Publicēts:
Latvijas Vēstnesis
, 156 (5983),
08.08.2017.
OP numurs: 
2017/156.2
Izdevējs: 
Saeima
Veids: 
likums
Pieņemts: 
28.07.2017.
Stājas spēkā: 
01.01.2018.
Attēlotā redakcija:
 01.01.2019. - ...
Grozījumi:
13.12.2018. likums / LV, 249 (6335), 19.12.2018. / Stājas spēkā 01.01.2019.
Saeima ir pieņēmusi un Valsts
prezidents izsludina šādu likumu:
Uzņēmumu ienākuma nodokļa likums
1. pants. Likumā lietotie termini
(1) Likumā lietotie termini atbilst likumā "
Par nodokļiem un nodevām
", likumā "
Par grāmatvedību
", 
Gada pārskatu
un konsolidēto gada pārskatu likumā
, 
Kredītiestāžu likumā
, 
Krājaizdevu sabiedrību likumā
, 
Apdrošināšanas un
pārapdrošināšanas likumā
, 
Ieguldījumu pārvaldes sabiedrību likumā
, 
Alternatīvo ieguldījumu fondu un to pārvaldnieku
likumā
 un 
Kooperatīvo sabiedrību likumā
 lietotajiem terminiem, ja šajā likumā nav noteikts citādi.
(2) 
Akcija
 — akcija, paja, kapitāla daļa vai citas tiesības saņemt dividendes.
(3) 
Akciju apmaiņa
 — process, kurā sabiedrība (iegūstošā sabiedrība) iegūst līdzdalību citas sabiedrības (iegūtā
sabiedrība) kapitālā apmaiņā pret iegūstošās sabiedrības izlaistajām akcijām vai to nodošanu iegūtās sabiedrības
dalībniekiem un — atkarībā no apstākļiem — pret atzīstamu atlīdzību naudā, saņemot iegūtās sabiedrības akcijas, ar
nosacījumu, ka iegūstošajai sabiedrībai ir balsu vairākums iegūtajā sabiedrībā.
(4) 
Aizdevums
 — darījums, kurā aizdevējs uz rakstveida vienošanās pamata nodod aizņēmējam naudu un kurš
aizņēmējam uzliek pienākumu noteiktā laikā un kārtībā atdot aizdevējam naudu.
(5) 
Apvienošana
 — process, kas izpaužas vienā no šādiem veidiem:
1) viena sabiedrība vai vairākas sabiedrības (pievienojamā sabiedrība), beidzot pastāvēt bez likvidācijas procesa,
nodod visus savus aktīvus un pasīvus citai jau pastāvošai sabiedrībai (iegūstošā sabiedrība) apmaiņā pret
iegūstošās sabiedrības izlaistajām akcijām vai to nodošanu pievienojamās sabiedrības dalībniekiem un —
atkarībā no apstākļiem — pret atzīstamu atlīdzību naudā;
2) divas vai vairākas sabiedrības (pievienojamās sabiedrības), beidzot pastāvēt bez likvidācijas procesa, nodod
visus savus aktīvus un pasīvus sabiedrībai, ko tās izveido (iegūstošā sabiedrība), apmaiņā pret iegūstošās
sabiedrības izlaistajām akcijām vai to nodošanu pievienojamo sabiedrību dalībniekiem un — atkarībā no
apstākļiem — pret atzīstamu atlīdzību naudā;
3) sabiedrība (pievienojamā sabiedrība), beidzot pastāvēt bez likvidācijas procesa, nodod visus savus aktīvus un
pasīvus sabiedrībai (iegūstošā sabiedrība), kam pieder visas pievienojamās sabiedrības akcijas.
(6) 
Atzīstama atlīdzība naudā
 — atlīdzība naudā, ko papildus izlaisto vai nodoto akciju vērtībai maksā iegūstošā
vai pievienojamā, vai sadalāmā sabiedrība un kas nepārsniedz 10 procentus no izlaisto vai nodoto akciju
nominālvērtības.
(7) 
Dalībnieks
 — akciju īpašnieks vai jebkura cita persona, kam ir citas no parādu saistībām neizrietošas tiesības
1
/
30
piedalīties uzņēmuma peļņas sadalē.
(8) 
Dividendei pielīdzināta izmaksa
 ir:
1) kooperatīvās sabiedrības peļņas (atbilstīgajā lauksaimniecības pakalpojumu kooperatīvajā sabiedrībā un
atbilstīgajā mežsaimniecības pakalpojumu kooperatīvajā sabiedrībā — pārpalikuma) izmaksa sabiedrības
biedriem atbilstoši viņu izmantoto kooperatīvās sabiedrības pakalpojumu apjomam;
2) individuālā uzņēmuma (arī zemnieka vai zvejnieka saimniecības) pārskata gada un iepriekšējo gadu
nesadalītās peļņas sadale, kas nav minēta šā likuma 
4.
 panta otrās daļas 2. punktā;
3) personālsabiedrības peļņas daļas izmaksa, izņemot personālsabiedrības formā nodibināta alternatīvā
ieguldījumu fonda peļņas daļas izmaksu;
4) nerezidenta pastāvīgās pārstāvniecības (turpmāk — pastāvīgā pārstāvniecība) maksājumi nerezidentam, kura
pastāvīgā pārstāvniecība tā ir, ja tie nav uzskatāmi par nerezidenta izdevumiem, kas nodrošina pastāvīgās
pārstāvniecības saimniecisko darbību.
(9) 
Dividendes
 — ienākumi naudā vai citās lietās no akcijām vai citām no parādu saistībām neizrietošām tiesībām
piedalīties šīs komercsabiedrības vai kooperatīvās sabiedrības peļņas sadalē. Šis termins neattiecas uz ienākumu
naudā vai citās lietās, ko saņem komercsabiedrības vai kooperatīvās sabiedrības likvidācijas gadījumā.
(10) 
Iekšzemes uzņēmums
 — komercsabiedrība (personālsabiedrība un kapitālsabiedrība), kooperatīvā sabiedrība
vai cita privāto tiesību juridiskā persona, ko saskaņā ar likumu "
Par nodokļiem un nodevām
" uzskata par Latvijas
rezidentu.
(11) 
Juridiskās adreses pārcelšana
 — process, kurā Eiropas komercsabiedrība vai Eiropas kooperatīvā
sabiedrība, nebeidzot darbību un neizveidojot jaunu juridisko personu, pārceļ savu juridisko adresi no Latvijas
Republikas uz citu Eiropas Savienības dalībvalsti vai Islandes Republiku, vai Norvēģijas Karalisti, vai Lihtenšteinas
Firstisti.
