30
36.pants. Tiesības ierosināt disciplinārlietu
(1) Amatpersona var ierosināt disciplinārlietu par pārvaldes amatpersonu, attiecībā uz kuru tā ir augstāka
amatpersona. Tā nosūta ierosināto lietu iestādes vadītājam, ja normatīvajā aktā nav noteikts citādi.
(2) Ja disciplinārlietas ierosināšana nav amatpersonas kompetencē, par ierosināmo disciplinārlietu tā informē
pārvaldes amatpersonu, kuras tiešā kompetencē ir šādas disciplinārlietas ierosināšana.
37.pants. Pilnvaru pārņemšanas tiesības
(1) Augstāka iestāde vai amatpersona var pārņemt pakļautībā esošas iestādes vai pārvaldes amatpersonas
lietvedībā esošu lietu savā kompetencē.
(2) Izņēmuma gadījumā augstāka iestāde vai amatpersona var pārņemt pārraudzībā esošas tiešās pārvaldes
iestādes vai pārvaldes amatpersonas lietvedībā esošu lietu savā kompetencē. Šādā gadījumā iestāde vai amatpersona,
kas vēlas šīs tiesības īstenot, to var darīt tikai tad, ja ir saņēmusi savas augstākas iestādes vai amatpersonas
rakstveida piekrišanu. Piekrišana nav nepieciešama, ja pilnvaru pārņemšanas tiesības izmanto Ministru kabineta
loceklis.
(3) Ja pastarpinātās pārvaldes iestāde pilda savā autonomā kompetencē ietilpstošu pārvaldes funkciju (
5.panta
 otrā
daļa), tiešās pārvaldes iestāde vai pārvaldes amatpersona var pārņemt pastarpinātās pārvaldes iestādes vai pārvaldes
amatpersonas lietvedībā esošu lietu savā kompetencē, ja tas paredzēts ārējā normatīvajā aktā. Ja pastarpinātās
pārvaldes iestāde pilda tiešās pārvaldes funkciju (
5.panta
 trešā daļa), tad piemērojami šā panta otrās daļas noteikumi.
(4) Administratīvā procesa ietvaros šā panta pirmajā, otrajā un trešajā daļā noteiktās pilnvaru pārņemšanas tiesības
ir tādai pārvaldes amatpersonai, kurai administratīvo aktu var apstrīdēt, ja normatīvajos aktos nav noteikts citādi.
(5) Šā panta pirmajā, otrajā un trešajā daļā noteikto pilnvaru pārņemšanas tiesību nav, ja:
1) administratīvā procesa ietvaros saskaņā ar likumu vai Ministru kabineta noteikumiem koleģiāla institūcija
konkursa, eksāmena, atestācijas, licencēšanas un līdzīgos gadījumos izdod administratīvu aktu vai lemj par
faktisku rīcību;
2) saskaņā ar likumu vai Ministru kabineta noteikumiem koleģiāla institūcija pieņem lēmumu par līguma
slēgšanu sakarā ar iepirkumu valsts vajadzībām;
3) lēmumu pieņem koleģiāla institūcija, kuras locekļi savu pienākumu pildīšanā ir neatkarīgi un nav pakļauti
rīkojumiem vai citādai ietekmei attiecībā uz savu lēmumu, un institūcijas lēmumu pieņem saskaņā ar likumā vai
Ministru kabineta noteikumos paredzētu procedūru, kurā tiek piemēroti tiesas procesam raksturīgi pierādīšanas
principi.
(6) Ja ir izmantotas šajā pantā noteiktās pilnvaru pārņemšanas tiesības, augstāka iestāde vai amatpersona pieņem
lēmumu attiecīgajā lietā.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
12.06.2008
. likumu, kas stājas spēkā 
01.07.2008.
)
38.pants. Daļējās pilnvaru pārņemšanas tiesības
(1) Daļējās pilnvaru pārņemšanas tiesības ietver augstākas iestādes vai amatpersonas tiesības ar rakstveida
rīkojumu izlemt atsevišķu lietas aspektu, nepārņemot visu lietu savā kompetencē.
(2) Ja ir izmantotas daļējās pilnvaru pārņemšanas tiesības, sākotnēji piekritīgā iestāde vai pārvaldes amatpersona
pieņem galīgo lēmumu, ievērojot augstākas iestādes vai amatpersonas rīkojumā izlemto lietas aspektu un izlemjot
pārējos aspektus.
(3) Ja daļējās pilnvaru pārņemšanas tiesības izmanto administratīvā procesa ietvaros, uz to norāda administratīvā
akta pamatojumā.
(4) Uz daļēju pilnvaru pārņemšanu attiecināmi visi pilnvaru pārņemšanas nosacījumi (
37.pants
).
39.pants. Atbildība par pilnvaru pārņemšanu
11
/
30
(1) Pilnībā pārņemot padotībā esošas iestādes vai pārvaldes amatpersonas lietvedībā esošu lietu savā kompetencē
(
37.pants
), augstāka iestāde vai amatpersona vienlaikus uzņemas atbildību par pieņemto lēmumu.
(2) Augstāka iestāde vai amatpersona, kas izmantojusi daļējās pilnvaru pārņemšanas tiesības (
38.pants
), ir
atbildīga par to lietas aspektu, kuru tā izlēmusi.
V nodaļa 
Atsevišķu pārvaldes uzdevumu deleģēšana
40.pants. Deleģēšanas pamatnoteikumi
(1) Publiska persona var deleģēt privātpersonai un citai publiskai personai (turpmāk — pilnvarotā persona) pārvaldes
uzdevumu, ja pilnvarotā persona attiecīgo uzdevumu var veikt efektīvāk.
(2) Privātpersonai pārvaldes uzdevumu var deleģēt ar ārēju normatīvo aktu vai līgumu, ja tas paredzēts ārējā
normatīvajā aktā, ievērojot šā likuma 
41.panta
 otrās un trešās daļas noteikumus.
(3) Citai publiskai personai pārvaldes uzdevumu var deleģēt likumā noteiktajos gadījumos. Šādā gadījumā
piemērojami šīs nodaļas noteikumi, ciktāl citu likumu speciālajās tiesību normās nav noteikts citādi.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
12.06.2009.
 un 
13.05.2010
. likumu, kas stājas spēkā 
15.06.2010.
)
41.pants. Deleģēšanas priekšmets
(1) Publiska persona var deleģēt pārvaldes uzdevumus, kuru izpilde ietilpst šīs publiskās personas vai tās iestādes
kompetencē. Deleģējot pārvaldes uzdevumus, par funkcijas izpildi kopumā atbild attiecīgā publiskā persona.
(2) Nevar deleģēt šādus pārvaldes uzdevumus:
1) nozares politikas veidošanu un attīstības plānošanu;
2) nozares darbības koordināciju;
3) iestāžu un pārvaldes amatpersonu uzraudzību;
4) publisku personu budžeta apstiprināšanu, finansu resursu sadali programmu un apakšprogrammu līmenī,
finansu resursu kontroli.
(3) Privātpersonai papildus šā panta otrajā daļā minētajam nevar deleģēt:
1) administratīvo aktu izdošanu, izņemot gadījumus, kad tas paredzēts ārējā normatīvajā aktā;
2) pārvaldes uzdevumus, kas saistīti ar valsts ārējās un iekšējās drošības funkciju izpildi, izņemot gadījumus,
kad tas paredzēts likumā;
3) Latvijas Republikas pārstāvību ekonomiskajās, militārajās un politiskajās savienībās un to institūcijās,
izņemot gadījumus, kad tas paredzēts likumā;
4) pārvaldes uzdevumus, kas nodrošina 
Latvijas Republikas Satversmē
 garantēto cilvēktiesību īstenošanu un
uzraudzību un kuru izpildes kārtību un institūciju ir noteicis likumdevējs;
5) citus pārvaldes uzdevumus, kuri pēc savas būtības ir valsts pārvaldes funkcijas pamats un kurus drīkst veikt
tikai iestādes.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
12.06.2009.
 un 
13.05.2010
. likumu, kas stājas spēkā 
15.06.2010.
)
42.pants. Deleģēšanas nosacījumi privātpersonai
12
/
30
(1) Privātpersonai jābūt tiesīgai veikt attiecīgo pārvaldes uzdevumu. Lemjot par pārvaldes uzdevuma deleģēšanu
privātpersonai, ņem vērā tās pieredzi, reputāciju, resursus, personāla kvalifikāciju, kā arī citus kritērijus.
(2) Lemjot par pārvaldes uzdevuma deleģēšanu personu apvienībai, izvērtē, vai tā nepārstāv atsevišķas mantiski vai
citādi ieinteresētas grupas intereses.
43.pants. Pilnvarotās personas padotība
(1) Deleģējot pārvaldes uzdevumu, ārējā normatīvajā aktā nosaka iestādi, kuras padotībā atrodas pilnvarotā persona
attiecībā uz konkrētā uzdevuma izpildi.
