Publicēts:
Latvijas Vēstnesis
, 59,
19.05.1994.
Izdevējs: 
Saeima
Veids: 
likums
Pieņemts: 
05.05.1994.
Stājas spēkā: 
19.05.1994.
Attēlotā redakcija:
 01.01.2019. - ...
Grozījumi:
10.08.1995. likums / LV, 121, 15.08.1995.; Ziņotājs, 18, 21.09.1995. / Stājas spēkā 29.08.1995.
07.11.1996. likums / LV, 199/200, 21.11.1996.; Ziņotājs, 23, 12.12.1996. / Stājas spēkā 05.12.1996.
06.05.1998. likums / LV, 142/143, 20.05.1998.; Ziņotājs, 12, 18.06.1998. / Stājas spēkā 03.06.1998.
10.06.1999. likums / LV, 213/215, 30.06.1999.; Ziņotājs, 14, 22.07.1999. / Stājas spēkā 14.07.1999.
20.06.2000. likums / LV, 252/254, 07.07.2000. / Stājas spēkā 21.07.2000.
06.12.2001. likums / LV, 185, 20.12.2001.; Ziņotājs, 2, 24.01.2002. / Stājas spēkā 03.01.2002.
27.06.2002. likums / LV, 104, 10.07.2002.; Ziņotājs, 16, 22.08.2002. / Stājas spēkā 24.07.2002.
07.04.2004. likums / LV, 61, 20.04.2004.; Ziņotājs, 9, 13.05.2004. / Stājas spēkā 04.05.2004.
02.06.2005. likums / LV, 98, 22.06.2005.; Ziņotājs, 14, 28.07.2005. / Stājas spēkā 06.07.2005.
13.10.2005. likums / LV, 174, 02.11.2005.; Ziņotājs, 22, 24.11.2005. / Stājas spēkā 16.11.2005.
15.06.2006. likums / LV, 98, 27.06.2006.; Ziņotājs, 14, 27.07.2006. / Stājas spēkā 11.07.2006.
01.03.2007. likums / LV, 117, 20.07.2007. / Stājas spēkā 03.08.2007.
29.03.2007. likums / LV, 58, 10.04.2007.; Ziņotājs, 9, 10.05.2007. / Stājas spēkā 11.04.2007.
20.11.2008. likums / LV, 191, 09.12.2008.; Ziņotājs, 2, 29.01.2009. / Stājas spēkā 01.01.2009.
12.12.2008. likums / LV, 200, 23.12.2008.; Ziņotājs, 2, 29.01.2009. / Stājas spēkā 01.01.2009.
18.06.2009. likums / LV, 102, 02.07.2009.; Ziņotājs, 15, 13.08.2009. / Stājas spēkā 03.07.2009.
29.10.2009. likums / LV, 182, 17.11.2009. / Stājas spēkā 01.12.2009.
01.12.2009. likums / LV, 196, 15.12.2009. / Stājas spēkā 01.01.2010.
10.12.2009. likums / LV, 205, 30.12.2009. / Stājas spēkā 13.01.2010.
04.10.2018. likums / LV, 204, 16.10.2018. / Stājas spēkā 01.01.2019.
Saeima ir pieņēmusi un Valsts 
prezidents izsludina šādu likumu:
Valsts drošības iestāžu likums
Pirmā nodaļa
VISPĀRĪGIE NOTEIKUMI
1. pants. Likuma mērķis un darbība
(1) Likuma mērķis ir izveidot Latvijas Republikai lojālu, profesionālu un neitrālu valsts drošības iestāžu kopumu, lai
nosargātu valsts neatkarību, tās konstitucionālo iekārtu un teritoriālo neaizskaramību pret ārējiem un iekšējiem
apdraudējumiem.
(2) Likums nosaka valsts drošības iestāžu sistēmu, tās subjektu uzdevumus un kompetences sadalījumu,
vienotus nosacījumus dienestam valsts drošības iestādēs, valsts drošības iestāžu personāla pienākumus, tiesības
un atbildību, kā arī valsts drošības iestāžu finansēšanas, uzraudzības un kontroles kārtību.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
2. pants. Valsts drošības iestādes
Valsts drošības iestādes ir šajā likumā noteiktās valsts institūcijas, kuras savas kompetences ietvaros veic
izlūkošanas, pretizlūkošanas darbības un ir operatīvās darbības subjekti.
1
/
21
(
27.06.2002
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
07.04.2004
. likumu, kas stājas spēkā 
04.05.2004.
)
3. pants. Izlūkošana un pretizlūkošana
(1) 
(Izslēgta ar 
27.06.2002
. likumu.)
(2) Izlūkošana ir īpaši pilnvarotu valsts iestāžu darbība, kuras nolūks ir iegūt informāciju par ārvalstu valdību, to
institūciju, organizāciju vai atsevišķu personu nodomiem un darbību (rīcību), kas vērsta vai var tikt vērsta pret
Latvijas Republiku, tās vitāli svarīgām valsts interesēm.
(3) Pretizlūkošana ir īpaši pilnvarotu valsts iestāžu darbība, kuras nolūks ir nodrošināt valsts konstitucionālās
iekārtas, valstiskās neatkarības, valsts ekonomiskā, zinātniskā, tehniskā un militārā potenciāla, valsts noslēpumu un
vitāli svarīgu valsts interešu un drošības aizsardzību pret spiegošanu, diversijām, kaitniecību, terora aktiem un cita
veida apdraudējumiem, kā arī veikt īpašus pasākumus šo apdraudējumu novēršanai, izbeigšanai vai to izraisīto seku
likvidēšanai.
(4) Izlūkošanas, pretizlūkošanas darbības veicamas saskaņā ar katrai valsts drošības iestādei likumā noteikto
kompetenci un pamatojoties uz valsts drošības iestādes amatpersonas lēmumu.
(5) Izlūkošanas, pretizlūkošanas darbību saturu nosaka attiecīgās valsts drošības iestādes izlūkošanas,
pretizlūkošanas darbību nolikums, kuru pēc saskaņošanas ar Valsts drošības iestāžu padomi apstiprina attiecīgās
valsts drošības iestādes vadītājs.
(6) Izlūkošanas, pretizlūkošanas darbības veicamas, gan izmantojot savas specifiskās valsts drošības iestādes
izlūkošanas, pretizlūkošanas darbības saskaņā ar izlūkošanas, pretizlūkošanas darbību nolikumu, gan veicot
Operatīvās darbības likumā
 noteiktos operatīvās darbības pasākumus. Ja izlūkošanas un pretizlūkošanas procesā
veicams operatīvās darbības pasākums, kuram nepieciešams tiesneša akcepts, šo akceptu sniedz Augstākās tiesas
priekšsēdētājs vai viņa īpaši pilnvarots Augstākās tiesas tiesnesis.
(7) Izlūkošanas, pretizlūkošanas darbību ietvaros veikto operatīvās darbības pasākumu rezultātus var izmantot kā
procesuālos pierādījumus tikai ar attiecīgās valsts drošības iestādes vadītāja atļauju un likumā noteiktajā kārtībā.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
27.06.2002.
, 
07.04.2004.
 un 
04.10.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
4. pants. Valsts drošības iestāžu darbības tiesiskais pamats
Valsts drošības iestāžu darbības tiesiskais pamats ir 
Latvijas Republikas Satversme
, 
Nacionālās drošības likums
,
šis likums, 
Operatīvās darbības likums
, citi likumi un normatīvie akti, kā arī starptautiskie līgumi, kas reglamentē
nacionālās drošības un valsts ekonomiskās suverenitātes aizsardzību, sabiedriskās drošības un kārtības
nodrošināšanas subjektu uzdevumus, pienākumus un tiesības.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
27.06.2002
. likumu, kas stājas spēkā 
24.07.2002.
)
5. pants. Valsts drošības iestāžu darbības pamatprincipi
(1) Valsts drošības iestāžu darbība organizējama un veicama, pamatojoties uz likumību, ievērojot vispārējās
cilvēka tiesības, sadarbojoties ar pilsoņiem un citiem iedzīvotājiem un balstoties uz viņu palīdzību.
(2) Valsts drošības iestāžu darbība ir vērsta tikai uz Latvijas Republikas drošības garantēšanu, un tā nedrīkst
apdraudēt citu valstu drošību.
(3) Veicot izlūkošanas, pretizlūkošanas vai citus ar valsts drošības garantēšanu saistītus pasākumus, aizliegts
nodarīt personām fizisku vai materiālu kaitējumu, apdraudēt cilvēku dzīvību un veselību, draudēt pielietot vai lietot
fiziskās ietekmēšanas līdzekļus.
(4) Valsts drošības iestāžu darbības veidam, apjomam un intensitātei ir jāatbilst valsts drošības apdraudējuma
veidam un bīstamības pakāpei.
(5) Valsts drošības iestāžu darbība nav ierobežojama atkarībā no personu pilsonības (pavalstniecības), dzimuma,
tautības, vecuma, dzīvesvietas, izglītības, sociālā, dienesta un mantiskā stāvokļa un amata, to politiskajiem un
reliģiskajiem uzskatiem, piederības pie partijām vai citām sabiedriskajām organizācijām.
2
/
21
(6) Valsts drošības iestāžu amatpersonām ir aizliegts tieši vai pastarpināti rīkoties politisko partiju, organizāciju,
kustību vai personu interesēs, iesaistīties valsts varu un pārvaldi realizējošo institūciju, prokuratūras un tiesu iestāžu,
kā arī sabiedrisko, politisko, reliģisko organizāciju un komersantu darbībā, lai tās ietekmētu vai iespaidotu, izņemot
gadījumus, kad tas nepieciešams noziedzīgu nodarījumu un valsts drošības apdraudējumu novēršanai vai atklāšanai.
(7) Neviens, izņemot amatpersonas, kuras tam īpaši pilnvarojis likums, nav tiesīgs iejaukties valsts drošības
iestāžu un to amatpersonu darbībā, ja vien tā nav pretlikumīga. Šo iestāžu amatpersonas un darbinieki par savu
darbību ir atbildīgi likumā noteiktajā kārtībā.
(8) Valsts drošības iestāžu darbībā tiek ievērots ar likumu noteikto pilnvaru (kompetences) norobežošanas
princips. Šo iestāžu amatpersonu un darbinieku statuss nav izmantojams citādi kā vienīgi viņu likumisko pienākumu
veikšanai. Viņu darbība drīkst būt vērsta vienīgi uz to mērķu sasniegšanu vai to uzdevumu pildīšanu, kas noteikti
šajā likumā.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
27.06.2002.
, 
07.04.2004.
, 
02.06.2005.
 un 
04.10.2018
. likumu, kas stājas spēkā
01.01.2019.
