Publicēts:
"Latvijas Vēstnesis"
, 183 (3131),
17.11.2004., "Ziņotājs", 23,
09.12.2004.
Izdevējs: 
Saeima
Veids: 
likums
Pieņemts: 
04.11.2004.
Stājas spēkā: 
01.12.2004.
Attēlotā redakcija:
 08.06.2011. - ...
Grozījumi:
10.11.2005. likums / LV, 191 (3349), 30.11.2005. / Stājas spēkā 14.12.2005.
12.06.2009. likums / LV, 97 (4083), 26.06.2009. / Stājas spēkā 01.07.2009.
19.05.2011. likums / LV, 88 (4486), 07.06.2011. / Stājas spēkā 08.06.2011.
Saeima ir pieņēmusi un Valsts 
prezidents izsludina šādu likumu:
Informācijas sabiedrības pakalpojumu likums
I nodaļa. Vispārīgie noteikumi
1.pants. Likumā lietotie termini
(1) Likumā ir lietoti šādi termini:
1) 
elektroniskais pasts
 — pakalpojumu veids, kas elektronisko sakaru tīklam pievienoto datoru lietotājiem
nodrošina iespēju nosūtīt un saņemt paziņojumu;
2)
 informācijas sabiedrības pakalpojums
 — distances pakalpojums (puses vienlaicīgi nesatiekas), kuru
parasti sniedz par maksu, izmantojot elektroniskus līdzekļus (elektroniskas datu apstrādes un uzglabāšanas,
tajā skaitā ciparu saspiešanas, iekārtas), un pēc pakalpojuma saņēmēja individuāla pieprasījuma. Informācijas
sabiedrības pakalpojumi ietver preču un pakalpojumu elektronisku tirdzniecību, komerciālo paziņojumu
sūtīšanu, iespēju piedāvāšanu informācijas meklēšanai, piekļuvei pie tās un informācijas ieguvei, pakalpojumus,
kas nodrošina informācijas pārraidi elektronisko sakaru tīklā vai piekļuvi elektronisko sakaru tīklam, informācijas
glabāšanu;
3)
 komerciāls paziņojums
 — jebkāds paziņojums elektroniskā veidā, kas paredzēts tiešai vai netiešai preču
vai pakalpojumu reklamēšanai vai arī tāda komersanta, organizācijas vai personas tēla reklamēšanai, kas veic
komercdarbību, saimniecisku darbību vai reglamentēto profesionālo darbību. Par komerciālo paziņojumu
neuzskata informāciju, kas dod iespēju tieši piekļūt vispārējai informācijai par pakalpojuma sniedzēju un tā
darbību (domēna vārds vai elektroniskā pasta adrese);
4) 
koordinētā sfēra
 — joma, kur ir spēkā normatīvajos aktos noteikta informācijas sabiedrības pakalpojumu
sniegšanas kārtība (prasības attiecībā uz komercdarbības uzsākšanu un veikšanu), kā arī prasības attiecībā uz
informācijas sabiedrības pakalpojumiem. Koordinētajā sfērā neietilpst prasības attiecībā uz precēm vai to
piegādi;
5)
 starpnieka pakalpojuma sniedzējs 
— informācijas sabiedrības pakalpojuma sniedzējs, kas nodrošina
informācijas pārraidi elektronisko sakaru tīklā, piekļuvi elektronisko sakaru tīklam vai informācijas glabāšanu.
(2) Likumā lietotie termini “abonents”, “lietotājs” un “galiekārta” atbilst 
Elektronisko sakaru likumā
 lietotajiem
terminiem.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
10.11.2005.
 un 
19.05.2011
. likumu, kas stājas spēkā 
08.06.2011.
)
1
/
7
2.pants. Likuma mērķis un darbības joma
(1) Šā likuma mērķis ir nodrošināt brīvu informācijas sabiedrības pakalpojumu apriti Eiropas Ekonomikas zonas
valstīs (turpmāk arī — valsts).
(2) Šis likums attiecas uz informācijas sabiedrības pakalpojumu sniegšanu, izņemot jomas, ko reglamentē
normatīvie akti par:
1) izlozēm un azartspēlēm, kurās paredzēts naudas laimests;
2) personas datu aizsardzību.
