Publicēts:
"Latvijas Vēstnesis"
, 167/168
(882/883), 01.07.1997.,
"Ziņotājs", 15, 07.08.1997.
Izdevējs: 
Saeima
Veids: 
likums
Pieņemts: 
12.06.1997.
Stājas spēkā: 
01.10.1997.
Attēlotā redakcija:
 01.01.2018. - 31.12.2018.
Grozījumi:
26.02.1998. likums / LV, 65 (1126), 11.03.1998. / Stājas spēkā 12.03.1998.
01.06.2000. likums / LV, 223/225 (2134/2136), 14.06.2000. / Stājas spēkā 28.06.2000.
20.06.2001. likums / LV, 105 (2492), 06.07.2001. / Stājas spēkā 20.07.2001.
25.03.2004. likums / LV, 56 (3004), 08.04.2004. / Stājas spēkā 22.04.2004.
27.05.2004. likums / LV, 96 (3044), 16.06.2004. / Stājas spēkā 30.06.2004.
16.06.2005. likums / LV, 104 (3262), 06.07.2005. / Stājas spēkā 20.07.2005.
08.06.2006. likums / LV, 98 (3466), 27.06.2006. / Stājas spēkā 11.07.2006.
01.03.2007. likums / LV, 45(3621), 15.03.2007. / Stājas spēkā 29.03.2007.
27.09.2007. likums / LV, 160 (3736), 04.10.2007. / Stājas spēkā 05.10.2007.
08.11.2007. likums / LV, 190 (3766), 27.11.2007. / Stājas spēkā 01.01.2008.
08.05.2008. likums / LV, 82 (3866), 28.05.2008. / Stājas spēkā 11.06.2008.
08.04.2009. likums / LV, 66 (4052), 29.04.2009. / Stājas spēkā 13.05.2009.
18.06.2009. likums / LV, 100 (4086), 30.06.2009. / Stājas spēkā 01.07.2009.
01.12.2009. likums / LV, 200 (4186), 21.12.2009. / Stājas spēkā 01.01.2010.
10.12.2009. likums / LV, 205 (4191), 30.12.2009. / Stājas spēkā 01.03.2010.
01.06.2010. likums / LV, 105 (4297), 06.07.2010. / Stājas spēkā 01.01.2011.
07.10.2010. likums / LV, 170 (4362), 27.10.2010. / Stājas spēkā 01.01.2011.
31.03.2011. likums / LV, 62 (4460), 20.04.2011. / Stājas spēkā 04.05.2011.
21.06.2012. likums / LV, 108 (4711), 11.07.2012. / Stājas spēkā 25.07.2012.
18.04.2013. likums / LV, 87 (4893), 08.05.2013. / Stājas spēkā 01.07.2013.
11.09.2014. likums / LV, 194 (5254), 01.10.2014. / Stājas spēkā 15.10.2014.
18.06.2015. likums / LV, 127 (5445), 02.07.2015. / Stājas spēkā 16.07.2015.
01.12.2016. likums / LV, 249 (5821), 21.12.2016. / Stājas spēkā 22.12.2016.
08.06.2017. likums / LV, 117 (5944), 13.06.2017. / Stājas spēkā 01.07.2017.
22.11.2017. likums / LV, 242 (6069), 06.12.2017. / Stājas spēkā 01.01.2018.
Saeima ir pieņēmusi un Valsts 
prezidents izsludina šādu likumu:
Ārstniecības likums
I nodaļa 
Vispārīgie noteikumi
1.pants. 
Likumā ir lietoti šādi termini:
1) 
ārstniecība
 — profesionāla un individuāla slimību profilakse, diagnostika un ārstēšana, medicīniskā
rehabilitācija un pacientu aprūpe;
2) 
ārstniecības personas
 — personas, kam ir medicīniskā izglītība un kas nodarbojas ar ārstniecību;
3) 
ārstniecības iestādes 
— ārstu prakses, valsts un pašvaldību iestādes, saimnieciskās darbības veicēji un
komercsabiedrības, kas reģistrētas ārstniecības iestāžu reģistrā, atbilst normatīvajos aktos noteiktajām
obligātajām prasībām ārstniecības iestādēm un to struktūrvienībām un nodrošina ārstniecības pakalpojumus;
1
/
26
4) 
ārstniecības personas sertifikāts 
— Latvijas Ārstniecības personu profesionālo organizāciju savienības,
Latvijas Ārstu biedrības vai Latvijas Māsu asociācijas izsniegts dokuments, kas apliecina attiecīgās personas
profesionālo sagatavotību un norāda, ka ārstniecības persona kā speciālists ir kompetenta patstāvīgi
nodarboties ar ārstniecību (speciālista praksi) konkrētajā nozarē;
5) 
ārstniecības iestādes sertifikācija
 — neatkarīgas trešās personas darbība, apliecinot, ka ārstniecības
iestāde, tās struktūrvienība vai sniegtie pakalpojumi atbilst attiecīgajā standartā noteiktajām prasībām;
5
1
) 
ārstniecisko un diagnostisko metožu sertifikāts
 — Latvijas Ārstniecības personu profesionālo
organizāciju savienības, Latvijas Ārstu biedrības vai Latvijas Māsu asociācijas izsniegts dokuments, kas
apliecina attiecīgās personas profesionālo sagatavotību un norāda, ka ārstniecības persona papildus
kompetencei ārstniecībā, kas tai noteikta normatīvajos aktos, ir tiesīga patstāvīgi lietot sertifikātā norādīto
ārstniecisko vai diagnostisko metodi;
6) 
ārstu konsilijs
 — ne mazāk kā triju ārstu apspriede, lai noteiktu diagnozi un turpmāko ārstēšanas taktiku;
7) 
cilvēka infekcijas slimība 
— infekcijas slimības izraisītāja ierosināta slimība, kuras izplatīšanās var radīt
epidēmiju (turpmāk — infekcijas slimība);
8) 
medicīniskā izglītība
 — likumā noteiktajā kārtībā atzītai izglītības programmai atbilstošs zināšanu un
prasmju kopums medicīnas jomā, ko apliecina izglītības iestādes izsniegts izglītības dokuments;
9) 
medicīniskās tehnoloģijas
 — ārstniecībā izmantojamās metodes, medicīniskās ierīces un zāles;
10) 
neatliekamā medicīniskā palīdzība 
— palīdzība, ko cietušajiem (saslimušajiem) dzīvībai vai veselībai
bīstamā kritiskā stāvoklī sniedz šādiem gadījumiem īpaši sagatavotas (apmācītas, ekipētas) personas ar
atbilstošu kvalifikāciju medicīnā, kurām saskaņā ar šo kvalifikāciju ir juridiska atbildība par savu darbību vai
bezdarbību un tās sekām;
11) 
pacients
 — persona, kas saņem veselības aprūpes pakalpojumus vai vēršas pēc tiem;
12) 
pacientu aprūpe 
— veselības aprūpes sastāvdaļa, kas ir tieši vai netieši saistīta ar sabiedrības, ģimenes
vai personas veselības uzturēšanu, veicināšanu, aizsardzību un atgūšanu;
13) 
pirmā palīdzība 
— palīdzība, ko cietušajiem (saslimušajiem) dzīvībai vai veselībai kritiskā stāvoklī savu
zināšanu un iespēju apjomā sniedz personas ar kvalifikāciju medicīnā vai bez tās neatkarīgi no sagatavotības un
ekipējuma;
14) 
medicīniskā rehabilitācija 
— medicīnas nozare, kas nodarbojas ar cilvēka fiziskā, psiholoģiskā, sociālā,
aroda un izglītības potenciāla attīstīšanu vai atgūšanu atbilstoši viņa fizioloģiskajiem vai anatomiskajiem
ierobežojumiem, vai — stabilu veselības traucējumu gadījumā — ar pacienta dzīves pielāgošanu videi un
sabiedrībai;
15) 
(izslēgts ar 
27.05.2004
. likumu)
;
16) 
(izslēgts ar 
21.06.2012
. likumu)
;
17) 
profesionālās kvalifikācijas pilnveidošana 
— tālākizglītības daļa noteiktā profesijā vai specialitātē, kas
noris saskaņā ar brīvi izraudzītu izglītības programmu, kuras saturs un apgūšanas laiks nav reglamentēts;
18) 
obligātās prasības ārstniecības iestādēm un to struktūrvienībām 
— prasības, kuru izpilde jānodrošina
ārstniecības iestādēm vai to struktūrvienībām, lai tajās būtu atļauts sniegt pacientiem medicīnisko palīdzību;
19) 
rezidentūra 
— darba tiesiskajās attiecībās ar izglītības programmu īstenojošu ārstniecības iestādi esoša
ārsta izglītošana valsts valodā specialitātes iegūšanai saskaņā ar akreditētu profesionālo rezidentūras izglītības
programmu medicīnā;
20) 
klīniskās vadlīnijas
 — ievērojot uz pierādījumiem balstītas medicīnas principus, veidots sistematizēts
konkrētu pacientu grupu ārstniecības procesa apraksts, kurā noteiktas nepieciešamās darbības, to veikšanas
kārtība un pacientu ārstēšanas taktikas izvēlē būtiski kritēriji labāka ārstēšanas rezultāta sasniegšanai;
21) 
medicīniskās ierīces
 — visi instrumenti, aparāti, ierīces, programmatūra, materiāli vai citi priekšmeti,
2
/
26
kurus lieto atsevišķi vai kopā ar citām ierīcēm, tostarp kopā ar programmatūru, ko tās ražotājs paredzējis
izmantošanai ārstniecībā, lai diagnosticētu, novērstu, novērotu un ārstētu slimības vai atvieglotu to norises
gaitu, diagnosticētu, novērotu, ārstētu, atvieglotu vai kompensētu traumas vai fiziskus trūkumus, pētītu, aizstātu
vai mainītu cilvēka anatomiju vai fizioloģiskos procesus, kontrolētu apaugļošanos, un kuri paredzēto
pamatiedarbību uz cilvēka ķermeņa virsmu vai cilvēka ķermenī nepanāk ar farmakoloģiskiem, imunoloģiskiem
vai metaboliskiem līdzekļiem, bet ar šādiem līdzekļiem var palīdzēt nodrošināt medicīniskās ierīces darbību;
22) 
psihiatriskā palīdzība
 - individuāla psihisko slimību profilakse, ambulatora vai stacionāra diagnostika,
ārstēšana, rehabilitācija un aprūpe personai ar garīgās veselības traucējumiem;
23) 
psihiatriskā palīdzība bez pacienta piekrišanas
 - stacionāra diagnostika, ārstēšana, rehabilitācija un
aprūpe personai ar garīgās veselības traucējumiem bez šīs personas piekrišanas;
24) 
katastrofu medicīnas sistēma
 — valsts koordinētu pasākumu kopums, ko veic ārstniecības iestādes un
citas veselības aprūpes nozares institūcijas neatkarīgi no īpašuma formas, lai ārkārtas medicīniskajās un
ārkārtas sabiedrības veselības situācijās glābtu cilvēku dzīvību un mazinātu postošo ietekmi uz sabiedrības
veselību;
25) 
ārstniecības atbalsta persona
 — persona, kurai nav tiesību nodarboties ar ārstniecību, bet kura ir tieši
iesaistīta veselības aprūpes procesa nodrošināšanā;
26) 
ārstniecības atbalsta personas sertifikāts
 — Latvijas Ārstniecības personu profesionālo organizāciju
savienības izsniegts dokuments, kas apliecina attiecīgās personas profesionālo sagatavotību un norāda, ka
ārstniecības atbalsta persona ir kompetenta iesaistīties veselības aprūpes procesa nodrošināšanā konkrētajā
nozarē;
27) 
vienotā veselības nozares elektroniskā informācijas sistēma
 (turpmāk — veselības informācijas
sistēma) — strukturizēta veselības nozares informācijas sistēma, kas ietver atsevišķas veselības nozares
informācijas datu kopas un nodrošina to vienotu darbību;
28) 
neatliekamās medicīniskās palīdzības brigāde
 — mobila neatliekamās medicīniskās palīdzības
sniegšanas struktūrvienība, kuras sastāvā strādā normatīvajos aktos noteiktās personas un kuras rīcībā ir
operatīvais medicīniskais transportlīdzeklis, kas atbilst normatīvajos aktos noteiktajām prasībām;
29) 
telemedicīna
 — attālināta veselības aprūpes pakalpojuma sniegšana, izmantojot informācijas un
komunikācijas tehnoloģijas. Tā ietver ārstniecībai nepieciešamu medicīnisku datu un informācijas drošu
pārsūtīšanu teksta, skaņu, attēlu vai citā formātā.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
26.02.1998.
, 
01.06.2000.
, 
25.03.2004.
, 
27.05.2004.
, 
08.06.2006.
, 
08.11.2007.
,
08.05.2008.
, 
08.04.2009.
, 
10.12.2009.
, 
07.10.2010.
, 
21.06.2012.
 un 
11.09.2014
. likumu, kas stājas spēkā
15.10.2014
)
2.pants.
 Šā likuma mērķis ir regulēt sabiedriskās attiecības ārstniecībā, lai nodrošinātu slimību vai traumu
kvalificētu profilaksi un diagnostiku, kā arī kvalificētu pacienta ārstēšanu un rehabilitāciju un noteikt īpašus ārstniecības
iestāžu saimnieciskās darbības tiesiskā regulējuma noteikumus.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
11.09.2014
. likumu, kas stājas spēkā 
15.10.2014.
)
3.pants. 