)
6. pants. Personas tiesību un brīvību aizsardzība
Ja persona uzskata, ka valsts drošības iestādes ar savu rīcību ir pārkāpušas tās likumīgās tiesības un brīvības,
šī persona ir tiesīga iesniegt sūdzību prokuroram, kas, veicis pārbaudi, sniedz atzinumu par valsts drošības iestādes
amatpersonas rīcības atbilstību likumam, vai arī griezties ar prasību tiesā.
Otrā nodaļa
VALSTS VARU UN PĀRVALDI REALIZĒJOŠO INSTITŪCIJU 
KOMPETENCE VALSTS DROŠĪBAS IESTĀŽU VADĪŠANĀ
7. pants. Saeimas kompetence
(Izslēgts ar 
27.06.2002
. likumu, kas stājas spēkā 
24.07.2002.
)
8. pants. Nacionālas drošības padomes kompetence
(Izslēgts ar 
27.06.2002
. likumu, kas stājas spēkā 
24.07.2002.
)
9. pants. Ministru kabineta kompetence
(Izslēgts ar 
27.06.2002
. likumu, kas stājas spēkā 
24.07.2002.
)
Trešā nodaļa
VALSTS DROŠĪBAS IESTĀŽU ORGANIZĀCIJA
10. pants. Valsts drošības iestāžu galvenie uzdevumi
(1) Valsts drošības iestāžu galvenie uzdevumi ir:
1) politiskās, ekonomiskās, sociālās, militārās, zinātniskās, tehniskās un citas ar valsts drošības un
ekoloģiskajiem apdraudējumiem saistītās informācijas vākšana, uzkrāšana, analīze un izmantošana likumā
noteiktajā kārtībā;
2) valsts noslēpumu un citu valstij vitāli svarīgu interešu aizsardzība;
3) valsts drošības apdraudējumu prognozēšana, priekšlikumu, rekomendāciju un programmu izstrādāšana
valsts drošības jautājumos;
4) valsts drošības apdraudējumu novēršana vai neitralizācija;
3
/
21
5) valsts varu un pārvaldi realizējošo institūciju savlaicīga un pilnīga informēšana par jebkuru valsts drošības
apdraudējumu;
6) atzinuma sniegšana par iespēju izsniegt licenci stratēģisko materiālu un ieroču eksportam, importam un
tranzītam. Negatīvs valsts drošības iestādes atzinums var būt par pamatu licences neizsniegšanai vai
anulēšanai;
7) par valsts drošības jomā konstatētajiem noziedzīgiem nodarījumiem iegūtās informācijas un materiālu
iesniegšana prokuratūrai vai izmeklēšanas iestādei, kuras kompetencē ir veikt pirmstiesas izmeklēšanu par
konkrēto noziedzīgu nodarījumu;
8) izmeklēšanas veikšana tām noteiktās kompetences ietvaros;
9) sadarbība un līdzdalība starptautiskā miera uzturēšanā;
10) tām noteiktās kompetences ietvaros klasificētās informācijas apmaiņa ar ārvalstu institūcijām,
starptautiskajām organizācijām un to institūcijām.
(2) 
(Izslēgta ar 
18.06.2009
. likumu)
(
27.06.2002
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
07.04.2004.
, 
13.10.2005.
, 
18.06.2009.
 un 
10.12.2009
.
likumu, kas stājas spēkā 
13.01.2010.
)
11. pants. Valsts drošības iestāžu kopums
(1) Valsts drošības iestāžu kopumu veido:
1) 
Satversmes
 aizsardzības birojs;
2) Militārās izlūkošanas un drošības dienests;
3) Valsts drošības dienests;
4) 
(izslēgts ar 
06.05.1998
. likumu)
.
(2) Šā panta pirmajā daļā norādītās valsts drošības iestādes tām noteiktās kompetences ietvaros darbojas
patstāvīgi.
(3) Ministru kabinets var iesaistīt valsts drošības pasākumu izpildē un nodrošināšanā arī citas valsts pārvaldes
iestādes.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
06.05.1998.
, 
10.06.1999.
, 
06.12.2001.
, 
27.06.2002.
, 
07.04.2004.
 un 
04.10.2018
.
likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
12. pants. Valsts drošības iestāžu padome
(1) Valsts drošības iestāžu vadītāju kopums ir Valsts drošības iestāžu padome, kuras vadītāju izvirza no drošības
iestāžu vadītāju vidus.
(2) Valsts drošības iestāžu padome:
1) izskata valsts drošības iestāžu darbības prioritātes, šīm iestādēm izvirzāmās prasības un uzdevumus;
2) saskaņo informācijas apriti, tās analīzes un izmantošanas kārtību valsts drošības iestādēs;
3) izstrādā valsts drošības iestāžu budžeta projektu;
4) apkopo valsts drošības iestāžu priekšlikumus un prasības, iesniedz un uztur tās valsts varu un pārvaldi
realizējošās institūcijās;
5) izskata ārējo normatīvo aktu projektus valsts drošības iestāžu darbības jautājumos;
4
/
21
6) izvērtē valsts drošības iestāžu darbības efektivitāti;
7) izskata un saskaņo valsts drošības iestāžu izlūkošanas un pretizlūkošanas darbības nolikumus;
8) pieņem valsts drošības iestādēm saistošus iekšējos normatīvos aktus jautājumos, kuros nepieciešama
valsts drošības iestāžu saskaņota darbība.
(3) Valsts drošības iestāžu padomes sēdēs var piedalīties ģenerālprokurors.
(
29.03.2007
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
04.10.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
12.
1
 pants. Valsts drošības iestādes vadītājs
(1) Valsts drošības iestādes vadītājs vada attiecīgās valsts drošības iestādes darbu un ir atbildīgs par
normatīvajos aktos noteikto iestādes uzdevumu efektīvu izpildi.
(2) Valsts drošības dienesta un Militārās izlūkošanas un drošības dienesta priekšnieku amatā uz pieciem gadiem
ieceļ Ministru kabinets pēc attiecīgās nozares ministra ierosinājuma. Trīs mēnešus pirms amata pilnvaru termiņa
beigām pēc attiecīgā ministra ieteikuma Ministru kabinets pieņem lēmumu par termiņa pagarināšanu uz pieciem
gadiem vai pamatotu lēmumu par atbrīvošanu no valsts drošības iestādes vadītāja amata.
(3) 
Satversmes
 aizsardzības biroja direktora iecelšanas un atbrīvošanas kārtību, kā arī amata pilnvaru termiņu
nosaka 
Satversmes aizsardzības biroja likums
 un 
Nacionālās drošības likums
.
(4) Par valsts drošības iestādes vadītāju var būt persona, kurai ir amatam atbilstoša pieredze vadošā amatā un
kura atbilst valsts drošības iestādes amatpersonām un darbiniekiem noteiktajām obligātajām prasībām un ir saņēmusi
pirmās kategorijas speciālo atļauju pieejai valsts noslēpumam.
(5) Valsts drošības iestādes vadītājs bez saskaņošanas ar augstāku iestādi slēdz starpresoru vienošanās un
izdod iekšējos normatīvos aktus, ievērojot šajā likumā noteiktos izņēmumus.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
13. pants. Satversmes aizsardzības birojs
(1) 
Satversmes
 aizsardzības birojs ir Ministru kabineta pārraudzībā esoša valsts drošības iestāde, kuras darbību
papildus šim likumam reglamentē speciāls likums.
(2) 
Satversmes
 aizsardzības biroja amatpersonu dienesta gaitu reglamentē šis likums.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
14. pants. Militārās izlūkošanas un drošības dienests
(1) Militārās izlūkošanas un drošības dienests ir aizsardzības ministra pārraudzībā esoša valsts drošības iestāde,
kas veic militāro pretizlūkošanu, izlūkošanu un citus šajā likumā noteiktos uzdevumus.
(2) Militārās izlūkošanas un drošības dienests:
1) iegūst un nodrošina Aizsardzības ministriju, tās padotībā esošās iestādes, citas valsts varu un pārvaldi
realizējošās institūcijas un to atbildīgās amatpersonas, kā arī Nacionālos bruņotos spēkus ar to darbībai
nepieciešamo pretizlūkošanas un izlūkošanas informāciju;
2) atklāj un sadarbībā ar citām valsts drošības iestādēm novērš ārvalstu speciālo dienestu, kā arī organizāciju
vai atsevišķu personu graujošo darbību Aizsardzības ministrijā, tās padotībā esošajās iestādēs un
Nacionālajos bruņotajos spēkos;
3) veic pasākumus, lai aizsargātu valsts noslēpumu Aizsardzības ministrijā, tās padotībā esošajās iestādēs un
Nacionālajos bruņotajos spēkos, un kontrolē to izpildi;
4) pārbauda pretendentus, kas vēlas saņemt speciālas atļaujas (licences), kuras izsniedz Aizsardzības
5
/
21
ministrija atsevišķu licencēšanai pakļautu komercdarbības veidu veikšanai, un sniedz atzinumu par speciālo
atļauju (licenču) izsniegšanu.
(3) Militārās izlūkošanas un drošības dienests darbojas atbilstoši Ministru kabineta apstiprinātam nolikumam.
(4) Militārās izlūkošanas un drošības dienests savas kompetences ietvaros ir operatīvās darbības subjekts.
(5) 
(Izslēgta ar 
02.06.2005
. likumu)
(6) 
(Izslēgta ar 
27.06.2002
. likumu)
(7) Militārās izlūkošanas un drošības dienests ir Latvijas Republikas nacionālā signālu izlūkošanas iestāde, kas
veic un kontrolē signālu izlūkošanu un nodrošina iegūtās informācijas aizsardzību.
(
06.12.2001
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
27.06.2002.
, 
07.04.2004.
, 
02.06.2005.
, 
10.12.2009.
 un
04.10.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
15. pants. Valsts drošības dienests
(1) Valsts drošības dienests ir iekšlietu ministra pārraudzībā esoša valsts drošības iestāde, kas veic šajā likumā
noteiktos uzdevumus un atbild par to izpildi.
(2) Valsts drošības dienests valsts drošības jomā veic:
1) pretizlūkošanas un operatīvās darbības pasākumus, lai apkarotu noziegumus pret cilvēci, kara noziegumus,
genocīdu, organizēto un ekonomisko noziedzību, terorismu, kaitniecību un citus valsts drošību un varu
apdraudošus noziedzīgus nodarījumus, bandītismu, korupciju, naudas viltošanu, kā arī kodolmateriālu,
narkotisko un citu (ķīmisko, radioaktīvo) stipras iedarbības vielu vai dubultā lietojuma preču, šaujamo un cita
veida ieroču, sprāgstvielu nesankcionētu izplatīšanu;
2) pretizlūkošanas un operatīvās darbības pasākumus, kas nepieciešami Iekšlietu ministrijas un tās sistēmas
iestāžu aizsardzībai;
3) valsts noslēpumu aizsardzību likumā "
Par valsts noslēpumu
" noteiktās kompetences ietvaros;
4) valsts un pašvaldību institūciju, kā arī citu juridisko personu darbības koordinēšanu pretterorisma jomā un
valsts politikas īstenošanas analīzi šajā jomā.