(12) 
Kuģa izmantošana starptautiskajos pārvadājumos un ar to saistītās darbības
 ir:
1) tonnāžas nodokļa maksātāja īpašumā, kopīpašumā vai turējumā uz berbouta līguma pamata esoša kuģa,
izņemot kuģi, kura neto tonnāžas tilpība ir mazāka par 100 vienībām, izmantošana kravu vai pasažieru
pārvadājumos satiksmē ar ārvalstu ostām, starp ārvalstu ostām vai ārvalstu ostās, ja kuģis taksācijas periodā
vismaz 75 procentus no ekspluatācijas laika tiek izmantots šādiem mērķiem;
2) šīs daļas 
1.
 punktā minēto kuģu izmantošana taksācijas periodā kravu vai pasažieru pārvadājumos starp
Latvijas vai ārvalstu ostu un vietu ārpus Latvijas teritoriālajiem ūdeņiem, ieskaitot vietu, kur dabas resursi tiek
pētīti vai iegūti, ja kuģis taksācijas periodā vismaz 75 procentus no ekspluatācijas laika tiek izmantots šādiem
mērķiem;
3) šīs daļas 
1.
 punktā minēto kuģu izmantošana taksācijas periodā vilkšanas, stumšanas vai glābšanas
pakalpojumu sniegšanai ārpus Latvijas teritoriālajiem ūdeņiem, ieskaitot vietu, kur dabas resursi tiek pētīti vai
iegūti, kuģiem, kas veic starptautiskos pārvadājumus;
4) starptautiskajos pārvadājumos citas personas izmantoto kuģu stratēģiskā un komerciālā vadīšana uz
savstarpējas rakstveida vienošanās pamata citas personas vietā, ja tiek izpildīti šādi nosacījumi:
a) vienlaikus tiek veikta stratēģiskā un komerciālā vadīšana,
b) citas personas vietā vadīto kuģu neto tonnāžas (aprēķināta par katru kalendāra dienu) kopējā summa
taksācijas periodā ne vairāk kā 10 reizes pārsniedz tonnāžas nodokļa maksātāja īpašumā, kopīpašumā ar
vismaz piecu procentu līdzdalību (aprēķinos ņemot vērā kopīpašumā esošo kuģu kopējo tonnāžu) vai
turējumā uz berbouta līguma pamata esošo kuģu neto tonnāžas kopējo summu taksācijas periodā;
5) starptautiskajos pārvadājumos citas personas izmantoto kuģu tehniskā vadīšana un apkalpes
komplektēšanas vadīšana uz savstarpējas rakstveida vienošanās pamata citas personas vietā, ja tiek izpildīti
šādi nosacījumi:
a) līdztekus kuģu tehniskajai vadīšanai vai apkalpes komplektēšanas vadīšanai, vai abiem minētajiem
vadīšanas veidiem tiek veikta arī kuģu stratēģiskā un komerciālā vadīšana,
2
/
30
b) šīs daļas 
4.
 punkta "b" apakšpunktā minētie nosacījumi;
6) šīs daļas 
1.
 punktā minēto kuģu nodošana citai personai uz kuģa laika fraktēšanas līguma vai cita jūras
pārvadājuma līguma (reisa fraktēšanas līguma vai kravas apjoma pārvadāšanas līguma) pamata;
7) šīs daļas 
1.
 punktā neminētu kuģu izmantošana starptautiskajos pārvadājumos uz kuģa laika fraktēšanas
līguma vai cita jūras pārvadājuma līguma (reisa fraktēšanas līguma vai kravas apjoma pārvadāšanas līguma)
pamata, ja tiek izpildīts nosacījums, ka šo kuģu neto tonnāžas (aprēķināta par katru kalendāra dienu) kopējā
summa taksācijas periodā ne vairāk kā 10 reizes pārsniedz tonnāžas nodokļa maksātāja īpašumā, kopīpašumā
ar vismaz piecu procentu līdzdalību (aprēķinos ņemot vērā kopīpašumā esošo kuģu kopējo tonnāžu) vai
turējumā uz berbouta līguma pamata esošo kuģu neto tonnāžas kopējo summu taksācijas periodā;
8) šīs daļas 
1.
 punktā minēto kuģu iekraušana un izkraušana, aģentēšana, apgāde un citu pakalpojumu
sniegšana šiem kuģiem;
9) viesnīcu, kazino, restorānu (kafejnīcu, bāru), veikalu darbība, sadzīves pakalpojumu sniegšana uz šīs daļas
1.
 punktā minētajiem kuģiem, ja tiek izpildīts nosacījums, ka to veic tonnāžas nodokļa maksātājs;
10) šīs daļas 
1.
 punktā minēto kuģu un ar to izmantošanu saistītā aprīkojuma un būvju (ieskaitot ēkas un
telpas, kurās tonnāžas nodokļa maksātājs veic savu saimniecisko darbību) atsavināšana.
(13) 
Kuģa ekspluatācijas laiks
 — taksācijas periodā ietilpstošs laiks, kurā kuģis tiek izmantots pārvadājumos un
ar šo pārvadājumu nodrošināšanu saistītu darbību veikšanai. Kuģa ekspluatācijas laikā netiek ieskaitīts kuģa remonta
un kuģa brīvguļas laiks, kā arī laiks, kurā kuģis netiek ekspluatēts tā aresta vai nepārvaramas varas radītu apstākļu
dēļ.
(14) 
Nosacītās dividendes
 — peļņas daļa (pārskata gada un iepriekšējo pārskata gadu nesadalītās peļņas daļa,
tai skaitā, tā daļa par kuru izveidota rezerve), par kuru palielina iekšzemes uzņēmuma vai pastāvīgās pārstāvniecības
dalībnieka (akcionāra) pamatkapitāla vai tam pielīdzināta kapitāla ieguldītās daļas apmēru vai daļu skaitu.
(15) 
Persona
 — fiziskā vai juridiskā persona vai ar līgumu saistīta šādu personu grupa, vai cits juridisks veidojums,
vai šādu personu vai grupas pārstāvji.
(16) 
Procenti
 (augļi) — ienākumi no jebkurām parādu saistībām, valsts izlaistiem vērtspapīriem, ienākumi no
obligācijām un parādzīmēm, ieskaitot prēmijas, kas ir piederīgas šiem vērtspapīriem, obligācijām vai parādzīmēm.
(17) 
Reprezentatīvs automobilis
 — automobilis, kura vērtība bez pievienotās vērtības nodokļa pārsniedz 50 000
euro
 un kurš ir:
1) vieglais automobilis, kura sēdvietu skaits, neskaitot vadītāja vietu, nepārsniedz astoņas vietas, izņemot
operatīvo transportlīdzekli vai speciālo vieglo automobili (neatliekamā medicīniskā palīdzība, dzīvojamais
automobilis vai katafalks, vieglais automobilis, kas speciāli aprīkots, lai pārvadātu riteņkrēslos sēdošās
personas ar invaliditāti), vai jaunu vieglo automobili, ko pilnvarots automobiļu tirgotājs izmanto par
demonstrācijas automobili;
2) kravas automobilis ar pilnu masu līdz 3000 kilogramiem, kas ir reģistrēts kā kravas furgons un kam ir vairāk
nekā trīs sēdvietas (ieskaitot vadītāja sēdvietu), ja tas klasificēts par kravas automobili (N1 kategorija), bet pēc
būtības ir vieglais automobilis (M1 kategorija).
(18) 
Sabiedrība
 — kapitālsabiedrība, kas ir:
1) Latvijas Republikas rezidents;
2) citas Eiropas Savienības dalībvalsts rezidents, kas vienlaikus atbilst šādiem kritērijiem:
a) ir minēta šā likuma 
1.
 pielikumā,
b) saskaņā ar Eiropas Savienības dalībvalsts nodokļu normatīvajiem aktiem ir atzīta par attiecīgās Eiropas
Savienības dalībvalsts rezidentu nodokļu uzlikšanas nolūkos un, pamatojoties uz līgumu par nodokļu
dubultās uzlikšanas novēršanu, kas noslēgts ar trešo valsti, nodokļu uzlikšanas nolūkos netiek uzskatīta
par rezidentu valstī, kura nav Eiropas Savienības dalībvalsts,
3
/
30
c) ir nodokļa maksātājs, kurš maksā vienu no šā likuma 
2.
 pielikumā minētajiem nodokļiem, ja tas nav
atbrīvots no attiecīgā nodokļa vai tam nav iespējas izvēlēties nodokļa atbrīvojumu;
3) tādas Eiropas Ekonomikas zonas valsts rezidents, ar kuru Latvijai ir noslēgta un stājusies spēkā konvencija
par nodokļu dubultās uzlikšanas un nodokļu nemaksāšanas novēršanu un kura nav Eiropas Savienības
dalībvalsts, kas rezidences valstī ir pakļauts aplikšanai ar Latvijas Republikas uzņēmumu ienākuma nodoklim
pēc būtības līdzīgu nodokli, nav atbrīvots no attiecīgā nodokļa vai tam nav iespējas izvēlēties nodokļa
atbrīvojumu un, pamatojoties uz līgumu par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, kas noslēgts ar trešo valsti,
nodokļu uzlikšanas nolūkos netiek uzskatīts par rezidentu valstī, kura nav Eiropas Ekonomikas zonas
dalībvalsts.