(1) Veselība ir fiziska, garīga un sociāla labklājība, valsts un tautas pastāvēšanas un izdzīvošanas
dabiskais pamats. Veselības aprūpe ir veselības aprūpes pakalpojumu sniedzēju īstenots pasākumu komplekss, tajā
skaitā telemedicīna un darbības ar zālēm un medicīniskajām ierīcēm, pacienta veselības nodrošināšanai, uzturēšanai
un atjaunošanai.
(2) Grūtnieces, bērna un personas ar prognozējamu invaliditāti veselības aprūpe ir prioritāra. Šīs prioritātes
organizēšanas, finansēšanas un cilvēkresursu nodrošināšanas kārtību nosaka Ministru kabinets.
(
08.05.2008
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
10.12.2009.
, 
16.06.2010.
 un 
11.09.2014
. likumu, kas
stājas spēkā 
15.10.2014.
)
4.pants. 
(1) 
(Izslēgta no 
01.01.2018.
 ar 
22.11.2017
. likumu. Sk. Pārejas noteikumu 
32. punktu
)
(2) Pašvaldību iestādēs, valsts un pašvaldību kapitālsabiedrībās un publiski privātās kapitālsabiedrībās nodarbināta
ārstniecības persona, kura sniedz no valsts budžeta apmaksātos veselības aprūpes pakalpojumus ārstniecības
iestādē, kas noslēgusi līgumu par sniegto veselības aprūpes pakalpojumu apmaksu, saņem atlīdzību atbilstoši Valsts 
3
/
26
un pašvaldību institūciju amatpersonu un darbinieku atlīdzības likumam.
(
27.05.2004
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
16.06.2005.
, 
08.06.2006.
, 
01.12.2009.
 un 
22.11.2017
.
likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2018.
)
5.pants.
 Ikvienam ir pienākums rūpēties un katrs ir atbildīgs par savu, tautas, savu tuvinieku un apgādībā esošo
personu veselību.
6.pants.
(Izslēgts ar 
10.12.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.03.2010.
)
II nodaļa 
Ārstniecības uzraudzība
7.pants.
 Ārstniecības uzraudzību valstī veic Veselības ministrija un citas normatīvajos aktos noteiktās institūcijas.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
25.03.2004
. likumu, kas stājas spēkā 
22.04.2004.
)
8.pants.
 Veselības ministrija veselības aprūpes jomā pilda šādas funkcijas:
1) izstrādā valsts politiku veselības aprūpē, kā arī pārrauga tās īstenošanu;
2) valsts mērogā koordinē un vada neatliekamās medicīniskās palīdzības sniegšanu cietušajiem reģionāla un
valsts mēroga ārkārtējās situācijās;
3) 
(izslēgts ar 
08.06.2006
. likumu)
;
4) 
(izslēgts ar 
27.05.2004
. likumu)
;
5) 
(izslēgts ar 
27.05.2004
. likumu)
;
6) izstrādā un iesniedz Ministru kabinetam apstiprināšanai arodslimību sarakstu;
7) sadarbībā ar Latvijas Ārstu biedrību un ārstniecības personu profesionālajām asociācijām izstrādā obligāto
prasību projektus ārstniecības iestādēm un to struktūrvienībām;
8) 
(izslēgts ar 
08.06.2006
. likumu)
;
9) 
(izslēgts ar 
27.05.2004
. likumu)
.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
01.06.2000.
, 
25.03.2004.
, 
27.05.2004.
 un 
08.06.2006
. likumu, kas stājas spēkā
11.07.2006.
)
9.pants.
 (1) Ārstniecības personu, ārstniecības atbalsta personu, ārstniecības iestāžu, medicīnisko ierīču un ar
noteiktām slimībām slimojošu pacientu, un jaundzimušo reģistru (ar ziņām par viņu mātēm) izveides, papildināšanas
un uzturēšanas kārtību, kā arī ārstniecībā izmantojamo medicīnisko tehnoloģiju apstiprināšanas un jaunu medicīnisko
tehnoloģiju ieviešanas kārtību nosaka Ministru kabinets.
(2) Katastrofu medicīnas sistēmas organizēšanas kārtību nosaka Ministru kabinets.
(3) Ministru kabinets nosaka pirmās palīdzības sniegšanas apmācības sistēmu, pirmās palīdzības sniegšanas
apmācības programmu saturu un šīs apmācības nodrošināšanas kārtību.
(
27.05.2004
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
16.06.2005.
, 
08.06.2006.
, 
08.05.2008.
, 
21.06.2012.
un 
01.12.2016
. likumu, kas stājas spēkā 
22.12.2016.
)
9.
1
 pants.
 (1) Ārstniecību veic atbilstoši klīniskajām vadlīnijām vai ārstniecībā izmantojamo metožu un zāļu
lietošanas drošības un ārstēšanas efektivitātes novērtējumam, kas veikts, ievērojot uz pierādījumiem balstītas
4
/
26
medicīnas principus.
(2) Ministru kabinets nosaka kārtību, kādā izstrādā, izvērtē, reģistrē un ievieš klīniskās vadlīnijas.
(
08.06.2006
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
08.05.2008.
, 
16.06.2010.
 un 
11.09.2014
. likumu, kas
stājas spēkā 
15.10.2014.
)
10.pants.
 Veselības aprūpes profesionālo un darbspējas ekspertīzes kvalitāti ārstniecības iestādēs kontrolē
Veselības inspekcija.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
27.05.2004.
 un 
27.09.2007
. likumu, kas stājas spēkā 
05.10.2007.
)
11.pants. 
Sludinājumus un reklāmu, kas attiecas uz ārstniecību, ārstniecības iestādēm un ārstniecības personām,
ievieto masu saziņas līdzekļos normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā.
12.pants. 
Personas, kam nav medicīniskās izglītības un kas patstāvīgi nodarbojas ar slimnieku ārstēšanu,
dzemdībpalīdzības sniegšanu (izņemot gadījumus, kad jāsniedz pirmā palīdzība), hipnozi, kodēšanu un citām cilvēka
psihi ietekmējošām metodēm, cilvēka enerģētisko lauku korekciju (biokorekciju), akupunktūru un pārējām cilvēka
organisma enerģētisko sistēmu ietekmējošām metodēm, kā arī personas, kas atbalsta ārstniecības darbībā tādas
personas, kurām nav medicīniskās izglītības vai nav speciālista prakses tiesību, ir saucamas pie likumā noteiktās
atbildības.
12.
1
 pants.
 Ārstniecības atbalsta persona ir tiesīga iesaistīties veselības aprūpes procesa nodrošināšanā, ja tā ir
reģistrēta ārstniecības atbalsta personu reģistrā.
(
21.06.2012
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
25.07.2012.
)
III nodaļa 
Medicīnas ētikas komitejas
13.pants. 
Medicīnas ētikas komitejas ir medicīnas ētikas problēmu risināšanai izveidotas konsultatīvas institūcijas,
kas darbojas saskaņā ar Ministru kabineta apstiprinātu paraugnolikumu.
14.pants.
 Medicīnas ētikas komitejas izveido ārstniecības iestādes un ārstniecības personu profesionālās
biedrības. Šīs komitejas izskata ētikas jautājumus, kas saistīti ar ārstniecības personu darbību un jaunām
medicīniskajām tehnoloģijām.
15.pants. 
Centrālā medicīnas ētikas komiteja darbojas saskaņā ar Ministru kabineta noteikumiem, un tā izskata
uz sociālajām problēmām attiecināmos biomedicīniskā progresa ētikas jautājumus. Centrālās medicīnas ētikas
komitejas personālsastāvu apstiprina Ministru kabinets pēc Veselības ministrijas priekšlikuma.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
25.03.2004
. likumu, kas stājas spēkā 
22.04.2004.
)
IV nodaļa
Personu tiesības un pienākumi veselības aprūpē
(Nodaļa izslēgta no 
01.01.2018.
 ar 
22.11.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2018.
 Sk. Pārejas noteikumu 32.
punktu)
16.pants.
(Izslēgts no 
01.01.2018.
 ar 
22.11.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2018.
 Sk. Pārejas noteikumu 
32. punktu
)
17.pants.
(Izslēgts no 
01.01.2018.
 ar 
22.11.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2018.
 Sk. Pārejas noteikumu 
32. punktu
)
5
/
26
18.pants.
(Izslēgts no 
01.01.2018.
 ar 
22.11.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2018.
 Sk. Pārejas noteikumu 
32. punktu
)
19.pants.
(Izslēgts ar 
08.06.2006
. likumu, kas stājas spēkā 
11.07.2006.
)
20.pants.
(Izslēgts ar 
10.12.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.03.2010.
)
21.pants.
(Izslēgts ar 
10.12.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.03.2010.
)
22.pants.
(Izslēgts ar 
10.12.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.03.2010.
)
23.pants.
(Izslēgts ar 
10.12.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.03.2010.
)
24.pants.
(Izslēgts ar 
10.12.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.03.2010.
)
25.pants.
(Izslēgts ar 
10.12.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.03.2010.
)
V nodaļa 
Ārstniecības personas un to darbība ārstniecībā
26.pants. 
(1) Patstāvīgi nodarboties ar ārstniecību attiecīgajā profesijā atbilstoši Ministru kabineta noteiktajai
kompetencei atļauts ārstniecības personām, kuras ir reģistrētas ārstniecības personu reģistrā.
(2) Patstāvīgi nodarboties ar ārstniecību konkrētā pamatspecialitātē, apakšspecialitātē vai papildspecialitātē
atbilstoši Ministru kabineta noteiktajai kompetencei atļauts ārstniecības personām, kuras ir sertificētas un reģistrētas
ārstniecības personu reģistrā.
(3) Tiesības pretendēt uz ārstniecības personas sertifikātu noteiktā specialitātē ir reģistrētām ārstniecības
personām, kuras apguvušas izglītības programmu, kas atbilst normatīvajos aktos noteiktajām prasībām attiecībā uz
izglītību, kāda nepieciešama konkrētās specialitātes iegūšanai. Tiesības pretendēt uz ārstniecisko un diagnostisko
metožu sertifikātu noteiktā ārstnieciskā vai diagnostiskā metodē ir reģistrētām ārstniecības personām, kuras
apguvušas attiecīgās ārstnieciskās vai diagnostiskās metodes tālākizglītības programmu.
(3
1
) Tiesības pretendēt uz ārstniecības personas sertifikātu jaunizveidotā papildspecialitātē vai apakšspecialitātē,
neapgūstot šā panta trešajā daļā minēto izglītības programmu jaunizveidotajā papildspecialitātē vai apakšspecialitātē,
normatīvajos aktos noteiktu laikposmu ir reģistrētām un attiecīgajā pamatspecialitātē izglītības programmu apguvušām
un sertificētām ārstniecības personām, kuras atbilst normatīvajos aktos noteiktajiem kritērijiem.
(4) Patstāvīgi lietot konkrētu ārstniecisko un diagnostisko metožu klasifikatorā iekļautu ārstniecisko vai
diagnostisko metodi atļauts ārstniecības personu reģistrā reģistrētām ārstniecības personām, kuras attiecīgo
ārstniecisko vai diagnostisko metodi lieto atbilstoši normatīvajos aktos noteiktajai kompetencei ārstniecībā vai kuras ir
sertificētas attiecīgajā ārstnieciskajā vai diagnostiskajā metodē.
(
08.05.2008
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
21.06.2012.
 un 
01.12.2016
. likumu, kas stājas spēkā
22.12.2016.
)
6
/
26
27.pants.
 Ārstniecības personu kompetenci ārstniecībā, kā arī teorētisko un praktisko zināšanu apjomu,
ārstniecības personām nosakāmos kritērijus jaunizveidotās papildspecialitātes vai apakšspecialitātes iegūšanai,
neapgūstot izglītības programmu jaunizveidotajā papildspecialitātē vai apakšspecialitātē, un laikposmu, kurā
ārstniecības personām, kas atbilst noteiktajiem kritērijiem, ir tiesības pretendēt uz ārstniecības personas sertifikātu
minētajā papildspecialitātē vai apakšspecialitātē, nosaka Ministru kabinets, izvērtējot Latvijas Ārstu biedrības, Latvijas
Ārstniecības personu profesionālo organizāciju savienības vai Latvijas Māsu asociācijas pausto viedokli atbilstoši
kompetencei.
(
08.06.2006
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
21.06.2012.
 un 
01.12.2016
. likumu, kas stājas spēkā
22.12.2016.
)
28.pants.
 Medicīniskās izglītības diploma iegūšana ļauj ārstniecības personai līdz reģistrācijai ārstniecības personu
reģistrā darboties ārstniecībā tikai tādas ārstniecības personas uzraudzībā vai vadībā, kurai ir sertifikāts un kura ir
reģistrēta normatīvajos aktos par ārstniecības personu reģistru noteiktajā kārtībā.
(
08.06.2006
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
11.07.2006.
)
29.pants.
 (1) Speciālista prakses tiesības apliecina ārstniecības personas sertifikāts un tās reģistrācija
normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā. Ārstniecības personu sertifikācijas kārtību nosaka Ministru kabinets.
(1
1
) Ārstniecības personas sertifikācijas procesā lēmumu par sertifikāta piešķiršanu vai atteikumu piešķirt
sertifikātu sertifikācijas institūcija pieņem triju mēnešu laikā no iesnieguma saņemšanas dienas. Objektīvu iemeslu dēļ
sertifikācijas institūcija var pagarināt lēmuma pieņemšanas termiņu uz laiku, kas nav ilgāks par četriem mēnešiem no
iesnieguma saņemšanas dienas, par to paziņojot iesniedzējam.