3.pants. Informācijas sabiedrības pakalpojumu sniegšanas brīvība
Pakalpojuma sniedzējs, kas reģistrēts kādā no Eiropas Ekonomikas zonas valstīm un atbilst attiecīgās valsts
koordinētās sfēras normatīvo aktu prasībām, ir tiesīgs brīvi sniegt informācijas sabiedrības pakalpojumus koordinētajā
sfērā Latvijā.
II nodaļa. Informācijas sniegšana un uzglabāšana
(Nodaļas nosaukums 
19.05.2011
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
08.06.2011.
)
4.pants. Vispārēji sniedzamā informācija
(1) Pakalpojuma sniedzējs uzskatāmi, tieši un pastāvīgi pieejamā veidā sniedz šādu informāciju:
1) pakalpojuma sniedzēja firma (nosaukums) vai vārds un uzvārds, juridiskā adrese vai deklarētā dzīvesvieta un
reģistrācijas numurs (ja tāds ir);
2) pakalpojuma sniedzēja kontaktinformācija, kas nodrošina iespēju ātri sazināties tiešā veidā, ieskaitot
elektroniskā pasta adresi;
3) ja attiecīgās darbības veikšanai nepieciešama speciālā atļauja (licence), — informācija par iestādi, kas
izsniegusi speciālo atļauju (licenci);
4) attiecībā uz reglamentēto profesionālo darbību — informācija par profesionālo organizāciju, kas izsniegusi
profesionālo kvalifikāciju apliecinošus dokumentus, profesijai vai kvalifikācijai atbilstošais nosaukums un valsts,
kurā tas piešķirts, kā arī atsauce uz reģistrācijas valstī piemērojamiem profesionālajiem noteikumiem un veids,
kādā tie pieejami;
5) ja attiecīgā darbība apliekama ar pievienotās vērtības nodokli, — reģistrācijas numurs Valsts ieņēmumu
dienesta ar pievienotās vērtības nodokli apliekamo personu reģistrā.
(2) Ja tiek norādīta cena, tad pakalpojuma sniedzējs to norāda tā, lai cena būtu nepārprotama un skaidri salasāma,
un sniedz informāciju par to, vai cenā ir ietverti maksājamie nodokļi un preces piegādes izmaksas.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
19.05.2011
. likumu, kas stājas spēkā 
08.06.2011.
)
5.pants. Pirms pasūtījuma izdarīšanas sniedzamā informācija
(1) Pakalpojuma sniedzēja pienākums ir nodrošināt, lai pakalpojuma saņēmējam pirms pasūtījuma izdarīšanas
būtu pieejama vismaz šāda informācija:
1) kārtība, kas jāievēro, lai izdarītu pasūtījumu;
2) noslēgtā līguma glabāšanas nosacījumi (vai noslēgtais līgums tiek glabāts) un tā pieejamība pakalpojuma
saņēmējam;
2
/
7
3) tehniskie līdzekļi informācijas ievadkļūdu noteikšanai un labošanai pirms pasūtījuma izdarīšanas;
4) līguma noslēgšanai piedāvātās valodas.
(2) Ja pakalpojuma saņēmējs nav patērētājs, puses var vienoties par citādu informācijas sniegšanas un
saņemšanas kārtību nekā tā, kas paredzēta šā panta pirmajā daļā.
(3) Šā panta pirmās daļas noteikumi neattiecas uz pasūtījumiem, kurus izdara ar elektroniskā pasta vai citu
elektronisko sakaru līdzekļu starpniecību.
6.pants. Pasūtījuma izdarīšana
(1) Ja pakalpojuma saņēmējs izdara pasūtījumu, pakalpojuma sniedzējs apliecina tā pieņemšanu ar elektroniskiem
sakaru līdzekļiem.
(1
1
) Pasūtījuma un tā pieņemšanas apliecinājumu uzskata par saņemtiem, kad puses, kurām tie adresēti, var tiem
piekļūt.