(2) Deleģējot pārvaldes uzdevumu ar līgumu, attiecībā uz konkrētā uzdevuma izpildi pilnvarotā persona atrodas tās
iestādes padotībā, kura slēdz līgumu.
(3) Uzraudzībai pār pārvaldes uzdevuma izpildi jābūt pilnīgai un efektīvai.
(4) Konkrētu padotības formu un saturu nosaka, ņemot vērā deleģēto pārvaldes uzdevumu saturu un citus
apsvērumus. Pilnvarotā persona, kurai ir deleģētas tiesības izdot administratīvos aktus, atrodas funkcionālā pakļautībā,
ja ārējā normatīvajā aktā nav noteikts citādi.
(5) Pilnvarotā persona un iestāde, kuras padotībā ir pilnvarotā persona, ir atbildīga par deleģētā uzdevuma tiesisku
un lietderīgu izpildi. Iestāde, kuras padotībā ir pilnvarotā persona, ir tās izdoto administratīvo aktu apstrīdēšanas
iestāde, ja ārējā normatīvajā aktā nav noteikts citādi.
(6) Pilnvarotā persona sniedz iestādei, kuras padotībā tā atrodas, informāciju, ko iestāde prasa sakarā ar deleģētā
uzdevuma izpildi.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
12.06.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.07.2009.
)
43.
1
 pants. Pakalpojumu sniegšana, veicot valsts pārvaldes uzdevumus
(1) Pakalpojumus, veicot valsts pārvaldes uzdevumus, privātpersona sniedz saimnieciskās darbības veidā par
atlīdzību, kuru privātpersona izmanto savas darbības nodrošināšanai un attiecīgā valsts pārvaldes uzdevuma veikšanai,
ja normatīvajos aktos nodokļu un nodevu jomā nav noteikts citādi.
(2) Latvijas Republikas valsts pārvaldes uzdevuma ietvaros privātpersonu sniegto pakalpojumu maksas apmēru vai
tā noteikšanas un apstiprināšanas kārtību, kā arī atbrīvojumus nosaka Ministru kabinets.
(3) Valsts pārvaldes uzdevuma ietvaros pašvaldību pilnvaroto privātpersonu sniegto pakalpojumu maksas apmēru vai
tā noteikšanas un apstiprināšanas kārtību, kā arī atbrīvojumus privātpersonām nosaka pašvaldības dome.
(4) Valsts pārvaldes uzdevuma ietvaros šā panta trešajā daļā neminētu atvasinātu publisku personu pilnvaroto
privātpersonu sniegto pakalpojumu maksas apmēru vai tā noteikšanas un apstiprināšanas kārtību, kā arī atbrīvojumus
privātpersonām nosaka attiecīgās atvasinātās publiskās personas augstākā lēmējinstitūcija.
(
12.06.2009
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
16.11.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
13.12.2017.
)
44.pants. Zaudējumu atlīdzība deleģēšanas gadījumā
(1) Mantiskos zaudējumus un personisko kaitējumu, kas nodarīts trešajai personai, atlīdzina:
1) no valsts budžeta gadījumā, kad deleģēšana ir noteikta ar likumu vai Ministru kabineta noteikumiem;
2) no tās publiskās personas budžeta, pie kuras pieder deleģētājs, gadījumā, kad deleģēšana ir noteikta ar
līgumu.
(2) Pilnvarotā persona regresa kārtībā atlīdzina zaudējumus attiecīgajai publiskajai personai, ja:
1) zaudējumi radušies pilnvarotās personas prettiesiskas darbības vai bezdarbības rezultātā;
2) pilnvarotā persona neizpilda vai pienācīgi nepilda deleģēto uzdevumu. 
13
/
30
2) pilnvarotā persona neizpilda vai pienācīgi nepilda deleģēto uzdevumu.
45.pants. Līgumiskās deleģēšanas procedūra
(1) Par tiešās pārvaldes iestādes kompetencē esošu pārvaldes uzdevumu deleģēšanu uz laiku līdz trim gadiem
lemj Ministru kabineta loceklis, kura padotībā atrodas iestāde, kas slēdz līgumu. Par deleģēšanu uz ilgāku laiku lemj
Ministru kabinets.
(2) Par pastarpinātās pārvaldes iestādes uzdevumu deleģēšanu lemj attiecīgās atvasinātās publiskās personas
orgāns, kas informē tiešās pārvaldes iestādi, kurai attiecīgā atvasinātā publiskā persona ir padota. Ja deleģēšanas
termiņš pārsniedz gadu, deleģēšanas līgumu pirms tā noslēgšanas saskaņo ar šo tiešās pārvaldes iestādi.
(3) Lēmumā par deleģēšanu konstatē deleģēšanas pieļaujamību un reglamentē deleģēšanas noteikumus.
(4) Deleģējot pārvaldes uzdevumu privātpersonai, priekšroka dodama pārvaldes uzdevuma deleģēšanai publiskās un
privātās partnerības ietvaros.
(5) Informāciju par iestādes deleģētajiem pārvaldes uzdevumiem, kā arī deleģēšanas līgumu piecu darbdienu laikā
no deleģēšanas līguma noslēgšanas dienas publicē attiecīgās iestādes mājaslapā internetā vai, ja tas noteikts tiesību
aktā, augstākas iestādes mājaslapā internetā.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
13.05.2010
. likumu, kas stājas spēkā 
15.06.2010.
)
45.
1
 pants. Līgumiskā deleģēšanas procedūra publiskās un privātās partnerības ietvaros
(1) Šā likuma 
45.panta
 pirmās, otrās un trešās daļas noteikumi nav piemērojami gadījumos, kad atbilstoši
Publiskās un privātās partnerības likumam
 slēdz publiskās un privātās partnerības līgumu, ar kuru privātpersonai tiek
deleģēts pārvaldes uzdevums.
(2) Ja atbilstoši 
Publiskās un privātās partnerības likumam
 slēdz publiskās un privātās partnerības līgumu, ar kuru
privātpersonai tiek deleģēts pārvaldes uzdevums, līgumā papildus iekļauj šā likuma 
46.pantā
 minētos nosacījumus.
Attiecīgais līgums daļā par pārvaldes uzdevuma deleģēšanu ir apspriežams atbilstoši normatīvajiem aktiem publisko
tiesību līgumu jomā.
(
13.05.2010
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
15.06.2010.
)
46.pants. Deleģēšanas līguma saturs
Deleģēšanas līgumā norāda:
1) līdzējus;
2) deleģēto pārvaldes uzdevumu un normatīvo aktu, ar kuru attiecīgais uzdevums nodots deleģētāja
kompetencē;
3) deleģētā pārvaldes uzdevuma izpildes termiņu un kārtību;
4) līdzēju konkrēto atbildību, kā arī iespējamo atbildību līguma izbeigšanas gadījumā;
5) uzdevuma izpildes kvalitātes novērtējuma kritērijus, bet, ja līguma priekšmets ir vienreizējs uzdevums, — arī
sasniedzamos rezultātus;
6) savstarpējo norēķinu kārtību, finansu un citu resursu piešķiršanas noteikumus;
7) regulāro pārskatu un ziņojumu sniegšanas kārtību;
8) pilnvarotās personas darbības uzraudzības kārtību;
9) līguma spēkā stāšanās kārtību;
10) līguma darbības termiņu;
14
/
30
11) citus būtiskus līguma nosacījumus.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
13.05.2010
. likumu, kas stājas spēkā 
15.06.2010.
)
47.pants. Deleģēšanas līguma izbeigšanās
(1) Deleģēšanas līgums izbeidzas, izbeidzoties termiņam, uz kādu tas noslēgts.
(2) Ja līguma termiņš pārsniedz trīs gadus, katrs līdzējs var to uzteikt, ievērojot viena gada uzteikuma termiņu.
(3) Līgumā var paredzēt īsāku uzteikuma termiņu, nekā paredzēts šā panta otrajā daļā.
(4) Līgumu var uzteikt, neievērojot uzteikuma termiņu, ja otrs līdzējs rupji pārkāpj līguma noteikumus vai arī pastāv
citi svarīgi iemesli, kas neļauj turpināt līguma attiecības.
(5) Līgumu uzsaka, ja vairs nepastāv tā noslēgšanas pamatnoteikumi (40.pants) vai speciālie deleģēšanas
nosacījumi privātpersonai (42.pants).
47.
1
 pants. Deleģēšanas līguma izbeigšanās sekas
(1) Deleģēšanas līguma izbeigšanās gadījumā līdzēji nodrošina valsts pārvaldes uzdevuma izpildes nepārtrauktību.
