Publicēts:
Latvijas Vēstnesis
, 201,
21.12.2012.
OP numurs: 
2012/201.1
Izdevējs: 
Saeima
Veids: 
likums
Pieņemts: 
06.12.2012.
Stājas spēkā: 
09.01.2013.
Attēlotā redakcija:
 28.11.2018. - ...
Grozījumi:
10.03.2016. likums / LV, 57, 22.03.2016. / Stājas spēkā 05.04.2016.
15.06.2017. likums / LV, 124, 22.06.2017. / Stājas spēkā 06.07.2017.
01.11.2018. likums / LV, 225, 14.11.2018. / Stājas spēkā 28.11.2018.
Saeima ir pieņēmusi un Valsts 
prezidents izsludina šādu likumu:
Ēku energoefektivitātes likums
1.pants. Likumā lietotie termini
Likumā ir lietoti šādi termini:
1) 
ēkas energoefektivitāte
 — relatīvs enerģijas daudzums, kas raksturo konkrētās ēkas apkurei, ventilācijai,
dzesēšanai, apgaismojumam un karstā ūdens apgādei nepieciešamās enerģijas patēriņu ēkas tipam
raksturīgos ekspluatācijas apstākļos;
2) 
ēkas energosertifikācija
 — process, kurā nosaka ekspluatējamas ēkas vai tās daļas energoefektivitāti un
izsniedz ēkas energosertifikātu vai nosaka projektējamas, pārbūvējamas vai atjaunojamas ēkas vai tās daļas
plānoto energoefektivitāti un izsniedz ēkas pagaidu energosertifikātu;
3) 
ēkas inženiertehniskā sistēma
 — tehniskā aprīkojuma kopums, kas atsevišķi vai kopējā sistēmā
nodrošina ēkas vai ēkas daļas apkuri, ventilāciju, dzesēšanu, apgaismojumu un karstā ūdens apgādi;
4) 
gaisa kondicionēšanas sistēma
 — tādu sastāvdaļu kombinācija, kuras nodrošina telpu mikroklimata
uzturēšanu, tostarp kontrolējot vai samazinot temperatūru;
5) 
neatkarīgs eksperts
 — energoauditors vai cita persona, kas ir tiesīga veikt energosertifikāciju un pārbaudīt
apkures sistēmas un gaisa kondicionēšanas sistēmas;
6) 
gandrīz nulles enerģijas ēka
 — paaugstinātas energoefektivitātes klases ēka, kuras energoapgādei
izmanto augstas efektivitātes sistēmas.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
15.06.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
06.07.2017.
)
2.pants. Likuma mērķis
Likuma mērķis ir veicināt energoresursu racionālu izmantošanu, uzlabojot ēku energoefektivitāti, kā arī informējot
sabiedrību par ēku enerģijas patēriņu.
3.pants. Likuma darbības joma
(1) Likums nosaka:
1
/
9
1) ekspluatējamu ēku minimālās energoefektivitātes prasības;
2) projektējamu, pārbūvējamu vai atjaunojamu ēku minimālās energoefektivitātes prasības;
3) ēku energosertifikācijas, apkures sistēmu un gaisa kondicionēšanas sistēmu pārbaudes prasības.