(2) Ārstniecības personu sertifikāciju atbilstoši kompetencei veic:
1) Latvijas Ārstu biedrība — ārstu un zobārstu sertifikāciju;
2) Latvijas Ārstniecības personu profesionālo organizāciju savienība — funkcionālo speciālistu, funkcionālo
speciālistu asistentu, ārsta palīgu, radiologa asistentu, radiogrāferu, masieru, kosmētiķu, laborantu, podologu,
skaistumkopšanas speciālistu (kosmetoloģijā) un zobu tehniķu sertifikāciju;
3) Latvijas Māsu asociācija — māsu, zobārstniecības māsu, vecmāšu un zobu higiēnistu sertifikāciju.
(3) Sertificējamo ārstniecības atbalsta personu profesiju sarakstu un sertifikācijas kārtību nosaka Ministru kabinets.
(4) Ārstniecības personu un ārstniecības atbalsta personu profesionālo zināšanu pārbaudes, sertifikāta
noformēšanas, reģistrēšanas un tā dublikāta izgatavošanas maksas pakalpojumu cenrādi apstiprina Ministru kabinets.
(5) 
(Izslēgta ar 
01.12.2016
. likumu)
(
01.06.2000
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
08.05.2008.
, 
08.04.2009.
, 
21.06.2012.
, 
11.09.2014.
un 
01.12.2016
. likumu, kas stājas spēkā 
22.12.2016.
)
30.pants.
(Izslēgts ar 
01.06.2000
. likumu, kas stājas spēkā 
28.06.2000.
)
31.pants.
 
Personas ar ārvalstu medicīniskās izglītības diplomu iegūst tiesības nodarboties ar ārstniecību Latvijā
pēc diploma ekspertīzes un atzīšanas likumā noteiktajā kārtībā. Speciālista prakses tiesības minētās personas iegūst
šajā likumā noteiktajā kārtībā.
(
20.06.2001
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
20.07.2001.
)
32.pants.
(Izslēgts ar 
01.06.2000
. likumu, kas stājas spēkā 
28.06.2000.
)
33.pants. 
(1) Medicīniskās izglītības iestādēs izglītojamie izglītības programmas ietvaros var nodarboties ar
ārstniecību tikai tiešā sertificētas ārstniecības personas uzraudzībā.
7
/
26
(2) To ārstniecības personu sarakstus, kurām ir tiesības ārstniecības iestādēs veikt izglītojamo un ārstniecības
personu apmācību, atbilstoši kompetencei apstiprina Latvijas Ārstu biedrība, Latvijas Ārstniecības personu profesionālo
organizāciju savienība vai Latvijas Māsu asociācija.
(2
1
) Rezidentu apmācību ārstniecības iestādēs saskaņā ar akreditētām rezidentūras izglītības programmām
medicīnā ir tiesības veikt ikvienam pamatspecialitātē, apakšspecialitātē vai papildspecialitātē sertificētam ārstam, kura
darba stāžs attiecīgajā pamatspecialitātē, apakšspecialitātē vai papildspecialitātē pēc ārstniecības personas sertifikāta
iegūšanas ir ne mazāks kā pieci gadi.
(3) Studējošie, kuri apgūst pirmā vai otrā līmeņa profesionālās augstākās medicīniskās izglītības programmas un
kuru zināšanu un prasmju apjoms atbilst noteiktām kvalifikācijas un kompetences prasībām, var piedalīties ārstniecībā.
Kvalifikācijas prasības un kompetences apjomu nosaka Ministru kabinets.
(
08.05.2008
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
21.06.2012
. likumu, kas stājas spēkā 
25.07.2012.
)
34.pants.
 (1) Medicīnisko ierīču realizācijas, izplatīšanas, reģistrācijas, ekspluatācijas un tehniskās uzraudzības
kārtību nosaka Ministru kabinets. Ārstniecības iestādes vadītājs ir tieši atbildīgs par noteiktās kārtības ievērošanu
ārstniecības iestādē.
(2) Cilvēkiem paredzēto medicīnisko ierīču klīniskās izpētes kārtību nosaka Ministru kabinets.
(3) Cilvēka asins un asins komponentu savākšanas, testēšanas, apstrādes, uzglabāšanas un izplatīšanas
kvalitātes un drošības standartus, kā arī kompensāciju par izdevumiem zaudētā asins apjoma atjaunošanai nosaka
Ministru kabinets.
(
01.06.2000
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
16.06.2005.
 un 
08.06.2006
. likumu, kas stājas spēkā
11.07.2006.
)
35.pants. 
Ārstniecības iestādes vadītājs ir saucams pie likumā noteiktās atbildības, ja viņa vadītajā iestādē tiek
lietotas medicīniskās tehnoloģijas, kuras nav apstiprinātas Ministru kabineta noteiktajā kārtībā.
(
01.06.2000
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
25.03.2004.
 un 
27.05.2004
. likumu, kas stājas spēkā
30.06.2004.
)
36.pants.
 Ārstniecības persona ir atbildīga par izraudzītās medicīniskās tehnoloģijas lietošanu un tās radītajām
sekām.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
01.06.2000
. likumu, kas stājas spēkā 
28.06.2000.
)
VI nodaļa 
Ārsta profesija
37.pants.
 (1) Ārsts ir ārstniecības persona, kura ieguvusi izglītību, kas atbilst likumā "
Par reglamentētajām
profesijām un profesionālās kvalifikācijas atzīšanu
" noteiktajām prasībām, un kura ar zinātniski pamatotu medicīnisko
darbību tieši vai netieši iedarbojas uz cilvēku un savas profesionālās darbības ietvaros:
1) veic slimību profilaksi, diagnostiku, ārstēšanu un pacientu medicīnisko rehabilitāciju;
2) novērtē slimības un to izraisītos funkcionēšanas ierobežojumus ķermeņa, aktivitātes un dalības līmenī;
3) pēta slimības izcelsmi un profilakses iespējas.
(2) 
(Izslēgta ar 
08.05.2008
. likumu.)
(
08.06.2006
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
08.05.2008
. likumu, kas stājas spēkā 
11.06.2008.
Sk. Pārejas noteikumus.)
38.pants. 
Savā profesionālajā darbībā ārsts ir brīvs. Katram ārstam ir tiesības dot atzinumu par pacienta veselības
stāvokli un ārstēšanu.
8
/
26
39.pants.
 Ārsts darbojas specialitātē (specialitātes var būt vairākas), kas noteikta ārsta sertifikātā. Ārsts drīkst
darboties apakšspecialitātē, papildspecialitātē vai lietot atsevišķu izmeklēšanas vai ārstēšanas metodi tikai tad, ja
viņam ir ārsta sertifikāts pamatspecialitātē.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
01.06.2000
. likumu, kas stājas spēkā 
28.06.2000.
)
40.pants. 
Ārsts ir atbildīgs par nedzimušas dzīvības saglabāšanu, un viņa pienākums ir mēģināt atrunāt pacienti no
grūtniecības pārtraukšanas, ja grūtniecība nav pretrunā ar sievietes veselības stāvokli un nepastāv draudi, ka
jaundzimušajam būs pārmantojama vai iegūta slimība. Ārstam ir tiesības atteikties izdarīt grūtniecības pārtraukšanu, ja
tam nav medicīnisku iemeslu.
41.pants.
(Izslēgts ar 
10.12.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.03.2010.
)
42.pants. 
Gadījumos, kad pacienta dzīvība nav apdraudēta, bet pacients neievēro noteikto režīmu, nepilda
ārstniecības personu norādījumus vai apzināti kaitē savai veselībai un šādā veidā tieši ietekmē konkrētās slimības
ārstēšanu, ārstam ir tiesības atteikties no turpmākās pacienta ārstēšanas.
43.pants. 
Ārsts drīkst pacientu izmeklēt vai ārstēt kopīgi ar citām ārstniecības personām vai nepieļaut to līdzdalību.
VI A nodaļa 
Zobārsta profesija
(Nodaļa 
25.03.2004
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
22.04.2004.
)
43.
1
 pants.
 Zobārsts ir ārstniecības persona, kura ieguvusi izglītību, kas atbilst likumā "
Par reglamentētajām
profesijām un profesionālās kvalifikācijas atzīšanu
" noteiktajām prasībām, un kura savas profesionālās darbības
ietvaros:
1) veic alveolārā izauguma un mutes dobuma gļotādas, žokļu un ar tiem saistīto audu slimību profilaksi,
diagnostiku un ārstēšanu;
2) pēta šā panta 1.punktā minēto slimību izcelsmi un profilakses iespējas.
VII nodaļa
Māsas un ārsta palīga profesija
(Nodaļa 
11.09.2014
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
15.10.2014.
)
44.pants
. (1) Māsa ir ārstniecības persona, kura ieguvusi izglītību atbilstoši likumā "
Par reglamentētajām
profesijām un profesionālās kvalifikācijas atzīšanu
" noteiktajām prasībām.
(2) Māsa profesionālās darbības ietvaros atbilstoši kompetencei:
1) veic pacientu aprūpi;
2) piedalās ārstniecībā;
3) vada pacientu aprūpes darbu;
4) nodarbojas ar pacientu izglītošanu veselības jautājumos;
5) veic profesionālās izglītības darbu.
9
/
26
45.pants.
 (1) Ārsta palīgs ir ārstniecības persona, kura ieguvusi vidējo profesionālo izglītību vai pirmā līmeņa
augstāko profesionālo izglītību, vai augstāko izglītību saskaņā ar akreditētu ārsta palīga studiju programmu.
(2) Ārsta palīgs profesionālās darbības ietvaros atbilstoši kompetencei veic profesionālu un individuālu slimību
diagnosticēšanu un ārstēšanu, kā arī sadarbībā ar ārstu nodrošina profilaktiskos pasākumus.
VII A nodaļa 
Funkcionālais speciālists 
un funkcionālā speciālista asistents
(Nodaļa 
20.06.2001
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
20.07.2001.
)
45.
1
 pants.
 (1) Funkcionālais speciālists (fizioterapeits, ergoterapeits, tehniskais ortopēds, audiologopēds, uztura
speciālists, mākslas terapeits) ir ārstniecības persona, kas ieguvusi otrā līmeņa profesionālo augstāko medicīnisko
izglītību un darbojas atbilstoši savai kompetencei ārstniecībā.
(2) Funkcionālā speciālista asistents (fizioterapeita asistents, ergoterapeita asistents) ir ārstniecības persona, kas
ieguvusi pirmā līmeņa profesionālo augstāko vai arī vismaz trešā profesionālās kvalifikācijas līmeņa medicīnisko
izglītību un darbojas atbilstoši savai kompetencei ārstniecībā.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
08.06.2006.
, 
08.05.2008.
, 
21.06.2012.
 un 
01.12.2016
. likumu, kas stājas spēkā
22.12.2016.
 Grozījums pirmajā daļā par vārda 
"reitterapeits" izslēgšanu stājas spēkā 
01.01.2018.
 Grozījums pirmajā
daļā par tās papildināšanu ar vārdu "optometrists" stājas spēkā 
01.01.2020.
 un iekļauts likuma redakcijā uz
01.01.2020.
 Sk. Pārejas noteikumu 
22. 
un 
23. punktu
)
45.
2
 pants.
 (1) Savā specialitātē funkcionālais speciālists profesionālās kompetences ietvaros:
1) pārzina cilvēka funkcionālo ierobežojumu novērtēšanu un rehabilitācijas principus;
2) veic ārstēšanu, izmantojot atbilstošu diagnostiku, novērtēšanu un medicīniskās tehnoloģijas, un dod
atzinumus;
3) veic profesionālās izglītības darbu.
(2) Savā specialitātē funkcionālā speciālista asistents profesionālās kompetences ietvaros:
1) pārzina cilvēka funkcionālo ierobežojumu novērtēšanu un rehabilitācijas pamatprincipus;
2) veic ārstēšanu, izmantojot atbilstošas medicīniskās tehnoloģijas funkcionālā speciālista vai ārsta uzraudzībā.
VII B nodaļa 
Vecmātes profesija
(Nodaļa 
25.03.2004
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
22.04.2004.
)
45.
3
 pants.
 Vecmāte ir ārstniecības persona, kura ieguvusi izglītību, kas atbilst likumā "
Par reglamentētajām
profesijām un profesionālās kvalifikācijas atzīšanu
" noteiktajām prasībām, un kura savas profesionālās darbības
ietvaros:
1) nodrošina fizioloģiskas grūtniecības aprūpi, organizē un vada fizioloģiskas dzemdības un aprūpi pēc
fizioloģiskām dzemdībām, veic veselu jaundzimušo aprūpi;
2) konstatējot savā aprūpē esošas grūtnieces, dzemdētājas, nedēļnieces vai jaundzimušā veselības riska
faktorus vai iespējamu patoloģiju, nosūta pacienti pie atbilstošas specialitātes ārsta;
3) piedalās ārstniecībā;
10
/
26
4) sniedz informāciju un veic izglītošanas darbu ģimenes plānošanas un kontracepcijas, grūtniecības, dzemdību
un pēcdzemdību, krūts ēdināšanas, seksuālās un reproduktīvās veselības un bērna aprūpes jautājumos.
VII C nodaļa 
Militārā paramediķa profesija
(Nodaļa 
31.03.2011
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
04.05.2011.
)
45.
4
 pants.