(2) Ja pilnvarotā persona, kas ir kapitālsabiedrība, kuras visas kapitāla daļas (akcijas) pieder vienai vai vairākām
publiskām personām, tiek likvidēta, kapitālsabiedrības manta, tiesības un saistības (tai skaitā tiesības un pienākumi,
kas izriet no darba tiesiskajām attiecībām un ir nepieciešami valsts pārvaldes uzdevuma turpmākai izpildei) tiek
nodotas attiecīgās publiskās personas institūcijai, kura ir kapitālsabiedrības kapitāla daļu (akciju) turētājs, ja lēmumā
par kapitālsabiedrības darbības izbeigšanu un likvidāciju nav noteikts citādi.
(3) Kapitālsabiedrības likvidācija un deleģēto valsts pārvaldes uzdevumu nodošana tiešai vai pastarpinātai pārvaldes
iestādei tiek īstenota gadskārtējā valsts vai pašvaldības budžeta plānošanas procesa ietvaros.
(
12.06.2009
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.07.2009.
)
VI nodaļa 
Sabiedrības līdzdalība valsts pārvaldē
48.pants. Sabiedrības līdzdalības veidi
(1) Šā likuma mērķa sasniegšanai iestāde savā darbībā iesaista sabiedrības pārstāvjus (sabiedrisko organizāciju un
citu organizētu grupu pārstāvjus, atsevišķas kompetentas personas), iekļaujot viņus darba grupās, konsultatīvajās
padomēs vai lūdzot sniegt atzinumus.
(2) Sabiedrībai svarīgos jautājumos iestādei ir pienākums rīkot publisku apspriešanu. Ja iestāde pieņem lēmumu,
kas neatbilst ievērojamas sabiedrības daļas viedoklim, tā šo lēmumu īpaši pamato.
(3) Iestāde (turpmāk arī — pilnvarotājs), ievērojot šīs nodaļas noteikumus, var pilnvarot privātpersonu veikt valsts
pārvaldes uzdevumus.
(4) Nodrošinot sabiedrības līdzdalību savā darbībā, iestāde var izmantot arī citus normatīvajos aktos noteiktos
sabiedrības iesaistīšanas veidus, kas nav minēti šajā pantā.
(5) Par sabiedrības pārstāvju iesaistīšanu iestādes darbībā un tās veidu lemj iestādes vadītājs, ja normatīvajā aktā
nav noteikts citādi.
49.pants. Pilnvarošanas nosacījumi
(1) Privātpersonu ar ārēju normatīvo aktu vai līdzdarbības līgumu (
50.pants
) var pilnvarot veikt pārvaldes uzdevumu,
15
/
30
kurš neietver pārvaldes lēmuma pieņemšanu vai sagatavošanu, ja:
1) to veic sabiedriskā labuma (nekomerciālos) nolūkos;
2) tas ir lietderīgi, lai veicinātu sabiedrības iesaistīšanu valsts pārvaldē, un
3) to var veikt vismaz tikpat efektīvi.
(2) Uz pilnvarošanu, ievērojot šīs nodaļas noteikumus, attiecināmi 42.panta pirmās daļas noteikumi. Izvēloties
privātpersonu, iestāde piemēro objektīvus kritērijus, ievērojot šā panta pirmajā daļā minētos nosacījumus. Slēdzot
līdzdarbības līgumu, pilnvarotājs, ja nepieciešams, izvēli pamato. Pamatojums ir publiski pieejams kopā ar līguma
projektu (
50.panta
 trešā daļa).
50.pants. Līdzdarbības līguma slēgšanas nosacījumi
(1) Uz līdzdarbības līgumu attiecināmi šā likuma 
46.panta
 noteikumi.
(2) Par nodomu slēgt līdzdarbības līgumu pilnvarotājs informē augstāku iestādi un normatīvajos aktos noteiktajos
gadījumos — arī augstāko iestādi (31.panta otrā daļa).
(3) Līdzdarbības līguma projektam jābūt publiski pieejamam vismaz 10 dienas pirms parakstīšanas. Par tā publisku
pieejamību atbild pilnvarotājs.
(4) Ja līgums paredz piešķirt budžeta līdzekļus, uz šo līdzekļu izlietojumu un finansu pārskatu par to attiecināmi tie
paši nosacījumi kā uz līgumslēdzēju iestādi.
(5) Kārtību, kādā tiešās pārvaldes iestādes slēdz līdzdarbības līgumus, nosaka Ministru kabinets.
(6) Pastarpinātās pārvaldes iestāde līdzdarbības līgumu slēdz atvasinātas publiskās personas orgāna noteiktajos
gadījumos un kārtībā. Ja šāda kārtība nav noteikta, līdzdarbības līgumu slēdz atvasinātas publiskās personas orgāns.
51.pants. Līdzdarbības līguma publiskums
Līdzdarbības līgums ir publiski pieejams. Līguma publiskošanas kārtību nosaka Ministru kabinets.
52.pants. Pilnvarotāja atbildība
(1) Pilnvarotājs atbild par uzdevuma pienācīgu veikšanu.
(2) Pilnvarotājam gan pilnvarojuma aktā, gan turpmāk, uzraugot privātpersonas darbību, jānodrošina uzdevuma
pienācīga izpilde.
53.pants. Zaudējumu atlīdzība pilnvarošanas gadījumā
(1) Mantiskos zaudējumus un personisko kaitējumu, kas, pildot pārvaldes uzdevumu, nodarīts trešajai personai,
atlīdzina no tās publiskās personas budžeta, pie kuras pieder pilnvarotājs.
(2) Pilnvarotā persona regresa kārtībā atlīdzina zaudējumus publiskai personai, ja zaudējumi radušies pilnvarotās
personas prettiesiskas darbības vai bezdarbības rezultātā.
VII nodaļa 
Sadarbība valsts pārvaldē
54.pants. Sadarbības pamatnoteikumi
16
/
30
(1) Iestādes sadarbojas, lai veiktu savas funkcijas un uzdevumus.
(2) Iestāde, kura no citas iestādes ir saņēmusi sadarbības ierosinājumu, var atteikt sadarbību tikai tad, ja pastāv šā
likuma 
56.pantā
 paredzētie atteikuma iemesli.
(3) Iestāžu sadarbība notiek bez maksas, ja ārējā normatīvajā aktā nav noteikts citādi.
(4) Iestādes var sadarboties gan atsevišķā gadījumā, gan pastāvīgi. Sadarbojoties pastāvīgi, iestādes var slēgt
starpresoru vienošanos (
58. 
— 
60.pants
).
(5) Publiskas personas sadarbojoties var slēgt sadarbības līgumu (
61.pants
).
(6) Iestādes sadarbojoties nepieciešamo informāciju sniedz elektroniskā veidā, ja ārējā normatīvajā aktā nav
noteikts citādi un informācijas sniegšana nav pretrunā normatīvajos aktos noteiktajiem informācijas sniegšanas
noteikumiem. Kārtību, kādā notiek šādas informācijas apmaiņa, kā arī to, kā nodrošina un apliecina šādas informācijas
patiesumu, nosaka Ministru kabinets.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
12.06.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.07.2009.
)
55.pants. Iestāžu sadarbības priekšmets
(1) Iestāde var ierosināt citai iestādei nodrošināt atsevišķu pārvaldes amatpersonu piedalīšanos konkrētu pārvaldes
uzdevumu veikšanā.
(2) Iestāde, ievērojot normatīvajos aktos noteiktos ierobežojumus, var ierosināt citai iestādei sniegt tās rīcībā esošo
informāciju.
(3) Iestāde var ierosināt citai iestādei sniegt tai atzinumu jautājumā, kas ietilpst atzinuma sniedzējas iestādes
kompetencē.
(4) Iestādes, savstarpēji vienojoties un nepārkāpjot savas kompetences ietvarus, var noteikt citu sadarbības
priekšmetu.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
12.06.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.07.2009.
)
56.pants. Sadarbības atteikums
(1) Iestāde var atteikt sadarbību, atteikumu rakstveidā pamatojot, ja:
1) sadarbība nav iespējama faktisku iemeslu dēļ;
2) sadarbība nav iespējama tiesisku iemeslu dēļ;
3) sadarbībā var tikt iesaistīta cita iestāde ar mazāku resursu patēriņu;
4) nepieciešamais resursu patēriņš pārsniedz sadarbības ierosinātājas iestādes nepieciešamību pēc šīs
sadarbības.
(2) Iestāde, kas saņēmusi atteikumu sadarboties, var aicināt atteikuma sniedzējas iestādes augstāku iestādi
izvērtēt atteikuma pamatotību.
57.pants. Nepietiekama sadarbība
Ja iestāde uzskata, ka ierosinātās sadarbības mērķis nav sasniegts otras iestādes darbības vai bezdarbības dēļ
(sadarbība nav pietiekama vai nav pienācīgi nodrošināta), tā var informēt par to otras iestādes augstāku iestādi.
58.pants. Starpresoru vienošanās
(1) Lai nodrošinātu pastāvīgu sadarbību, iestādes, kas atrodas dažādu Ministru kabineta locekļu padotībā (pieder
pie dažādiem resoriem), rakstveidā var slēgt starpresoru vienošanos.