(3) Valsts drošības dienests organizē un veic valsts amatpersonu, kā arī ārvalstu un starptautisko organizāciju un
institūciju pārstāvju aizsardzības (apsardzes) pasākumus, izņemot to amatpersonu aizsardzību (apsardzi), kuru
saskaņā ar Nacionālo bruņoto spēku likumu veic Militārā policija. Valsts drošības dienesta aizsargājamās
amatpersonas, kā arī sadarbību ar citām valsts institūcijām un aizsardzības (apsardzes) kārtību nosaka Ministru
kabinets.
(4) Valsts drošības dienests darbojas saskaņā ar 
Nacionālās drošības likumu
, 
Operatīvās darbības likumu
, kā arī
likumu "
Par policiju
", šo likumu un Ministru kabineta apstiprinātu nolikumu.
(5) Valsts drošības dienests ir operatīvās darbības subjekts.
(6) 
(Izslēgta ar 
13.10.2005
. likumu.)
(
27.06.2002
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
07.04.2004.
, 
13.10.2005.
, 
20.11.2008.
 un 
04.10.2018
.
likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
16. pants. Zemessardzes štāba Informācijas dienests
(Izslēgts ar 
06.05.1998
. likumu, kas stājas spēkā 
03.06.1998.
)
17. pants. Informācijas aizsargāšana
(1) Valsts drošības iestāžu dienestā (darbā) esošajām un atvaļinātajām (atbrīvotajām) amatpersonām un
darbiniekiem bez iestādes vadītāja īpaša pilnvarojuma aizliegts izpaust informāciju, kas viņiem kļuvusi zināma, ir vai
6
/
21
ir bijusi pieejama sakarā ar dienestu (darbu) valsts drošības iestādē. Šādu informāciju atļauts izpaust tikai ar
attiecīgās valsts drošības iestādes vadītāja atļauju.
(2) Valsts drošības iestāžu iekšējie normatīvie akti un starpresoru vienošanās ir ierobežotas pieejamības
informācija, ja likumā "
Par valsts noslēpumu
" vai citos normatīvajos aktos nav noteikts citādi.
(3) Valsts drošības iestāžu amatpersonas un darbinieki dod slepenības zvērestu:
"Es zvēru, ka bez īpaša pilnvarojuma neizpaudīšu vai nedarīšu zināmu nevienai iestādei vai personai informāciju,
kas man ir kļuvusi zināma vai pieejama sakarā ar dienestu (darbu) valsts drošības iestādē."
(4) Slepenības zvēresta došanas kārtību nosaka valsts drošības iestādes vadītājs.
(5) Par slepenības zvēresta laušanu personas atbild normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
Ceturtā nodaļa
DIENESTS UN DARBS VALSTS DROŠĪBAS IESTĀDĒS
(Nodaļa 
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
18. pants. Vispārīgie dienesta un darba noteikumi, amatpersonām un darbiniekiem noteiktie aizliegumi
(1) Valsts drošības iestāžu personāls ir amatpersonas un darbinieki.
(2) Valsts drošības iestādes amatpersona ir nodarbināta valsts drošības iestāžu dienestā. Darba tiesiskās
attiecības reglamentējošo normatīvo aktu normas valsts drošības iestāžu dienesta tiesiskajās attiecībās
piemērojamas, ciktāl attiecīgos jautājumus nenosaka šis likums un 
Valsts un pašvaldību institūciju amatpersonu un
darbinieku atlīdzības likums
.
(3) Valsts drošības iestādes amatpersona ir valsts varas pārstāvis, un likumīgās prasības un rīkojumi, ko tā
izvirzījusi vai devusi, pildot dienesta pienākumus, visām personām ir obligāti. Pretošanās valsts drošības iestādes
amatpersonai, tās dzīvības vai veselības apdraudējums, kā arī rīcība, kas tai traucē pildīt dienesta pienākumus, ir
sodāma saskaņā ar likumu. Valsts drošības iestādes amatpersonai tās pilnvaru apliecināšanai izsniedz dienesta
apliecību. Dienesta apliecības paraugu nosaka Ministru kabinets.
(4) Valsts drošības iestādes amatpersona Latvijas teritorijā bez ģenerālprokurora piekrišanas nav saucama pie
kriminālatbildības, to nedrīkst pakļaut aizturēšanai (arī administratīvajai aizturēšanai), kratīšanai, piespiedu atvešanai,
kā arī kratīšanai vai apskatei nav pakļaujamas tās dzīvojamās vai dienesta telpas, personiskie vai dienesta
transportlīdzekļi. Kriminālprocesuālā imunitāte uz valsts drošības iestādes amatpersonu nav attiecināma gadījumos,
kad tā ir notverta noziedzīga nodarījuma izdarīšanā, par ko 24 stundu laikā informējams ģenerālprokurors un
attiecīgās valsts drošības iestādes vadītājs.
(5) Valsts drošības iestādes darbinieks ir persona, kas valsts drošības iestādē veic tādus darba pienākumus, kuru
izpildei nav nepieciešamas šajā likumā noteiktās valsts drošības iestādes amatpersonas tiesības. Attiecībā uz valsts
drošības iestādes darbinieku piemēro darba tiesiskās attiecības regulējošo normatīvo aktu normas, ciktāl šis likums
nenosaka citādi.
(6) Valsts drošības iestādes amatpersonai un darbiniekam ir aizliegts:
1) veikt politisko darbību, organizēt streikus, demonstrācijas, piketus un piedalīties tajos, dibināt arodbiedrības
un piedalīties to darbībā;
2) izmantojot dienesta stāvokli, izlemt jautājumus, kas saistīti ar pašas amatpersonas vai darbinieka,
amatpersonas vai darbinieka saderinātā, laulātā, vecāku, vecvecāku, bērnu, mazbērnu, adoptētāju, adoptēto,
brāļu, māsu, pusbrāļu un pusmāsu, kā arī tās personas, ar kuru attiecīgā amatpersona vai darbinieks dzīvo
kopā un ar kuru amatpersonai vai darbiniekam ir kopīga (nedalīta) saimniecība, personiskajām interesēm.
(7) Ņemot vērā dienesta nepieciešamību un drošības apsvērumus, valsts drošības iestādes vadītājs var noteikt
aizliegumu valsts drošības iestādes amatpersonai vai darbiniekam izbraukt uz konkrētu ārvalsti vai noteikt citus
ierobežojumus.
7
/
21
(8) Valsts drošības iestādes amatpersonai komercdarbības, ienākumu gūšanas, amatu savienošanas, darbu
pildīšanas, kā arī ar tiem saistītos citus ierobežojumus un pienākumus nosaka likums "
Par interešu konflikta
novēršanu valsts amatpersonu darbībā
".
(9) Valsts drošības iestādes amatpersona un darbinieks dienesta (darba) pienākumu izpildes laikā un ārpus tā ar
savu rīcību nedrīkst diskreditēt sevi, iestādi un valsti.
(10) Valsts drošības iestādes amatpersonas un darbinieka vispārīgie pienākumi ir:
1) ievērot 
Latvijas Republikas Satversmi
, Latvijas Republikai saistošas starptautisko tiesību normas, likumus
un citus normatīvos aktus;
2) godprātīgi pildīt doto zvērestu;
3) apzinīgi, godprātīgi, darbojoties valsts un sabiedrības interesēs, pildīt dienesta (darba) pienākumus un
augstāku valsts drošības iestāžu amatpersonu likumīgos rīkojumus (pavēles);
4) ievērot noteiktos ētikas principus;
5) regulāri papildināt zināšanas un pilnveidot profesionālās iemaņas un prasmes, kas nepieciešamas dienesta
(darba) pienākumu pildīšanai.
(11) Valsts drošības iestādes amatpersonai un darbiniekam piederošais īpašums un tā pārvaldīšana nedrīkst būt
par šķērsli vai kavēkli dienesta (darba) pienākumu pildīšanai vai šīs amatpersonas un darbinieka pārcelšanai citā
amatā (darbā).
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
19. pants. Valsts drošības iestādes amatpersonas tiesības
(1) Valsts drošības iestādes amatpersonai ir tiesības:
1) atbilstoši kompetencei pieprasīt un saņemt no valsts un pašvaldību institūcijām, komersantiem,
organizācijām, amatpersonām un citām personām informāciju, dokumentus un citus materiālus neatkarīgi no to
izmantošanas lieguma. Informācija, dokumenti un materiāli izsniedzami pieprasītajā formā un bez maksas;
2) atbilstoši kompetencei brīvi iepazīties ar visu veidu valsts un pašvaldību informācijas nesējiem, tostarp ar
elektroniski uzkrātiem datiem, kartotēku, arhīvu materiāliem un citiem dokumentiem, un piekļūt tiem neatkarīgi
no to izmantošanas lieguma. Iepazīšanās ar informācijas nesējiem un piekļūšana tiem nodrošināma
pieprasītajā režīmā un bez maksas;
3) atbilstoši kompetencei pēc valsts drošības iestādes vadītāja pieprasījuma brīvi iepazīties ar reģistrētās
datubāzēs esošo informāciju, kuras reģistrācija noteikta normatīvajos aktos, neatkarīgi no tās piederības
piekļūt šai informācijai un to saņemt. Iepazīšanās ar šo informāciju, piekļūšana tai un tās saņemšana
nodrošināma pieprasītajā apjomā, režīmā un bez maksas;
4) pildot dienesta pienākumus un uzrādot valsts drošības iestādes amatpersonas apliecību, bez kavēšanas
brīvi iekļūt (ieiet) iestādēm, komersantiem, organizācijām un privātpersonām piederošajās nedzīvojamās telpās
un zemes gabalu teritorijā, Nacionālo bruņoto spēku apakšvienībās, izņemot telpas un zemes gabalu teritoriju,
kam ir eksteritoriāls statuss;
5) ja nepieciešams, ārpus kārtas tikt nodrošinātai ar braukšanas biļetēm jebkura veida sabiedriskajos
transportlīdzekļos, bet, ja biļešu nav, — tikt nodrošinātai ar iespēju iekāpt un braukt šajos transportlīdzekļos;
6) dienesta interesēs bez maksas izmantot valsts un pašvaldību, bet izņēmuma gadījumos — arī
privātpersonām piederošos sakaru un masu informācijas līdzekļus. Izdevumi par privātpersonām piederošo
sakaru un masu informācijas līdzekļu izmantošanu atlīdzināmi, ja īpašnieks to pieprasa;
7) glabāt un nēsāt dienesta vai personiskos ieročus un speciālos līdzekļus, pielietot ieročus, lietot fizisku
spēku un speciālos līdzekļus atbilstoši likumam "
Par policiju
";
8
/
21
8) atbilstoši kompetencei bez maksas saņemt nepieciešamo informāciju, dokumentus un citus materiālus par
personām sniegtajiem pakalpojumiem, tostarp informāciju no informācijas resursu un tehnisko resursu turētāja
par personu sazināšanos, izmantojot pastu, telegrāfu, telekomunikāciju un datu pārraides tīklus;
9) pildot dienesta pienākumus, pārbaudīt personu apliecinošus dokumentus;
10) iegūt, reģistrēt, apstrādāt, apkopot, analizēt un glabāt attiecīgās valsts drošības iestādes funkciju izpildei
nepieciešamo informāciju;
11) atbilstoši kompetencei izsaukt uz valsts drošības iestādi jebkuru personu sakarā ar informācijas pārbaudi,
kā arī ar lietām un materiāliem, kuru izskatīšana ir valsts drošības iestādes kompetencē;
12) ja personas rīcībā ir konstatētas pazīmes, kas liecina par prettiesiskas darbības iespējamību, izteikt
personai brīdinājumu par nepieļaujamību izdarīt likuma pārkāpumu, kas ir vērsts pret valsts drošību vai var tai
kaitēt.