 Militārais paramediķis ir ārstniecības persona, kura ieguvusi izglītību, kas atbilst likumā “
Par
reglamentētajām profesijām un profesionālās kvalifikācijas atzīšanu
” noteiktajām prasībām un, pildot militārā dienesta
pienākumus Latvijas teritorijā un ārpus tās, savas profesionālās darbības ietvaros:
1) novērtē pacienta veselības stāvokli;
2) sniedz neatliekamo medicīnisko palīdzību.
45.
5
 pants.
 Militārais paramediķis profesionālās prasmes neatliekamās medicīniskās palīdzības sniegšanā savai
kvalifikācijai atbilstošā apjomā militārā dienesta laikā var uzturēt neatliekamās medicīniskās palīdzības iestādes
brigādē tiešā neatliekamajā medicīnā sertificētas ārstniecības personas vadībā un uzraudzībā.
VII D nodaļa. 
Masiera profesija
(Nodaļa 
21.06.2012
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
25.07.2012.
)
45.
6
 pants.
 Masieris ir ārstniecības persona, kura ieguvusi pirmā līmeņa profesionālo augstāko izglītību vai
profesionālo vidējo izglītību un darbojas atbilstoši savai kompetencei ārstniecībā.
VIII nodaļa 
Ārstniecības personu pienākumi un tiesības ārstniecībā
46.pants.
 Ārstniecības personas pienākums ir sniegt pirmo un neatliekamo medicīnisko palīdzību.
47.pants. 
Ārstniecības personai ir tiesības atteikt pirmo un neatliekamo medicīnisko palīdzību apstākļos, kas
apdraud ārstniecības personas pašas dzīvību, kā arī tad, ja ārstniecības persona to nespēj veselības stāvokļa dēļ.
48.pants.
 Ārstniecības personas pienākums ir regulāri pilnveidot savu profesionālo kvalifikāciju un izglītoties
neatliekamās palīdzības sniegšanā.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
01.06.2000.
 un 
27.05.2004
. likumu, kas stājas spēkā 
30.06.2004.
)
49.pants.
(Izslēgts ar 
10.12.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.03.2010.
)
50.pants.
(Izslēgts ar 
10.12.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.03.2010.
)
51.pants.
(Izslēgts ar 
10.12.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.03.2010.
)
11
/
26
52.pants.
(Izslēgts ar 
18.06.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.07.2009.
 Grozījums par panta izslēgšanu stājas spēkā
01.10.2009.
 Sk. Pārejas noteikumu 
16.punktu
)
53.pants.
 Personas pārejošu darbnespēju konstatē ārsts vai ārsta palīgs. Pārejošu darbnespēju apliecinošo
dokumentu izsniegšanas un anulēšanas kārtību nosaka Ministru kabinets.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
26.02.1998.
 un 
01.12.2016
. likumu, kas stājas spēkā 
22.12.2016.
)
53.
1
 pants.
 (1) Ārstniecības personai piemērojamas darba tiesiskās attiecības regulējošo normatīvo aktu normas
tiktāl, ciktāl šajā likumā nav noteikts citādi.
(2) Pēc ārstniecības personas vai ārstniecības iestādes iniciatīvas ārstniecības personai var noteikt pagarinātu
normālo darba laiku, kas pārsniedz 
Darba likumā
 noteikto normālo darba laiku, ja tiek ievēroti darba drošības un
veselības aizsardzības vispārīgie principi.
(3) 
(Izslēgta ar 
08.06.2017
. likumu)
(4) Ārstniecības personu aizliegts sodīt vai citādi tieši vai netieši radīt tai nelabvēlīgas sekas, ja šī persona nepiekrīt
pagarināta normālā darba laika noteikšanai.
(5) Ja ārstniecības personai noteikts pagarināts normālais darba laiks, tad ne retāk kā ik pēc četriem mēnešiem
ārstniecības iestādei nepieciešams saņemt šīs personas rakstveida piekrišanu pagarinātā normālā darba laika
noteikšanai.
(6) Ārstniecības iestāde veic to ārstniecības personu uzskaiti, kurām noteikts pagarināts normālais darba laiks, un
nodrošina šīs informācijas pieejamību Valsts darba inspekcijai.
(7) 
(Izslēgta ar 
08.06.2017
. likumu)
(8) Šā panta noteikumi attiecināmi arī uz neatliekamās medicīniskās palīdzības brigādes personu, kura nav
ārstniecības persona.
(
08.04.2009
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
18.06.2009.
, 
21.06.2012.
 un 
08.06.2017
. likumu, kas
stājas spēkā 
01.07.2017.
)
53.
2
 pants.
 (1) Ārstu komisija aizgādnības nodibināšanas un nākotnes pilnvarojuma gadījumā sniedz atzinumu par
to, vai garīga rakstura vai veselības traucējumu dēļ persona ir zaudējusi spēju saprast savas darbības nozīmi un vadīt
to.
(2) Izziņu uz šā panta pirmajā daļā minētā atzinuma pamata var pieprasīt:
1) nākotnes pilnvarnieks, uzrādot nākotnes pilnvarojumu;
2) tiesa, lai nodibinātu aizgādnību 
Civilprocesa likumā
 noteiktajā kārtībā.
(3) Izziņu, pamatojoties uz šā panta pirmajā daļā minēto atzinumu, izsniedz ārstniecības iestādes vadītājs 10
darbdienu laikā no pieprasījuma saņemšanas dienas. Ja izziņa izsniegta saistībā ar nākotnes pilnvarojumu, izziņā
norāda, ka tā paredzēta iesniegšanai nākotnes pilnvarojumu reģistrā, lai Notariāta likumā noteiktajā kārtībā ziņas
ierakstītu reģistrā.
(4) Kārtību, kādā ārstniecības iestāde aizgādnības nodibināšanas un nākotnes pilnvarojuma gadījumā izveido ārstu
komisiju, kādā ārstu komisija sniedz atzinumu par personas spēju saprast savas darbības nozīmi un vadīt to, kādā
ārstniecības iestādes vadītājs, pamatojoties uz atzinumu, izsniedz attiecīgu izziņu, kā arī atzinuma un uz tā pamata
izsniegtās izziņas izmaksu segšanas kārtību nosaka Ministru kabinets.
(
18.04.2013
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
22.11.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2018.
)
IX nodaļa 
12
/
26
Ārstniecības iestādes
54.pants.
 (1) Ārstniecības iestādi var izveidot valsts institūcijas, pašvaldības, fiziskās vai juridiskās personas.
(2) Ārstniecības iestādes var būt ambulatoras, kur pacientiem, ja nav nepieciešama ievietošana stacionārā,
nodrošina ārstniecības pakalpojumus, un stacionāras, kur pacientiem, kas visu diennakti atrodas pastāvīgā
ārstniecības personu aprūpē, sniedz neatliekamo medicīnisko palīdzību, nosaka diagnozi un nodrošina ārstniecības
pakalpojumus līdz noteiktas ārstniecības pakāpes sasniegšanai.
(3) Šā panta otrajā daļā minēto ārstniecības pakalpojumu sniegšanas nodrošināšanai ārstniecības iestādei ir
tiesības sniegt šādus ar medicīnu saistītus pakalpojumus līdz noteikta ārstniecības mērķa sasniegšanai:
1) izmitināšanu, ko nodrošina pacientam un personai, kas uzturas kopā ar pacientu;
2) ēdināšanu, ko nodrošina pacientam;
3) pacienta transportēšanu ar transportlīdzekli, kas speciāli aprīkots ar medicīnas ierīcēm.
(
01.06.2000
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
18.06.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.07.2009.
)
54.
1
 pants.
 (1) Universitātes slimnīca ir daudzprofilu stacionārā ārstniecības iestāde, kura atbilst visiem šādiem
nosacījumiem:
1) sniedz pacientiem sekundāros un terciāros veselības aprūpes pakalpojumus;
2) piedalās bakalaura, maģistra, rezidentu un doktora studiju programmu un rezidentūras programmas
īstenošanā;
3) veic zinātnisko un pētniecisko darbu ārstniecības jomā un veicina jaunu ārstniecības metožu un medicīnas
tehnoloģiju ieviešanu.
(2) Universitātes slimnīcai no valsts budžeta līdzekļiem apmaksātajiem veselības aprūpes pakalpojumiem piemēro
normatīvajos aktos noteikto paaugstināto koeficientu.
(
01.12.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
22.12.2016.
 Otrā daļa stājas spēkā 
01.01.2020.
 Sk. Pārejas
noteikumu 
24. punktu
)
55.pants. 
(1) Ar ārstniecību drīkst nodarboties tikai tādas ārstniecības iestādes, kas atbilst ārstniecības iestādēm
un to struktūrvienībām noteiktajām obligātajām prasībām.
(2) Obligātās prasības ārstniecības iestādēm un to struktūrvienībām nosaka Ministru kabinets.
(
01.06.2000
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
08.04.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
13.05.2009.
)
55.
1
 pants.
 (1) Lai izpildītu Nacionālo bruņoto spēku medicīniskā nodrošinājuma uzdevumus, Nacionālo bruņoto
spēku ārstniecības iestāde var izveidot pagaidu medicīniskās palīdzības punktu. Pagaidu medicīniskās palīdzības
punkts nav uzskatāms par ārstniecības iestādi šā likuma izpratnē, tā ir atbilstoši sniedzamajiem pakalpojumiem
aprīkota un ārstniecisko manipulāciju veikšanai piemērota stacionāra vai pārvietojama telpa. Pagaidu medicīniskās
palīdzības punkta izveidošanas, izvietošanas un aprīkošanas kārtību apstiprina Nacionālo bruņoto spēku komandieris.
(2) Nacionālo bruņoto spēku ārstniecības iestādē nodarbināta ārstniecības persona profesionālo darbību ārpus
Latvijas teritorijas veic saskaņā ar veselības aprūpes jomu reglamentējošiem normatīvajiem aktiem, ja Latvijas
Republikai saistošos starptautiskajos līgumos nav noteikts citādi. Minēto prasību izpildi kontrolē Nacionālo bruņoto
spēku Apvienotais štābs.
(
18.06.2015
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
16.07.2015.
)
55.
2
 pants.
 (1) Ārstniecības iestādes var brīvprātīgi pievienoties Eiropas Savienības dalībvalstu veselības aprūpes
sniedzēju un ekspertīzes centru kopīgi veidotiem Eiropas references tīkliem, kuru mērķis ir nodrošināt īpašu
specializētu augstas kvalitātes veselības aprūpi pacientam, kuram ir reta vai maz izplatīta, sarežģīta slimība.
13
/
26
(2) Prasības ārstniecības iestādēm, kuras vēlas brīvprātīgi pievienoties Eiropas references tīkliem, un kārtību, kādā
ārstniecības iestādes pievienojas šiem tīkliem, nosaka Ministru kabinets.
(
01.12.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
22.12.2016.
)
56.pants. 
(1) Ārstniecības iestāžu un to struktūrvienību sertifikācija ir brīvprātīga.
(2) Ārstniecības iestāžu un to struktūrvienību sertifikācijas kārtību nosaka Ministru kabinets.
(3) Ārstniecības iestādes vai tās struktūrvienības sertifikāts saskaņā ar Ministru kabineta noteikto veselības
aprūpes finansēšanas kārtību dod attiecīgajai ārstniecības iestādei priekšrocības, slēdzot līgumu ar Nacionālo
veselības dienestu.
(
01.06.2000
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
10.12.2009.
 un 
21.06.2012
. likumu, kas stājas spēkā
25.07.2012.
)
56.
1
 pants.
 (1) Ja ārstniecības iestāde sniedz palīdzību pacientam un ir pamats uzskatīt, ka pacients cietis no
vardarbības, ārstniecības iestāde nekavējoties, bet ne vēlāk kā 12 stundu laikā paziņo par to Valsts policijai.
(2) Ja ārstniecības iestāde sniedz palīdzību nepilngadīgam pacientam un ir pamats uzskatīt, ka pacients cietis no
pienācīgas aprūpes un uzraudzības trūkuma vai cita bērnu tiesību pārkāpuma, ārstniecības iestāde nekavējoties, bet
ne vēlāk kā 12 stundu laikā paziņo par to Valsts policijai.
(
07.10.2010
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2011.
)
56.
2
 pants.
 Ārstniecības iestādes vadītājs veselības aprūpes nodrošināšanā, ja nepieciešams, iesaista
ārstniecības atbalsta personu, kurai ir atbilstošas profesionālās zināšanas, ko apliecina izglītības dokuments par
iegūto izglītību attiecīgajā profesijā.
(
01.12.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
22.12.2016.
)
57.pants.
 Rezidentu uzņemšanas, kā arī sadales kārtību un rezidentūras finansēšanas kārtību nosaka Ministru
kabinets.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
01.06.2000.
 un 
01.12.2016
. likumu, kas stājas spēkā 
22.12.2016.
)
58.pants.
(Izslēgts ar 
25.03.2004
. likumu, kas stājas spēkā 
22.04.2004.
)
59.pants. 
Medicīnisko dokumentu lietvedības kārtību ārstniecības iestādēs nosaka Ministru kabinets.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
25.03.2004.
, 
27.05.2004.
 un 
10.12.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.03.2010.
)
60.pants. 
Recepšu veidlapu izgatavošanas noteikumus un recepšu izrakstīšanas kārtību reglamentē Ministru
kabineta noteikumi un citi normatīvie akti.
X nodaļa 
Alkohola, narkotisko, psihotropo, toksisko vielu, 
azartspēļu vai datorspēļu atkarības slimību ārstniecība
(Nodaļas nosaukums 
27.05.2004
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
30.06.2004.