(2) Pakalpojuma sniedzēja pienākums ir nodrošināt pakalpojuma saņēmējam iespēju noteikt un izlabot informācijas
ievadkļūdas pirms pasūtījuma izdarīšanas.
(3) Šā panta otrajā daļā noteikto var nepiemērot, ja pakalpojuma saņēmējs nav patērētājs.
(4) Šā panta pirmās un otrās daļas noteikumi neattiecas uz pasūtījumiem, kas izdarīti tikai ar elektronisko pastu
vai līdzvērtīgiem individuālajiem saziņas līdzekļiem.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
19.05.2011
. likumu, kas stājas spēkā 
08.06.2011.
)
7.pants. Informācija par līguma noteikumiem un uzvedības kodeksiem
(1) Pakalpojuma sniedzēja pienākums ir nodrošināt, lai pakalpojuma saņēmēji var iepazīties ar līguma
noteikumiem, kā arī tos saglabāt.
(2) Pakalpojuma sniedzēja pienākums ir sniegt informāciju par labas pakalpojumu sniegšanas prakses kodeksiem
vai citiem brīvprātīgiem uzvedības vai ētikas kodeksiem, kurus tas ievēro, un informāciju par to, kā ar šiem kodeksiem
var iepazīties elektroniskā veidā.
(3) Šā panta otrajā daļā noteikto var nepiemērot, ja pakalpojuma saņēmējs nav patērētājs.
7.
1
 pants. Informācijas uzglabāšana galiekārtā
(1) Informācijas uzglabāšana abonenta vai lietotāja galiekārtā vai piekļuves iegūšana galiekārtā uzglabātajai
informācijai ir atļauta, ja attiecīgais abonents vai lietotājs ir devis savu piekrišanu pēc tam, kad saņēmis skaidru un
visaptverošu informāciju par iepriekšminētās apstrādes mērķi saskaņā ar 
Fizisko personu datu aizsardzības likumu
.
(2) Šā panta pirmajā daļā minētā piekrišana nav nepieciešama, ja informācijas uzglabāšana galiekārtā vai piekļuves
iegūšana galiekārtā uzglabātajai informācijai ir nepieciešama informācijas aprites nodrošināšanai elektronisko sakaru
tīklā vai starpnieka pakalpojumu sniedzējam, lai sniegtu abonenta vai lietotāja pieprasīto pakalpojumu.
(
19.05.2011
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
08.06.2011.
)
III nodaļa. Komerciāli paziņojumi
8.pants. Informācija par komerciāliem paziņojumiem
(1) Komerciāls paziņojums atbilst vispārējām 
Reklāmas likuma
 prasībām, kā arī šādām prasībām:
1) tas ir skaidri atpazīstams kā komerciāls paziņojums;
3
/
7
2) ir skaidri nosakāma persona, kuras vārdā šis komerciālais paziņojums izplatīts;
3) ir precīzi formulēts piedāvājuma saturs un pakalpojuma saņemšanas noteikumi;
4) atlaides, prēmijas un balvas ir skaidri atpazīstamas, un to saņemšanas noteikumi ir skaidri izklāstīti;
5) reklāmas sacensības, loterijas vai spēles ir skaidri atpazīstamas, un attiecīgie dalības noteikumi ir viegli
pieejami, kā arī skaidri un nepārprotami izklāstīti;
6) pakalpojuma saņēmējam ir dota iespēja atteikties no turpmāku komerciālu paziņojumu saņemšanas.
(2) Ja komerciālu paziņojumu attiecībā uz informācijas sabiedrības pakalpojumu sniedz persona, kas veic
reglamentēto profesionālo darbību, tās pienākums ir ievērot profesionālos noteikumus, īpaši attiecībā uz neatkarību,
cieņu un profesijas godu, profesionālo noslēpumu un godīgumu pret klientiem un citiem profesijas pārstāvjiem.