(19) 
Sadalīšana
 — process, kas izpaužas vienā no šādiem reorganizācijas veidiem:
1) sabiedrība (sadalāmā sabiedrība), beidzot pastāvēt bez likvidācijas procesa, nodod visus savus aktīvus un
pasīvus divām vai vairākām jau pastāvošām vai jaunizveidotām sabiedrībām (iegūstošās sabiedrības) apmaiņā
pret proporcionālu skaitu iegūstošo sabiedrību izlaisto akciju vai to nodošanu sadalāmās sabiedrības
dalībniekiem un — atkarībā no apstākļiem — pret atzīstamu atlīdzību naudā;
2) sabiedrība (sadalāmā sabiedrība), nebeidzot pastāvēt, nodod vienu vai vairākus savas saimnieciskās darbības
veidus vienai vai vairākām pastāvošām sabiedrībām vai sabiedrībām, kuras tā izveido (iegūstošās sabiedrības),
apmaiņā pret iegūstošās sabiedrības izlaistajām akcijām vai to nodošanu sadalāmās sabiedrības dalībniekiem
un — atkarībā no apstākļiem — pret atzīstamu atlīdzību naudā.
(20)
 Saimnieciskā darbība
 — darbība, kas vērsta uz preču ražošanu, darbu izpildi, tirdzniecību, pakalpojumu
sniegšanu vai cita veida darbību par atlīdzību.
(21) 
Saimnieciskās darbības veida nodošana
 — process, kurā sabiedrība (pārvedošā sabiedrība), nebeidzot
pastāvēt bez likvidācijas procesa, reorganizācijas procesā nodod vienu vai vairākas savas darbības nozares citai
sabiedrībai (iegūstošā sabiedrība) apmaiņā pret iegūstošās sabiedrības izlaistajām akcijām vai to nodošanu. Darbības
nozare ietver visus tos sabiedrības aktīvus un pasīvus, kas no organizatoriskā viedokļa ir patstāvīgs ekonomiskās
darbības veids.
(22) 
Samaksa par intelektuālo īpašumu
 — jebkurš maksājums, ko saņem kā kompensāciju par jebkurām
autortiesībām (ieskaitot blakustiesības) vai par tiesībām izmantot autortiesības (ieskaitot blakustiesības) uz literāru,
zinātnisku vai mākslas darbu, ieskaitot datorprogrammas, filmas, fonogrammas, patentus, preču zīmes, dizainparaugu
vai modeli, plānu, slepenu formulu vai procesu, vai par tiesībām izmantot ražošanas, komerciālās vai zinātniskās
iekārtas, vai par to izmantošanu, vai par informāciju attiecībā uz rūpniecisku, komerciālu vai zinātnisku darbību un
pieredzi.
(23) 
Starptautiskā tilpības apliecība
 (1969) — dokuments, kas izsniegts, pamatojoties uz 1969. gada
Starptautisko konvenciju par kuģu tilpības mērīšanu, un kas apliecina kuģa neto tonnāžu.
(24) 
Tonnāžas nodoklis
 — uzņēmumu ienākuma nodoklis, kuru, pamatojoties uz kuģa neto tilpību (turpmāk —
tonnāža), kas apliecināta ar derīgu Starptautisko tilpības apliecību (1969), aprēķina un maksā tonnāžas nodokļa
maksātājs.
(25) 
Zīmols 
— nosaukums, simbols, zīme vai dizaina apvienojums, kas identificē konkrētu preci, ražotāju,
pārdevēju vai pakalpojumu sniedzēju.
2. pants. Nodokļa maksātāji
(1) Uzņēmumu ienākuma nodokļa maksātāji ir:
1) visi šā punkta apakšpunktos minētie saimnieciskās darbības veicēji:
a) iekšzemes uzņēmumi,
b) no valsts budžeta finansētas institūcijas, uz kurām neattiecas šā panta otrās daļas nosacījumi,
c) no pašvaldības budžeta finansētas institūcijas, kuras gūst ienākumus no saimnieciskās darbības un uz
kurām neattiecas šā panta otrās daļas nosacījumi;
4
/
30
2) pastāvīgās pārstāvniecības;
3) ārvalstu komercsabiedrības un citas personas, kas gūst ieņēmumus Latvijā (turpmāk — nerezidenti).
(2) Uzņēmumu ienākuma nodokli nemaksā:
1) fiziskās personas;
2) individuālie (ģimenes) uzņēmumi (arī zemnieku un zvejnieku saimniecības), kuri atbilstoši 
Gada pārskatu un
konsolidēto gada pārskatu likumam
 nav izvēlējušies sagatavot gada pārskatu;
3) no valsts budžeta finansētas institūcijas, kuru ienākumi no saimnieciskās darbības paredzēti valsts budžetā;
4) no pašvaldības budžeta finansētas institūcijas, kuru ienākumi no saimnieciskās darbības paredzēti
pašvaldības budžetā;
5) privātie pensiju fondi;
6) ieguldījumu fondi un alternatīvo ieguldījumu fondi;
7) biedrības, nodibinājumi, ja to dibināšanas atklāts vai slēpts mērķis nav peļņas vai kapitāla pieauguma gūšana
to biedriem;
8) reliģiskās organizācijas, arodbiedrības un politiskās partijas;
9) Finanšu un kapitāla tirgus komisija.
(3) Par ienākumu, ko gūst šā panta otrās daļas 5. un 6. punktā minētās personas, attiecīgi iedzīvotāju ienākuma
nodokli vai uzņēmumu ienākuma nodokli maksā ieguldījumu fonda vai alternatīvo ieguldījumu fonda ieguldītājs un
privātā pensiju fonda pensiju plāna dalībnieks.
(4) Sabiedrība ar ierobežotu atbildību, individuālais uzņēmums, kā arī zemnieka vai zvejnieka saimniecība, kas
reģistrēta kā mikrouzņēmumu nodokļa maksātājs, uzņēmumu ienākuma nodokli ietver kopīgajā mikrouzņēmumu
nodoklī saskaņā ar 
Mikrouzņēmumu nodokļa likumu
.
(5) Mikrouzņēmumu nodokļa maksātājs, kas līdz pārskata gada 15. decembrim iesniedzis Valsts ieņēmumu
dienestam iesniegumu par mikrouzņēmumu nodokļa maksātāja statusa izbeigšanu, ar nākamo pārskata gadu sāk
maksāt uzņēmumu ienākuma nodokli saskaņā ar šā likuma prasībām.
(6) Tonnāžas nodokļa maksātājs ir iekšzemes uzņēmums (uzņēmējsabiedrība), kuram Valsts ieņēmumu dienests
piešķīris tonnāžas nodokļa maksātāja statusu un:
1) kurš savus īpašumā, kopīpašumā vai turējumā uz berbouta līguma pamata esošos kuģus izmanto
starptautiskajos pārvadājumos un ar to saistītās darbībās un veic Latvijā savai vai atbilstoši šā likuma 
1.
 panta
divpadsmitās daļas 4. un 5. punkta nosacījumiem citas personas saimnieciskajai darbībai nepieciešamās kuģu
stratēģiskās, komerciālās, tehniskās un apkalpes komplektēšanas vadīšanas funkcijas;
2) kurš Valsts ieņēmumu dienesta piešķirto tonnāžas nodokļa maksātāja statusu ir tiesīgs mainīt ne agrāk kā
10 taksācijas periodus pēc minētā statusa iegūšanas.