(2) Šā likuma prasības nepiemēro ēkām:
1) kurām enerģiju neizmanto iekštelpu mikroklimata regulēšanai;
2) kuras ir kultūras pieminekļi vai kurās atrodas kultūras pieminekļi, kā arī kultūras pieminekļu teritorijās
esošām ēkām, ja likuma prasību izpilde apdraud šo kultūras pieminekļu saglabāšanu vai pazemina to
kultūrvēsturisko vērtību;
3) kuras projektētas un būvētas dievkalpojumiem un citām reliģiskām darbībām;
4) kuras ir dzīvojamās ēkas, ko izmanto vai paredzēts izmantot mazāk par četriem mēnešiem gadā vai arī
ierobežotu laiku katru gadu, un kuru paredzamais enerģijas patēriņš ir mazāks par 40 kilovatstundām uz
kvadrātmetru gadā (piemēram, vasarnīcas, dārza mājas);
5) kuras ir brīvi stāvošas un kuru kopējā telpu platība ir mazāka par 50 kvadrātmetriem;
6) kuras paredzētas lietošanai uz laiku, ne ilgāku par diviem gadiem;
7) kuras ir rūpnieciskās ražošanas ēkas un lauku saimniecību nedzīvojamās ēkas ar zemu enerģijas
pieprasījumu (kopējais enerģijas patēriņš nepārsniedz 50 kilovatstundas uz kvadrātmetru gadā).
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
15.06.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
06.07.2017.
)
4.pants. Energoefektivitātes minimālās prasības
(1) Energoefektivitātes minimālās prasības ekspluatējamām ēkām, proti, ēkas energoefektivitātes pieļaujamo
līmeni, kuru pārsniedzot ēkas īpašniekam ir pienākums veikt energoefektivitātes uzlabošanas pasākumus, nosaka citi
normatīvie akti.
(2) Energoefektivitātes minimālās prasības projektējamām ēkām attiecībā uz to ārējo norobežojošo konstrukciju
būvelementu siltuma caurlaidību un inženiertehniskajām sistēmām, kā arī ēkas energoefektivitātes pieļaujamo līmeni
nosaka citi normatīvie akti.
(3) Energoefektivitātes minimālās prasības pārbūvējamām vai atjaunojamām ēkām attiecībā uz to ārējo
norobežojošo konstrukciju būvelementu siltuma caurlaidību un inženiertehniskajām sistēmām, kā arī ēkas
energoefektivitātes pieļaujamo līmeni nosaka citi normatīvie akti. Energoefektivitātes minimālās prasības pārbūvējamām
vai atjaunojamām ēkām piemēro, ja:
1) būvniecības ieceres dokumentācijā ēkas ārējā norobežojošā konstrukciju būvelementa pārbūve skar vairāk
nekā 25 procentus no šā būvelementa virsmas;
2) veic ēkas inženiertehnisko sistēmu pārbūvi vai atjaunošanu.
(4) Šā panta trešajā daļā minētās energoefektivitātes minimālās prasības pārbūvējamām vai atjaunojamām ēkām
nepiemēro, ja šo prasību piemērošana nav tehniski vai funkcionāli iespējama vai nav ekonomiski pamatota.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
15.06.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
06.07.2017.
)
5.pants. Augstas efektivitātes sistēmu izmantošana
(1) Projektējot ēkas, izvērtē iespēju tajās izmantot šādas augstas efektivitātes sistēmas:
1) decentralizētas energoapgādes sistēmas, kurās izmanto atjaunojamos energoresursus;
2) sistēmas, kurās izmanto koģenerāciju vienlaicīgai siltumenerģijas un elektroenerģijas vai mehāniskās
2
/
9
enerģijas ražošanai;
3) sistēmas, kurās izmanto siltumsūkņus, kas, mainot siltuma dabisko plūsmu, pārvada siltumu no dabiskās
vides uz ēkām vai ēku inženiertehniskajām sistēmām;
4) centralizētas siltumapgādes vai centralizētas dzesēšanas sistēmas, īpaši tādas, kurās izmanto
atjaunojamos energoresursus un kuras, pievadot enerģiju no centrālā enerģijas ražošanas avota, izmantojamas
vairākām ēkām vai teritorijām.
(2) Ja pārbūvējamām vai atjaunojamām ēkām plānots pārbūvēt ēkas inženiertehniskās sistēmas, izvērtē augstas
efektivitātes sistēmu izmantošanas iespējas.
(3) Izvērtējot augstas efektivitātes sistēmu izmantošanas iespējas, norāda šo sistēmu izmantošanas tehniskos,
vides un ekonomiskos apsvērumus.