17
/
30
(2) Starpresoru vienošanos iestādes var slēgt arī tad, ja tās pieder pie vienas publiskas personas vai dažādām
publiskām personām.
(3) Ar starpresoru vienošanos nevar deleģēt vai mainīt normatīvajos aktos noteikto iestāžu kompetenci.
(4) Starpresoru vienošanās nav saistoša attiecīgo iestāžu augstākām iestādēm. Tā neierobežo augstāku iestāžu
hierarhiskās tiesības.
59.pants. Starpresoru vienošanās saskaņošana un izpilde
(1) Pirms starpresoru vienošanās parakstīšanas iestāde saskaņo projektu ar augstāku iestādi. Ja augstāka iestāde
mēneša laikā no projekta nosūtīšanas dienas rakstveidā neatbild, vienošanās uzskatāma par saskaņotu.
(2) Ja starpresoru vienošanās netiek pienācīgi pildīta, iestāde par to informē tās iestādes augstāku iestādi, kura
vienošanos nepilda.
(3) Iestāde nevar prasīt no otras iestādes starpresoru vienošanās izpildi, ja tās nepildīšana ir augstākas iestādes
rīcības sekas.
(4) Par starpresoru vienošanās nepildīšanu, kā arī par zaudējumu atlīdzību nevar celt prasību tiesā.
60.pants. Starpresoru vienošanās izbeigšanās
Starpresoru vienošanās izbeidzas, ja:
1) izbeidzas termiņš, uz kuru tā noslēgta;
2) vismaz viena no iestādēm beidz pastāvēt vai to reorganizē;
3) viena iestāde to uzsaka;
4) viena iestāde to nepilda vai nevar pildīt sakarā ar faktisko vai tiesisko apstākļu maiņu. Šādā gadījumā
attiecīgā iestāde vai tās augstāka iestāde par to nekavējoties informē otru līdzēju iestādi.
61.pants. Sadarbības līgums
(1) Publiskas personas sadarbības līgumu slēdz, lai panāktu vismaz vienas līdzējas — publiskas personas
kompetencē ietilpstoša pārvaldes uzdevuma efektīvāku veikšanu.
(2) Sadarbības līgumu publiskas personas vārdā slēdz tās orgāns vai piekritīga iestāde.
(3) Ar sadarbības līgumu nevar deleģēt vai mainīt atvasinātām publiskām personām normatīvajos aktos noteikto
kompetenci. Ar sadarbības līgumu nevar skart hierarhiskās attiecības starp dažādām publiskām personām un to
iestādēm.
(4) Atvasināta publiskā persona informē par sadarbības līgumu tiešās pārvaldes iestādi, kuras padotībā ir attiecīgā
publiskā persona.
(5) Ja sadarbības līguma priekšmets ir pārvaldes uzdevums, kas ietilpst atvasinātas publiskas personas autonomā
kompetencē (
5.panta
 otrā daļa), sadarbības līgumā var paredzēt līgumstrīda izšķiršanu tiesā. Ja tas nav paredzēts
līgumā vai normatīvajā aktā noteikts citādi, līdzēji nevar celt prasību tiesā.
VIII nodaļa 
Pārvaldes lēmuma pārbaude un atbildība par pārvaldes lēmumu
18
/
30
62.pants. Pārvaldes lēmuma pārbaudes pamatnoteikumi
(1) Šīs nodaļas noteikumi attiecas uz rakstveida pārvaldes lēmumiem, izņemot steidzamus pārvaldes lēmumus.
(2) Pārvaldes lēmuma pārbaude ietver lēmuma lietderības un tiesiskuma pārbaudi.
(3) Pārvaldes lēmumu saskaņā ar normatīvajiem aktiem pārbauda gan pirms tā pieņemšanas (iepriekšēja
pārbaude), gan pēc tā pieņemšanas (pēcpārbaude).
(4) Šīs nodaļas noteikumi attiecībā uz pārvaldes lēmuma pārbaudes kārtību piemērojami, ciktāl normatīvajos aktos
nav noteikts citādi.
63.pants. Pārvaldes lēmuma lietderības pārbaude
Pārbaudot pārvaldes lēmuma lietderību, izvērtē tā nepieciešamību un piemērotību attiecīgā mērķa sasniegšanai.
Administratīvā akta lietderības apsvērumus nosaka 
Administratīvā procesa likums
.
64.pants. Pārvaldes lēmuma tiesiskuma pārbaude
Pārbaudot pārvaldes lēmuma tiesiskumu:
1) izvērtē tā atbilstību ārējiem normatīvajiem aktiem un vispārējiem tiesību principiem;
2) ja nepieciešams, izvērtē tā atbilstību iekšējiem normatīvajiem aktiem un valsts pārvaldes principiem;
3) tiesību normu savstarpējas pretrunas gadījumā nosaka piemērojamo tiesību normu;
4) ja attiecībā uz tā pieņemšanu piešķirta rīcības brīvība, nosaka, ciktāl tā attiecināma uz konkrēto pārvaldes
lēmumu;
5) ja attiecībā uz tā saturu piešķirta izvēles brīvība, nosaka lēmuma satura izvēles ietvarus.
65.pants. Pārvaldes lēmuma lietderības iepriekšēja pārbaude
Pārvaldes lēmuma pieņēmējs iepazīstina ar lēmuma projektu augstāku pārvaldes amatpersonu attiecīgajā iestādē.
Šī pārvaldes amatpersona izvērtē pārvaldes lēmuma lietderību.
66.pants. Pārvaldes lēmuma tiesiskuma iepriekšēja pārbaude
(1) Pārvaldes lēmuma tiesiskuma iepriekšēju pārbaudi veic gan tā pieņēmējs (pamatpārbaude), gan īpaša iestādes
struktūrvienība vai amatpersona (papildpārbaude).
(2) Pārvaldes lēmuma tiesiskuma pamatpārbaude ir obligāta. Šādu pārbaudi veic arī tad, ja iekšējā normatīvajā aktā
nav noteikta īpaša pārbaudes kārtība.
(3) Ja papildpārbaudē konstatē, ka pārvaldes lēmuma projekts ir tiesisks, attiecīgā pārvaldes amatpersona to vizē.
Ja papildpārbaudē konstatē, ka pārvaldes lēmuma projekts neatbilst tiesību normām, to nevizē. Šādā gadījumā
papildpārbaudes veicējs rakstveidā min savus iebildumus, norādot prasības, kādām jāatbilst tiesiskam pārvaldes
lēmumam.
(4) Ja pārvaldes lēmumu pieņem, neievērojot papildpārbaudē norādītos iebildumus, tā pieņēmējs rakstveidā motivē
savus apsvērumus.
67.pants. Pārvaldes lēmuma pēcpārbaude
(1) Pārvaldes lēmuma pēcpārbaudi veic, ievērojot konkrēto padotības formu (
7.panta
 ceturtā un piektā daļa).
19
/
30
(2) Administratīvā akta un faktiskās rīcības apstrīdēšanas un atcelšanas kārtību un principus nosaka 
Administratīvā
procesa likums
.
(3) Iestādes reglamentā vai citā iekšējā normatīvajā aktā noteikta pārvaldes amatpersona veic pārvaldes lēmuma
incidentālo (par konkrēto gadījumu), nejaušo pēcpārbaudi un regulāro pēcpārbaudi.
(4) Augstāka pārvaldes amatpersona ar motivētu lēmumu var atcelt vai grozīt jebkuras zemākas amatpersonas
prettiesisku vai nelietderīgu pārvaldes lēmumu.
68.pants. Atbildība par pārvaldes lēmumu
(1) Par pārvaldes lēmuma lietderību un tiesiskumu atbild tā pieņēmējs.
(2) Pārvaldes amatpersona, kas veic pārvaldes lēmuma projekta tiesiskuma papildpārbaudi, ir atbildīga par savu
vērtējumu. Ja papildpārbaudē konstatēts, ka pārvaldes lēmuma projekts ir prettiesisks, bet pārvaldes lēmums
pieņemts, neievērojot norādītos iebildumus, pārvaldes amatpersona, kas veikusi papildpārbaudi, par pārvaldes lēmuma
prettiesiskumu attiecībā uz norādītajām pretrunām nav atbildīga.
69.pants. Koleģiālas institūcijas pārvaldes lēmuma iepriekšēja pārbaude
(1) Koleģiālas institūcijas (komisija, padome u.c.) pārvaldes lēmuma tiesiskuma papildpārbaudi veic pārvaldes
amatpersona, kura saskaņā ar normatīvo aktu ir atbildīga par tiesiskuma pārbaudi.
(2) Ja pārvaldes amatpersona atzīst, ka attiecīgais pārvaldes lēmuma projekts ir tiesisks, tā vizē to. Ja pārvaldes
amatpersonai ir iebildumi attiecībā uz šā pārvaldes lēmuma projekta tiesiskumu, tā rakstveidā motivē savus
iebildumus, norādot prasības, kādām jāatbilst tiesiskam pārvaldes lēmumam.