3. pants. Nodokļa likme un taksācijas periods
(1) Nodokļa likme ir 20 procenti no aprēķinātās ar nodokli apliekamās bāzes, kura pirms nodokļa likmes
piemērošanas koriģēta saskaņā ar šā likuma 
4.
 panta devīto daļu.
(2) Taksācijas periods ir kalendāra mēnesis.
(3) Ja nodokļa maksātājs saskaņā ar likuma "
Par grāmatvedību
" 
8.
 pantu ir tiesīgs iegrāmatot attaisnojuma
dokumentus vienu reizi ceturksnī, nodokļa maksātāja taksācijas periods ir ceturksnis.
(4) Nodokļa likme no nerezidenta gūtā ienākuma tiek noteikta saskaņā ar šā likuma 
5.
 pantu. 
5
/
30
(4) Nodokļa likme no nerezidenta gūtā ienākuma tiek noteikta saskaņā ar šā likuma 
5.
 pantu.
4. pants. Ar nodokli apliekamā bāze
(1) Šā likuma 
2.
 panta pirmās daļas 1. un 2. punktā minētajiem nodokļa maksātājiem ar uzņēmumu ienākuma
nodokli apliekamā bāze veidojas, summējot taksācijas periodā Latvijā un ārvalstīs aprēķinātos objektus, kas minēti šā
panta otrajā daļā.
(2) Šā likuma 
2.
 panta pirmās daļas 1. un 2. punktā minētajiem nodokļa maksātājiem ar uzņēmumu ienākuma
nodokli apliekamajā bāzē ietver šādus ar nodokli apliekamus objektus:
1) sadalīto peļņu, kas ietver:
a) aprēķinātās dividendes, tai skaitā ārkārtas dividendes,
b) dividendēm pielīdzinātas izmaksas,
c) nosacītās dividendes, kas aprēķinātas saskaņā ar šā likuma 
7.
 pantu;
2) nosacīti sadalīto peļņu, kas ietver:
a) ar saimniecisko darbību nesaistītos izdevumus, kas aprēķināti saskaņā ar šā likuma 
8.
 pantu,
b) nedrošos debitoru parādus, kas aprēķināti saskaņā ar šā likuma 
9.
 pantu,
c) palielinātus procentu maksājumus, kas aprēķināti saskaņā ar šā likuma 
10.
 pantu,
d) aizdevumu saistītai personai, kas aprēķināts saskaņā ar šā likuma 
11.
 pantu,
e) ienākumus, kurus nodokļu maksātājs būtu saņēmis, vai izdevumus, kuri nodokļu maksātājam nebūtu
radušies, ja komerciālās un finanšu attiecības būtu veidotas vai nodibinātas pēc noteikumiem, kas būtu
spēkā starp divām neatkarīgām personām, un ja šo starp saistītām personām (no kurām viena ir nodokļa
maksātājs) slēgto darījumu vērtība būtu atbilstoša tirgus cenai (vērtībai), kuras aprēķināšanas metodes
nosaka Ministru kabinets,
f) labumus, kurus nerezidents piešķir saviem darbiniekiem vai valdes (padomes) locekļiem, neatkarīgi no tā,
vai saņēmējs ir rezidents vai nerezidents, ja tie tiek attiecināti uz pastāvīgās pārstāvniecības darbību Latvijā,
g) likvidācijas kvotu.
(3) Šā panta otrās daļas 2. punkta "a" un "f" apakšpunktu nepiemēro izdevumiem, no kuriem ieturēts iedzīvotāju
ienākuma nodoklis.
(4) Ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamo bāzi darījumiem nosaka, ievērojot 
Gada pārskatu un konsolidēto
gada pārskatu likumā
 vai starptautiskajos finanšu pārskatos noteiktos ieņēmumu un izdevumu atzīšanas principus.
Aprēķinot ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamo bāzi šā panta otrās daļas 2. punkta "a" un "f" apakšpunktā
minētajiem objektiem, ja darījuma brīdī atsavinātā aktīva vērtība neatbilst tirgus cenai (vērtībai), neņem vērā ar nodokli
apliekamā objekta vērtības samazinājumu, kas radies, to pārvērtējot vai novērtējot patiesajā vērtībā.
(5) Šā panta otrās daļas 2. punkta "b", "c", "d", "e" un "f" apakšpunktā minētos objektus iekļauj pārskata gada
pēdējā taksācijas perioda ar nodokli apliekamajā bāzē.
(6) Ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamajā bāzē, kas noteikta šā panta piektajā daļā, neietver šā panta otrās
daļas 2. punkta "b" apakšpunktā minēto debitora parādu summu, ja tā pārskata gadā ir atgūta.
(7) Piemērojot šā panta otrās daļas 1. punkta "c" apakšpunktu un 2. punkta "f" apakšpunktu, lai noteiktu ar
uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamo bāzi, neņem vērā to aktīvu vērtību, kuri pirmstaksācijas periodā ir iekļauti ar
uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamajā bāzē.
(8) Piemērojot šā panta otrās daļas 2. punkta "g" apakšpunktu, likvidācijas kvota veidojas kā pozitīva starpība starp
likvidējamā nodokļu maksātāja pašu kapitāla vērtību un dalībnieka ieguldīto summu.
6
/
30
(9) Nosakot taksācijas perioda ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamo bāzi, ar uzņēmumu ienākuma nodokli
apliekamā objekta vērtību dala ar koeficientu 0,8.
(10) Šā likuma 
2.
 panta pirmās daļas 1. un 2. punktā minētajiem nodokļa maksātājiem, aprēķinot nosacīti sadalīto
peļņu, darījums ar personu, kura atrodas, ir izveidota vai nodibināta zemu nodokļu vai beznodokļu valstī vai teritorijā,
tiek uzskatīts par darījumu ar saistītu personu. Minēto valstu vai teritoriju sarakstu nosaka Ministru kabinets.
(11) Sabiedrībai ar ierobežotu atbildību, individuālajam uzņēmumam, kā arī zemnieka vai zvejnieka saimniecībai,
kas reģistrēta kā mikrouzņēmumu nodokļa maksātājs, ar nodokli apliekamais objekts un nodokļa likme ir noteikta
Mikrouzņēmumu nodokļa likumā
.
(12) Uzņēmumu ienākuma nodokļa aprēķināšanai pastāvīgā pārstāvniecība normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā
veic grāmatvedības uzskaiti, sagatavo bilanci un peļņas vai zaudējumu aprēķinu. Grāmatvedības uzskaitē ietver Latvijā
un ārvalstīs šīs pastāvīgās pārstāvniecības patstāvīgi gūtos ieņēmumus.
(13) Pastāvīgās pārstāvniecības ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamā bāze un ar uzņēmumu ienākuma
nodokli apliekamais objekts tiek noteikts saskaņā ar šā panta otro daļu, summējot taksācijas periodā Latvijā un
ārvalstīs aprēķinātos objektus no peļņas, kuru attiecina uz pastāvīgo pārstāvniecību un kura taksācijas periodā naudas
vai citā veidā ir izņemta no pastāvīgās pārstāvniecības, ietverot sadalīto peļņu un nosacīti sadalīto peļņu.