(4) Augstas efektivitātes sistēmu izmantošanas novērtējumu iekļauj būvprojektā, ja šāda analīze nav veikta vietējās
pašvaldības teritorijas plānošanas dokumentos vai arī pašvaldība nav paredzējusi ierobežojumus attiecīgās augstas
efektivitātes sistēmas izmantošanai.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
15.06.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
06.07.2017.
)
6.pants. Ēkas energoefektivitātes novērtēšana
(1) Ekspluatējamām ēkām neatkarīgs eksperts novērtē aprēķināto un izmērīto energoefektivitāti.
(2) Projektējamām, pārbūvējamām un atjaunojamām ēkām neatkarīgs eksperts novērtē aprēķināto
energoefektivitāti.
(3) Novērtējot ēkas energoefektivitāti, ņem vērā:
1) norobežojošo konstrukciju siltumvadītspēju;
2) apkures sistēmu un dzesēšanas sistēmu;
3) karstā ūdens apgādes sistēmu;
4) gaisa kondicionēšanas sistēmu;
5) iebūvētās apgaismes sistēmas;
6) ventilāciju un gaisa caurlaidību;
7) atrašanās vietu un orientāciju pret debess pusēm;
8) saules ietekmi;
9) ārējos klimatiskos apstākļus un iekšējo mikroklimatu;
10) iekšējās slodzes.
(4) Ēkas daļas energoefektivitāti novērtē atbilstoši šā panta nosacījumiem, ja ēkas daļai ir individuāla energonesēja
vai siltumenerģijas uzskaite.
(5) Ēkas energoefektivitāti novērtē saskaņā ar ēkas energoefektivitātes aprēķina metodi. Ēkas energoefektivitātes
aprēķina metodi nosaka Ministru kabinets.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
15.06.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
06.07.2017.
)
7.pants. Ēkas energosertifikācija
(1) Ēkas energosertifikāciju veic:
3
/
9
1) projektējamai, pārbūvējamai vai atjaunojamai ēkai, lai to pieņemtu ekspluatācijā vai pārdotu;
2) ēkas daļai projektējamā, pārbūvējamā vai atjaunojamā ēkā, lai pārdotu šo ēkas daļu, ja tai ir paredzēta
individuāla energonesēja vai siltumenerģijas uzskaite;
3) ekspluatējamai ēkai, lai to pārdotu, izīrētu vai iznomātu;
4) ekspluatējamas ēkas daļai, kuras kopējā telpu platība pārsniedz 50 kvadrātmetrus, lai to pārdotu, izīrētu vai
iznomātu, ja šai ēkas daļai ir individuāla energonesēja vai siltumenerģijas uzskaite;
5) valsts vai pašvaldības īpašumā esošai vai valsts vai pašvaldības iestādes lietošanā nodotai publiskai ēkai,
kuras kopējā telpu platība pārsniedz 250 kvadrātmetrus;
6) gadījumos, kad ēkas īpašnieks ir pieņēmis lēmumu par ēkas energosertifikāciju.
(2) Ekspluatējamas ēkas energosertifikācija nav jāveic, lai pārdotu, izīrētu vai iznomātu to ēkas daļu, kurai nav
individuāla energonesēja vai siltumenerģijas uzskaites.
(2
1
) Ekspluatējamas ēkas daļas energosertifikāciju var neveikt, lai šo ēku pārdotu, izīrētu vai iznomātu, ja ir spēkā
esošs attiecīgās ēkas energosertifikāts vai pagaidu energosertifikāts.
(3) Ēku energosertifikācijas kārtību nosaka Ministru kabinets.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
15.06.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
06.07.2017.