(3) Ja koleģiāla institūcija pieņem pārvaldes lēmumu, neievērojot papildpārbaudē norādītos iebildumus, katrs
koleģiālās institūcijas loceklis izsaka savus apsvērumus par attiecīgā pārvaldes lēmuma tiesiskumu un šie apsvērumi
tiek fiksēti koleģiālās institūcijas pārvaldes lēmuma pieņemšanas protokolā.
(4) Atvasinātas publiskas personas orgānam likumā var noteikt citu pārvaldes lēmuma tiesiskuma nodrošināšanas
kārtību.
70.pants. Atbildība par koleģiālas institūcijas pārvaldes lēmumu
(1) Par koleģiālas institūcijas pārvaldes lēmuma lietderību un tiesiskumu atbild tie koleģiālas institūcijas locekļi,
kas balsojuši, ja vien kāds no viņiem nav īpaši pieprasījis lēmuma pieņemšanas protokolā fiksēt savus iebildumus.
(2) Pārvaldes amatpersona, kas veic pārvaldes lēmuma projekta tiesiskuma papildpārbaudi, ir atbildīga par savu
vērtējumu. Ja papildpārbaudē konstatēts, ka pārvaldes lēmuma projekts ir prettiesisks, bet pārvaldes lēmums
pieņemts, neievērojot norādītos iebildumus, pārvaldes amatpersona, kas veikusi papildpārbaudi, par pārvaldes lēmuma
prettiesiskumu attiecībā uz norādītajām pretrunām nav atbildīga.
(3) Atvasinātas publiskas personas orgānam likumā var noteikt atšķirīgus atbildības principus, izņemot gadījumu,
kad tas izdod administratīvo aktu.
71.pants. Atbildības veidi
(1) Amatpersona likumā noteiktajos gadījumos par pārvaldes lēmumu ir atbildīga civiltiesiski, krimināltiesiski,
administratīvi, bet normatīvajos aktos noteiktajos gadījumos — arī disciplināri.
(2) Politiskajām amatpersonām nepiemēro disciplināratbildību.
IX nodaļa 
Iekšējie normatīvie akti
20
/
30
72.pants. Iekšējo normatīvo aktu pamatnoteikumi
(1) Ministru kabinets, Ministru kabineta loceklis, atvasinātas publiskas personas orgāns vai iestādes vadītājs izdod
iekšējos normatīvos aktus:
1) uz normatīvā akta pamata;
2) pats pēc savas iniciatīvas savas kompetences jautājumos.
(2) Šā panta pirmajā daļā neminēta amatpersona izdod iekšējos normatīvos aktus uz normatīvā akta pamata.
(3) Iekšējam normatīvajam aktam jāatbilst ārējiem normatīvajiem aktiem, vispārējiem tiesību principiem (to skaitā
valsts pārvaldes principiem un administratīvā procesa principiem) un starptautisko tiesību normām, kā arī iekšējiem
normatīvajiem aktiem, kurus izdevusi augstāka iestāde vai amatpersona.
(4) Iekšējais normatīvais akts ir saistošs iestādei (tās struktūrvienībai, darbiniekiem) vai amatpersonām, attiecībā
uz kurām tas izdots.
73.pants. Iekšējo normatīvo aktu veidi
(1) Publiskas personas orgāns un amatpersona savas kompetences ietvaros var izdot iekšējos normatīvos aktus
par:
1) iestādes, iestādes izveidotās koleģiālās institūcijas vai struktūrvienības uzbūvi un darba organizāciju
(nolikums, reglaments);
2) ārējo normatīvo aktu vai vispārējo tiesību principu piemērošanu (instrukcija);
3) normatīvajos aktos piešķirtās rīcības brīvības izmantošanu, nosakot vienveidīgu rīcību vienādos gadījumos
(ieteikumi). No šiem ieteikumiem atsevišķos gadījumos var atkāpties, to īpaši pamatojot;
4) pārvaldes lēmuma pieņemšanas procedūru, pārvaldes amatpersonu un citu darbinieku pienākumu pildīšanu,
uzvedības noteikumiem, darba aizsardzību iestādē, kā arī citiem jautājumiem, kas attiecas uz iestādes darbību
(iekšējie noteikumi).
(2) Iekšējo normatīvo aktu izdošanas kompetenci, saturiskos noteikumus, spēkā stāšanos un spēkā esamību
nosaka to saturs, nevis nosaukums.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
13.05.2010
. likumu, kas stājas spēkā 
15.06.2010.
)
74.pants. Ministru kabineta un Ministru kabineta locekļa kompetence iekšējo normatīvo aktu izdošanā
Ministru kabinets un Ministru kabineta loceklis iekšējos normatīvos aktus izdod saskaņā ar šo likumu un 
Ministru
kabineta iekārtas likumu
.
(
12.06.2008
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
13.05.2010
. likumu, kas stājas spēkā 
15.06.2010.
)
75.pants. Tiešās pārvaldes iestādes vadītāja un struktūrvienības vadītāja kompetence iekšējo normatīvo
aktu izdošanā
(1) Tiešās pārvaldes iestādes reglamentu izdod tās vadītājs. Reglamenta projektu saskaņo ar Ministru kabineta
locekli.
(2) Struktūrvienības reglamentu pēc saskaņošanas ar iestādes vadītāju atbilstoši iestādes nolikumam un
reglamentam izdod struktūrvienības vadītājs. Iestādes izveidotās koleģiālās institūcijas reglamentu izdod tās iestādes
vadītājs, kura attiecīgo koleģiālo institūciju ir izveidojusi.
(3) Instrukciju un ieteikumus iestādes vadītājs izdod, ja nav augstākas amatpersonas izdotas instrukcijas vai tā nav
pietiekama. Instrukcijas vai ieteikumu projektu saskaņo ar augstāku iestādi, bet, ja tādas nav, — ar attiecīgo Ministru
kabineta locekli.
21
/
30
(4) Iekšējos noteikumus amatpersona pirms to izdošanas saskaņo ar augstāku amatpersonu, ja likumā nav
noteikts vai augstāka iestāde (amatpersona) nav noteikusi, ka šāda saskaņošana nav nepieciešama.
(5) Projekts uzskatāms par saskaņotu arī tad, ja mēneša laikā no tā nosūtīšanas dienas nav saņemti rakstveida
iebildumi.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
12.06.2008.
 un 
13.05.2010
. likumu, kas stājas spēkā 
15.06.2010.
)
76.pants. Atvasinātas publiskas personas orgāna, iestādes un amatpersonas kompetence iekšējo
normatīvo aktu izdošanā
(1) Atvasinātas publiskas personas iestāžu un amatpersonu iekšējo normatīvo aktu izdošanas un spēkā stāšanās
kārtību nosaka tās orgāns.
(2) 
(Izslēgta ar 
13.05.2010
. likumu)
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
13.05.2010
. likumu, kas stājas spēkā 
15.06.2010.
)
76.
1
 pants. Instrukciju un ieteikumu projektu saskaņošanas kārtība
(Izslēgts ar 
13.05.2010
. likumu, kas stājas spēkā 
15.06.2010.
)
77.pants. Iekšējā normatīvā akta spēkā stāšanās
Ministru kabineta izdotā instrukcija vai ieteikumi stājas spēkā likumā noteiktajā kārtībā. Citi iekšējie normatīvie akti
stājas spēkā to izdošanas dienā, ja iekšējā normatīvajā aktā nav noteikts cits spēkā stāšanās termiņš.
(
13.05.2010
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
15.06.2010.
)
78.pants. Iekšējo normatīvo aktu piemērošana
(1) Ja amatpersona konstatē pretrunu starp iekšējiem normatīvajiem aktiem, tā piemēro to iekšējo normatīvo aktu,
kuru izdevusi augstāka iestāde vai amatpersona.
(2) Ja amatpersona konstatē pretrunu starp hierarhiski viena līmeņa iestāžu vai amatpersonu izdotajiem iekšējiem
normatīvajiem aktiem, tā piemēro:
1) vispārējo tiesību normu, ciktāl to neierobežo speciālā tiesību norma;
2) jaunāko iekšējo normatīvo aktu, ja abas tiesību normas ir vispārējas vai speciālas. Noteicošs ir iekšējā
normatīvā akta pieņemšanas datums.
(3) Ja amatpersona konstatē pretrunu starp iekšējo normatīvo aktu un ārējo normatīvo aktu, tā piemēro ārējo
normatīvo aktu.
(
13.05.2010
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
15.06.2010.
)
X nodaļa 
Administratīvais līgums
79.pants. Administratīvā līguma pamatnoteikumi
(1) Administratīvais līgums ir vienošanās starp publisku personu un privātpersonu par administratīvi tiesisko
attiecību noteikšanu, grozīšanu, izbeigšanu vai konstatēšanu. Administratīvais akts arī tad, ja tas iekļauts līgumā,
paliek patstāvīgs tiesību akts.