(14) Ja nerezidents, izmantojot savu pastāvīgo pārstāvniecību Latvijā vai attiecinot uz pastāvīgās pārstāvniecības
izdevumiem, veic tādus izdevumus, kas saskaņā ar šā panta otro daļu veido ar nodokli apliekamu objektu, tad šā
nerezidenta izdevumi ir iekļaujami pastāvīgās pārstāvniecības ar nodokli apliekamajā bāzē.
(15) Šā likuma 
2.
 panta pirmās daļas 3. punktā minētajiem nodokļa maksātājiem (nerezidentiem) ar uzņēmumu
ienākuma nodokli apliekamo bāzi un likmes par gūto ienākumu Latvijā nosaka saskaņā ar šā likuma 
5.
 pantu.
(16) Iekšzemes uzņēmumam, kuram Valsts ieņēmumu dienests piešķīris tonnāžas nodokļa maksātāja statusu, ar
nodokli apliekamo bāzi veido divas daļas:
1) šā panta otrajā daļā noteiktie objekti, kuriem piemēro šā likuma 
3.
 pantā noteikto nodokļa likmi, piemērojot
šā panta devītajā daļā noteikto koeficientu;
2) ar tonnāžas nodokli apliekamā bāze, kurai piemēro šā panta divdesmit pirmajā daļā noteikto koeficientu.
(17) Ja tonnāžas nodokļa maksātājs papildus šā likuma 
1.
 panta divpadsmitajā daļā minētajai darbībai veic arī citus
darījumus, tas veic dalītu ieņēmumu un izdevumu uzskaiti attiecībā uz šiem darījumiem un par tiem maksā uzņēmumu
ienākuma nodokli vispārējā kārtībā.
(18) Ja ar nodokļa maksātāju saistītai personai, kura izmanto nodokļu atlaides saskaņā ar likumu "
Par nodokļu
piemērošanu brīvostās un speciālajās ekonomiskajās zonās
", tiek izdarīti maksājumi, kas minēti šā likuma 
5.
 panta
pirmās daļas 1. un 2. punktā, nodoklis tiek ieturēts kā no nerezidenta, piemērojot minētajos punktos noteiktās likmes.
(19) Ar tonnāžas nodokli apliekamo bāzi aprēķina, summējot aprēķinātos ar tonnāžas nodokli apliekamos objektus
par katru kuģi, kurš izmantots starptautiskajos pārvadājumos un ar to saistītās darbībās.
(20) Ar tonnāžas nodokli apliekamo objektu par katru kuģi, kurš izmantots starptautiskajos pārvadājumos un ar to
saistītās darbībās, aprēķina 
euro
, reizinot kuģa neto tonnāžu (tilpību, kas izteikta tilpības vienībās) ar koeficientu (katru
atsevišķo tonnāžas daļu reizina ar attiecīgajai daļai noteikto koeficientu, iegūtos rezultātus saskaita un summu reizina
ar to taksācijas periodā ietilpstošo kalendāra dienu skaitu, kurās minētais kuģis bijis ekspluatācijā).
(21) Koeficients (izteikts 
euro
 uz tilpības vienību) piemērojams šādā apmērā:
1) 0,0022 — tonnāžai līdz 1000 tilpības vienībām;
2) 0,0019 — tonnāžai no 1001 līdz 10 000 tilpības vienībām par tonnāžu, kas pārsniedz 1000 tilpības vienības;
3) 0,0016 — tonnāžai no 10 001 līdz 25 000 tilpības vienībām par tonnāžu, kas pārsniedz 10 000 tilpības
vienības;
4) 0,0007 — tonnāžai virs 25 000 tilpības vienībām par tonnāžu, kas pārsniedz 25 000 tilpības vienības.
7
/
30
5. pants. Nerezidenta ar nodokli apliekamais objekts, nodokļa likme un nodokļa ieturēšana
(1) Nerezidentiem ar nodokli apliekamais objekts ir Latvijā gūtie ieņēmumi no saimnieciskās darbības vai ar to
saistītām darbībām. Nodoklis tiek ieturēts no tādiem maksājumiem, kurus rezidenti (izņemot fiziskās personas) un
pastāvīgās pārstāvniecības izmaksā nerezidentiem, ja no šiem maksājumiem nav ieturēts iedzīvotāju ienākuma
nodoklis. Uzņēmumu ienākuma nodoklis tiek ieturēts no:
1) atlīdzības par vadības un konsultatīvajiem pakalpojumiem — 20 procenti no atlīdzības summas;
2) atlīdzības par Latvijā esoša nekustamā īpašuma atsavināšanu — trīs procenti no atlīdzības summas;
3) nerezidentam veiktajiem maksājumiem atbilstoši šā panta sestajai un astotajai daļai.
(2) Šā panta pirmās daļas 2. punkta izpratnē atlīdzība par Latvijā esoša nekustamā īpašuma atsavināšanu ietver arī
ienākumu no akciju vai citu veidu līdzdalības atsavināšanas Latvijā vai ārvalstī izveidotā komercsabiedrībā vai citā
personā, ja pārskata gadā, kurā notiek atsavināšana, vai iepriekšējā pārskata gadā vairāk nekā 50 procentus no šādas
personas aktīvu vērtības tieši vai netieši (caur līdzdalību vienā vai vairākās citās Latvijā vai ārvalstī izveidotās personās)
veido vai ir veidojis Latvijā esošs nekustamais īpašums. Nekustamā īpašuma īpatsvaru personas aktīvu vērtībā nosaka,
pamatojoties uz personas bilances datiem pēc stāvokļa attiecīgā pārskata gada sākumā. Eiropas Savienības vai
Eiropas Ekonomikas zonas publiskās apgrozības vērtspapīru atsavināšanas ienākumam šo daļu nepiemēro.
(3) Ja nerezidents Latvijā esošu nekustamo īpašumu atsavina citai personai, kurai nav pienākuma saskaņā ar šā
panta pirmo daļu ieturēt nodokli izmaksas brīdī, nerezidents 30 dienu laikā no nekustamā īpašuma atsavināšanas
dienas iesniedz Valsts ieņēmumu dienestam informāciju par gūto ienākumu un nomaksā uzņēmumu ienākuma
nodokli, piemērojot triju procentu likmi no darījuma vērtības.
(4) Nodokļa maksātājs, kas ir Eiropas Savienības dalībvalsts rezidents vai tādas valsts rezidents, ar kuru Latvijai ir
noslēgta un stājusies spēkā konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas un nodokļu nemaksāšanas novēršanu, un kas
guvis šā panta pirmās daļas 1. un 2. punktā minēto ienākumu, ir tiesīgs Valsts ieņēmumu dienestam iesniegt pārskatu
par nodokļa aprēķinu atbilstoši Ministru kabineta noteiktajai kārtībai un dokumentus, kas pierāda ar gūto ieņēmumu
saistīto izdevumu apmēru, aprēķinātajam ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamajam ienākumam piemērojot 20
procentu nodokļa likmi.
(5) Šā panta izpratnē vadības un konsultatīvie pakalpojumi ir darbību kopums, ko nerezidents veic tieši vai
izmantojot pieaicināto personālu, lai nodrošinātu iekšzemes uzņēmuma (rezidenta) vai cita nerezidenta pastāvīgās
pārstāvniecības vadību vai sniegtu iekšzemes uzņēmumam (rezidentam) vai pastāvīgajai pārstāvniecībai
nepieciešamās konsultācijas.