(2) Papildus šā panta pirmajā daļā minētajām tiesībām Valsts drošības dienesta amatpersonai ir tiesības:
1) likumā noteiktajos gadījumos un kārtībā veikt personu piespiedu atvešanu, ja tās pēc izsaukuma
saņemšanas bez attaisnojoša iemesla neierodas valsts drošības iestādē saistībā ar lietu un materiālu
izskatīšanu;
2) atbilstoši kompetencei prasīt, lai personas pārtrauc likumpārkāpumus un citu rīcību, kura traucē valsts
drošības iestādes amatpersonu pilnvaru izpildi, kā arī lietot pret likumpārkāpējiem paredzētos piespiedu
līdzekļus;
3) likumā noteiktajā kārtībā aizturēt un turēt apsardzībā personas, kuras tiek turētas aizdomās vai apsūdzētas
noziedzīgu nodarījumu vai administratīvo pārkāpumu izdarīšanā;
4) atbilstoši kompetencei uz laiku ierobežot vai pārtraukt transporta vai gājēju kustību ielās un uz ceļiem, kā arī
personu iekļūšanu atsevišķās vietās vai objektos un izkļūšanu no tiem, ja to prasa valsts drošības,
sabiedrības drošības, personu dzīvības, veselības un mantas aizsardzības, kā arī izmeklēšanas intereses.
(3) Valsts drošības iestādes vadītājs var izsludināt un izmaksāt atlīdzību jebkurai personai par palīdzību valsts
drošības apdraudējuma pārvarēšanā, kā arī noziedzīga nodarījuma atklāšanā un noziedzīgu nodarījumu izdarījušo
personu aizturēšanā.
(4) Šā panta pirmajā daļā noteiktajā kārtībā iegūtā informācija izmantojama tikai izlūkošanas, pretizlūkošanas
(tostarp veicot personas pārbaudi pieejai valsts noslēpumam), operatīvās un kriminālprocesuālās darbības ietvaros.
(5) Valsts drošības iestādē izmantojamo dienesta un personisko ieroču un speciālo līdzekļu glabāšanas un
nēsāšanas kārtību nosaka valsts drošības iestādes vadītājs.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
20. pants. Personai noteiktās prasības dienestam (darbam) valsts drošības iestādē
(1) Par valsts drošības iestādes amatpersonu vai darbinieku var būt persona, kura atbilst šādām obligātajām
prasībām:
1) ir Latvijas pilsonis;
2) ir vismaz 18 gadus veca;
3) pārvalda latviešu valodu un vismaz vienu svešvalodu;
4) ir ieguvusi augstāko izglītību;
5) atbilst likumā "
Par valsts noslēpumu
" noteiktajām prasībām, lai saņemtu speciālo atļauju pieejai valsts
noslēpumam;
6) veselības stāvoklis un psiholoģiskās īpašības, kā arī fiziskā sagatavotība ir atbilstoša, lai veiktu dienesta
9
/
21
(darba) pienākumus;
7) nav sodīta par tīšu noziedzīgu nodarījumu vai par valsts noslēpuma izpaušanu aiz neuzmanības —
neatkarīgi no sodāmības noņemšanas vai dzēšanas;
8) nav notiesāta par tīšu noziedzīgu nodarījumu vai par valsts noslēpuma izpaušanu aiz neuzmanības,
atbrīvojot no soda, vai arī pret personu uzsāktais kriminālprocess ir izbeigts uz reabilitējoša pamata;
9) ar tiesas spriedumu vai prokurora priekšrakstu par sodu krimināllietā nav piespriesta tiesību atņemšana
ieņemt noteiktu amatu valsts dienestā;
10) pēdējo piecu gadu laikā nav atvaļināta (atbrīvota) no valsts drošības iestāžu, militārā vai cita valsts
dienesta, piemērojot disciplinārsodu — atvaļināšanu no dienesta vai atbrīvošanu no amata;
11) nav vai nav bijusi PSRS, Latvijas PSR vai kāda ārvalsts drošības dienesta (izlūkdienesta vai
pretizlūkošanas dienesta) štata vai ārštata darbinieks, aģents, rezidents vai konspiratīvā dzīvokļa
(segorganizācijas jebkurā tās formā) turētājs;
12) pēc 1991. gada 13. janvāra nav darbojusies PSKP (LKP), Latvijas PSR Darbaļaužu internacionālajā frontē,
Darba kolektīvu apvienotajā padomē, Kara un darba veterānu organizācijā vai Vislatvijas sabiedrības
glābšanas komitejā;
13) nav un nav bijusi ar likumu vai tiesas nolēmumu aizliegtas organizācijas dalībnieks.
(2) Dienestā (darbā) valsts drošības iestādē var pieņemt personu, ja tā atbilst šā panta pirmajā daļā minētajām
prasībām, kā arī:
1) līdz 
Valsts drošības iestāžu amatpersonu izdienas pensiju likumā
 noteiktā izdienas pensijas vecuma
sasniegšanai var dienēt ne mazāk kā piecus gadus;
2) nav saukta pie kriminālatbildības par tīšu noziedzīgu nodarījumu vai par valsts noslēpuma izpaušanu aiz
neuzmanības.
(3) Valsts drošības iestādē var pieņemt dienestā (darbā) un nodarbināt personu, kura nav ieguvusi augstāko
izglītību vai nepārvalda nevienu svešvalodu, ja šāda izglītība vai svešvalodas zināšanas nav nepieciešamas attiecīgā
amata (darba) veikšanai un persona ir ieguvusi vismaz vidējo izglītību.
(4) Ja personai ir dienestam nepieciešamās specifiskās prasmes vai iemaņas, valsts drošības iestādes vadītājs
dienestā var pieņemt arī tādu personu, kura ir sasniegusi 
Valsts drošības iestāžu amatpersonu izdienas pensiju
likumā
 noteikto izdienas pensijas vecumu vai šo vecumu sasniegs agrāk nekā piecu gadu laikā, bet tas netraucē
dienesta pienākumu veikšanai.
(5) Dienesta (darba) pienākumu veikšanai atbilstošās veselības stāvokļa, izglītības, profesionālās un fiziskās
sagatavotības, valsts valodas un svešvalodas zināšanu prasības, kā arī nepieciešamās psiholoģiskās īpašības
nosaka valsts drošības iestādes vadītājs.
(6) Personai, kura pretendē uz dienestu (darbu) valsts drošības iestādē, ir pienākums:
1) uzrādīt personu apliecinošu dokumentu, izglītību apliecinošus dokumentus, valsts valodas prasmes
apliecību, ja izglītība nav iegūta valsts valodā, un svešvalodas prasmi apliecinošu dokumentu;
2) atbilstoši valsts drošības iestādes vadītāja noteiktajām prasībām iesniegt atzinumu par veselības stāvokli,
kā arī narkologa izziņu par to, ka personai nav konstatēta alkohola kaitējoši pārmērīga lietošana, toksisko vielu
lietošana, narkotisko vai psihotropo vielu lietošana bez medicīniskām indikācijām, un psihiatra izziņu par to, ka
personai nav diagnosticētas psihiskas slimības vai konstatēti uzvedības traucējumi;
3) atbilstoši valsts drošības iestādes vadītāja noteiktajām prasībām iziet profesionālās, fiziskās un
psiholoģiskās sagatavotības pārbaudes;
4) neizpaust informāciju, kas tai kļuvusi zināma vai pieejama valsts drošības iestādē sakarā ar pretendēšanu
uz dienestu (darbu).
10
/
21
(7) Valsts drošības iestādes vadītājs nosaka to personu atlases, novērtēšanas, kā arī dienestā (darbā)
pieņemšanas un amatā iecelšanas kārtību, kuras pretendē uz dienestu (darbu) valsts drošības iestādē. Lēmumu par
pretendenta pieņemšanu dienestā (darbā) un iecelšanu amatā pieņem valsts drošības iestādes vadītājs, un šis
lēmums nav pārsūdzams.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
21. pants. Pārbaudes termiņš pēc pieņemšanas dienestā (darbā) un iecelšanas amatā
(1) Pieņemot dienestā (darbā) un ieceļot amatā, amatpersonai un darbiniekam nosaka pārbaudes termiņu, lai
noskaidrotu, vai amatpersona vai darbinieks atbilst tam uzticēto pienākumu veikšanai.
(2) Pārbaudes termiņu nosaka uz laiku līdz sešiem mēnešiem. Ja nepieciešams, valsts drošības iestādes vadītājs
amatpersonai var pagarināt pārbaudes termiņu. Kopējais pārbaudes termiņš amatpersonai nedrīkst pārsniegt deviņus
mēnešus. Pārbaudes termiņā neieskaita pārejošas darbnespējas laiku.
(3) Pārbaudes termiņa laikā valsts drošības iestādes vadītājs var atbrīvot amatpersonu vai darbinieku no amata
(darba) un atvaļināt no dienesta, nenorādot iemeslu un rakstveidā par to brīdinot vismaz trīs darbdienas iepriekš.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
22. pants. Valsts drošības iestādes amatpersonas zvērests
(1) Uzsākot pildīt dienesta pienākumus valsts drošības iestādē, amatpersona dod valsts drošības iestādes
amatpersonas zvērestu:
"Es zvēru būt uzticīgs Latvijas Republikai, tās 
Satversmei
 un kalpot Latvijas tautai, apņemos, netaupot spēkus,
veselību un dzīvību, sargāt Latvijas valsti, tās neatkarību un konstitucionālo iekārtu, apņemos godprātīgi un pēc
labākās sirdsapziņas veikt man uzticētos dienesta pienākumus un bez ierunām pakļauties dienesta disciplīnai,
apzinoties savu atbildību likuma priekšā."