9.pants. Komerciāla paziņojuma sūtīšanas aizliegums
(1) Aizliegts izmantot komerciāla paziņojuma sūtīšanai automātiskās zvanīšanas (galiekārtu) sistēmas, kas
darbojas bez cilvēka līdzdalības (automātiskās izsaukumierīces), elektronisko pastu vai faksa aparātus (faksimilus),
kurus izmantojot iespējams individuāls kontakts ar pakalpojuma saņēmēju, ja pakalpojuma saņēmējs iepriekš nav
devis brīvu un nepārprotamu piekrišanu.
(2) Pakalpojuma sniedzējs, kas savu komercdarījumu ietvaros ieguvis no pakalpojuma saņēmējiem elektroniskā
pasta adreses, drīkst tās izmantot citiem komerciāliem paziņojumiem, ja:
1) komerciālie paziņojumi tiek sūtīti par līdzīgām pakalpojuma sniedzēja precēm vai pakalpojumiem;
2) pakalpojuma saņēmējs jau sākotnēji nav iebildis par turpmāku elektroniskā pasta adreses izmantošanu;
3) pakalpojuma saņēmējam katrā turpmākajā komerciālā paziņojuma saņemšanas brīdī tiek dota nepārprotama
bezmaksas iespēja (iesniedzot iesniegumu vai nosūtot paziņojumu elektroniski) atteikties no turpmākas
elektroniskā pasta adreses izmantošanas.
(3) Cita veida komunikācija, izmantojot komerciāla paziņojuma sūtīšanai publiski pieejamus elektronisko sakaru
pakalpojumus, var notikt, ja pakalpojuma saņēmējs iepriekš ir devis brīvu un nepārprotamu piekrišanu, izņemot šā
panta pirmajā un otrajā daļā minētos gadījumus.
(4) Elektronisko pastu vai cita veida komunikāciju, izmantojot publiski pieejamus elektronisko sakaru
pakalpojumus, aizliegts izmantot komerciāla paziņojuma sūtīšanai, ja tiek lietota nederīga elektroniskā pasta adrese,
nederīgs tālruņa vai faksa numurs, uz kuru pakalpojuma saņēmējs varētu sūtīt pieprasījumu pārtraukt komunikāciju, vai
ja netiek ņemta vērā pakalpojuma saņēmēja atteikšanās no turpmāku komerciālu paziņojumu saņemšanas.
(5) Katra aizliegta komerciāla paziņojuma sūtīšana ir atsevišķs pārkāpums.
(6) Šā panta pirmajā, otrajā un trešajā daļā noteiktie aizliegumi un ierobežojumi attiecas uz komerciālu paziņojumu
sūtīšanu fiziskajām personām.
(
10.11.2005
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
12.06.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.07.2009.
)
IV nodaļa. Starpnieka pakalpojuma sniedzēja atbildība un pienākumi
10.pants. Starpnieka pakalpojuma sniedzēja atbildība
(1) Starpnieka pakalpojuma sniedzējs ir atbildīgs par informācijas pārraidīšanu un uzglabāšanu elektronisko sakaru
tīklā.
(2) Starpnieka pakalpojuma sniedzējs, kas veic informācijas pārraidi elektronisko sakaru tīklā vai nodrošina piekļuvi
šim tīklam, nav atbildīgs par pārraidāmo informāciju, ja tas ievēro visus šādus nosacījumus:
4
/
7
1) neierosina informācijas pārraidi;
2) neizvēlas pārraidāmās informācijas saņēmēju;
3) neizvēlas vai nepārveido pārraidāmo informāciju.
(3) Šā panta otrajā daļā minētā informācijas pārraidīšana ietver arī pārraidāmās informācijas uzglabāšanu, ja
uzglabāšana ir nepieciešama tikai informācijas pārraidīšanai un informāciju neuzglabā ilgāk par laiku, kas
nepieciešams tās pārraidīšanai.