(6) Neatkarīgi no jebkuriem šā likuma noteikumiem uzņēmumu ienākuma nodokli, piemērojot 20 procentu likmi,
ietur no visiem maksājumiem un dividendēm (izņemot šā panta astotajā daļā minētos maksājumus), ko Latvijas
rezidenti vai nerezidentu pastāvīgās pārstāvniecības izmaksā juridiskajām, fiziskajām un citām personām, kuras
atrodas, ir izveidotas vai nodibinātas zemu nodokļu vai beznodokļu valstīs vai teritorijās, ieskaitot maksājumus šo
personu pārstāvjiem vai maksājumus trešo personu banku kontos un maksājumus, kas veikti savstarpēja norēķinu
ieskaita veidā, izņemot maksājumus par preču piegādēm un iegādātajiem Eiropas Savienības vai Eiropas Ekonomikas
zonas publiskās apgrozības vērtspapīriem, ja šīs preces un vērtspapīri tiek iegādāti par tirgus cenām (vērtību).
(7) Pienākums ieturēt un ieskaitīt valsts budžetā nodokli no dividendēm, ko nerezidentam (akciju turētājam vai
starpniekam), kas atrodas, ir izveidots vai nodibināts zemu nodokļu vai beznodokļu valstī vai teritorijā, izmaksājušas
akciju sabiedrības, kuru akcijas atrodas publiskajā apgrozībā, ir vērtspapīru konta turētājam, kas veic norēķinu ar
nerezidentu.
(8) Neatkarīgi no jebkuriem šā likuma noteikumiem, ja vien nav pienākuma ieturēt iedzīvotāju ienākuma nodokli,
uzņēmumu ienākuma nodokli ietur no šādiem maksājumiem juridiskajām, fiziskajām un citām personām, kuras
atrodas, ir izveidotas vai nodibinātas zemu nodokļu vai beznodokļu valstīs vai teritorijās, ieskaitot maksājumus šo
personu pārstāvjiem vai maksājumus trešo personu banku kontos un maksājumus, kas veikti savstarpēja norēķinu
ieskaita veidā:
1) no procentu maksājumiem — 20 procenti;
2) no maksājumiem par intelektuālo īpašumu — 20 procenti.
(9) Valsts ieņēmumu dienestam ir tiesības atļaut neieturēt nodokli no tiem maksājumiem, no kuriem saskaņā ar šā
panta sesto daļu ir ieturams nodoklis, ja to izmaksātājs pamatoti pierāda, ka minētie maksājumi netiek izdarīti, lai
8
/
30
samazinātu maksātāja apliekamo ienākumu un nemaksātu vai samazinātu Latvijā maksājamos nodokļus. Valsts
ieņēmumu dienests anulē piešķirto atļauju, ja nodokļu administrēšanas procesā tas ieguvis informāciju, kas liecina par
darījuma patieso apstākļu slēpšanu. Ja piešķirtā atļauja tiek anulēta, maksātājam piemēro šā panta pirmās daļas
normu un nodokļa summas, uz kurām attiecas anulētā atļauja, uzskatāmas par nokavēto nodokļa maksājumu.
(10) Šā panta sestajā daļā minētajiem maksājumiem, no kuriem nodoklis izmaksas vietā nav ieturams 20 procentu
apmērā, piemērojami šā panta pirmās daļas noteikumi.
(11) Nodokļa maksātājs, kuram saskaņā ar šo pantu bija jāietur nodoklis no nerezidenta ienākuma, bet tas netika
ieturēts un iemaksāts budžetā, palielina savu Latvijā maksājamo uzņēmumu ienākuma nodokli par nodokli no
nerezidenta ienākuma. Lai aprēķinātu maksājamo nodokli, šajā pantā noteikto nodokļa bāzi dala ar koeficientu 0,8 un
reizina ar attiecīgo šajā pantā noteikto nodokļa likmi.
6. pants. Dividendes un dividendēm pielīdzinātās izmaksas
(1) Nodokļa maksātājs ir tiesīgs samazināt taksācijas periodā ar nodokli apliekamajā bāzē iekļauto dividenžu
apmēru tādā apjomā, kādā nodokļa maksātājs taksācijas periodā ir saņēmis dividendes no dividenžu izmaksātāja,
kurš tā rezidences valstī ir uzņēmumu ienākuma nodokļa maksātājs, vai tādas dividendes, no kurām to izmaksas valstī
ir ieturēts nodoklis, izņemot dividendes, kas saņemtas no personas, kas atrodas, ir izveidota vai nodibināta zemu
nodokļu vai beznodokļu valstīs vai teritorijās.
(2) Ja taksācijas periodā saņemto šā panta pirmajā daļā minēto dividenžu apjoms ir lielāks par aprēķināto dividenžu
apmēru, starpību var attiecināt uz nākamajiem taksācijas periodiem (hronoloģiskā secībā), samazinot apliekamajā
bāzē iekļaujamo dividenžu apmēru.
(3) Piemērojot šā panta pirmo daļu, nodokļa maksātājs ir tiesīgs samazināt taksācijas periodā ar nodokli
apliekamajā bāzē iekļauto aprēķināto dividenžu apmēru tikai par tām dividendēm, par kurām to izmaksātāja rezidences
valstī nav ticis samazināts ar nodokli apliekamais ienākums.
(4) Šā panta pirmā daļa nav piemērojama dividendēm, kuras saņemtas no kapitālsabiedrības, kura peļņas gūšanas
periodā bija reģistrējusies kā mikrouzņēmumu nodokļa maksātāja.
(5) Šā panta pirmā daļa nav piemērojama, ja nodokļa maksātāja vai citas ar nodokļa maksātāju saistītas personas
izveidošanas, pastāvēšanas vai veiktā darījuma galvenais nolūks ir bijis izmantot šajā pantā vai likumā "
Par iedzīvotāju
ienākuma nodokli
" dividendēm noteikto atbrīvojumu no iekļaušanas ar nodokli apliekamajā bāzē.
(6) Dividendēm, kuras saņemtas no ieguldījumu fonda vai alternatīvā ieguldījumu fonda, šā panta pirmo daļu piemēro
tikai tādā apmērā, kādā ieguldījumu fonds vai alternatīvo ieguldījumu fonds ir saņēmis dividendes no dividenžu
izmaksātāja, kurš tā rezidences valstī ir uzņēmumu ienākuma nodokļa maksātājs, vai saņēmis tādas dividendes, no
kurām to izmaksas valstī ir ieturēts nodoklis, izņemot dividendes, kas saņemtas no personas, kas atrodas, ir izveidota
vai nodibināta zemu nodokļu vai beznodokļu valstīs vai teritorijās.
(7) Piemērojot šā panta sesto daļu, ieguldījumu pārvaldes sabiedrība un alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldnieks,
izmaksājot pārvaldē esoša Latvijā reģistrēta ieguldījumu fonda vai alternatīvo ieguldījumu fonda dividendes fonda
ieguldītājam (nodokļa maksātājam), vienlaikus sniedz informāciju par tā saņemtajām dividendēm Ministru kabineta
noteiktajā kārtībā.
(8) Šā panta pirmā, otrā, trešā, piektā, sestā un septītā daļa ir piemērojama arī dividendēm pielīdzinātām
izmaksām, ja tās saņemtas no dividenžu izmaksātāja, kurš tā rezidences valstī ir uzņēmumu ienākuma nodokļa
maksātājs, vai tādām dividendēm, no kurām to izmaksas valstī ir ieturēts nodoklis.
6.
1 
pants. Nodoklis no būtiskas līdzdalības ārvalsts sabiedrībā
(1) Neatkarīgi no šā likuma 
4.
 panta otrajā daļā minētajiem nosacījumiem nodokļu maksātājs ar uzņēmumu
ienākuma nodokli apliekamajā bāzē iekļauj peļņas daļu (aktīvu vērtības pieaugumu), kas ārvalsts sabiedrībā, kurā
nodokļu maksātājam kopā ar saistītajām personām pieder būtiska līdzdalība, iegūta no neīstiem darījumiem.