)
8.pants. Ēkas energosertifikātā un ēkas pagaidu energosertifikātā iekļaujamās ziņas un energosertifikāta
derīguma termiņš
(1) Ēkas energosertifikātā iekļauj:
1) ēkas energoefektivitātes novērtējumu aprēķinātajai energoefektivitātei;
2) ēkas energoefektivitātes novērtējumu izmērītajai energoefektivitātei;
3) ziņas par ēku un ēkas raksturojumu;
4) ziņas par ēkas energosertifikāta izdevēju.
(2) Ēkas pagaidu energosertifikātā iekļauj:
1) ēkas energoefektivitātes novērtējumu aprēķinātajai energoefektivitātei;
2) ziņas par ēku un ēkas raksturojumu;
3) ziņas par ēkas pagaidu energosertifikāta izdevēju.
(3) Ēkas energosertifikātā vai ēkas pagaidu energosertifikātā iekļauj informāciju par ēkas energoefektivitātes klasi,
atsauces rādītājus, pēc kuriem ēkas īpašniekam, īrniekam vai nomniekam būtu iespēja salīdzināt ēkas
energoefektivitāti.
(4) Novērtējot ēkas daļu, šā panta pirmajā vai otrajā daļā minētās ziņas norāda par attiecīgo ēkas daļu.
(5) Energoefektivitāti uzlabojošus pasākumus izstrādā, ievērojot normatīvajos aktos noteiktās prasības attiecībā uz
telpu gaisa kvalitāti un komforta līmeni.
(6) Ēkas energosertifikātam pievieno pārskatu, norādot tajā ekonomiski pamatotus energoefektivitāti uzlabojošus
pasākumus, kuru īstenošanas izmaksas ir rentablas paredzamajā (plānotajā) kalpošanas laikā.
(7) Ēkas energosertifikāta derīguma termiņš ir 10 gadi, ēkas pagaidu energosertifikāta derīguma termiņš ir trīs gadi.
Ēkas energosertifikāts vai ēkas pagaidu energosertifikāts zaudē spēku, ja ēkai vai ēkas daļai tiek izsniegts jauns ēkas
4
/
9
energosertifikāts vai jauns ēkas pagaidu energosertifikāts.
(8) Ēkas energosertifikāta un ēkas pagaidu energosertifikāta paraugu, reģistrācijas kārtību, ēku energoefektivitātes
salīdzinošo vērtēšanas sistēmu nosaka Ministru kabinets.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
15.06.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
06.07.2017.
 Grozījumi septītajā daļā
attiecībā uz ēku pagaidu energosertifikāta derīguma termiņu stājas spēkā 
01.08.2017.
 Sk. Pārejas noteikumu 9.
punktu)
9.pants. Ēku energoefektivitātes klases
(1) Ēku energoefektivitātes klasifikācijas sistēmā atkarībā no energoresursu patēriņa ēkas tiek iedalītas šādi:
1) pamata energoefektivitātes klases ēkas;
2) paaugstinātas energoefektivitātes klases ēkas.
(2) Pamata energoefektivitātes klases ēku grupā ietilpst:
1) jaunbūves, kuras projektētas atbilstoši normatīvajos aktos izvirzītajām prasībām attiecībā uz projektējamu
ēku energoefektivitātes līmeni;
2) pārbūvētas vai renovētas ēkas, kuras atbilst normatīvajos aktos izvirzītajām prasībām attiecībā uz
pārbūvējamu vai atjaunojamu ēku energoefektivitātes līmeni;
3) ekspluatējamas ēkas, kuras atbilst normatīvajos aktos izvirzītajām prasībām attiecībā uz ekspluatējamu ēku
energoefektivitātes līmeni.
(3) Paaugstinātas efektivitātes klases ēku grupā ietilpst ēkas, kuras pārsniedz normatīvajos aktos izvirzīto
projektējamu, pārbūvējamu vai atjaunojamu ēku energoefektivitātes prasību līmeni.
(4) Ēkas atbilstību ēku energoefektivitātes klasei nosaka, veicot ēkas energosertifikāciju.