(4) Starpnieka pakalpojuma sniedzējs, kas veic informācijas pārraidi elektronisko sakaru tīklā, nav atbildīgs par
automātisku, starpniecisku un īslaicīgu informācijas uzglabāšanu, ja šī uzglabāšana nepieciešama, lai attiecīgo
informāciju varētu efektīvāk pārraidīt tālāk citiem pakalpojuma saņēmējiem pēc to pieprasījuma, un ja starpnieka
pakalpojuma sniedzējs:
1) nepārveido informāciju;
2) ievēro informācijas pieejamības nosacījumus;
3) ievēro nozares godprātīgas prakses noteikumus attiecībā uz informācijas atjaunošanu;
4) atbilstoši nozares godprātīgas prakses noteikumiem netraucē tehnoloģiju likumīgu izmantošanu, lai iegūtu
ziņas par informācijas izmantošanu;
5) nekavējoties veic darbības, lai likvidētu uzglabāto informāciju vai liegtu piekļuvi tai, tiklīdz ieguvis faktiskas
ziņas, ka šī informācija sākotnējā pārraidīšanas avotā ir izņemta no elektronisko sakaru tīkla vai ir liegta
piekļuve šai informācijai, vai tās izņemšanu vai piekļuves liegšanu tai pieprasījusi uzraudzības iestāde.
(5) Starpnieka pakalpojuma sniedzējs, kas veic pakalpojuma saņēmēja informācijas uzglabāšanu, nav atbildīgs par
uzglabāto informāciju, ja uzglabāšana veikta pēc pakalpojuma saņēmēja pieprasījuma un ja pastāv viens no šādiem
nosacījumiem:
1) starpnieka pakalpojuma sniedzējam nav faktisku ziņu par pakalpojuma saņēmēja nelegālu darbību vai
informāciju;
2) starpnieka pakalpojuma sniedzējs nekavējoties veicis darbības, lai likvidētu vai liegtu piekļuvi uzglabātajai
informācijai, tiklīdz ieguvis ziņas par pakalpojuma saņēmēja nelegālu darbību vai informāciju.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
10.11.2005
. likumu, kas stājas spēkā 
14.12.2005.
)
11.pants. Starpnieka pakalpojuma sniedzēja pienākumi
(1) Starpnieka pakalpojuma sniedzējam ir pienākums:
1) nekavējoties informēt uzraudzības iestādes par iespējamiem likuma pārkāpumiem pakalpojuma saņēmēja
darbībā vai tā uzglabātajā informācijā;
2) pēc uzraudzības iestādes pieprasījuma sniegt ziņas par pakalpojuma saņēmējiem, kuru informācijas
uzglabāšanu nodrošina starpnieka pakalpojuma sniedzējs.
(2) Starpnieka pakalpojuma sniedzējam nav pienākuma pārraudzīt informāciju, ko tas pārraida vai uzglabā, kā arī
aktīvi meklēt faktus un apstākļus, kas norāda uz iespējamiem likuma pārkāpumiem.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
10.11.2005
. likumu, kas stājas spēkā 
14.12.2005.
)
V nodaļa. Informācijas sabiedrības pakalpojumu aprites uzraudzība
12.pants. Uzraudzības iestādes
5
/
7
Likumā iekļautas tiesību normas, kas izriet no:
1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2000.gada 8.jūnija direktīvas 
2000/31/EK
 par dažiem informācijas sabiedrības
pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (direktīva par elektronisko
tirdzniecību);
2) Eiropas Parlamenta un Padomes 1998.gada 20.jūlija direktīvas 
98/48/EK
, ar kuru groza direktīvu 
98/34/EK
, ar ko
(1) Informācijas sabiedrības pakalpojumu apriti savas kompetences ietvaros uzrauga Patērētāju tiesību
aizsardzības centrs, Datu valsts inspekcija, kā arī citas uzraudzības un kontroles iestādes.
(2) Uzraudzības iestādes sniedz pakalpojuma sniedzējiem un pakalpojuma saņēmējiem informāciju par sūdzību
izskatīšanas kārtību un citu informāciju.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
10.11.2005
. likumu, kas stājas spēkā 
14.12.2005.
)
13.pants. Uzraudzības iestādes tiesības un pienākumi
(1) Ja uzraudzības iestāde konstatē šā likuma pārkāpumus, tā ir tiesīga:
1) pieprasīt visu lietas būtības noskaidrošanai nepieciešamo informāciju;
2) likt pakalpojuma sniedzējam izbeigt likuma pārkāpumu vai veikt konkrētas darbības tā novēršanai, kā arī
noteikt šo darbību izpildes termiņu.