(2) Šā panta pirmā daļa piemērojama arī attiecībā uz nodokļu maksātāja pastāvīgo pārstāvniecību ārvalstī.
(3) Šā panta izpratnē nodokļu maksātājam pašam vai kopā ar saistītajām personām pieder būtiska līdzdalība
ārvalsts sabiedrībā, ja ir spēkā viens no šādiem kritērijiem:
9
/
30
1) nodokļu maksātājam pašam vai kopā ar saistītajām personām tieši vai netieši pieder vairāk nekā 50 procentu
ārvalsts sabiedrības akciju vai balsstiesību;
2) nodokļu maksātājs pats vai kopā ar saistītajām personām ir tiesīgs saņemt vairāk nekā 50 procentu no
ārvalsts sabiedrības peļņas.
(4) Par ārvalsts sabiedrību šā panta izpratnē uzskata:
1) ikvienu ārvalsts juridisku veidojumu, kas attiecīgajā valstī ir patstāvīgs nodokļu maksātājs;
2) jebkuru ārvalsts normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā izveidotu ar līgumu saistītu personu grupu;
3) aktīvus, kas ārvalsts normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā saskaņā ar līgumu ir nodoti citas personas
pārvaldībā.
(5) Ārvalsts sabiedrības vai pastāvīgās pārstāvniecības pārskata gada peļņas daļu (aktīvu vērtības pieaugumu) ietver
nodokļu maksātāja tā pārskata gada pēdējā taksācijas perioda deklarācijā, kurā beidzas ārvalsts sabiedrības vai
pastāvīgās pārstāvniecības pārskata gads. Ja nodokļu maksātājam beidz pastāvēt līdzdalība ārvalsts sabiedrībā,
ārvalsts sabiedrības vai pastāvīgās pārstāvniecības pārskata gada peļņas daļu (aktīvu vērtības pieaugumu) ietver
nodokļu maksātāja pēdējā taksācijas perioda deklarācijā attiecībā uz to pārskata gadu, kurā nodokļu maksātājam
beidz pastāvēt līdzdalība ārvalsts sabiedrībā vai kurā beidz pastāvēt pastāvīgā pārstāvniecība.
(6) Piemērojot šā panta pirmo daļu, ārvalsts sabiedrības pārskata gada peļņas daļu (aktīvu vērtības pieaugumu)
aprēķina proporcionāli nodokļu maksātāja līdzdalībai ārvalsts sabiedrības pamatkapitālā, balsstiesībās vai citās
tiesībās, kas nodrošina būtisku līdzdalību vai tiesības piedalīties peļņas (aktīvu vērtības pieauguma) sadalē.
(7) Šā panta izpratnē par neīstu darījumu uzskatāms darījums (arī darījumu kopums), kura veikšanas galvenais
iemesls ir nodokļu priekšrocību gūšana, proti, darījums (arī darījumu kopums) tādā apmērā, kādā ārvalsts sabiedrība
vai pastāvīgā pārstāvniecība neuzņemtos riskus vai neiegādātos aktīvus, ja ārvalsts sabiedrību vai pastāvīgo
pārstāvniecību nekontrolētu sabiedrība, kurā attiecībā uz šiem riskiem un aktīviem tiek veiktas būtiskās administratīvās
vadības funkcijas minētā ienākuma gūšanai.
(8) Šā panta pirmo daļu nepiemēro, ja ārvalsts sabiedrības vai pastāvīgās pārstāvniecības pārskata gada:
1) peļņa nepārsniedz 750 000 
euro
;
2) ienākumi, kas nav gūti no preču un pakalpojumu realizācijas, nepārsniedz 75 000 
euro
.
(9) Šā panta astotajā daļā minētais izņēmums nav attiecināms uz ārvalsts sabiedrību, kura izveidota vai nodibināta
normatīvajos aktos minētajās zemu nodokļu un beznodokļu valstīs vai teritorijās, vai uz tur esošu pastāvīgo
pārstāvniecību.
(10) Nodokļu maksātājs ir tiesīgs samazināt pārskata gadā ar nodokli apliekamajā bāzē iekļauto dividenžu apmēru
tādā apjomā, kādā tas pārskata gadā ir saņēmis dividendes no ārvalsts sabiedrības ienākuma, vai pastāvīgās
pārstāvniecības ienākumu, kas saskaņā ar šā panta pirmo daļu kādā no pirmstaksācijas periodiem tika iekļauts ar
uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamajā bāzē.
(
13.12.2018
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2019.
)
7. pants. Ar nodokli apliekamās bāzes palielināšana par nosacītām dividendēm
(1) Nosacītās dividendes iekļauj ar nodokli apliekamajā bāzē tajā taksācijas periodā, kurā nodokļa maksātājs:
1) samazina pamatkapitāla lielumu;
2) pabeidz likvidāciju;
3) reģistrējas par mikrouzņēmumu nodokļa maksātāju.
(2) Neatkarīgi no šā panta pirmajā daļā noteiktā nosacītās dividendes iekļauj kooperatīvās sabiedrības vai
personālsabiedrības ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamajā bāzē tad, kad sabiedrības biedrs samazina
ieguldījuma daļas vērtību vai izstājas no kooperatīvās sabiedrības vai personālsabiedrības. 
10
/
30
ieguldījuma daļas vērtību vai izstājas no kooperatīvās sabiedrības vai personālsabiedrības.
(3) Piemērojot šā panta pirmās daļas 1. punktu uzņēmumu ienākuma nodokļa aprēķināšanai, pieņem, ka vispirms
pamatkapitālu samazina par to pamatkapitāla daļu, kura tika palielināta, veicot peļņas sadali.
(4) Šā panta pirmās daļas 2. punktā minētajā gadījumā nosacītās dividendes ņem vērā, aprēķinot likvidācijas kvotu,
kas veidojas kā pozitīva starpība starp likvidējamā nodokļu maksātāja pašu kapitāla vērtību (ieskaitot vērtību, kas
radusies, kreditoram atsakoties no savām prasībām) un dalībnieka ieguldīto summu.
(5) Nosacītās dividendes apmērs kooperatīvajai sabiedrībai vai personālsabiedrībai tiek noteikts kā starpība starp
kooperatīvās sabiedrības vai personālsabiedrības ieguldījuma (kapitāla) daļas apmēru taksācijas periodā, kurā tiek
veiktas izmaiņas, un biedra ieguldīto summu.
8. pants. Ar saimniecisko darbību nesaistītie izdevumi
(1) Identificējot ar saimniecisko darbību nesaistītus izdevumus, tos vērtē ne tikai atbilstoši juridiskajai formai, bet arī
darījuma ekonomiskajai būtībai.