(2) Administratīvo līgumu publiskas personas vārdā slēdz piekritīgā iestāde vai amatpersona.
(3) Administratīvā līguma priekšmets ir attiecīgās publiskās personas kompetencē ietilpstošs jautājums. Līgums
22
/
30
vērsts uz šīs kompetences izpildi to regulējošo tiesību normu ietvaros.
80.pants. Administratīvā līguma slēgšanas priekšnoteikumi
(1) Administratīvo līgumu slēdz šādos gadījumos:
1) lai izbeigtu tiesisku strīdu, it īpaši tiesas procesu;
2) ja piemērojamās tiesību normas piešķir iestādei rīcības brīvību attiecībā uz administratīvā akta izdošanu, tā
saturu vai faktisko rīcību.
(2) Administratīvā līguma slēgšana nav pieļaujama, ja līguma forma nav piemērota konkrētās tiesiskās attiecības
regulēšanai, it īpaši ja šāds līgums būtu pretrunā ar valsts pārvaldes principiem vai nesamērīgi ierobežotu
privātpersonas tiesisko aizsardzību.
81.pants. Administratīvā līguma satura nosacījumi
(1) Saistībām, ko ar administratīvo līgumu, kas noslēgts starp publisku personu un privātpersonu, uzņemas līdzēji,
jābūt samērīgām.
(2) Publiskas personas saistībām jābūt tiesiskām. Ja šīs saistības ir administratīvā akta izdošana vai iestādes
faktiskā rīcība, tām jāatbilst 
Administratīvā procesa likuma
 noteikumiem.
(3) Privātpersonas saistībām jābūt noteiktām un jākalpo publiskas personas uzdevuma veikšanai.
(4) Ja privātpersonai ir subjektīva tiesība uz to, ko publiska persona ar administratīvo līgumu apņēmusies
nodrošināt, privātpersonas saistības ir tikai tas, kas var būt par attiecīgā administratīvā akta nosacījumu (termiņi,
priekšnoteikumi, uzdevumi, atrunas, ieskaitot atcelšanas atrunu).
82. pants. Informēšana par administratīvo līgumu
Iestāde piecu darbdienu laikā no administratīvā līguma noslēgšanas dienas nosūta līguma kopiju augstākai
iestādei, lai informētu to.
(
16.11.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
13.12.2017.
)
83.pants. Privātpersonas tiesības
Administratīvais līgums saskaņā ar šā likuma 
80.panta
 pirmās daļas 2.punktu neierobežo privātpersonas tiesības,
kas tai ir saskaņā ar 
Administratīvā procesa likumu
. Ja privātpersona administratīvo aktu vai faktisko rīcību apstrīd vai
pārsūdz, tas uzskatāms par līguma uzteikšanu.
84.pants. Trešās personas tiesības
Administratīvais līgums neierobežo trešās personas tiesības.
85.pants. Administratīvā līguma izpilde
(1) Ja līdzējs administratīvo līgumu pienācīgi nepilda vai apšauba tā spēkā esamību, otrs līdzējs var prasīt tā izpildi
tiesas ceļā.
(2) Tiesas process un sprieduma izpilde notiek saskaņā ar 
Administratīvā procesa likumu
.
86. pants. Administratīvā līguma grozīšana, izbeigšanās un zaudējumu atlīdzība
(1) Līdzēji var grozīt administratīvo līgumu, savstarpēji vienojoties. Iestāde administratīvo līgumu var vienpusēji grozīt
23
/
30
Administratīvā procesa likumā
 noteiktajos gadījumos un kārtībā.
(2) Administratīvais līgums izbeidzas, ja:
1) tas ir izpildīts;
2) izbeidzas tā termiņš;
3) tas ir uzteikts un iestājies uzteikuma termiņš;
4) līdzēji to izbeidz, savstarpēji vienojoties;
5) tas ir atcelts 
Administratīvā procesa likumā
 noteiktajos gadījumos un kārtībā.
(3) Gadījumus un kārtību, kādā privātpersonai tiek atlīdzināti zaudējumi sakarā ar administratīvā līguma grozīšanu
vai izbeigšanos, nosaka 
Administratīvā procesa likums
.
(
16.11.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
13.12.2017.
)
XI nodaļa 
Publiskas personas darbība privāto tiesību jomā
87.pants. Pamatnoteikumi publiskas personas darbībai privāto tiesību jomā
(1) Publiska persona privāto tiesību jomā darbojas šādos gadījumos:
1) veicot darījumus, kas nepieciešami tās darbības nodrošināšanai;
2) sniedzot pakalpojumus;
3) dibinot kapitālsabiedrību vai iegūstot līdzdalību esošā kapitālsabiedrībā.
(2) Ja publiska persona darbojas privāto tiesību jomā, uz to attiecas likumi, kas reglamentē privāttiesiskus
darījumus vispār, ciktāl šo darbību neierobežo citi normatīvie akti.
(3) Atvasinātas publiskas personas, izveidojot privāto tiesību juridiskās personas, arī tādas, kurām nav pelņas
gūšanas rakstura, nevar izvairīties no šajā likumā noteiktās atbildības un izvirzīt tām citus mērķus, kas neizriet no
attiecīgās publiskās personas funkcijām.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
12.06.2009.
 un 
22.10.2015
. likumu, kas stājas spēkā 
26.11.2015.
)
88.pants. Publiskas personas līdzdalība kapitālsabiedrībā
(1) Ciktāl likumā nav noteikts citādi, publiska persona savu funkciju efektīvai izpildei var dibināt kapitālsabiedrību vai
iegūt līdzdalību esošā kapitālsabiedrībā, ja īstenojas viens no šādiem nosacījumiem:
1) tiek novērsta tirgus nepilnība — situācija, kad tirgus nav spējīgs nodrošināt sabiedrības interešu īstenošanu
attiecīgajā jomā;
2) publiskas personas kapitālsabiedrības vai publisku personu kontrolētas kapitālsabiedrības darbības rezultātā
tiek radītas preces vai pakalpojumi, kas ir stratēģiski svarīgi valsts vai pašvaldības administratīvās teritorijas
attīstībai vai valsts drošībai;
3) tiek pārvaldīti tādi īpašumi, kas ir stratēģiski svarīgi valsts vai pašvaldības administratīvās teritorijas attīstībai
vai valsts drošībai.
(2) Publiska persona pirms kapitālsabiedrības dibināšanas vai līdzdalības iegūšanas esošā kapitālsabiedrībā veic
paredzētās rīcības izvērtējumu, ietverot arī ekonomisko izvērtējumu, lai pamatotu, ka citādā veidā nav iespējams
efektīvi sasniegt šā panta pirmajā daļā noteiktos mērķus. Veicot izvērtējumu, publiska persona konsultējas ar
kompetentajām institūcijām konkurences aizsardzības jomā un komersantus pārstāvošām biedrībām vai 
24
/
30
kompetentajām institūcijām konkurences aizsardzības jomā un komersantus pārstāvošām biedrībām vai
nodibinājumiem, kā arī ievēro komercdarbības atbalsta kontroles jomu regulējošu normatīvo aktu prasības.
(3) Ministru kabinets pēc šā panta otrajā daļā minētā izvērtējuma veikšanas izdod noteikumus, kuros nosaka valsts
attīstībai vai drošībai stratēģiski svarīgus īpašumus vai tirgus nepilnību, vai tādas preces un pakalpojumus, kas
kapitālsabiedrības darbības rezultātā tiek radīti un ir stratēģiski svarīgi valsts attīstībai vai drošībai.
(4) Pašvaldības dome pēc šā panta otrajā daļā minētā izvērtējuma veikšanas izdod saistošos noteikumus, kuros
nosaka tirgus nepilnību vai tādus pašvaldības īpašumus, vai preces un pakalpojumus, kas ir stratēģiski svarīgi
pašvaldības administratīvās teritorijas attīstībai. Šie saistošie noteikumi tiek izstrādāti, pieņemti un stājas spēkā tādā
pašā kārtībā, kādā tiek izstrādāti, pieņemti un stājas spēkā saistošie noteikumi par pašvaldības budžeta
apstiprināšanu vai grozīšanu.
(5) Atvasināta publiska persona, kas nav pašvaldība, var dibināt kapitālsabiedrību vai iegūt līdzdalību esošā
kapitālsabiedrībā saskaņā ar šā panta noteikumiem un ņemot vērā šā panta trešajā vai ceturtajā daļā minētajā ārējā
normatīvajā aktā noteikto.
(6) Šā panta trešajā un ceturtajā daļā minētajos normatīvajos aktos norāda publiskas personas funkcijas un
konkrētus komercdarbības veidus, kādos šīs funkcijas tiks pildītas, lai sasniegtu šā panta pirmajā daļā noteiktos
mērķus.