(2) Zvēresta došanas kārtību nosaka valsts drošības iestādes vadītājs.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
23. pants. Valsts drošības iestāžu amatpersonu un darbinieku atbildība
(1) Valsts drošības iestādes amatpersona un darbinieks par prettiesisku vai neētisku rīcību, kā arī par valsts
drošības iestādes vadītāja rīkojumā (pavēlē) noteikto dienesta (darba) prasību pārkāpšanu saucams pie disciplinārās,
administratīvās vai kriminālatbildības un ir materiāli atbildīgs par nodarīto zaudējumu (kaitējumu), ievērojot šajā likumā
un citos normatīvajos aktos paredzētos ierobežojumus un kārtību.
(2) Ja kompetenta valsts institūcija vai tās amatpersona konstatējusi, ka valsts drošības iestādes amatpersona
vai darbinieks ir izdarījis administratīvu pārkāpumu, par to 24 stundu laikā rakstveidā informējams attiecīgās valsts
drošības iestādes vadītājs. Valsts drošības iestādes vadītājs piecu darbdienu laikā sniedz atzinumu, vai nepastāv
apstākļi, kas izslēdz pakļautās amatpersonas vai darbinieka atbildību.
(3) Valsts drošības iestādes vadītājs vai viņa pilnvarota amatpersona par prettiesisku vai neētisku rīcību, kas
saistīta ar dienesta (darba) pienākumu pildīšanu un izpaužas kā tiesību aktos noteiktās kārtības un prasību
neievērošana, valsts drošības iestādes amatpersonu vai darbinieku sauc pie disciplināratbildības.
(4) Valsts drošības iestādes amatpersonu vai darbinieku var saukt pie disciplināratbildības arī par rīcību, kas nav
saistīta ar dienesta (darba) pienākumu pildīšanu, bet kas diskreditē iestādi un mazina uzticēšanos valsts pārvaldei.
Par pārkāpumu atzīstama arī amatpersonas vai darbinieka darbība vai bezdarbība, kas tieši vērsta uz pārkāpuma
izdarīšanu, bet pārkāpums nav izdarīts līdz galam no amatpersonas vai darbinieka gribas neatkarīgu iemeslu dēļ.
(5) Par pārkāpumu netiek atzīta tāda rīcība, kas izdarīta attaisnota profesionāla riska situācijā, pildot dienesta
(darba) uzdevumu, bet nepārkāpjot nepieciešamās aizstāvēšanās vai galējās nepieciešamības robežu.
(6) Valsts drošības iestādes amatpersonai un darbiniekam par pārkāpumu, izvērtējot pārkāpuma izdarīšanas
apstākļus, tā raksturu un radīto kaitējumu, vainas formu un atbildību mīkstinošos un pastiprinošos apstākļus, kā arī ar
dienesta (darba) raksturu saistītos apstākļus, var piemērot kādu no šādiem disciplinārsodiem:
11
/
21
1) piezīmi;
2) rājienu;
3) mēnešalgas samazināšanu līdz 20 procentiem uz laiku līdz vienam gadam;
4) pazemināšanu amatā;
5) atvaļināšanu no dienesta vai atbrīvošanu no amata (darba).
(7) Ja amatpersona vai darbinieks ir izdarījis pārkāpumu, bet šis pārkāpums ir mazsvarīgs vai nav radījis
nelabvēlīgas sekas, augstāka amatpersona šai amatpersonai vai darbiniekam var izteikt aizrādījumu, neierosinot
disciplinārlietu vai pieņemot lēmumu par disciplinārlietas izbeigšanu. Aizrādījums nav disciplinārsods.
(8) Valsts drošības iestādes vadītājs vai viņa pilnvarota amatpersona ne vēlāk kā mēnesi no pārkāpuma
atklāšanas dienas ierosina disciplinārlietu, pieņemot lēmumu par disciplinārlietas ierosināšanu. Lēmums par
disciplinārlietas ierosināšanu nav administratīvais akts un nav pārsūdzams. Disciplinārlieta nav ierosināma, bet
ierosinātā disciplinārlieta izbeidzama, ja ar amatpersonu vai darbinieku izbeigtas dienesta (darba) attiecības vai no
pārkāpuma izdarīšanas dienas pagājuši vairāk nekā divi gadi.
(9) Ja ir uzsākta amatpersonas vai darbinieka kriminālvajāšana par to pašu pārkāpumu, par kuru ir pamats
ierosināt disciplinārlietu, un tādēļ disciplinārlieta nav ierosināta, to var ierosināt mēneša laikā no dienas, kad valsts
drošības iestāde saņēma spēkā stājušos nolēmumu par kriminālprocesa vai tā daļas izbeigšanu pret šo personu.
(10) Lēmumu disciplinārlietā pieņem mēneša laikā no disciplinārlietas ierosināšanas dienas. Ja objektīvu iemeslu
dēļ šo termiņu nav iespējams ievērot, saskaņā ar valsts drošības iestādes vadītāja vai viņa pilnvarotas amatpersonas
pamatotu lēmumu disciplinārlietas izmeklēšanas termiņu var pagarināt līdz trim mēnešiem. Disciplinārlietas
izskatīšanas termiņā neieskaita laiku, kurā amatpersonai vai darbiniekam ir bijusi pārejoša darbnespēja vai viņš ir bijis
atvaļinājumā vai komandējumā.
(11) Disciplinārsoda — piezīmes — darbība sākas no dienas, kad piezīme izteikta, un izbeidzas trīs mēnešus pēc
šīs dienas. Disciplinārsoda — rājiena — darbība sākas no dienas, kad rājiens izteikts, un izbeidzas gadu pēc šīs
dienas. Disciplinārsoda — mēnešalgas samazināšanas — darbība sākas no dienas, kad tiek uzsākta par
disciplinārsoda piemērošanu pieņemtā lēmuma izpilde, un izbeidzas gadu pēc dienas, kad pabeigta disciplinārsoda
izpildīšana. Disciplinārsoda — pazemināšanas amatā — darbība sākas no dienas, kad sodītā persona pazemināta
amatā, un izbeidzas gadu pēc šīs dienas. Disciplinārsoda darbība ir laikposms, kurā tiesiskajās attiecībās ar
amatpersonu vai darbinieku var izmantot faktu, ka viņš ir disciplināri sodīts. Disciplinārsoda darbības laikā
amatpersonu nedrīkst paaugstināt amatā.
(12) Disciplinārlietas ierosināšanas, izskatīšanas un disciplinārsoda piemērošanas kārtību nosaka valsts drošības
iestādes vadītājs.
(13) Valsts drošības iestādes amatpersonas vai darbinieka saukšana pie disciplināratbildības neatbrīvo viņu no
iespējamās civiltiesiskās, administratīvās un kriminālās atbildības.
(14) Ja lēmumu par disciplinārsoda piemērošanu pieņēmusi valsts drošības iestādes vadītāja pilnvarota
amatpersona, to var apstrīdēt, iesniedzot attiecīgu iesniegumu valsts drošības iestādes vadītājam.
(15) Valsts drošības iestādes vadītāja lēmumu par disciplinārsoda piemērošanu var pārsūdzēt tiesā 
Administratīvā
procesa likumā
 noteiktajā kārtībā. Lēmuma pārsūdzēšana neaptur tā darbību.
(16) Ja lēmums par disciplinārsoda piemērošanu pieņemts, pamatojoties uz valsts drošības iestādes izlūkošanas
vai pretizlūkošanas darbību rezultātā iegūto informāciju, vai ja pārkāpuma izdarīšana ir saistīta ar izlūkošanas vai
pretizlūkošanas darbību, attiecīgo lēmumu var pārsūdzēt Administratīvajā apgabaltiesā mēneša laikā no tā spēkā
stāšanās dienas. Lēmuma pārsūdzēšana neaptur tā darbību.
(17) Administratīvā apgabaltiesa lietu, kas ierosināta, pamatojoties uz pieteikumu par šā panta sešpadsmitajā daļā
minēto lēmumu, izskata kā pirmās instances tiesa. Lieta tiek izskatīta triju tiesnešu sastāvā. Administratīvās
apgabaltiesas spriedumu var pārsūdzēt, iesniedzot kasācijas sūdzību.
(18) Ja tiesai lietas apstākļu objektīvai noskaidrošanai ir nepieciešams pārbaudīt valsts noslēpumu saturošu
informāciju, ar šādu informāciju iepazīstas un to izvērtē tikai tiesa. Nolēmumā tiesa norāda, ka šī informācija ir
izvērtēta.
12
/
21
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
Piektā nodaļa
VALSTS DROŠĪBAS IESTĀŽU STRUKTŪRA, 
TO DARBĪBAS FINANSĒŠANA, VISPĀRĒJĀ VADĪBA UN KONTROLE
24. pants. Valsts drošības iestāžu struktūras un amatu saraksta apstiprināšana, šo iestāžu darbības
finansēšana
(1) Pēc valsts drošības iestādes vadītāja priekšlikuma valsts drošības iestādes personāla skaitlisko sastāvu,
struktūru un amatu sarakstu apstiprina atbildīgais ministrs. Valsts drošības iestādes vadītājs ir atbildīgs par tiem
personāla atlases un iecelšanas jautājumiem, pār kuru risināšanu atbildīgais ministrs neveic pārraudzību Valsts
pārvaldes iekārtas likumā paredzētajā kārtībā un apmērā.
(2) Valsts drošības iestādes amatpersonas un darbinieki saņem atlīdzību, kuru nosaka atbilstoši 
Valsts un
pašvaldību institūciju amatpersonu un darbinieku atlīdzības likumam
.
(3) Valsts drošības iestāžu darbība tiek finansēta no valsts budžeta līdzekļiem.
(4) Līdzekļu izlietošanas un iekšējās kontroles kārtību nosaka valsts drošības iestādes vadītājs.
(5) Ziņas par valsts drošības iestāžu personāla skaitlisko sastāvu un iekšējo struktūru, to amatu sarakstiem,
finansēm un tehnisko aprīkojumu ir valsts noslēpums.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
27.06.2002.
, 
07.04.2004.
, 
02.06.2005.
 un 
01.12.2009
. likumu, kas stājas spēkā
01.01.2010.
)
25. pants. Valsts drošības iestāžu darbības kontrole un pārraudzība
(1) Saeima un tās Nacionālās drošības komisija veic valsts drošības iestāžu darbības parlamentāro kontroli.
(2) Ministru kabinets savas kompetences ietvaros kontrolē valsts drošības iestāžu darbību.
(3) Saeimas Nacionālās drošības komisija ir tiesīga noklausīties valsts drošības iestāžu vadītāju ziņojumus un
pārskatus, kā arī iepazīties ar šo iestāžu dienesta dokumentiem un informāciju, izņemot dokumentus par informācijas
slepenajiem avotiem.
(4) Atbildīgais ministrs veic pārraudzību pār sev padoto valsts drošības iestādi visās jomās, izņemot valsts
drošības iestāžu operatīvās darbības, izlūkošanas un pretizlūkošanas procesus un valsts noslēpuma aizsardzības
sistēmu.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
27.06.2002.