(5) Ēku energoefektivitātes klasifikācijas sistēmu nosaka Ministru kabinets.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
15.06.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
06.07.2017.
)
10.pants. Paaugstinātas energoefektivitātes klases ēkas
(1) Mērķus paaugstinātas energoefektivitātes klases ēku būvniecībai un esošo ēku pārbūvēšanai par paaugstinātas
energoefektivitātes klases ēkām nosaka politikas plānošanas dokumentos.
(2) Finansiālos un cita veida atbalsta pasākumus paaugstinātas energoefektivitātes klases ēku būvniecībai un
esošo ēku pārbūvēšanai par paaugstinātas energoefektivitātes klases ēkām nosaka citi normatīvie akti.
(3) Ministru kabinets nosaka energoefektivitātes prasības un augstas efektivitātes sistēmu izmantošanas prasības
gandrīz nulles enerģijas ēkām.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
15.06.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
06.07.2017.
)
11.pants. Apkures sistēmu un gaisa kondicionēšanas sistēmu pārbaude
(1) Efektivitātes un jaudas samērojamību novērtē:
1) apkures sistēmām, kuru apkures katlu lietderīgā nominālā jauda (ražotāja noteiktā un garantētā maksimālā
siltuma atdeve kilovatos, ko var piegādāt nepārtrauktas darbības laikā, ievērojot ražotāja norādīto lietderīgo
efektivitāti) ir lielāka par 20 kilovatiem;
2) gaisa kondicionēšanas sistēmām, kuru lietderīgā nominālā jauda ir lielāka par 12 kilovatiem.
(2) Par apkures sistēmas vai gaisa kondicionēšanas sistēmas pārbaudi neatkarīgs eksperts sastāda pārbaudes
aktu, iekļaujot tajā pārbaudes rezultātus un ieteikumus pārbaudītās sistēmas energoefektivitātes uzlabošanai, ja 
5
/
9
attiecīgu pasākumu īstenošanas izmaksas ir rentablas paredzamajā (plānotajā) kalpošanas laikā. Aktu pievieno ēkas
energosertifikātam, ja tiek veikta ēkas energosertifikācija.
(3) Pārbaudes kārtību un termiņus apkures sistēmām, kuru apkures katlu lietderīgā nominālā jauda ir lielāka par 20
kilovatiem, un gaisa kondicionēšanas sistēmām, kuru lietderīgā nominālā jauda ir lielāka par 12 kilovatiem, nosaka
Ministru kabinets.
12.pants. Neatkarīgi eksperti
(1) Ēku energosertifikāciju, apkures sistēmu un gaisa kondicionēšanas sistēmu pārbaudi ir tiesīga veikt persona ar
atbilstošu kompetenci — neatkarīgs eksperts.
(2) Veicot ēkas energosertifikāciju, apkures sistēmas un gaisa kondicionēšanas sistēmas pārbaudi, neatkarīgs
eksperts izmanto attiecīgā darba izpildei nepieciešamās metodes un piemērojamos standartus, kā arī veic aprēķiniem
nepieciešamo datu kvalitātes kontroli, lai nodrošinātu aprēķinu rezultātu pareizību un novērtējuma objektivitāti un
ticamību. Energosertifikācijas un pārbaudes dokumentāciju glabā 10 gadus.
(3) Neatkarīgs eksperts nepieļauj rīcību, kas pasūtītāja vai citas personas interesēs varētu mazināt iegūto rezultātu
pareizību, novērtējuma objektivitāti un ticamību.
(4) Neatkarīga eksperta kompetences prasības un kompetences apliecināšanas kārtību, neatkarīga eksperta
reģistrācijas un uzraudzības kārtību, kā arī neatkarīgu ekspertu reģistra datu saturu un izmantošanas kārtību nosaka
Ministru kabinets.