(7) Publiska persona, kas dibinājusi kapitālsabiedrību vai ieguvusi līdzdalību esošā kapitālsabiedrībā, pārvērtē
līdzdalību tajā saskaņā ar šo pantu un 
Publiskas personas kapitāla daļu un kapitālsabiedrību pārvaldības likumu
.
(
22.10.2015
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
26.11.2015.
 Panta jaunā redakcija stājas spēkā 
01.01.2016.
 Sk.
Pārejas noteikumu 23. punktu)
89.pants. Privāto tiesību līgumu slēgšanas nosacījumi
Privāto tiesību līgumu slēdz, ievērojot, ka:
1) to slēdz bez jebkādas diskriminācijas;
2) līdzēji ir vienlīdzīgi;
3) līdzēju saistībām jābūt samērīgām;
4) publiskai personai nav tiesību patvaļīgi aizliegt vai apgrūtināt cilvēktiesību izmantošanu;
5) publiska persona pati ir atbildīga par normatīvajos aktos noteikto funkciju izpildi.
XII nodaļa 
Amatpersonas atbildība, publiskas personas manta, 
iestādes darba audits un publiskais pārskats
90.pants. Amatpersonas atbildība
Ja amatpersona, pildot amata pienākumus, ar nodomu vai aiz rupjas neuzmanības ir radījusi mantiskus
zaudējumus publiskai personai, tā prasa, lai amatpersona atlīdzina zaudējumus normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā.
91.pants. Publiskas personas manta
(1) Publiskas personas manta atrodas iestādes valdījumā (turpmāk — iestādes manta). Iestāde tās valdījumā
nodoto mantu izmanto saprātīgi.
(2) Visa iestādes manta, kas iegūta vai radīta, ierēdnim vai darbiniekam pildot savus pienākumus, pieder
attiecīgajai publiskajai personai, ja likums nenosaka citādi.
(3) Iestādes vadītājs ieceļ amatpersonu, kura pārvalda iestādes mantu. Ja šāda amatpersona nav iecelta, iestādes
25
/
30
mantu pārvalda iestādes vadītājs.
92. pants.
 
Informācija par iestādes mantu, amatpersonu un darbinieku darba samaksu
(1) Informācija par iestādes mantu un kontu stāvokli ir publiski pieejama, ja likums nenosaka citādi.
(2) Informāciju par darba samaksu, kas izmaksāta iestādes amatpersonām un darbiniekiem, publisko 
Valsts un
pašvaldību institūciju amatpersonu un darbinieku atlīdzības likumā
 noteiktajā apjomā un kārtībā.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
13.05.2010.
 un 
16.11.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
13.12.2017.
 Panta
nosaukuma un otrās daļas jaunā redakcija stājas spēkā 
01.01.2018.
 Sk. Pārejas noteikumu 27. punktu)
93.pants. Iestādes audits
(1) Lai nodrošinātu efektīvu valsts pārvaldes darbību, iestādēs veic auditu.
(2) Audits var aptvert atsevišķu jomu. Audita veikšanas kārtību nosaka normatīvie akti.
(3) Iestādēs izveido iekšējo auditu. Veicot iekšējo auditu, vērtē iestādes darbības plānus, metodes un procedūras,
kas nodrošina efektīvu iestādes darbu, un sniedz ieteikumus iestādes darba efektivitātes uzlabošanai.
94.pants. Publiskais pārskats
(1) Lai informētu sabiedrību par iestādes darbību, kā arī par tai piešķirto budžeta līdzekļu izlietojumu, iestāde
sagatavo publiskos pārskatus.
(2) Publisko pārskatu veidus, saturu un publicēšanas kārtību nosaka normatīvie akti.
XIII nodaļa 
Citi noteikumi
(Nodaļa 
12.06.2008
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.07.2008.
)
95.pants. Prasības normatīvo aktu sagatavošanā
Ministru kabinets nosaka svarīgākās juridiskās tehnikas prasības, kuras tiešās pārvaldes iestādes, atvasinātas
publiskas personas un pastarpinātās pārvaldes iestādes ievēro, sagatavojot normatīvo aktu projektus.
96.pants. Amatu un darbu savienošanas ierobežojumi valsts pārvaldē personai, kura nav valsts
amatpersona
(1) Personai, kura nav valsts amatpersona, bet tiešās pārvaldes iestādēs, atvasinātās publiskās personās un
pastarpinātās pārvaldes iestādēs ieņem atalgotu vai citādi atlīdzinātu amatu vai saskaņā ar darba līgumu veic darbu, ir
atļauts savienot savu amatu vai darbu ar ne vairāk kā diviem atalgotiem vai citādi atlīdzinātiem amatiem vai tādiem
darbiem, kas tiek veikti saskaņā ar darba līgumu, citās tiešās pārvaldes iestādēs, atvasinātās publiskās personās un
pastarpinātās pārvaldes iestādēs.
(2) Par šā panta pirmajā daļā minēto amatu vai darbu nav uzskatāms pedagoga, zinātnieka, ārsta, profesionāla
sportista vai radošais darbs.
(3) Šā panta pirmajā daļā minētā persona, savienojot amatus vai darbus, ievēro arī citos normatīvajos aktos
noteiktos amatu un darbu savienošanas ierobežojumus. Ministru kabinets šā panta pirmajā daļā minētajai personai var
noteikt arī amatu un darbu savienošanas papildu ierobežojumus.
(
26.03.2009
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.05.2009.
)
97.pants. Valsts pārvaldes pakalpojumu pārvaldība
26
/
30
Ministru kabinets nosaka valsts pārvaldes pakalpojumu uzskaites, kvalitātes kontroles un sniegšanas kārtību.
(
05.05.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
08.06.2016.
)
98.pants. Valsts pārvaldes vienotie klientu apkalpošanas centri
(1) Valsts pārvaldes pakalpojumus pēc iespējas sniedz viena klientu apkalpošanas centra ietvaros klātienē vai
elektroniski arī tad, ja to sniegšanā ir iesaistītas vairākas iestādes vai citi tiesību subjekti.
(2) Iestādei, kura sniedz valsts pārvaldes pakalpojumus, ir tiesības veikt fizisko personu datu apstrādi tādā apjomā,
kāds nepieciešams valsts pārvaldes pakalpojumu sniegšanai. Šādu fizisko personu datu apstrādei nav nepieciešams
slēgt 
Fizisko personu datu aizsardzības likumā
 paredzēto līgumu par datu apstrādi.
(3) Ministru kabinets nosaka valsts pārvaldes vienoto klientu apkalpošanas centru veidus, sniegto pakalpojumu
apjomu un pakalpojumu sniegšanas kārtību.
(
05.05.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
08.06.2016.
)
99.pants. Valsts pārvaldes pakalpojumu elektronizācija
(1) Valsts pārvalde pakalpojumu sniegšanu organizē elektroniski, ja tas ir iespējams un lietderīgi.
(2) Ministru kabinets nosaka kārtību, kādā tiek veikta valsts pārvaldes pakalpojumu elektronizācija un nodrošināta
e-pakalpojumu pieejamība.
(
05.05.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
08.06.2016.
)
100.pants. Valsts pārvaldes pakalpojumu portāls un pakalpojumu katalogs
(1) Valsts pārvaldes pakalpojumu portāls ir tīmekļa vietne, kas vienuviet nodrošina valsts pārvaldes pakalpojumu un
ar tiem saistītās informācijas pieejamību privātpersonām un valsts pārvaldei, piekļuvi e-pakalpojumiem un elektronisko
saziņu starp privātpersonām un valsts pārvaldi.
(2) Valsts pārvaldes pakalpojumu portāla tīmekļa vietnes adrese ir https://www.latvija.lv.
(3) Valsts pārvaldes pakalpojumu portālā ir ievietots pakalpojumu katalogs. Pakalpojumu katalogā iekļauj aktuālu
informāciju par visiem valsts pārvaldes sniegtajiem pakalpojumiem.
(4) Ministru kabinets nosaka valsts pārvaldes pakalpojumu portāla pārzini, viņa pienākumus un atbildību, iestādes
pienākumus un atbildību, valsts pārvaldes pakalpojumu portāla izmantošanas un pārvaldības kārtību, kā arī
pakalpojumu kataloga vešanas kārtību un tajā ietveramo informāciju.
(
05.05.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
08.06.2016.
 Sk. Pārejas noteikumu 26. punktu)
101. pants. Publisko personu un iestāžu saraksts
(1) Lai nodrošinātu valsts pārvaldes institucionālās sistēmas pārskatāmību un informācijas pieejamību sabiedrībai,
tiek vests publisko personu un iestāžu saraksts.
(2) Publisko personu un iestāžu sarakstu ved valsts iestāde, kas tam pilnvarota ar likumu.
(
16.11.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
13.12.2017.