)
60.
1
 pants.
 Alkohola, narkotisko, psihotropo vai toksisko vielu ietekmes pārbaudes kārtību nosaka Ministru
kabinets.
(
27.05.2004
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
30.06.2004.
)
61.pants.
 
Alkohola, narkotisko, psihotropo, toksisko vielu, azartspēļu vai datorspēļu atkarības slimnieku ārstēšana
notiek labprātīgi pēc viņu vēlēšanās narkoloģiskajās ārstniecības iestādēs Ministru kabineta noteiktajā kārtībā.
14
/
26
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
27.05.2004
. likumu, kas stājas spēkā 
30.06.2004.
)
62.pants. 
Gadījumos, kad sakarā ar alkohola, narkotisko, psihotropo, toksisko vielu lietošanu, piedalīšanos
azartspēlēs vai datorspēlēs slimnieks izdara sabiedriski bīstamas darbības, sistemātiski izdara administratīvos
pārkāpumus vai ar savu rīcību apdraud sevi, savus tuvākos radiniekus vai sabiedrību, tiek piemēroti likumā noteiktie
sociālās un psihosociālās rehabilitācijas piespiedu līdzekļi, bet nepilngadīgajiem — audzinoša rakstura piespiedu
līdzekļi.
(
01.06.2000
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
27.05.2004
. likumu, kas stājas spēkā 
30.06.2004.
)
63.pants.
 Alkohola, narkotisko, psihotropo, toksisko vielu, azartspēļu vai datorspēļu atkarības slimnieka sociālās
un psihosociālās rehabilitācijas piespiedu līdzekļi ir:
1) ņemšana policijas profilaktiskajā uzskaitē un policijas rakstveida brīdinājums, ka slimniekam jāizbeidz
alkohola, narkotisko, psihotropo vai toksisko vielu lietošana, piedalīšanās azartspēlēs vai datorspēlēs un ar to
saistītu administratīvo pārkāpumu izdarīšana, kā arī obligāti jāsāk ārstēšanās;
2) ņemšana narkoloģiskajā uzskaitē un motivācijas veidošana, lai ieinteresētu slimnieku sākt labprātīgu
ārstēšanos no alkohola, narkotisko, psihotropo, toksisko vielu, azartspēļu vai datorspēļu atkarības;
3) tiesas nolēmums par notiesātā pienākumu ārstēties.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
01.06.2000.
 un 
27.05.2004
. likumu, kas stājas spēkā 
30.06.2004.
)
64.pants. 
Nosacīti notiesājot, tiesa var uzlikt notiesātajam, kas izdarījis noziedzīgu nodarījumu alkohola,
narkotisko, psihotropo vai toksisko vielu ietekmē vai ir atkarīgs no azartspēlēm vai datorspēlēm, ar viņa piekrišanu par
pienākumu ārstēties no alkohola, narkotisko, psihotropo, toksisko vielu, azartspēļu vai datorspēļu atkarības sociālās
un psiholoģiskās rehabilitācijas iestādē.
(
27.05.2004
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
30.06.2004.
)
XI nodaļa 
Psihiskās slimības
65.pants. 
Personām ar psihiskiem traucējumiem un psihiskām slimībām ir jānodrošina visas pilsoņa, politiskās,
ekonomiskās un sociālās tiesības, kuras paredz likums. Psihiskie traucējumi vai psihiskā slimība nedrīkst būt par
iemeslu cilvēka diskriminācijai.
66.pants.
 Psihiski slimajiem ir tiesības saņemt medicīnisko palīdzību un aprūpi tādā kvalitātē, kāda atbilst
pieņemtajiem vispārējās medicīnas standartiem.
67.pants. 
(1) Psihiatriskā palīdzība balstās uz brīvprātības principu. Stacionāro palīdzību sniedz psihiatriskajā
ārstniecības iestādē vai ārstniecības iestādes psihiatriskajā nodaļā (turpmāk — psihiatriskā ārstniecības iestāde), ja
slimnieka veselības stāvokļa dēļ to nav iespējams veikt ambulatori vai dzīvesvietā.
(2) Pacientu var stacionēt psihiatriskajā ārstniecības iestādē ar viņa rakstveida piekrišanu, pamatojoties uz
konstatētajiem psihiskajiem traucējumiem un psihiatra motivētu lēmumu par psihiskās veselības izmeklēšanas,
ārstēšanas un rehabilitācijas nepieciešamību psihiatriskajā ārstniecības iestādē. Pacienta piekrišanu stacionēšanai
pievieno medicīniskajiem dokumentiem.
(
01.03.2007
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
10.12.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.03.2010.
)
68. pants.
 (1) Psihiatrisko palīdzību bez pacienta piekrišanas sniedz, ja pacients:
1) ir draudējis vai draud, centies vai cenšas nodarīt sev vai citai personai miesas bojājumus vai ir izturējies vai
izturas varmācīgi pret citām personām un ārstniecības persona konstatē, ka pacientam ir psihiskās veselības
traucējumi, kuru iespējamās sekas varētu būt nopietni miesas bojājumi pacientam pašam vai citai personai;
2) ir izrādījis vai izrāda nespēju rūpēties par sevi vai savā aizbildnībā esošām personām un ārstniecības persona 
15
/
26
2) ir izrādījis vai izrāda nespēju rūpēties par sevi vai savā aizbildnībā esošām personām un ārstniecības persona
konstatē, ka pacientam ir psihiskās veselības traucējumi, kuru iespējamās sekas varētu būt nenovēršama un
nopietna personas veselības pasliktināšanās.
(2) Sniedzot psihiatrisko palīdzību bez pacienta piekrišanas šā panta pirmajā daļā noteiktajos gadījumos,
pacientam, ja tas ir iespējams, izskaidro šādas psihiatriskās palīdzības sniegšanas nepieciešamību. Pacientam ir
tiesības saņemt informāciju par savām tiesībām un pienākumiem.
(3) Ja, sniedzot psihiatrisko palīdzību, ir nepieciešama pacienta stacionēšana psihiatriskajā ārstniecības iestādē
bez viņa piekrišanas, psihiatru konsilijs 72 stundu laikā izmeklē pacientu un pieņem lēmumu par psihiatriskās
palīdzības sniegšanu psihiatriskajā ārstniecības iestādē bez pacienta piekrišanas (turpmāk - lēmums par psihiatriskās
palīdzības sniegšanu) vai par šīs palīdzības pārtraukšanu.
(4) Psihiatru konsilijs nekavējoties paziņo savu lēmumu pacientam. Ja psihiatru konsilijs pieņem lēmumu par
psihiatriskās palīdzības sniegšanu, par to informē pacienta likumisko pārstāvi. Ja pacientam nav likumiskā pārstāvja,
par pieņemto lēmumu psihiatru konsilijs informē pacienta laulāto vai vienu no pacienta tuvākajiem radiniekiem
(vecākus, pilngadīgos bērnus, brāļus vai māsas), vai pēc pacienta lūguma citu personu. Lemjot par personu, kurai
paziņojams lēmums par psihiatriskās palīdzības sniegšanu, pēc iespējas ņem vērā pacienta viedokli.
(5) Ja psihiatru konsilijs ir pieņēmis lēmumu par psihiatriskās palīdzības sniegšanu, psihiatriskā ārstniecības
iestāde par to rakstveidā 24 stundu laikā informē rajona (pilsētas) tiesu (atbilstoši psihiatriskās ārstniecības iestādes
atrašanās vietai), nosūtot tai lēmuma norakstu un psihiatriskās ārstniecības iestādes rīcībā esošo dokumentu kopijas,
kas pamato pacienta ievietošanu psihiatriskajā ārstniecības iestādē, kā arī sniedz informāciju par pacienta pārstāvi, ja
tāds ir.
(6) Tiesnesis nekavējoties pēc šā panta piektajā daļā minētā lēmuma un tam pievienoto dokumentu saņemšanas,
izmantojot pieejamos sakaru līdzekļus (telefons, fakss, elektroniskais pasts), kā arī vienlaikus nosūtot attiecīgu
paziņojumu pa pastu, informē rajona (republikas pilsētas) prokuratūru (atbilstoši psihiatriskās ārstniecības iestādes
atrašanās vietai), pacienta pārstāvi un psihiatrisko ārstniecības iestādi par iesniegto materiālu izskatīšanas dienu, laiku
un vietu.
(7) Konstatējot, ka pacientam nav pārstāvja, tiesnesis pēc šā panta sestajā daļā minēto dokumentu saņemšanas
nekavējoties lūdz Latvijas Zvērinātu advokātu padomi pacienta interešu pārstāvībai norīkot zvērinātu advokātu un
vienlaikus informē Latvijas Zvērinātu advokātu padomi par iesniegto materiālu izskatīšanas dienu, laiku un vietu.
(8) Pēc prokurora, pacienta pārstāvja vai advokāta lūguma tiesa nodrošina iespēju iepazīties ar šā panta piektajā
daļā minēto lēmumu un tam pievienotajiem dokumentiem. Psihiatriskā ārstniecības iestāde pēc pacienta pārstāvja vai
advokāta lūguma nodrošina iespēju tikties ar pacientu, lai sniegtu konsultāciju.
(9) Tiesnesis iesniegtos materiālus par psihiatriskās palīdzības sniegšanu psihiatriskajā ārstniecības iestādē bez
pacienta piekrišanas izskata slēgtā sēdē psihiatriskajā ārstniecības iestādē, kurā ievietots pacients. Sēdē piedalās
pacients (ja to pieļauj viņa veselības stāvoklis), prokurors, pacienta pārstāvis vai advokāts.
(10) Materiālus par psihiatriskās palīdzības sniegšanu bez pacienta piekrišanas izskata 72 stundu laikā pēc
psihiatru konsilija lēmuma saņemšanas. Tiesnesis pēc sava ieskata vai arī pēc prokurora, pacienta pārstāvja vai
advokāta motivēta lūguma lemj par materiālu izskatīšanas atlikšanu uz laiku, kas nav ilgāks par 48 stundām, ja
materiālus nav iespējams izskatīt tāpēc, ka nav ieradusies kāda no šā panta astotajā daļā minētajām personām vai
nepieciešams iegūt papildu pierādījumus. Tiesneša lēmums nav pārsūdzams, izņemot lēmumu, kurā nav noteikts laiks
materiālu izskatīšanai.
(11) Izskatot materiālus, tiesnesis uzklausa psihiatru konsilija pārstāvi, pacienta pārstāvi vai advokātu, pacientu (ja
tas ir iespējams), kā arī prokuroru un pieņem lēmumu uz laiku līdz diviem mēnešiem apstiprināt psihiatru konsilija
lēmumu par psihiatriskās palīdzības sniegšanu vai par atteikumu apstiprināt psihiatru konsilija lēmumu.
(12) Materiālu izskatīšanā par psihiatriskās palīdzības sniegšanu psihiatriskajā ārstniecības iestādē bez pacienta
piekrišanas atļauts piedalīties personām, kuras iesaistītas pacienta ārstniecības procesā. Tiesnesis pēc sava ieskata
vai pacienta, pacienta pārstāvja vai advokāta, kā arī prokurora motivēta lūguma var uzklausīt arī citu personu, kura var
sniegt informāciju par lietā nozīmīgiem apstākļiem. Tiesneša lēmums nav pārsūdzams.
(13) Tiesneša lēmumā uz laiku līdz diviem mēnešiem apstiprināt psihiatru konsilija lēmumu par psihiatriskās
palīdzības sniegšanu vai par atteikumu apstiprināt psihiatru konsilija lēmumu norāda attiecīgās tiesas nosaukumu,
tiesneša vārdu un uzvārdu, materiālu izskatīšanas datumu, ziņas par psihiatrisko ārstniecības iestādi, par personām,
kuras piedalījušās materiālu izskatīšanā, un pacientu, lēmuma motīvus, tiesību normas, uz kurām tiesnesis
pamatojies, un nolēmumu, kā arī norāda lēmuma pārsūdzības kārtību.
16
/
26
(14) Tiesnesis lēmumu nekavējoties paziņo personām, kuras piedalījušās materiālu izskatīšanā. Lēmuma norakstu
izsniedz pacientam, pacienta pārstāvim vai advokātam, kā arī psihiatriskajai ārstniecības iestādei un prokuroram. Ja
lēmumu nav iespējams nekavējoties (pēc materiālu izskatīšanas par psihiatriskās palīdzības sniegšanu bez pacienta
piekrišanas) noformēt rakstveidā, tā norakstu šīs daļas pirmajā teikumā minētajām personām nosūta pa pastu ne vēlāk
kā nākamajā darbdienā pēc lēmuma paziņošanas. Lēmums izpildāms nekavējoties.
(15) Šā panta devītajā daļā minētās personas, kā arī pacients 10 dienu laikā no tiesneša lēmuma paziņošanas
dienas var tiesas priekšsēdētājam iesniegt sūdzību, bet prokurors - protestu. Rakstveidā iesniegto sūdzību un protestu
tiesas priekšsēdētājs izskata 10 dienu laikā no sūdzības vai protesta iesniegšanas termiņa beigām. Izskatot sūdzību
vai protestu, tiesas priekšsēdētājs vērtē tikai sūdzībā vai protestā ietvertos argumentus.