, 
04.07.2004.
 un 
02.06.2005
. likumu, kas stājas spēkā 
06.07.2005.
)
26. pants. Valsts drošības iestāžu darbības uzraudzība
(1) Ģenerālprokurors un viņa īpaši pilnvaroti prokurori veic uzraudzību pār valsts drošības iestāžu operatīvās
darbības, izlūkošanas un pretizlūkošanas procesiem un valsts noslēpuma aizsardzības sistēmu. Veicot uzraudzību,
viņi ir tiesīgi iepazīties ar valsts drošības iestāžu rīcībā esošajiem dokumentiem, materiāliem un informāciju.
Informācijas avotu identitāte atklājama tikai tādos gadījumos, kad tie ir tieši iesaistīti noziedzīga nodarījuma
izdarīšanā, turklāt vienīgi ģenerālprokuroram, bet viņa īpaši pilnvarotiem prokuroriem — tikai ar valsts drošības
iestādes vadītāja atļauju; informācijas avotu identitāti atklāt uzraudzības kārtībā ir aizliegts.
(2) Personām, kuras īsteno kontroli, pārraudzību vai uzraudzību pār valsts drošības iestādes darbību, informācijas
aizsargāšanas pienākumi ir tādi paši kā šo iestāžu amatpersonām un darbiniekiem.
(3) Valsts drošības iestāžu pārbaudes un šo pārbaužu apjoms jāsaskaņo ar Saeimas Nacionālās drošības
komisiju un jāziņo tai par pārbaužu rezultātiem.
(4) Valsts drošības iestādes ir pakļautas tiesas kontrolei likumā noteiktajos gadījumos un kārtībā.
13
/
21
(5) Valsts drošības iestāžu iekšējie normatīvie akti, kas ir saistīti ar operatīvās darbības, izlūkošanas un
pretizlūkošanas procesiem un valsts noslēpuma aizsardzības sistēmu, stājas spēkā pēc saskaņošanas ar
ģenerālprokuroru.
(6) Šā panta piektajā daļā minētie iekšējie normatīvie akti nav jāsaskaņo ar Tieslietu ministriju.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
27.06.2002.
, 
02.06.2005.
 un 
04.10.2018
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
Sestā nodaļa
Dienesta gaita valsts drošības iestādē
(Nodaļa 
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
27. pants. Amatpersonas amata apraksts
(1) Amatam noteiktās prasības, pienākumus, tiesības, atbildību un pakļautību nosaka amata aprakstā.
(2) Amata pienākumu veikšanai nepieciešamo izglītību nosaka valsts drošības iestādes vadītājs.
(3) Amatpersonas amata aprakstu apstiprina attiecīgās valsts drošības iestādes vadītājs.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
28. pants. Amatpersonas atbilstības novērtēšana
(1) Amatpersonas atbilstības novērtēšana ietver amatpersonas darbības un tās rezultātu novērtēšanu, veselības
stāvokļa, psiholoģisko īpašību, kā arī fiziskās sagatavotības pārbaudi amata pienākumu veikšanai.
(2) Valsts drošības iestādes amatpersonas darbību un tās rezultātus novērtē ne retāk kā reizi divos gados.
Amatpersonas darbības un tās rezultātu novērtējums var būt šāds:
1) atbilst noteiktajām amata prasībām, var virzīt iecelšanai augstākā amatā;
2) atbilst noteiktajām amata prasībām;
3) daļēji atbilst noteiktajām amata prasībām;
4) neatbilst noteiktajām amata prasībām.
(3) Amatpersonai saskaņā ar valsts drošības iestādes nosūtījumu un valsts drošības iestādes noteiktajā termiņā ir
pienākums veikt veselības stāvokļa pārbaudi.
(4) Valsts drošības iestāde, ja nepieciešams, pārbauda amatpersonas psiholoģisko īpašību, kā arī fiziskās
sagatavotības atbilstību amata pienākumu veikšanai.
(5) Novērtēšanas rezultāts var tikt izmantots, lai pieņemtu lēmumu par amatpersonas:
1) apbalvošanu;
2) prēmēšanu;
3) pārcelšanu citā amatā;
4) nosūtīšanu kvalifikācijas paaugstināšanai;
5) atvaļināšanu no dienesta saistībā ar neatbilstību dienestam.
(6) Amatpersonas atbilstības novērtēšanas kārtību nosaka valsts drošības iestādes vadītājs.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
14
/
21
29. pants. Amatpersonas pārcelšana citā amatā valsts drošības iestādē un norīkošana uz citu
struktūrvienību
(1) Amatpersonu prombūtnē esošas amatpersonas amatā vai vakantā amatā, ņemot vērā attiecīgajam amatam
noteiktās prasības, var pārcelt:
1) dienesta interesēs uz noteiktu laiku, lai nodrošinātu efektīvu amata pienākumu izpildi;
2) dienesta interesēs uz nenoteiktu laiku, lai nodrošinātu efektīvu amata pienākumu izpildi;
3) pēc pašas vēlēšanās;
4) saistībā ar amatpersonas neatbilstību iepriekšējam amatam;
5) likvidējot amatu vai struktūrvienību vai to reorganizējot;
6) beidzoties termiņam, uz kādu amatpersona dienesta interesēs bija pārcelta citā amatā;
7) zūdot apstākļiem, kas bija par pamatu amatpersonas pārcelšanai citā amatā;
8) piemērojot disciplinārsodu — pazemināšanu amatā.
(2) Šā panta pirmās daļas 2. un 5. punktā minētajos gadījumos amatpersonu citā amatā var pārcelt tikai ar tās
piekrišanu.
(3) Amatpersonu citā amatā tajā pašā valsts drošības iestādē pārceļ ar šīs iestādes vadītāja rīkojumu (pavēli), citā
valsts drošības iestādē — ar Valsts drošības iestāžu padomes lēmumu.
(4) Pārceļot amatpersonu citā amatā, kurā ir zemāka mēnešalga, šā panta pirmās daļas 1. un 2. punktā minētajos
gadījumos amatpersonai saglabā iepriekšējā amatā noteikto mēnešalgu.
(5) Amatpersonu šā panta pirmās daļas 1. punktā minētajā gadījumā pārceļ uz laiku, kas nav ilgāks par trim
gadiem, un tai saglabā tiesības atgriezties iepriekšējā vai līdzvērtīgā amatā.
(6) Ņemot vērā dienesta nepieciešamību, ar valsts drošības iestādes vadītāja rīkojumu (pavēli) amatpersonu uz
noteiktu laiku var norīkot pildīt dienesta pienākumus citā struktūrvienībā. Šāda norīkošana nav uzskatāma par
pārcelšanu citā amatā vai komandējumu.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
30. pants. Amatpersonas norīkošana uz citu valsts pārvaldes iestādi, starptautisku organizāciju vai šādas
starptautiskas organizācijas dalībvalsts institūciju
(1) Valsts drošības interesēs amatpersonu uz laiku var norīkot uz citu valsts pārvaldes iestādi, ieceļot to amatā
attiecīgajā valsts pārvaldes iestādē un saglabājot tai valsts drošības iestādes amatpersonas statusu. Amatpersonu
uz citu valsts pārvaldes iestādi ir tiesīgs norīkot valsts drošības iestādes vadītājs. Amatpersonu amatā ieceļ
attiecīgās valsts pārvaldes iestādes vadītājs. Ja šāda norīkošana notikusi pēc valsts pārvaldes iestādes lūguma,
amatpersonas atlīdzību nodrošina šī iestāde.
(2) Amatpersonu uz laiku var norīkot uz starptautisku organizāciju, kuras dalībvalsts ir Latvijas Republika vai ar
kuru sadarbojas Latvijas Republika, vai uz šādas starptautiskas organizācijas dalībvalsts institūciju, saglabājot tai
valsts drošības iestādes amatpersonas statusu.
(3) Šā panta pirmajā un otrajā daļā minētajā gadījumā attiecīgā valsts drošības iestāde amatpersonai izmaksā tikai
to atlīdzības daļu un saglabā tikai tās sociālās garantijas, kuras nesedz cita valsts pārvaldes iestāde, starptautiska
organizācija vai tās dalībvalsts institūcija.
(4) Norīkošana uz citu valsts pārvaldes iestādi vai starptautisku organizāciju šā panta pirmajā un otrajā daļā
minētajos gadījumos nav uzskatāma par pārcelšanu citā amatā vai komandējumu. Laiku, kad amatpersona pilda šajā
pantā paredzētā amata pienākumus, ieskaita amatpersonas izdienas stāžā.
15
/
21
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
31. pants. Komandējums
(1) Amatpersonu dienesta pienākumu izpildei vai zināšanu papildināšanai un kvalifikācijas paaugstināšanai var
nosūtīt komandējumā ārpus pastāvīgās dienesta vietas, normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā atlīdzinot ar to saistītos
izdevumus.
(2) Amatpersonai komandējuma laikā saglabā darba samaksu.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
32. pants. Amatpersonas atstādināšana no amata pienākumu izpildes
(1) Valsts drošības iestādes vadītājs atstādina amatpersonu no amata pienākumu izpildes, ja pret amatpersonu kā
drošības līdzeklis ir piemērots noteiktas nodarbošanās aizliegums ar ierobežojumu uz laiku pildīt konkrēta amata
pienākumus, mājas arests vai apcietinājums.
(2) Valsts drošības iestādes vadītājs var atstādināt amatpersonu no amata pienākumu izpildes šādos gadījumos:
1) pret amatpersonu ir uzsākta kriminālvajāšana;
2) amatpersona, veicot darbu vai atrodoties darbavietā, ir alkohola, narkotisko, psihotropo vai toksisko vielu
ietekmē;
3) amatpersona ir atteikusies no medicīniskās pārbaudes alkohola, narkotisko, psihotropo vai toksisko vielu
ietekmes noteikšanai;
4) uz laiku, kamēr tiek veikta dienesta pārbaude vai dienesta izmeklēšana par amatpersonas iespējamo
pārkāpumu;
5) citos gadījumos, kad amatpersonas neatstādināšana no amata pienākumu izpildes var kaitēt tās pašas vai
trešo personu tiesībām vai tiesiskajām interesēm vai valsts drošības iestādes pamatotām interesēm.
(3) Valsts drošības iestādes vadītājs šā panta pirmajā un otrajā daļā (izņemot otrās daļas 4. punktu) minētajos
gadījumos atstādina amatpersonu no amata pienākumu izpildes, apturot darba samaksas izmaksu par laiku, kad
amatpersona ir bijusi atstādināta. Šā panta otrās daļas 4. punktā minētajā gadījumā amatpersonai saglabā darba
samaksu un sociālās garantijas.