 Pants stājas spēkā 
01.06.2018.
 Sk. Pārejas
noteikumu 28. punktu)
Pārejas noteikumi
1. Ar šā likuma spēkā stāšanos spēku zaudē Ministriju iekārtas likums (Latvijas Republikas Saeimas un Ministru
Kabineta Ziņotājs, 1997, 5.nr.; 1998, 15.nr.; 2001, 14.nr.).
2. Ministru kabinets līdz 2005.gada 1.janvārim nodrošina valsts pārvaldes atbilstību šā likuma noteikumiem.
27
/
30
3. Ministru kabinets līdz 2004.gada 1.janvārim izstrādā un iesniedz Saeimai likumprojektus par nepieciešamajiem
grozījumiem citos likumos.
4. Iestāžu nolikumus, izņemot tos nolikumus, kuri izdoti, pamatojoties uz Ministriju iekārtas likumu, atbilstoši šā
likuma noteikumiem pieņem līdz 2005.gada 1.janvārim. Līdz tam laikam iestāžu nolikumi, kas ir spēkā likuma spēkā
stāšanās brīdī, paliek spēkā tiktāl, ciktāl tie nav pretrunā ar šo likumu.
5. Šā likuma 
14.panta
 piektā daļa stājas spēkā 2005.gada 1.janvārī.
6. Ja privātpersonai likuma spēkā stāšanās brīdī ar līgumu ir deleģēts pienākums pildīt valsts pārvaldes uzdevumu
(V un
 VI nodaļa
), tad, ja deleģējums netiek pārtraukts citu iemeslu dēļ, tā turpina pildīt šo uzdevumu saskaņā ar
līdzšinējiem noteikumiem, bet ne ilgāk kā līdz 2003.gada 1.jūlijam. Līdz tam laikam, ja tas saskaņā ar šā likuma
noteikumiem ir pieļaujams un ir lietderīgi, deleģējums tiek noformēts atbilstoši šā likuma prasībām vai arī tiek
pārtraukts saskaņā ar līdzšinējiem deleģējuma noteikumiem.
7. Ministru kabinets līdz 2003.gada 31.martam izstrādā un iesniedz Saeimai likumprojektus par grozījumiem
likumos, ar kuriem privātpersonām deleģēta administratīvo aktu izdošana.
8. Starpresoru vienošanās (
58.
, 
59. 
un 
60.pants
) un publisku personu sadarbības līgumi (
61.pants
), kuri ir spēkā
likuma spēkā stāšanās brīdī, paliek spēkā ne ilgāk kā līdz 2005.gada 1.janvārim. Līdz tam laikam vienošanos (līgumu)
noformē atbilstoši šā likuma prasībām vai arī izbeidz ne vēlāk kā 2005.gada 1.janvārī. Par noformēšanu atbilstoši šā
likuma prasībām ir uzskatāms arī iestāžu (līdzēju) parakstīts protokols un attiecīgas augstākas iestādes rakstveida
apstiprinājums, ka vienošanās (līgums) atbilst šā likuma prasībām. Šis protokols un apstiprinājums tiek pievienots pie
vienošanās (līgumam).
9. Ārējos normatīvos aktus interpretējošie iekšējie normatīvie akti saskaņojami ar Tieslietu ministriju (
75.panta
 trešā
daļa, 
76.panta
 otrā daļa un 
77.panta
 pirmā daļa) no 2004.gada 1.janvāra. Līdz šim datumam iestādes nosūta minētos
normatīvos aktus Tieslietu ministrijai.
10. Šā likuma
 X nodaļa
 stājas spēkā 2003.gada 1.jūlijā. Ministru kabinets līdz 2003.gada 1.martam izstrādā un
iesniedz Saeimai likumprojektu par grozījumiem 
Administratīvā procesa likumā
, reglamentējot tādu lietu izskatīšanu
tiesā, kuras rodas no tiesiskajām attiecībām uz administratīvā līguma pamata.
11. 
(Izslēgts ar 
12.06.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.07.2009.
)
12. Ministru kabinets šā likuma piemērošanai izdod iekšējos normatīvos aktus, kas nepieciešami, lai īstenotu šā
likuma normas, izskaidrotu tās vai panāktu to vienveidīgu piemērošanu.
13. Ja darba līgums ar Ministru kabineta locekļa konsultatīvo amatpersonu vai darbinieku ir izbeidzies pirms šā
likuma 
25.panta
 otrās daļas grozījumu spēkā stāšanās dienas, amatpersonai vai darbiniekam ir tiesības saņemt
atlīdzību atbilstoši šā likuma 
25.panta
 otrās daļas redakcijai, kāda tā bija spēkā darba līguma izbeigšanās dienā.
(
26.03.2009
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.05.2009.
)
14. 
(Izslēgts ar 
13.05.2010
. likumu, kas stājas spēkā 
15.06.2010.
)
15. Ministru kabineta locekļa konsultatīvās amatpersonas vai darbinieka mēnešalgas atbilstība šā likuma pārejas
noteikumu 14.punktā minētajām prasībām nodrošināma līdz 2009.gada 1.jūlijam.
(
26.03.2009
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.05.2009.
)
16. Persona nodrošina atbilstību šā likuma 
96.panta
 prasībām līdz 2009.gada 1.jūlijam.
28
/
30
Likums stājas spēkā 2003.gada 1.janvārī. 
(
26.03.2009
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.05.2009.
)
17. 
(Izslēgts ar 
22.10.2015
. likumu, kas stājas spēkā 
26.11.2015.
)
18. Ministru kabinets nodrošina, ka līdz 2010.gada 1.jūlijam tiek izstrādāti nepieciešamo normatīvo aktu projekti, lai
nodrošinātu attiecīgo normatīvo aktu atbilstību šā likuma 
7.panta
 5.
1
 daļai.
(
12.06.2009
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.07.2009.
)
19. Ministru kabinets līdz 2009.gada 1.oktobrim izdod šā likuma 
54.panta
 sestajā daļā minētos noteikumus.
(
12.06.2009
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.07.2009.
)
20. Iestādes līdz 2009.gada 1.decembrim nodrošina savstarpēju informācijas apmaiņu saskaņā ar šā likuma
54.panta
 sesto daļu.
(
12.06.2009
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.07.2009.
)
21. Ja plānošanas reģioniem deleģē pārvaldes uzdevumu līdz 2015.gada 1.janvārim, ir pieļaujams deleģēt arī
atsevišķus pārvaldes uzdevumus, kas saistīti ar nozares attīstības plānošanu un nozares darbības koordināciju
plānošanas reģiona teritorijā.
(
13.05.2010
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
15.06.2010.
)
22. Iekšējie normatīvie akti, kuru nosaukums neatbilst šā likuma 
73.panta
 pirmajā daļā noteiktajam, un reglamenti,
kuri saskaņoti ar augstāku iestādi, nevis ar Ministru kabineta locekli, paliek spēkā līdz to atzīšanai par spēku
zaudējušiem vai citam brīdim, kad tie zaudē spēku.
(
13.05.2010
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
15.06.2010.
)
23. Šā likuma grozījums par 
88.panta
 izteikšanu jaunā redakcijā stājas spēkā 2016.gada 1.janvārī.
(
22.10.2015
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
26.11.2015.
)
24. Ministru kabinets līdz 2016.gada 31.decembrim sagatavo un iesniedz Saeimai likumprojektus, kuri reglamentē
publiskas personas līdzdalību kooperatīvajās sabiedrībās.
(
22.10.2015
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
26.11.2015.
)
25. Ministru kabinets līdz 2017.gada 1.jūlijam izdod šā likuma 
97.pantā
, 
98.panta
 trešajā daļā, 
99.panta
 otrajā daļā
un 
100.panta
 ceturtajā daļā minētos noteikumus.
(
05.05.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
08.06.2016.
)
26. Šā likuma 
100.panta
 trešās daļas otrajā teikumā iekļautās prasības izpildi tiešās pārvaldes iestāde nodrošina
ne vēlāk kā līdz 2018.gada 1.februārim, bet atvasinātas publiskās personas — ne vēlāk kā līdz 2018.gada 1.jūlijam.
(
05.05.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
08.06.2016.
)
27. Grozījumi šā likuma 
92.
 pantā par panta nosaukuma un otrās daļas izteikšanu jaunā redakcijā stājas spēkā
2018. gada 1. janvārī.
(
16.11.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
13.12.2017.
)
28. Šā likuma grozījumi par 
14.
 panta izslēgšanu un likuma papildināšanu ar 
101.
 pantu stājas spēkā 2018. gada
1. jūnijā.
(
16.11.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
13.12.2017.
)
29
/
30
© Oficiālais izdevējs "Latvijas Vēstnesis"
Likums Saeimā pieņemts 2002.gada 6.jūnijā.
Valsts prezidente V.Vīķe-Freiberga
Rīgā 2002.gada 21.jūnijā
30
/
30