(2) Uzraudzības iestāde ir tiesīga veikt šā panta pirmajā daļā noteiktās darbības, kas ierobežo tāda informācijas
sabiedrības pakalpojuma sniegšanu, kurš rada vai varētu radīt nopietnu risku, ja šīs darbības ir proporcionālas attiecīgo
interešu aizsardzībai un nepieciešamas:
1) sabiedrības interesēs, īpaši noziedzīgu nodarījumu profilaksei, izmeklēšanai un lietas ierosināšanai, tajā
skaitā nepilngadīgo aizsardzībai, lai nepieļautu diskrimināciju pret cilvēku viņa rases, dzimuma, reliģiskās
pārliecības vai etniskās izcelsmes dēļ, kā arī cilvēka cieņu un godu aizskarošus pārkāpumus;
2) sabiedrības drošībai, tajā skaitā nacionālajai drošībai un aizsardzībai;
3) sabiedrības veselības aizsardzībai;
4) patērētāju aizsardzībai.
(3) Pirms šā panta otrajā daļā minēto darbību veikšanas uzraudzības iestāde informē to valsts uzraudzības iestādi,
kurā ir reģistrēts attiecīgā pakalpojuma sniedzējs, un lūdz to rīkoties, lai izbeigtu šā panta otrajā daļā minēto
pārkāpumu. Latvijas uzraudzības iestādes informē Eiropas Komisiju un attiecīgo valsti par darbībām, ko tās plāno
veikt, ja šī valsts neveic darbības pārkāpuma novēršanai vai arī tās veiktās darbības nav pietiekamas.
(4) Steidzamos gadījumos, kad ir pamatots iemesls uzskatīt, ka sabiedrības drošība, veselība vai patērētāju
intereses tiks apdraudētas, uzraudzības iestāde var veikt šā panta otrajā daļā minētās darbības pirms Eiropas
Komisijas un attiecīgās valsts informēšanas. Šādā gadījumā uzraudzības iestāde nekavējoties paziņo Eiropas
Komisijai un attiecīgajai valstij par veiktajām darbībām un pamato šo darbību steidzamību.
(5) Ministru kabinets nosaka atbildīgo institūciju, kas koordinē šā panta trešajā un ceturtajā daļā minētās
informācijas apriti starp Latvijas uzraudzības iestādēm, Eiropas Ekonomikas zonas valstu uzraudzības iestādēm un
Eiropas Komisiju.
(6) Uzraudzības iestādei ir pienākums veikt pārbaudi par šā likuma 
9.panta
 ievērošanu, ja viena gada laikā viens
pakalpojuma saņēmējs ir saņēmis vismaz 10 komerciālus paziņojumus no viena pakalpojuma sniedzēja un ja
pakalpojuma saņēmējs ir iesniedzis uzraudzības iestādei par to sūdzību.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
10.11.2005.
 un 
12.06.2009
. likumu, kas stājas spēkā 
01.07.2009.
)
Informatīva atsauce uz Eiropas Savienības direktīvām
(
10.11.2005
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
19.05.2011
. likumu, kas stājas spēkā 
08.06.2011.
)
6
/
7
© Oficiālais izdevējs "Latvijas Vēstnesis"
nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā;
3) Eiropas Parlamenta un Padomes 2002.gada 12.jūlija direktīvas 
2002/58/EK
 par personas datu apstrādi un privātās
dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju);
4) Eiropas Parlamenta un Padomes 2009.gada 25.novembra direktīvas 
2009/136/EK
, ar ko groza direktīvu 
2002/22/EK
par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem, direktīvu
2002/58/EK
 par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē un regulu
(EK) Nr. 
2006/2004
 par sadarbību starp valstu iestādēm, kas atbildīgas par tiesību aktu īstenošanu patērētāju tiesību
aizsardzības jomā.
Likums Saeimā pieņemts 2004.gada 4.novembrī.
Valsts prezidente V.Vīķe-Freiberga
Rīgā 2004.gada 17.novembrī
7
/
7