(16) Ja tiesas priekšsēdētājs, izskatot iesniegto sūdzību vai protestu un tam pievienotos dokumentus, atzīst, ka
tiesneša lēmums nav pamatots, viņš pieņem lēmumu par tā atcelšanu. Par tiesas priekšsēdētāja lēmumu nekavējoties
paziņo psihiatriskajai ārstniecības iestādei, prokuroram, kā arī sūdzības iesniedzējam. Lēmuma norakstu nosūta
prokuroram, pacientam, pacienta pārstāvim vai advokātam, kā arī psihiatriskajai ārstniecības iestādei ne vēlāk kā
nākamajā darbdienā no lēmuma pieņemšanas dienas.
(17) Ne vēlāk kā septiņas dienas pirms tiesneša lēmumā noteiktā termiņa beigām psihiatru konsilijs atkārtoti
izmeklē pacientu un lemj par nepieciešamību turpināt sniegt pacientam bez viņa piekrišanas psihiatrisko palīdzību
psihiatriskajā ārstniecības iestādē vai par šīs palīdzības pārtraukšanu. Ja pacientu ārstējošais ārsts atzinis, ka
psihiatriskās palīdzības sniegšana bez pacienta piekrišanas turpmāk nav nepieciešama, psihiatriskās palīdzības
sniegšanu pārtrauc pirms tiesneša lēmumā noteiktā termiņa beigām. Ja psihiatru konsilijs ir pieņēmis lēmumu par
nepieciešamību turpināt sniegt pacientam bez viņa piekrišanas psihiatrisko palīdzību psihiatriskajā ārstniecības
iestādē uz laiku līdz sešiem mēnešiem, psihiatriskā ārstniecības iestāde veic šā panta piektajā daļā norādītās
darbības. Lēmumu par nepieciešamību turpināt sniegt pacientam bez viņa piekrišanas psihiatrisko palīdzību
psihiatriskajā ārstniecības iestādē vēl sešus mēnešus vai par šīs palīdzības pārtraukšanu psihiatru konsilijs ir tiesīgs
pieņemt atkārtoti, ievērojot šajā pantā noteikto kārtību.
(18) Lietas materiālus par psihiatriskās palīdzības turpmāko sniegšanu pacientam bez viņa piekrišanas
psihiatriskajā ārstniecības iestādē vai par šīs palīdzības pārtraukšanu tiesnesis izskata šā panta sestajā -
sešpadsmitajā daļā noteiktajā kārtībā un pieņem lēmumu par šā panta septiņpadsmitajā daļā minētā konsilija lēmuma
apstiprināšanu vai par atteikumu apstiprināt konsilija lēmumu.
(19) Termiņu psihiatriskās palīdzības sniegšanai bez pacienta piekrišanas skaita no brīža, kad pacients šā panta
pirmajā daļā noteiktajos gadījumos nogādāts psihiatriskajā ārstniecības iestādē, lai saņemtu psihiatrisko palīdzību bez
viņa piekrišanas.
(20) Pacientam, kurš ievietots ārstēšanai psihiatriskajā ārstniecības iestādē šajā pantā noteiktajā kārtībā, ir
tiesības ne biežāk kā vienu reizi divos mēnešos iesniegt rajona (pilsētas) tiesai (atbilstoši psihiatriskās ārstniecības
iestādes atrašanās vietai) iesniegumu ar lūgumu pārskatīt lēmumu par psihiatriskās palīdzības sniegšanu pacientam
bez viņa piekrišanas.
(
08.11.2007
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
11.09.2014
. likumu, kas stājas spēkā 
15.10.2014.
)
68.
1
 pants.
 (1) Šā likuma 
68.pantā
 noteiktajā gadījumā samaksu par Latvijas Zvērinātu advokātu padomes norīkotā
advokāta sniegto juridisko palīdzību veic, kā arī ar juridiskās palīdzības sniegšanu saistītos atlīdzināmos izdevumus
atlīdzina atbilstoši normatīvajiem aktiem, kuri nosaka samaksas apmēru par valsts nodrošināto juridisko palīdzību
civillietās, neņemot vērā tajos noteiktos ierobežojumus attiecībā uz valsts nodrošinātās juridiskās palīdzības veidu
apjomiem. Juridiskās palīdzības administrācija mēneša laikā pēc noteiktajā termiņā iesniegta paziņojuma saņemšanas
veic samaksu saskaņā ar iesniegto advokāta paziņojumu par sniegto juridisko palīdzību no šiem mērķiem
paredzētajiem valsts budžeta līdzekļiem.
(2) Juridiskās palīdzības administrācija veic samaksu advokātam, ko šā likuma 
68.pantā
 noteiktajā gadījumā
norīkojusi Latvijas Zvērinātu advokātu padome, par šādiem juridiskās palīdzības veidiem: par iepazīšanos ar lietas
materiāliem, juridisko konsultāciju, pārstāvību tiesas sēdē psihiatriskajā ārstniecības iestādē, kā arī par sūdzības
sagatavošanu tiesas priekšsēdētājam.
(3) Samaksas saņemšanai advokāts divu mēnešu laikā iesniedz Juridiskās palīdzības administrācijai apstiprinātu
paziņojumu par sniegto juridisko palīdzību.
(4) Paziņojumu par sniegto juridisko palīdzību - iepazīšanos ar lietas materiāliem, pārstāvību tiesas sēdē
psihiatriskajā ārstniecības iestādē, sūdzības sagatavošanu tiesas priekšsēdētājam - apstiprina tiesnesis vai šā likuma
68.panta
 piecpadsmitajā daļā noteiktajā gadījumā tiesas priekšsēdētājs. Paziņojumā norāda advokāta vārdu, uzvārdu,
personas kodu, prakses vietas adresi, pacienta vārdu, uzvārdu, personas kodu, materiāla numuru, tiesas nosaukumu,
17
/
26
juridiskās palīdzības veidu, tās sniegšanas datumu un laiku (stundu skaitu), samaksas apmēru (bez pievienotās
vērtības nodokļa), bankas nosaukumu un kontu, kurā ieskaitāma samaksa, pievienojot tam dokumentus, kas apliecina
citus atlīdzināmos izdevumus.
(5) Paziņojumu par sniegto juridisko palīdzību - pacientam sniegto juridisko konsultāciju - apstiprina ārstniecības
iestādes amatpersona. Paziņojumā norāda advokāta vārdu, uzvārdu, personas kodu, prakses vietas adresi, pacienta
vārdu, uzvārdu, personas kodu, materiāla numuru, juridiskās palīdzības veidu, tās sniegšanas datumu un laiku (stundu
skaitu), samaksas apmēru (bez pievienotās vērtības nodokļa), bankas nosaukumu un kontu, kurā ieskaitāma
samaksa, pievienojot tam dokumentus, kas apliecina citus atlīdzināmos izdevumus.
(
08.11.2007
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2008.
)
69.pants. 
(1) Ja persona psihisko traucējumu vai psihiskās slimības dēļ pārkāpj sabiedrisko kārtību, tās
aizturēšanu, nogādāšanu un uzraudzību pie psihiatra veic policijas darbinieki saskaņā ar likumu "Par policiju".
(2) Policijas darbinieki iesniedz psihiatram rakstveida ziņojumu par slimnieka uzvedības pretsabiedrisko raksturu.
69.
1 
pants.
 (1) Pacientam, kurš stacionēts psihiatriskajā ārstniecības iestādē bez viņa piekrišanas, un pacientam,
kuram ārstniecība psihiatriskajā ārstniecības iestādē noteikta kā medicīniska rakstura piespiedu līdzeklis
kriminālprocesā, ir:
1) 
Pacientu tiesību likumā
 noteiktās pacienta tiesības;
2) tiesības saņemt un nosūtīt vēstules, saņemt pasta sūtījumus (pienesumus), izmantot saziņas līdzekļus, lai
kontaktētos ar personām ārpus psihiatriskās ārstniecības iestādes, tikties ar radiniekiem un citām personām,
kā arī tiesības uz ikdienas pastaigu.
Par šīm tiesībām ārstniecības persona nekavējoties informē pacientu viņam saprotamā formā un ņemot vērā
pacienta vecumu, briedumu un pieredzi. Ja nepieciešams, ārstniecības persona minēto informāciju sniedz atkārtoti.
(2) Ja pastāv tieši draudi, ka pacients psihisku traucējumu dēļ var nodarīt miesas bojājumus sev vai citām
personām vai pacients izrāda vardarbību pret citām personām, ārstam ir tiesības aizliegt pacienta tikšanos ar
radiniekiem un citām personām un ikdienas pastaigu. Aizliegumu nekavējoties atceļ, ja pacienta radītais apdraudējums
vairs nepastāv. Ārsts pacienta medicīniskajā dokumentācijā atspoguļo aizlieguma pielietošanas iemeslu un ilgumu.
(3) Ministru kabinets nosaka to priekšmetu sarakstu, kurus aizliegts turēt psihiatriskajā ārstniecības iestādē un
saņemt ar sūtījumiem (pienesumiem).
(4) Ārsts, individuāli izvērtējis katru gadījumu, var pieņemt lēmumu par pacienta tikšanos ar radiniekiem un citām
personām ārstniecības personas klātbūtnē, ja tas nepieciešams drošības apsvērumu dēļ vai to lūdz apmeklētājs vai
pacients. Pieņemto lēmumu un tā pamatojumu ārsts atspoguļo pacienta medicīniskajā dokumentācijā.
(5) Ja ārstniecības personai ir pamatotas šaubas, ka pie pacienta vai viņa mantās atrodas priekšmeti, kuri
ārstniecības iestādē ir aizliegti, ārstam ir tiesības pieņemt lēmumu par pacienta un viņa mantu pārmeklēšanu.
Pieņemto lēmumu un tā pamatojumu ārsts atspoguļo pacienta medicīniskajā dokumentācijā. Ārstniecības iestāde
nodrošina, ka pacienta pārmeklēšanu veic tā paša dzimuma ārstniecības persona.
(6) Gadījumos, kad pastāv tieši draudi, ka pacients psihisku traucējumu dēļ var nodarīt miesas bojājumus sev vai
citām personām vai pacients izrāda vardarbību pret citām personām un ar mutisku pārliecināšanu nav izdevies
pārtraukt apdraudējumu, psihiatriskajās ārstniecības iestādēs ir tiesības izmantot šādus ierobežojošus līdzekļus:
1) fiziska ierobežošana, izmantojot fizisku spēku pacienta kustību ierobežošanai;
2) mehāniska ierobežošana, pielietojot ierobežojošas saites vai siksnas;
3) medikamentu ievadīšana pacientam pret viņa gribu;
4) ievietošana novērošanas palātā.
(7) Ierobežojošus līdzekļus piespiedu kārtā pacientam drīkst piemērot tikai tādā gadījumā, ja pacients stacionēts
psihiatriskajā ārstniecības iestādē bez viņa piekrišanas, un pacientam, kuram ārstniecība psihiatriskajā ārstniecības
iestādē noteikta kā medicīniska rakstura piespiedu līdzeklis. Ierobežojošus līdzekļus, ievērojot šajā pantā minētos 
18
/
26
nosacījumus, ir tiesības piemērot arī tad, kad psihiatriskā palīdzība pacientam tiek sniegta bez viņa piekrišanas, pirms
pieņemts šā likuma 
68.panta
 vienpadsmitajā daļā minētais tiesneša lēmums.
(8) Lēmumu par ierobežojošu līdzekļu piemērošanu pieņem ārsts un īsteno ārstniecības persona. Ierobežojošu
līdzekļu piemērošana ir proporcionāla tiešajam apdraudējumam, ko pacients rada, un to piemērošanu nekavējoties
pārtrauc, ja pacienta radītais apdraudējums vairs nepastāv. Ārsts pacienta medicīniskajā dokumentācijā atspoguļo
ierobežojošu līdzekļu piemērošanas gadījumu, norādot ierobežojoša līdzekļa piemērošanas iemeslus, sākuma un
beigu laiku un nodarītos miesas bojājumus, ja tādi radušies pacientam vai ārstniecības personai.
(9) Ministru kabinets nosaka kārtību, kādā veicama pacientu ierobežošana, izmantojot ierobežojošus līdzekļus.
(10) Pacientam ir tiesības šā panta otrajā un sestajā daļā minētos ārsta lēmumus viena mēneša laikā apstrīdēt
ārstniecības iestādes vadītājam, kurš iesniegumu izskata un lēmumu pieņem septiņu dienu laikā. Ārstniecības
iestādes vadītāja lēmumu pacientam ir tiesības viena mēneša laikā apstrīdēt Veselības inspekcijā, kura iesniegumu
izskata un lēmumu pieņem 20 dienu laikā. Veselības inspekcijas lēmumu pacientam ir tiesības viena mēneša laikā
pārsūdzēt rajona (pilsētas) tiesā. Rajona (pilsētas) tiesas spriedums nav pārsūdzams.
(
11.09.2014
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
15.10.2014.
)
70.pants.
(Izslēgts ar 
01.03.2007
. likumu, kas stājas spēkā 
29.03.2007.
)
70.
1
 pants.
 (1) Ārstniecības persona, konstatējot, ka persona, kurai kriminālprocesā tika noteikts medicīniska
rakstura piespiedu līdzeklis, izvairās no tā vai nepilda tā nosacījumus, nekavējoties informē par to tiesu, kura
pieņēmusi lēmumu par medicīniska rakstura piespiedu līdzekļa noteikšanu.
(2) Tiesai sniedzamās informācijas saturu un apjomu nosaka Ministru kabinets.
(
01.12.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
22.12.2016.
)
XII nodaļa 
Veselības un darbspējas, 
tiesmedicīniskā un tiespsihiatriskā ekspertīze
71.pants.