(4) Ja šā panta pirmajā daļā vai otrās daļas 1. punktā minētajos gadījumos atstādināto amatpersonu tiesa attaisno
vai kriminālprocess pret to tiek izbeigts uz reabilitējoša pamata, atstādinātajai amatpersonai izmaksā darba samaksu
par atstādināšanas laiku. Ja amatpersonas atstādināšana no amata pienākumu izpildes šā panta otrās daļas 2., 3. un
5. punktā minētajos gadījumos ir bijusi nepamatota, valsts drošības iestādei ir pienākums izmaksāt tai vidējo izpeļņu
par visu darba piespiedu kavējuma laiku, kā arī atlīdzināt ar atstādināšanu radušos zaudējumus.
(5) Laiku, kad amatpersona bijusi atstādināta no amata pienākumu izpildes, izņemot šā panta ceturtajā daļā
minētos gadījumus, neieskaita tās izdienas stāžā.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
33. pants. Valsts drošības dienesta amatpersonu formas tērpi
Valsts drošības dienesta priekšnieks var noteikt amatus, kuru pienākumus pilda, pastāvīgi nēsājot formas tērpu,
kā arī nosaka amatpersonas formas tērpa un atšķirības zīmju aprakstu, izsniegšanas normas un formas tērpa
nēsāšanas kārtību.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
34. pants. Amatpersonai piešķiramie apbalvojumi
(1) Par priekšzīmīgu dienesta uzdevumu izpildi vai labiem dienesta pienākumu izpildes rezultātiem amatpersonai
16
/
21
var piešķirt šādus apbalvojumus:
1) pateicību;
2) vērtīgu balvu;
3) papildatvaļinājumu līdz 10 dienām;
4) valsts drošības iestādes vadītāja apbalvojumu;
5) personisko apbalvojuma ieroci.
(2) Šā panta pirmās daļas 3. punktā minēto apbalvojumu piešķir, pievienojot to ikgadējam apmaksātajam
atvaļinājumam vai pēc amatpersonas vēlēšanās citā laikā kārtējā vai nākamajā kalendāra gadā, kad dienesta apstākļi
to ļauj.
(3) Šā panta pirmajā daļā minētos apbalvojumus valsts drošības iestādes amatpersonai piešķir attiecīgās valsts
drošības iestādes vadītājs. Valsts drošības iestādes vadītājam šā panta pirmās daļas 5. punktā minēto apbalvojumu
piešķir atbildīgais ministrs.
(4) Apbalvojumu piešķir valsts drošības iestādes vadītāja noteiktajā kārtībā. Par piešķirto apbalvojumu
amatpersonai paziņo personīgi, ja iespējams — svinīgos apstākļos.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
35. pants. Dienesta pienākumu izpildes laika organizācija
(1) Amatpersonu dienesta pienākumu izpildes laika organizāciju un uzskaiti nosaka valsts drošības iestādes
vadītājs, ņemot vērā dienesta pienākumu raksturu un ievērojot šajā pantā minētos nosacījumus.
(2) Amatpersonas normālais dienesta pienākumu izpildes laiks ir astoņas stundas diennakts periodā, pirmssvētku
dienās — septiņas stundas, bet nedēļā — 40 stundas. Normāla dienesta pienākumu izpildes laika organizācijas veida
ietvaros nedēļas atpūtas dienas ir sestdiena un svētdiena. Amatpersonu dienesta pienākumu izpildē nenodarbina arī
likumā noteiktajās svētku dienās.
(3) Ja nav iespējams ievērot normālo dienesta pienākumu izpildes laika ilgumu, valsts drošības iestādes vadītājs
nosaka summēto dienesta pienākumu izpildes laiku, kas nedrīkst pārsniegt normālā dienesta pienākumu izpildes laika
stundu skaitu četru mēnešu uzskaites periodā. Nedēļas atpūtas laiks septiņu dienu periodā nedrīkst būt īsāks par 36
stundām pēc kārtas.
(4) Ņemot vērā dienesta nepieciešamību, ar valsts drošības iestādes vadītāja rīkojumu (pavēli) amatpersonu var
iesaistīt dienesta pienākumu izpildē virs noteiktā dienesta pienākumu izpildes laika, nedēļas atpūtas dienās un likumā
noteiktajās svētku dienās, kā arī nedēļas atpūtas laikā, nepārsniedzot 144 stundas četru mēnešu periodā. Ja
amatpersonai noteikts summētais dienesta pienākumu izpildes laiks, uzskaites periods ir četri kalendāra mēneši.
(5) Par dienesta pienākumu izpildi nakts laikā uzskaita laiku, kurā amatpersona laikposmā no pulksten 22 līdz 6
ilgāk par divām stundām pilda dienesta pienākumus.
(6) Amatpersonai dienesta pienākumu izpildes laikā piešķir pārtraukumu, kas nedrīkst būt īsāks par 30 minūtēm
un ko tā var izmantot pēc sava ieskata. Pārtraukumu neieskaita dienesta pienākumu izpildes laikā. Amatpersonai ir
tiesības uz:
1) vienu pārtraukumu, ja nepārtraukts dienesta pienākumu izpildes laiks ir ilgāks par sešām stundām, bet nav
ilgāks par 12 stundām;
2) diviem pārtraukumiem, ja nepārtraukts dienesta pienākumu izpildes laiks ir ilgāks par 12 stundām, bet nav
ilgāks par 18 stundām;
3) trim pārtraukumiem, ja nepārtraukts dienesta pienākumu izpildes laiks ir ilgāks par 18 stundām.
(7) Ņemot vērā dienesta nepieciešamību, valsts drošības iestādes vadītājs var noteikt aizliegumu atstāt dienesta
pienākumu izpildes vietu pārtraukuma laikā. Ja pārtraukuma laikā amatpersonai ir noteikts aizliegums atstāt dienesta
17
/
21
pienākumu izpildes vietu un amatpersona šo laikposmu nevar izmantot pēc sava ieskata, šāds pārtraukums
ieskaitāms darba laikā.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
36. pants. Amatpersonas atvaļinājums
(1) Amatpersonai ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu piešķir valsts drošības iestādes vadītāja noteiktajā kārtībā
saskaņā ar atvaļinājumu grafiku. Atvaļinājumu grafiku izstrādā tā, lai nodrošinātu valsts drošības iestādes funkciju
nepārtrauktu izpildi. Valsts drošības iestādes vadītājam ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu piešķir attiecīgais ministrs.
(2) Ja tas nepieciešams valsts drošības iestādes funkciju nepārtrauktai izpildei, amatpersonas ikgadējā
apmaksātā atvaļinājuma daļu var pārcelt uz nākamo gadu. Pārcelto atvaļinājuma daļu pēc iespējas pievieno nākamā
gada atvaļinājumam.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
37. pants. Amatpersonas atvaļināšana no dienesta
(1) Tiesības atvaļināt amatpersonu no dienesta ir valsts drošības iestādes vadītājam.
(2) Amatpersonu atvaļina no dienesta:
1) pēc pašas vēlēšanās;
2) sakarā ar termiņa izbeigšanos;
3) ja nav izturēta pārbaude;
4) ja veselības stāvoklis neatbilst noteiktajām prasībām;
5) konstatējot tās neatbilstību dienestam noteiktajām prasībām valsts drošības iestādē;
6) konstatējot tās neatbilstību amatam, ja amatpersona nepiekrīt pārcelšanai citā amatā vai nav cita amata,
kuru amatpersonai attiecīgajā valsts drošības iestādē piedāvāt un kura prasībām amatpersona atbilst;
7) amatpersonas amata likvidācijas vai amatpersonu skaita samazināšanas dēļ;
8) piemērojot disciplinārsodu — atvaļināšanu no dienesta.
(3) Amatpersonu var atvaļināt no dienesta, ja amatpersona:
1) saskaņā ar tās atbilstības novērtējumu neatbilst noteiktajām amata prasībām;
2) sasniegusi 
Valsts drošības iestāžu amatpersonu izdienas pensiju likumā
 noteikto izdienas vecumu un
izdienas stāžu, kas dod tiesības uz valsts drošības iestāžu amatpersonu izdienas pensiju;
3) pārejošas darbnespējas dēļ nav pildījusi amata pienākumus ilgāk kā četrus mēnešus pēc kārtas vai ilgāk kā
sešus mēnešus gadā ar pārtraukumiem un veselības traucējumi nav gūti nelaimes gadījumā, pildot dienesta
pienākumus;
4) ir atradusies alkohola, narkotisko, psihotropo vai toksisko vielu ietekmē, kā arī bez attaisnojoša iemesla nav
veikusi vai ir atteikusies veikt šo vielu ietekmes pārbaudi.
(4) Amatpersona, kura vēlas atvaļināties no dienesta pēc pašas vēlēšanās, ne vēlāk kā 30 dienas iepriekš par to
rakstveidā brīdina valsts drošības iestādes vadītāju. Minētajām amatpersonām vienojoties, amatpersonu var atvaļināt
no dienesta pirms uzteikuma termiņa izbeigšanās.
(5) Nav atļauts atvaļināt no dienesta amatpersonu tās pārejošas darbnespējas laikā (izņemot šā panta otrās daļas
1., 4., 5. un 8. punktā un trešās daļas 2., 3. un 4. punktā minētos gadījumus), kā arī laikā, kad amatpersona ir
atvaļinājumā vai nepilda amata pienākumus citu attaisnojošu iemeslu dēļ.
18
/
21
(6) Amatpersonas amata likvidācijas vai amatpersonu skaita samazināšanas dēļ amatpersonu atļauts atvaļināt no
dienesta, ja attiecīgajā valsts drošības iestādē:
1) nav cita amata, kuru amatpersonai piedāvāt un kura prasībām tā atbilst;
2) ir cits amats, kuru amatpersonai piedāvāt un kura prasībām tā atbilst, bet amatpersona nepiekrīt ieņemt
piedāvāto amatu.
(7) Ja amatpersonu atvaļina no dienesta šā panta sestajā daļā minētajā gadījumā, par to rakstveidā brīdina 30
dienas iepriekš.
(8) Valsts drošības iestādes vadītāja lēmumu par amatpersonas atvaļināšanu var pārsūdzēt tiesā 
Administratīvā
procesa likumā
 noteiktajā kārtībā. Lēmuma pārsūdzēšana neaptur tā izpildi.
(9) Ja lēmums par amatpersonas atvaļināšanu no dienesta pieņemts, pamatojoties uz valsts drošības iestādes
izlūkošanas vai pretizlūkošanas darbību rezultātā iegūto informāciju, vai ja tā pieņemšana citādi ir saistīta ar
izlūkošanas vai pretizlūkošanas darbību, attiecīgo lēmumu var pārsūdzēt Administratīvajā apgabaltiesā mēneša laikā
no tā spēkā stāšanās dienas. Lēmuma pārsūdzēšana neaptur tā izpildi.