(5) Neatkarīga eksperta kompetences apliecināšanas pārbaudes un profesionālās darbības uzraudzības uzdevumu
deleģē privātpersonai 
Valsts pārvaldes iekārtas likumā
 noteiktajā kārtībā. Izpildot deleģēto uzdevumu, privātpersona
atrodas Ekonomikas ministrijas padotībā.
(6) Ministru kabinets apstiprina maksas pakalpojuma cenrādi par neatkarīga eksperta kompetences novērtēšanu un
profesionālās darbības uzraudzību, kā arī nosaka samaksas un saņemto līdzekļu izmantošanas kārtību.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
15.06.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
06.07.2017.
 Piektā un sestā daļa stājas
spēkā 
01.01.2018.
 Sk. Pārejas noteikumu 10. punktu)
13.pants. Ēkas īpašnieka pienākumi un tiesības
(1) Ēkas īpašnieks:
1) šajā likumā noteiktajos gadījumos nodrošina ekspluatējamas ēkas vai tās daļas un projektējamas ēkas
energosertifikāciju, kā arī apkures sistēmas un gaisa kondicionēšanas sistēmas pārbaudi;
2) nodrošina ekspluatējamas ēkas atbilstību minimālajām ēku energoefektivitātes prasībām;
3) ja publiskai ēkai veikta energosertifikācija, nodrošina, lai energosertifikāts vai ēkas pagaidu energosertifikāts
tiktu izvietots attiecīgajā ēkā apmeklētājiem redzamā vietā;
4) sludinājumā vai reklāmā par ēkas vai tās daļas pārdošanu, izīrēšanu vai iznomāšanu norāda ēkas vai tās
daļas energoefektivitātes rādītājus, ja šajā likumā noteiktajā kārtībā ēkai ir veikta energosertifikācija;
5) ja ēka ir dzīvojamā māja, pievieno dzīvojamās mājas lietai saskaņā ar šo likumu sagatavotos dokumentus
(piemēram, ēkas energosertifikātu, atzinumus);
6) nodrošina nepieciešamos apstākļus un attiecīgu dokumentāciju, ja īrniekam vai nomniekam nepieciešama
ēkas vai ēkas daļas energosertifikācija.
(2) Ēkas īpašnieks normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā un apmērā ir tiesīgs saņemt Eiropas Savienības fondu,
valsts un pašvaldību līdzfinansējumu ēkas energosertifikācijai, kā arī ēkas energoefektivitātes uzlabošanas
pasākumiem.
(3) Šā panta pirmās daļas 3. punktā minēto pienākumu izpildes uzraudzību un kontroli atbilstoši savai kompetencei
veic Būvniecības valsts kontroles birojs. Lēmuma pieņemšana un izpilde attiecībā uz privātpersonu un atvasinātu
6
/
9
publisku personu notiek 
Administratīvā procesa likumā
 noteiktajā kārtībā.
(4) Šā panta pirmās daļas 4. punktā un 
14.
 panta pirmajā un otrajā daļā minēto pienākumu izpildes uzraudzību un
kontroli veic Patērētāju tiesību aizsardzības centrs, ievērojot reklāmu un patērētāju tiesību aizsardzību regulējošos
normatīvos aktus.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
15.06.2017.
 un 
01.11.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
28.11.2018.
)
14.pants. Citu personu tiesības un pienākumi
(1) Ekspluatējamas ēkas vai tās daļas pircējs, īrnieks vai nomnieks vai projektējamas ēkas pircējs ir tiesīgs
iepazīties ar ēkas energosertifikātu vai ēkas pagaidu energosertifikātu, ja attiecīgās ekspluatējamās ēkas vai tās daļas
vai projektējamās ēkas energosertifikācija ir paredzēta saskaņā ar šā likuma prasībām.
(2) Ekspluatējamas ēkas vai tās daļas vai projektējamas ēkas pircējs ir tiesīgs iepazīties ar ēkas energosertifikātu
vai ēkas pagaidu energosertifikātu un saņemt to pēc ēkas vai tās daļas iegādes, ja attiecīgās ekspluatējamās ēkas vai
tās daļas vai projektējamās ēkas energosertifikācija ir paredzēta saskaņā ar šā likuma prasībām un ja attiecīgais
dokuments nav pievienots dzīvojamās mājas lietai.