 Ilgstošu vai pastāvīgu fizisko vai psihisko spēju ierobežojuma un funkcionēšanas ierobežojuma
gadījumos ķermeņa, aktivitātes un dalības līmenī veselības un darbspējas ekspertīzi veic un invaliditāti nosaka valsts
pilnvarota Veselības un darbspējas ekspertīzes ārstu komisija (VDEĀK), kuras darbību reglamentē normatīvie akti.
(
08.06.2006
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
11.07.2006.
 Sk. Pārejas noteikumus.)
72.pants.
 Tiesmedicīnisko un tiespsihiatrisko ekspertīzi veic pēc likumā noteiktajā kārtībā pieņemta institūcijas
(amatpersonas), izmeklētāja, izmeklēšanas grupas dalībnieka, prokurora vai tiesas (tiesneša) lēmuma. Kārtību, kādā
notiek tiesmedicīniskā un tiespsihiatriskā ekspertīze, nosaka Ministru kabinets.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
16.06.2010
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2011.
)
73.pants.
(Izslēgts ar 
01.06.2000
. likumu, kas stājas spēkā 
28.06.2000.
)
XIII nodaļa
Ārstniecības iestādes vai tās struktūrvienības darbības apturēšana vai to
sniegtā veselības aprūpes pakalpojuma apturēšana
(Nodaļa 
08.05.2008
. likuma redakcijā; nodaļas nosaukums 
11.09.2014
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā
15.10.2014.
)
74.pants.
 Lēmumu par ārstniecības iestādes vai tās struktūrvienības darbības apturēšanu vai to sniegtā veselības
19
/
26
aprūpes pakalpojuma apturēšanu, ja pārkāpti ārstniecības jomu regulējošie normatīvie akti, pieņem Veselības
inspekcijas vadītājs vai viņa vietnieki vai Veselības inspekcijas kontroles nodaļu vadītāji vai viņu vietnieki.
(
11.09.2014
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
15.10.2014.
)
75.pants.
 (1) Ja Veselības inspekcijas inspektors ir konstatējis tādu ārstniecības jomu regulējošo normatīvo aktu
pārkāpumu, kas rada risku veiksmīgai ārstniecības procesa norisei, viņš izsaka rakstveida brīdinājumu ārstniecības
iestādei. Brīdinājumā norāda visus konstatētos ārstniecības jomu regulējošo normatīvo aktu pārkāpumus un sniedz
ieteikumus, kā arī nosaka pārkāpumu novēršanas termiņu.
(2) Ņemot vērā pārkāpuma ietekmi uz ārstniecības procesu un tā faktiskās novēršanas iespējas, brīdinājumā
ietverto pārkāpumu novēršanas termiņu nosaka ne īsāku par:
1) diviem gadiem, ja pārkāpuma novēršanai nepieciešama kapitālā celtniecība;
2) sešiem mēnešiem, ja pārkāpuma novēršanai nepieciešama ēku daļēja pārbūve vai iekārtu kapitālremonts.
(3) Pārējos gadījumos, kas nav minēti šā panta otrajā daļā, Veselības inspekcijas inspektors, ņemot vērā
pārkāpuma ietekmi uz ārstniecības procesu un tā faktiskās novēršanas iespējas, nosaka pārkāpuma novēršanas
termiņu no viena mēneša līdz trim mēnešiem.
(4) Ja brīdinājumā norādītie pārkāpumi noteiktajā termiņā netiek novērsti, šā likuma 
74.pantā
 minētās
amatpersonas pieņem lēmumu par attiecīgās ārstniecības iestādes vai tās struktūrvienības darbības apturēšanu vai par
sniegtā veselības aprūpes pakalpojuma apturēšanu.
(5) Ārstniecības iestādes vai tās struktūrvienības darbības apturēšanu nodrošina ārstniecības iestādes vadītājs,
piedaloties amatpersonai, kura pieņēmusi lēmumu par ārstniecības iestādes vai tās struktūrvienības darbības
apturēšanu, vai tās pilnvarotai amatpersonai. Ārstniecības iestādes sniegtā veselības aprūpes pakalpojuma apturēšanu
nodrošina ārstniecības iestādes vadītājs.
(6) Ārstniecības iestādes vai tās struktūrvienības darbības apturēšanu vai sniegtā veselības aprūpes pakalpojuma
apturēšanu veic tā, lai:
1) varētu netraucēti novērst konstatētos pārkāpumus;
2) iespējami samazinātu telpu un iekārtu bojāšanos meteoroloģisko apstākļu vai korozijas dēļ;
3) iespējami mazāk tiktu traucēta citu struktūrvienību un iekārtu darbība.
(7) Ārstniecības iestādes vai tās struktūrvienības darbības apturēšanas kontroli vai sniegtā veselības aprūpes
pakalpojuma apturēšanas kontroli nodrošina amatpersona, kura pieņēmusi lēmumu par darbības apturēšanu vai
veselības aprūpes pakalpojuma apturēšanu, vai tās pilnvarota amatpersona.
(8) Ārstniecības iestādes vai tās struktūrvienības darbību vai sniegto veselības aprūpes pakalpojumu var apturēt bez
iepriekšēja brīdinājuma, ja ārstniecības jomu regulējošo normatīvo aktu pārkāpumu dēļ rodas draudi cilvēku veselībai un
dzīvībai.
(9) Amatpersona, kurai ir tiesības pieņemt šā panta astotajā daļā minēto lēmumu, to pieņem triju darbdienu laikā
pēc tam, kad tai kļuvis zināms par šā panta astotajā daļā minētajiem ārstniecības jomu regulējošo normatīvo aktu
pārkāpumiem, un tas izpildāms nekavējoties.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
11.09.2014
. likumu, kas stājas spēkā 
15.10.2014.
)
76.pants.
 (1) Par konstatēto ārstniecības jomu regulējošo normatīvo aktu pārkāpumu novēršanu attiecīgā
ārstniecības iestāde rakstveidā paziņo amatpersonai, kura pieņēmusi lēmumu par ārstniecības iestādes vai tās
struktūrvienības darbības apturēšanu vai sniegtā veselības aprūpes pakalpojuma apturēšanu. Šī amatpersona piecu
darbdienu laikā pēc paziņojuma saņemšanas pārbauda, vai attiecīgie pārkāpumi ir novērsti.
(2) Ja visi pārkāpumi, kas minēti rakstveida brīdinājumā vai lēmumā par ārstniecības iestādes vai tās
struktūrvienības darbības apturēšanu vai sniegtā veselības aprūpes pakalpojuma apturēšanu, ir novērsti, attiecīgā
amatpersona triju darbdienu laikā pēc pārbaudes veikšanas izsniedz rakstveida atļauju ārstniecības iestādes vai tās
struktūrvienības darbības atjaunošanai vai veselības aprūpes pakalpojuma sniegšanas atjaunošanai.
20
/
26
(3) Ja visi pārkāpumi, kas minēti rakstveida brīdinājumā vai lēmumā par ārstniecības iestādes vai tās
struktūrvienības darbības apturēšanu vai sniegtā veselības aprūpes pakalpojuma apturēšanu, nav novērsti, attiecīgā
amatpersona triju darbdienu laikā pēc pārbaudes veikšanas paziņo par atteikumu izsniegt atļauju ārstniecības iestādes
vai tās struktūrvienības darbības vai veselības aprūpes pakalpojuma sniegšanas atjaunošanai.
(
11.09.2014
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
15.10.2014.
)
77.pants.
 (1) Iesniegumu, kurā apstrīdēts Veselības inspekcijas lēmums par ārstniecības iestādes vai tās
struktūrvienības darbības apturēšanu vai sniegtā veselības aprūpes pakalpojuma apturēšanu bez iepriekšēja
brīdinājuma, izskata un lēmumu pieņem 10 darbdienu laikā pēc iesnieguma saņemšanas.
(2) Šajā nodaļā minēto Veselības inspekcijas lēmumu apstrīdēšana un pārsūdzēšana neaptur to darbību.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
11.09.2014
. likumu, kas stājas spēkā 
15.10.2014.
)
XIV nodaļa. Veselības informācijas sistēma
(Nodaļa 
07.10.2010
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2011.
)
78.pants.
 (1) Lai nodrošinātu veselības aprūpes organizēšanu un atvieglotu veselības aprūpes pakalpojumu
sniegšanu, veselības nozares datus uzkrāj veselības informācijas sistēmā.
(2) Ministru kabinets nosaka veselības informācijas sistēmas pārzini, veselības informācijas sistēmā glabājamos
datus un to apstrādes kārtību, kā arī datu izsniegšanas kārtību.
(3)
 (Izslēgta ar 
22.11.2017
. likumu)
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
22.11.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2018.
)
79.pants.
 (1) Lai nodrošinātu patiesas un aktuālas informācijas uzkrāšanu un ziņu pilnīgumu veselības informācijas
sistēmā, šīs sistēmas pārzinis vai turētājs, ja veselības informācijas sistēmas turētāja funkcijas nodotas pilnvarotai
institūcijai, ir tiesīgs pieprasīt un bez maksas saņemt informāciju no valsts un pašvaldību iestādēm, ārstniecības
iestādēm, ārstniecības personām un pacientiem.
(1
1
) Datu iekļaušana veselības informācijas sistēmā ir ieraksta izdarīšana vai strukturizēta elektroniskā dokumenta
aizpildīšana tiešsaistes režīmā. Ierakstu apliecina ar drošu elektronisko parakstu vai citiem sistēmas autentifikācijas
rīkiem un procedūrām, kas nodrošina ieraksta autentiskumu un apstiprina parakstītāja identitāti. Sistēmas
autentifikācijas rīku izmantošanas kārtību, kā arī procedūras ierakstu autentiskuma nodrošināšanas kārtību nosaka
Ministru kabinets.
(1
2
) Veselības informācijas sistēmā izdarītajiem ierakstiem vai izveidotajiem dokumentiem ir juridisks spēks arī tad,
ja tie nesatur rekvizītu "paraksts" (nav parakstīti ar drošu elektronisko parakstu ar laika zīmogu vai elektronisko
parakstu).
(2) Veselības informācijas sistēmā uzkrātās ziņas par pacientiem sniedz saskaņā ar 
Pacientu tiesību likumu
.
Pārējās ziņas normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā bez maksas sniedz:
1) ārstniecības iestādēm, ārstniecības personām, ārstniecības atbalsta personām atbilstoši to kompetencei;
2) ārstniecības iestādes darbiniekiem (piemēram, ārstniecības iestādes reģistratūras darbinieks) atbilstoši
amata pienākumu izpildei;
3) zāļu ražošanas uzņēmumiem, zāļu lieltirgotavām, aptiekām, farmaceitiem un farmaceitu asistentiem
atbilstoši to kompetencei.
(3) Informāciju par elektroniskajām darbnespējas lapām atbilstoši normatīvajiem aktiem par veselības informācijas
sistēmu nosūta Valsts ieņēmumu dienesta informācijas sistēmām, tādējādi nodrošinot darba devējam informāciju par
darbiniekam izsniegtu elektronisku darbnespējas lapu trīs gadus no tās saņemšanas brīža Valsts ieņēmumu dienesta
informācijas sistēmās.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
11.09.2014.
 un 
01.12.2016
. likumu, kas stājas spēkā 
22.12.2016.
)
21
/
26
80.pants.
 Veselības informācijas sistēmas pārzinis vai turētājs, ja šīs sistēmas turētāja funkcijas ir nodotas
pilnvarotai institūcijai, ir tiesīgs neinformēt datu subjektu par personas datu apstrādi veselības informācijas sistēmā, ja
vien datu subjekts to īpaši nepieprasa un ja personas datu apstrāde ir nepieciešama:
1) ārstniecības vajadzībām;
2) veselības aprūpes pakalpojumu sniegšanai vai to administrēšanai;
3) zāļu un medicīnisko ierīču izplatīšanai vai to administrēšanai;
4) valsts noteiktās statistiskās informācijas vākšanai.
XV nodaļa 
Ārstniecības iestādes saimnieciskās darbības īpašie noteikumi
(Nodaļa 
11.09.2014
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
15.10.2014.
)
81.pants. 
(1) Ja nokavējums ir saistīts ar līgumiem par preces piegādi, pirkumu vai pakalpojuma sniegšanu un
parādnieks ir ārstniecības iestāde, kas atbilst pasūtītāja kritērijiem saskaņā ar normatīvajiem aktiem publisko
iepirkumu jomā vai publiskas institūcijas kritērijiem saskaņā ar normatīvajiem aktiem sabiedrisko pakalpojumu
sniedzēju iepirkuma jomā (publisks pasūtītājs), nokavējumam tiek piemēroti 
Civillikuma
 noteikumi, kas attiecināmi uz
līgumiem par preces piegādi, pirkumu vai pakalpojuma sniegšanu, ievērojot šā panta otrajā daļā noteikto parādnieka
nokavējuma termiņu.
(2) Ja ārstniecības iestāde šā panta pirmajā daļā minētajos gadījumos 60 dienu laikā pēc 
Civillikuma
 
1668.
2 
panta
pirmajā daļā minēto nosacījumu iestāšanās nav veikusi maksājumu, iestājas nokavējums ar visām no tā izrietošām
sekām.
(Sk. Pārejas noteikumu 
21.punktu
)
Pārejas noteikumi
1. Ārstniecības personas, kuras ieguvušas kvalifikācijas kategoriju vai sertifikātu kādā no apakšspecialitātēm vai
papildspecialitātēm un praktizējušas tajā vairāk nekā piecus gadus, drīkst turpināt savu praksi bez pamatspecialitātes
sertifikāta iegūšanas. Sertifikācija šiem speciālistiem notiek iegūtajā apakšspecialitātē vai papildspecialitātē.