(10) Administratīvā apgabaltiesa lietu, kas ierosināta, pamatojoties uz pieteikumu par šā panta devītajā daļā
minēto lēmumu, izskata kā pirmās instances tiesa. Lieta tiek izskatīta triju tiesnešu sastāvā. Administratīvās
apgabaltiesas spriedumu var pārsūdzēt, iesniedzot kasācijas sūdzību.
(11) Ja tiesai lietas apstākļu objektīvai noskaidrošanai ir nepieciešams pārbaudīt valsts noslēpumu saturošu
informāciju, ar šādu informāciju iepazīstas un to izvērtē tikai tiesa. Nolēmumā tiesa norāda, ka šī informācija ir
izvērtēta.
(12) Amatpersona, kuru atvaļina no dienesta sakarā ar neatbilstību likumā "
Par valsts noslēpumu
" noteiktajām
prasībām, lai saņemtu speciālo atļauju pieejai valsts noslēpumam, nevar pārsūdzēt lēmumu par tās atvaļināšanu no
dienesta, ja pēc lēmuma par speciālās atļaujas pieejai valsts noslēpumam atteikumu, anulēšanu vai kategorijas
pazemināšanu apstrīdēšanas vai pārsūdzēšanas šai amatpersonai nav izsniegta speciālā atļauja.
(13) Amatpersonai, kuru atvaļina no dienesta, par atvaļināšanas gadā un iepriekšējā gadā neizmantoto ikgadējo
atvaļinājumu un papildatvaļinājumu izmaksā naudas kompensāciju, kā arī samaksu par dienesta pienākumu izpildi
virs noteiktā dienesta pienākumu izpildes laika, ja amatpersonai nav bijis piešķirts atpūtas laiks, kura ilgums atbilst
dienesta pienākumu izpildei virs noteiktā dienesta pienākumu izpildes laika.
(14) Ja saskaņā ar šā panta otrās daļas 4. un 7. punktu un trešās daļas 1., 2. un 3. punktu no dienesta atvaļina
amatpersonu, kura atvaļināšanas gadā ir izmantojusi ikgadējo atvaļinājumu vai tā daļu, no amatpersonas darba
samaksas neietur izmaksāto vidējo izpeļņu.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
38. pants. Lietu nodošana
Valsts drošības iestādes amatpersona, kura tiek atvaļināta no dienesta vai tiek pārcelta citā amatā, nodod
attiecīgās valsts drošības iestādes vadītāja norīkotai amatpersonai dienesta apliecību, ar amata pienākumu izpildi
saistītos dokumentus, materiālus, materiālās vērtības, parakstot pieņemšanas un nodošanas aktu, un veic norēķinus
ar attiecīgo valsts drošības iestādi.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
39. pants. Valsts drošības iestāžu amatpersonu pensijas
Valsts drošības iestādes amatpersonai ir tiesības uz izdienas pensiju 
Valsts drošības iestāžu amatpersonu
izdienas pensiju likumā
 noteiktajā kārtībā un apmērā.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
Pārejas noteikumi
19
/
21
1. Ar šā likuma spēkā stāšanās brīdi atzīt par spēku zaudējušiem šādus Latvijas Republikas Augstākās padomes
un Augstākās padomes Prezidija lēmumus:
1) Latvijas Republikas Augstākās padomes lēmumu "
Par Latvijas Republikas Augstākās padomes Apsardzes
dienesta izveidošanu
" (Latvijas Republikas Augstākās Padomes un Valdības Ziņotājs, 1991,35./36.nr.);
2) Latvijas Republikas Augstākās padomes lēmumu "
Par grozījumiem Latvijas Republikas Augstākās padomes
lēmumā "Par Latvijas Republikas Augstākās padomes Apsardzes dienesta izveidošanu"
" (Latvijas Republikas
Augstākās Padomes un Valdības Ziņotājs, 1991, 35./36.nr.).
2. Divu mēnešu laikā pēc šā likuma spēkā stāšanās Ministru kabinetam pārņemt Latvijas Republikas Drošības
dienestu savā pakļautībā, izstrādājot šajā laikā jaunu Drošības dienesta nolikumu.
3. Ar brīdi, kad Ministru kabinets pārņēmis savā pakļautībā Latvijas Republikas Drošības dienestu un apstiprinājis
šā dienesta nolikumu, atzīt par spēku zaudējušiem:
1) Latvijas Republikas Augstākās padomes Prezidija lēmumu "Par Latvijas Republikas Drošības dienesta
nolikuma apstiprināšanu" (Latvijas Republikas Augstākās Padomes un Valdības Ziņotājs, 1992, 44./45.nr.);
2) Latvijas Republikas Augstākās padomes Prezidija lēmumu "Par Latvijas Republikas Drošības dienesta štatu
saraksta apstiprināšanu";
3) Latvijas Republikas Augstākās padomes Prezidija lēmumu "Par grozījumiem Latvijas Republikas Augstākās
padomes Prezidija 1992. gada 4. jūnija lēmumā "Par Latvijas Republikas Drošības dienesta nolikuma
apstiprināšanu"" (Latvijas Republikas Augstākās Padomes un Valdības Ziņotājs, 1993, 3./4.nr.);
4) Latvijas Republikas Augstākās padomes Prezidija lēmumu "Par Latvijas Republikas Augstākās padomes
Apsardzes dienesta šaujamieroču, munīcijas un brizantīvo vielu iegādes, uzskaites, glabāšanas un
izsniegšanas reglamentu" (Latvijas Republikas Augstākās Padomes un Valdības Ziņotājs, 1991, 49./50.nr.);
5) Latvijas Republikas Augstākās padomes lēmumu "
Par Latvijas Republikas Augstākās Padomes Apsardzes
dienesta pārdēvēšanu
" (Latvijas Republikas Augstākās Padomes un Valdības Ziņotājs, 1992, 6./7.nr.).
4. Saskaņā ar šo likumu noteikto atlīdzību (darba samaksu, pabalstus u.c.) 2009.gadā nosaka atbilstoši likumam
“Par valsts un pašvaldību institūciju amatpersonu un darbinieku atlīdzību 2009.gadā”.
(
12.12.2008
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2009.
)
5. Valsts drošības iestāde rakstveidā paziņo valsts drošības iestādes dienestā esošām amatpersonām, ar kurām
ir noslēgts darba līgums, par darba tiesisko attiecību izbeigšanu un dienesta tiesisko attiecību turpināšanu atbilstoši
šā likuma sestās nodaļas nosacījumiem. Ja amatpersona pēc paziņojuma saņemšanas nepiekrīt turpināt dienestu
valsts drošības iestādē, valsts drošības iestādes vadītājs izbeidz darba tiesiskās attiecības ar šo amatpersonu ar
2019.
 gada 
1.
 februāri. Ja amatpersona piekrīt turpināt dienestu valsts drošības iestādē, nodibinot dienesta tiesiskās
attiecības, šā likuma 
20.
 panta otrās daļas 1. un 2. punktā ietvertos nosacījumus amatpersonas pieņemšanai
dienestā valsts drošības iestādē nepiemēro.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
6. Valsts drošības iestāžu amatpersonām ar speciālo dienesta pakāpi ar 2019. gada 1. janvāri izbeidzas Iekšlietu
ministrijas sistēmas iestāžu dienesta tiesiskās attiecības un turpinās valsts drošības iestāžu dienesta tiesiskās
attiecības. Šīm amatpersonām nav jāatmaksā izsniegtā formas tērpa atlikusī vērtība. Līdz 2019. gada 31. martam
attiecībā uz minētajām amatpersonām var piemērot 
Iekšlietu ministrijas sistēmas iestāžu un Ieslodzījuma vietu
pārvaldes amatpersonu ar speciālajām dienesta pakāpēm dienesta gaitas likuma
 
12.
 pantu. Šādā gadījumā attiecīgās
amatpersonas izdiena Iekšlietu ministrijas sistēmas iestāžu un Ieslodzījuma vietu pārvaldes dienestā netiek
pārtraukta.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
7. Valsts drošības iestāžu likumā paredzēto amatpersonas zvērestu dod arī tās valsts drošības iestāžu
amatpersonas, kuras dienestu valsts drošības iestādē uzsākušas līdz 2019. gada 1. janvārim.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
20
/
21
© Oficiālais izdevējs "Latvijas Vēstnesis"
Likums stājas spēkā ar tā izsludināšanas dienu.
Likums Saeimā pieņemts 1994. gada 5. maijā.
Valsts prezidents G.ULMANIS
Rīgā 1994. gada 19. maijā
8. Attiecībā uz amatpersonu, kura 2019. gada 1. janvārī ieņem Militārās izlūkošanas un drošības dienesta
priekšnieka amatu, šā likuma 
12.
1
 panta otrajā daļā noteiktais amata pilnvaru termiņš tiek skaitīts no 2019. gada
1. janvāra.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
9. Amatpersona vai darbinieks, kurš līdz 2019. gada 1. janvārim nav ieguvis augstāko izglītību un attiecībā uz
kuru nav piemērojams šā likuma 
20.
 panta trešajā daļā paredzētais izņēmums, var turpināt ieņemt amatpersonas
amatu vai veikt darbu līdz 2024. gada 1. janvārim bez šajā likumā noteiktajām prasībām atbilstošas izglītības.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
10. Valsts drošības dienesta priekšnieks atvaļinātai Drošības policijas amatpersonai, kurai atbilstoši 
Iekšlietu
ministrijas sistēmas iestāžu un Ieslodzījuma vietu pārvaldes amatpersonu ar speciālajām dienesta pakāpēm dienesta
gaitas likuma
 
44.
1
 pantā noteiktajam ir tiesības valkāt svētku (parādes) formas tērpu, var noteikt aizliegumu valkāt
šādu formas tērpu, ja amatpersona, valkājot formas tērpu, neievēro vispārējās pieklājības normas vai ētikas principus,
ar savu darbību diskreditē Valsts drošības dienestu vai ja formas tērpa valkāšana nav savienojama ar dienesta
interesēm.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
11. Disciplinārlietās, kuras pret Drošības policijas amatpersonām ierosinātas līdz 2018. gada 31. decembrim un
kurās izmeklēšana nav pabeigta, lēmumu par disciplinārsoda piemērošanu vai disciplinārlietas izbeigšanu pieņem, kā
arī pieņemto lēmumu izpilda, piemērojot 
Iekšlietu ministrijas sistēmas iestāžu un Ieslodzījuma vietu pārvaldes
amatpersonu ar speciālajām dienesta pakāpēm disciplināratbildības likumā
 ietvertos nosacījumus, kas bija spēkā līdz
2018. gada 31. decembrim.
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
12. Normatīvajos aktos lietotais valsts drošības iestādes nosaukums "Drošības policija" līdz šo aktu redakcijas
pakāpeniskai precizēšanai turpmāk saprotams kā valsts drošības iestādes nosaukums "Valsts drošības dienests".
(
04.10.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
21
/
21