(3) Valsts pērk vai nomā tikai tādas ēkas, kas atbilst šā likuma 
4.pantā
 noteiktajām energoefektivitātes
minimālajām prasībām, ko apliecina ēkas energosertifikāts.
(4) Šā panta trešajā daļā noteiktās prasības var nepiemērot, ja valsts pērk ēku, kura nepieciešama valsts pārvaldes
funkciju veikšanai un kuru pirms izmantošanas uzsākšanas paredzēts atjaunot vai pārbūvēt atbilstoši šā likuma
4.panta
 trešajā daļā noteiktajām prasībām vai arī nojaukt.
(5) Šā panta trešajā daļā noteiktās prasības var nepiemērot, ja pastāv vismaz viens no šādiem nosacījumiem:
1) ēkas atbilstību šā likuma 
4.pantā
 noteiktajām energoefektivitātes minimālajām prasībām tehniski vai
funkcionāli nav iespējams nodrošināt;
2) starp nekustamo īpašumu tirgotājiem vai iznomātājiem nepastāv pietiekama konkurence;
3) augstākiem energoefektivitātes kritērijiem atbilstošas ēkas pirkšana vai noma nav ekonomiski izdevīga.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
10.03.2016.
 un 
15.06.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
06.07.2017.
)
15. pants.
 
Par ēku energoefektivitāti atbildīgo institūciju kompetence
(1) Ēku energoefektivitātes vispārējo pārraudzību un koordināciju veic Ekonomikas ministrija.
(2) Ekonomikas ministrija:
1) izstrādā un īsteno ēku energoefektivitātes politiku;
2) 
(izslēgts ar 
15.06.2017
. likumu)
;
3) veic pasākumus, lai informētu sabiedrību par dažādām metodēm un praksi, kā arī izstrādā un administrē
atbalsta instrumentus, kas kalpo ēku energoefektivitātes palielināšanai;
4) veic pasākumus, kas veicina ēku atjaunošanu un zema vai gandrīz nulles enerģijas patēriņa ēku būvniecību;
5) veic pasākumus, lai lietotājiem tiktu sniegti ieteikumi attiecībā uz apkures sistēmu un gaisa kondicionēšanas
sistēmu pārbaudi un to efektivitātes uzlabošanu;
6) veic citus normatīvajos aktos vai politikas plānošanas dokumentos noteiktos ar ēku energoefektivitātes
politiku saistītos uzdevumus.
(3)  Ēku energosertifikācijas, apkures sistēmu un gaisa kondicionēšanas sistēmu pārbaudes administrēšanai
nepieciešamās informācijas sistēmas uztur Būvniecības valsts kontroles birojs.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
15.06.2017
. likumu, kas stājas spēkā 
06.07.2017.
)
7
/
9
Likumā iekļautas tiesību normas, kas izriet no:
Pārejas noteikumi
1. Ar šā likuma spēkā stāšanos spēku zaudē Ēku energoefektivitātes likums (Latvijas Republikas Saeimas un
Ministru Kabineta Ziņotājs, 2008, 9.nr.; Latvijas Vēstnesis, 2010, 43.nr.).
2. Līdz 2015.gada 9.jūlijam šā likuma 
7.panta
 pirmās daļas 5.punktā noteikto ēku energosertifikāciju veic
ekspluatējamām valstij vai pašvaldībai piederošām publiskām ēkām, kuru apkurināmā platība pārsniedz 500
kvadrātmetrus.
3. Līdz 2015.gada 31.decembrim šā likuma 
7.panta
 pirmās daļas 4.punktā noteikto ēkas daļas energosertifikāciju
nepiemēro, ja attiecīgo ēkas daļu izīrē vai iznomā.