2. Ārstniecības personas, kuras ieguvušas kvalifikācijas kategoriju vai sertifikātu kādā no pamatspecialitātēm,
apakšspecialitātēm vai papildspecialitātēm un praktizējušas tajā vairāk nekā desmit gadus, mainoties specialitāšu
klasifikatoram, drīkst turpināt savu praksi bez pamatspecialitātes sertifikāta iegūšanas, ja šī specialitāte tiek atzīta par
ārstniecisko vai diagnostisko metodi.
3. 
(Izslēgts ar 
01.06.2000
. likumu, kas stājas spēkā 
28.06.2000.
)
4. Ar šā likuma spēkā stāšanos spēku zaudē Satversmes 
81.panta
 kārtībā izdotie Ministru kabineta noteikumi
nr.177 "
Ārstniecības noteikumi
" (Latvijas Republikas Saeimas un Ministru Kabineta Ziņotājs, 1994, 19.nr.; 1995, 4.nr.,
1997, 5.nr.).
5. Ārstniecības iestādes un to struktūrvienības, kas izveidotas līdz 2000.gada 30.jūnijam, izvērtējamas atbilstoši
obligātajām prasībām līdz 2001.gada 31.decembrim.
(
01.06.2000
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
28.06.2000.
)
6. Ministru kabinets līdz 2004.gada 1.novembrim izdod šā likuma 
4.
, 
9.panta
 pirmajā daļā, 
17.panta
 pirmajā daļā
(2004.gada 27.maija redakcijā), 59. un 
60.
1
 pantā
 minētos noteikumus.
(
27.05.2004
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
16.06.2005.
 un 
08.06.2006
. likumu, kas stājas spēkā
11.07.2006.
)
22
/
26
7. Ministru kabinets līdz 2005.gada 1.oktobrim izdod šā likuma 
9.panta
 otrajā daļā un 
34.panta
 trešajā daļā
2005.gada 16.jūnija redakcijā minētos noteikumus.
(
16.06.2005
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
08.05.2008
. likumu, kas stājas spēkā 
11.06.2008.
)
8. Ministru kabinets līdz 2007.gada 1.janvārim izdod šā likuma 
9.
1
 panta
 otrajā daļā un 
33.pantā
 2006.gada 8.jūnija
redakcijā minētos noteikumus.
(
08.06.2006
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
08.05.2008
. likumu, kas stājas spēkā 
11.06.2008.
)
9. Grozījumi šā likuma 
4.panta
 otrajā daļā, 
27.panta
 jaunā redakcija un 
37.panta
 jaunās redakcijas otrā daļa stājas
spēkā 2007.gada 1.janvārī.
(
08.06.2006
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
11.07.2006.
)
10. Šā likuma 
37.panta
 jaunās redakcijas pirmās daļas 2.punkts stājas spēkā 2009.gada 1.jūlijā. Līdz 2009.gada
30.jūnijam ārsts savas profesionālās darbības ietvaros novērtē slimības un to radītās sekas.
(
08.06.2006
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
11.07.2006.
)
11. Šā likuma 
71.panta
 jaunā redakcija stājas spēkā 2009.gada 1.jūlijā.
(
08.06.2006
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
11.07.2006.
)
12. Lai saņemtu samaksu par pacientu pārstāvību, kas lietā veikta līdz 2007.gada 31.decembrim, Latvijas Zvērinātu
advokātu padomes norīkotie advokāti līdz 2008.gada 1.martam iesniedz Juridiskās palīdzības administrācijai šā likuma
68.
1
 panta
 ceturtajā un piektajā daļā noteiktajā kārtībā noformētu paziņojumu, pievienojot dokumentus, kas apliecina
citus atlīdzināmos izdevumus.
(
08.11.2007
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2008.
)
13. Šā likuma 
17.panta
 trešās daļas jaunā redakcija stājas spēkā 2008.gada 1.jūlijā.
(
08.05.2008
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
11.06.2008.
)
14. Šā likuma 
26.panta
 pirmās un otrās daļas jaunā redakcija, 
29.panta
 otrā un trešā daļa un 
33.panta
 trešā daļa
stājas spēkā 2009.gada 1.janvārī.
(
08.05.2008
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
11.06.2008.
)
15. Šā likuma 
29.panta
 piektā daļa stājas spēkā 2010.gada 1.janvārī.
(
08.04.2009
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
13.05.2009.
)
16. Grozījums šā likuma 
50.pantā
 attiecībā uz Veselības norēķinu centru un grozījums par 
52.panta
 izslēgšanu
stājas spēkā 2009.gada 1.oktobrī.
(
18.06.2009
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.07.2009.
)
17. 
(Izslēgts ar 
01.12.2016
. likumu, kas stājas spēkā 
22.12.2016.
)
18. Ministru kabinets līdz 2013.gada 1.decembrim izdod šā likuma 
53.
2
 panta
 ceturtajā daļā minētos noteikumus.
Līdz minēto Ministru kabineta noteikumu spēkā stāšanās dienai atzinumu par to, vai garīga rakstura vai veselības
traucējumu dēļ persona ir zaudējusi spēju saprast savas darbības nozīmi un vadīt to, sniedz ārstniecības iestādes
vadītāja izveidota komisija vismaz triju ārstu sastāvā, no kuriem viens ir psihiatrs. Atzinumu un uz tā pamata izsniegtās
izziņas izmaksas sedz saskaņā ar ārstniecības iestādes maksas pakalpojumu cenrādi:
1) nākotnes pilnvarnieks, kas izziņu pieprasījis, pamatojoties uz šā likuma 
53.
2
 panta
 otrās daļas 1.punktu;
23
/
26
2) Tiesu administrācija viena mēneša laikā pēc ārstniecības iestādes pieprasījuma, pamatojoties uz šā likuma
53.
2
 panta
 otrās daļas 2.punktu.
(
18.04.2013
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.07.2013.
)
19. Ministru kabinets līdz 2014.gada 1.decembrim izdod šā likuma 
69.
1 
panta
 trešajā daļā minētos noteikumus.
(
11.09.2014
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
15.10.2014.
)
20. Ministru kabinets līdz 2015.gada 1.janvārim izdod šā likuma 
69.
1 
panta
 devītajā daļā minētos noteikumus. Līdz
minēto Ministru kabineta noteikumu spēkā stāšanās dienai pacientu ierobežošanu, izmantojot ierobežojošus līdzekļus,
veic atbilstoši noteiktā kārtībā apstiprinātām medicīniskajām tehnoloģijām.
(
11.09.2014
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
15.10.2014.
)
21. Šā likuma 
81.panta
 noteikumi nav piemērojami līgumiem, kas noslēgti līdz šā likuma 
81.panta
 spēkā stāšanās
dienai, un līgumiem, kas noslēgti saskaņā ar normatīvajiem aktiem publisko iepirkumu vai koncesiju piešķiršanas jomā
pēc 
81.panta
 spēkā stāšanās dienas, ja iepirkumi vai koncesijas procedūras normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā ir
uzsāktas līdz šā likuma 
81.panta
 spēkā stāšanās dienai.
(
11.09.2014
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
15.10.2014.
)
22. Grozījums šā likuma 
45.
1
 panta
 pirmajā daļā par vārda "reitterapeits" izslēgšanu stājas spēkā 2018.gada
1.janvārī.
(
01.12.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
22.12.2016.
)
23. Grozījums šā likuma 
45.
1
 panta
 pirmajā daļā par tās papildināšanu ar vārdu "optometrists" stājas spēkā
2020.gada 1.janvārī.
(
01.12.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
22.12.2016.
 Minētais grozījums iekļauts likuma redakcijā uz
01.01.2020.
)
24. Šā likuma 
54.
1
 panta
 otrā daļa stājas spēkā 2020.gada 1.janvārī.
(
01.12.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
22.12.2016.
)
25. Ministru kabinets līdz 2017.gada 1.aprīlim izdod šā likuma 
70.
1
 panta
 otrajā daļā minētos noteikumus.
(
01.12.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
22.12.2016.
)
26. Ministru kabinets izstrādā un 2018. gada valsts budžeta likumprojektu paketē iesniedz Saeimai grozījumus
Ārstniecības likumā, kas paredz pakāpenisku atteikšanos no šā likuma 
53.
1 
pantā
 minētā pagarinātā normālā darba
laika ārstniecības personām un neatliekamās medicīniskās palīdzības brigādes personām, kuras nav ārstniecības
personas, nodrošinot ārstniecības pieejamību.
(
08.06.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.07.2017.
)
27. Līdz šo pārejas noteikumu 
26.
 punktā minētā likuma spēkā stāšanās dienai ārstniecības personām un
neatliekamās medicīniskās palīdzības brigādes personām, kuras nav ārstniecības personas:
1) var noteikt pagarināto normālo darba laiku, kas nepārsniedz 55 stundas nedēļā;
2) pagarinātā normālā darba laika gadījumā darba samaksu par darba laiku, kas pārsniedz 
Darba likumā
noteikto normālo darba laiku, nosaka proporcionāli darba laika pieaugumam ne mazāk kā 1,10 noteikto stundas
algas likmju apmērā.
(
08.06.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.07.2017.
)
28. Lai nodrošinātu šā likuma 
53.
1 
panta
 
un šo pārejas noteikumu 
27.
 punkta prasību izpildi, nepieciešamos
papildu izdevumus:
24
/
26
Likumā iekļautas tiesību normas, kas izriet no:
1) Padomes 1993.gada 14.jūnija direktīvas 
93/42/EEK
 par medicīnas ierīcēm;
2) Padomes 2004.gada 29.aprīļa direktīvas 
2004/83/EK
 par minimālajiem standartiem un statusu, lai trešo valstu
pilsoņus vai bezvalstniekus atzītu par bēgļiem vai personām, kam kādā citā veidā vajadzīga starptautiska aizsardzība,
un par sniegtās aizsardzības apjomu;
3) Eiropas Parlamenta un Padomes 2004.gada 29.aprīļa direktīvas 
2004/38/EK
 par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes
locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza regulu (EEK) Nr. 
1612/68
 un atceļ
direktīvas 
64/221/EEK
, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un
93/96/EEK (dokuments attiecas uz EEZ);
4) Eiropas Parlamenta un Padomes 2003.gada 4.novembra direktīvas 
2003/88/EK
 par konkrētiem darba laika
organizēšanas aspektiem;
5) Eiropas Parlamenta un Padomes 2007.gada 5.septembra direktīvas 
2007/47/EK
, ar kuru groza Padomes direktīvu
90/385/EEK
 par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz aktīvām implantējamām medicīnas ierīcēm, Padomes
direktīvu 
93/42/EEK
 par medicīnas ierīcēm un direktīvu 
98/8/EK
 par biocīdo produktu laišanu tirgū;
1) 2017. gadam sedz no valsts budžeta 74. resora "Gadskārtējā valsts budžeta izpildes procesā pārdalāmais
finansējums" programmas 02.00.00 "Līdzekļi neparedzētiem gadījumiem";
2) 2018. gadam un turpmākajiem gadiem Ministru kabinets iekļauj Veselības ministrijas budžeta bāzes
izdevumos.
(
08.06.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.07.2017.
)
29. Šā likuma 
53.
1 
pants
 zaudē spēku 2020. gada 1. janvārī.
(
08.06.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.07.2017.
)
30. Lai nodrošinātu ārstniecības pieejamību, ārstniecības personām un neatliekamās medicīniskās palīdzības
brigādes personām, kuras nav ārstniecības personas:
1) no 2018. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim var noteikt pagarināto normālo darba laiku, kas nepārsniedz
50 stundas nedēļā;
2) no 2019. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim var noteikt pagarināto normālo darba laiku, kas nepārsniedz
45 stundas nedēļā.
(
22.11.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2018.
)
31. Ja tiek noteikts pagarinātais normālais darba laiks, darba samaksu par darba laiku, kas pārsniedz 
Darba
likumā
 noteikto normālo darba laiku, nosaka proporcionāli darba laika pieaugumam:
1) no 2018. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim — ne mazāk kā 1,20 noteikto stundas algas likmju apmērā;
2) no 2019. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim — ne mazāk kā 1,35 noteikto stundas algas likmju apmērā.
(
22.11.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2018.
)
32. Grozījums šā likuma 
4.
 pantā par pirmās daļas izslēgšanu un grozījums par IV nodaļas izslēgšanu stājas
spēkā vienlaikus ar 
Veselības aprūpes finansēšanas likuma
 spēkā stāšanos.
(
22.11.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2018.
)
Informatīva atsauce uz Eiropas Savienības direktīvām
(
08.06.2006
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
08.04.2009.
 un 
11.09.2014
. likumu, kas stājas spēkā
15.10.2014.
)
25
/
26
© Oficiālais izdevējs "Latvijas Vēstnesis"
6) Eiropas Parlamenta un Padomes 2011.gada 16.februāra direktīvas 
2011/7/ES
 par maksājumu kavējumu novēršanu
komercdarījumos;
7) Eiropas Parlamenta un Padomes 2011.gada 9.marta direktīvas 
2011/24/ES
 par pacientu tiesību piemērošanu
pārrobežu veselības aprūpē.
Likums stājas spēkā 1997.gada 1.oktobrī. 
Likums Saeimā pieņemts 1997.gada 12.jūnijā.
Valsts prezidents G.Ulmanis
Rīgā 1997.gada 1.jūlijā
26
/
26