4. Līdz 2015.gada 31.decembrim šā likuma 
7.panta
 pirmās daļas 4.punktā noteikto ēkas daļas energosertifikāciju
nepiemēro attiecīgās ēkas daļai, ja tā ir izīrēta vai iznomāta līdz šā likuma spēkā stāšanās dienai.
5. Ministru kabinets līdz 2013.gada 30.jūnijam izdod šā likuma 
6.panta
 piektajā daļā, 
7.panta
 trešajā daļā, 
8.panta
septītajā daļā, 
9.panta
 piektajā daļā, 
10.panta
 trešajā daļā, 
11.panta
 trešajā daļā un 
12.panta
 ceturtajā daļā minētos
noteikumus.
6. Līdz jaunu Ministru kabineta noteikumu spēkā stāšanās dienai, bet ne ilgāk kā līdz 2013.gada 30.jūnijam
piemērojami šādi Ministru kabineta noteikumi, ciktāl tie nav pretrunā ar šo likumu:
1) Ministru kabineta 2009.gada 13.janvāra noteikumi Nr.26 "
Noteikumi par energoauditoriem
";
2) Ministru kabineta 2009.gada 13.janvāra noteikumi Nr.39 "
Ēkas energoefektivitātes aprēķina metode
";
3) Ministru kabineta 2010.gada 8.jūnija noteikumi Nr.504 "
Noteikumi par ēku energosertifikāciju
".
7. Ēkās, kuras tiek nodotas lietošanā tiešās pārvaldes iestādei, sākot ar 2016.gada 1.aprīli, un kuras neatbilst
energoefektivitātes minimālajām prasībām, triju gadu laikā no nomas līguma noslēgšanas dienas ievieš vismaz trīs
attiecīgās ēkas energosertifikāta pārskatā norādītos energoefektivitāti uzlabojošos pasākumus, kuru izmaksas ir
rentablas paredzamajā (plānotajā) kalpošanas laikā.
(
10.03.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
05.04.2016.
)
8. Ēkām, kuras nodotas lietošanā tiešās pārvaldes iestādei līdz 2016.gada 31.martam, nomas līguma darbības
laikā nav piemērojama šā likuma 
13.panta
 pirmās daļas 2.punktā noteiktā prasība.
(
10.03.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
05.04.2016.
)
9. Grozījumi šā likuma 
8.
 panta septītajā daļā attiecībā uz ēku pagaidu energosertifikāta derīguma termiņu stājas
spēkā 2017. gada 1. augustā. Pirms 2017. gada 1. augusta izsniegto ēkas pagaidu energosertifikātu derīguma termiņš
ir trīs gadi, ja ēkas pagaidu energosertifikāts nav zaudējis spēku.
(
15.06.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
06.07.2017.
)
10. Šā likuma 
12.
 panta piektā un sestā daļa stājas spēkā 2018. gada 1. janvārī.
(
15.06.2017
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
06.07.2017.
)
Informatīva atsauce uz Eiropas Savienības direktīvām
(
10.03.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
05.04.2016.
)
8
/
9
© Oficiālais izdevējs "Latvijas Vēstnesis"
1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2010.gada 19.maija direktīvas 
2010/31/ES
 par ēku energoefektivitāti;
2) Eiropas Parlamenta un Padomes 2012.gada 25.oktobra direktīvas 
2012/27/ES
 par energoefektivitāti, ar ko groza
direktīvas 
2009/125/EK
 un 
2010/30/ES
 un atceļ direktīvas 
2004/8/EK
 un 
2006/32/EK
, prasībām attiecībā uz valsts
veiktajiem ēku iepirkumiem.
Likums stājas spēkā 2013.gada 9.janvārī. 
Likums Saeimā pieņemts 2012.gada 6.decembrī.
Valsts prezidents A.Bērziņš
Rīgā 2012.gada 21.decembrī
9
/
9