(2) Pie izdevumiem, kas nav saistīti ar saimniecisko darbību, pieskaita visus izdevumus, kas tieši nav saistīti ar
nodokļa maksātāja saimniecisko darbību, tai skaitā:
1) nodokļa maksātāja izdevumus dalībnieku vai darbinieku atpūtai, izklaides pasākumiem un citus labumus
dalībniekiem un darbiniekiem, ja šie labumi nav bijuši iekļauti fiziskās personas ar iedzīvotāju ienākuma nodokli
apliekamajā ienākumā, izņemot gadījumu, kad likumā "
Par iedzīvotāju ienākuma nodokli
" šim ienākuma veidam
ir noteikts atbrīvojums;
2) peļņas, apgrozījuma vai cita bāzes lieluma samazinājumu, kuru nodokļa maksātājs veic pēc savas iniciatīvas
vai dalībnieka rīkojuma;
3) nodokļa maksātāja izdevumus dāvinājumiem, dāvinājumos pārvērstiem kredītiem un aizdevumiem (izņemot
ienākumam pielīdzinātos aizdevumus, par kuriem aprēķināts iedzīvotāju ienākuma nodoklis);
4) ziedojumus, izņemot šā likuma 
12.
 panta pirmās daļas 1. un 2. punktā minētos gadījumus;
5) to aktīvu iegādes izdevumus, kuri iegādāti, sākot ar 2018. gada 1. janvāri, un tiek izmantoti mērķiem, kas nav
saistīti ar saimnieciskās darbības nodrošināšanu, un šo aktīvu uzturēšanas izdevumus;
6) to aktīvu nolietojuma vērtību, kuri iegādāti līdz 2017. gada 31. decembrim un tiek izmantoti mērķiem, kas nav
saistīti ar saimnieciskās darbības nodrošināšanu, vai šo aktīvu vērtības samazinājumu un uzturēšanas
izdevumus;
7) reprezentācijas izdevumus un personāla ilgtspējas pasākumu izdevumus, kas kopā pārskata gadā pārsniedz
piecus procentus no iepriekšējā pārskata gada kopējās darba ņēmējiem aprēķinātās bruto darba samaksas, par
kuru samaksāti valsts sociālās apdrošināšanas maksājumi;
8) izdevumus, kas saistīti ar reprezentatīvu automobili (saskaņā ar šā panta astoto daļu);
9) materiālās vērtības, mantiska vai citāda rakstura labumus, kuri izlietoti noziedzīga nodarījuma izdarīšanai,
tostarp doti valsts amatpersonai kā kukulis vai valsts vai pašvaldības iestādes darbiniekam, kurš nav valsts
amatpersona, vai valsts institūcijas pilnvarotai tādai pašai personai par nelikumīgu darbību izdarīšanu, vai arī
privātpersonai komerciālas uzpirkšanas nolūkos;
10) soda naudām, līgumsodiem un naudas sodiem izmantotās summas, ja tās nav samērīgas ar darījuma
vērtību vai veiktas saistītai personai vai personai, kas izveidota vai darbojas zemu nodokļu vai beznodokļu valstī
vai teritorijā;
11) dabas resursu ieguves (lietošanas) virslimita summas;
12) negūtos ienākumus no cesijā nodotām tiesībām, izņemot šā panta vienpadsmitajā daļā minētos gadījumus;
13) kredītiestādē ieķīlātā īpašuma uzturēšanas izdevumus, kā arī nekustamā īpašuma nodokļa maksājumus,
kurus apmaksājusi kredītiestāde;
11
/
30
14) patērētās degvielas izmaksas, kas pārsniedz šā panta piektās daļas 5. punktā noteiktos limitus.
(3) Piemērojot šā panta otrās daļas 7. punktu, ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamajā bāzē var neiekļaut tikai
tos reprezentācijas un personāla ilgtspējas pasākumu izdevumus, kas nepārsniedz šā panta otrās daļas 7. punktā
noteikto apmēru, ja minētie izdevumi tiek uzskaitīti dalīti no citiem izdevumiem.
(4) Personāla ilgtspējas pasākumu izdevumi šā likuma izpratnē ir:
1) izdevumi darbiniekiem paredzētu kolektīvu motivēšanas vai saliedēšanas pasākumu nodrošināšanai un citi
izdevumi darbinieku kolektīva motivēšanai, ja šie labumi nav bijuši iekļauti fiziskās personas ar iedzīvotāju
ienākuma nodokli apliekamajā bāzē vai ja likumā "
Par iedzīvotāju ienākuma nodokli
" šim ienākuma veidam ir
noteikts atbrīvojums;
2) izdevumi darbinieka nogādāšanai no dzīvesvietas uz darbu un no darba uz dzīvesvietu;
3) izdevumi saistībā ar sociālās infrastruktūras objektiem, kas šā likuma izpratnē ir tādi objekti, kuri nav tieši
saistīti ar maksātāja saimniecisko darbību un nav paredzēti dzīvesvietas nodrošināšanai darbiniekam:
a) darbinieku izmitināšanas izdevumi, ja darbs notiek arī nakts maiņās,
b) izdevumi par sportam, ēdināšanai un darbinieku bērnu pieskatīšanai paredzētajām telpām;
4) bēru pabalsti;
5) darba koplīgumā paredzēto pasākumu izdevumi, kuri nav personificējami.
(5) Neatkarīgi no šajā pantā minētā ar saimniecisko darbību saistīti izdevumi ir:
1) darba devēja darbinieku labā veiktie maksājumi par dzīvības, veselības un nelaimes gadījumu apdrošināšanu,
izdarītās iemaksas privātajos pensiju fondos atbilstoši licencētiem pensiju plāniem un iemaksātās
apdrošināšanas prēmiju summas par darbinieku dzīvības apdrošināšanu (ar līdzekļu uzkrāšanu) saskaņā ar
likuma "
Par iedzīvotāju ienākuma nodokli
" 
8.
 panta piekto daļu;
2) izdevumi darbinieka nogādāšanai no dzīvesvietas uz darbu un no darba uz dzīvesvietu, ja darba specifikas dēļ
darbiniekam nav iespējams nokļūt darbā vai nokļūt pēc darba dzīvesvietā ar sabiedrisko transportu;
3) izdevumi 
Darba aizsardzības likuma
 prasību izpildei, kā arī izdevumi, kas saistīti ar profilaktiskiem veselības
aizsardzības pasākumiem nozarēs, kurās darba apstākļi to prasa;
4) kredītiestādes veiktie maksājumi par ķīlas uzturēšanas izdevumiem, kas radušies parāda piedziņas procesa
laikā, par ķīlas priekšmeta pārņemšanas izdevumiem un nekustamā īpašuma nodokļa maksājumi (tai skaitā
nokavējuma nauda), kurus parādnieks nav veicis par attiecīgo pārņemto nekustamo īpašumu, ja tiek saglabātas
tiesības šos maksājumus atprasīt no parādnieka vai parāds netiek atprasīts, jo parāda piedziņa tiesas ceļā nav
iespējama lietderības apsvērumu dēļ sakarā ar to, ka parāda summa ir mazāka nekā ar tās atgūšanu saistītie
izdevumi, bet par tā norakstīšanu tiek nosūtīta informācija debitoram;
5) izdevumi par transportlīdzekļa (izņemot reprezentatīvo automobili) degvielu neatkarīgi no tā, vai attiecīgais
transportlīdzeklis ir izmantots tikai saimnieciskajā darbībā, pamatojoties uz faktiski nobraukto kilometru skaitu
katrā mēnesī saskaņā ar transportlīdzeklim noteikto degvielas patēriņa normu uz 100 kilometriem, kas
nepārsniedz izgatavotājrūpnīcas norādīto pilsētas cikla degvielas patēriņa normu vairāk kā par 20 procentiem, ja
ir izpildīts viens no šādiem kritērijiem:
a) par transportlīdzekli tiek maksāts uzņēmumu vieglo transportlīdzekļu nodoklis,
b) transportlīdzeklis ir atbrīvots no aplikšanas ar uzņēmumu vieglo transportlīdzekļu nodokli saskaņā ar
Transportlīdzekļa ekspluatācijas nodokļa un uzņēmumu vieglo transportlīdzekļu nodokļa likuma
 
14.
 panta
pirmās daļas 5. un 6. punktu,
c) nodokļa maksātājs saskaņā ar normatīvajiem aktiem par lauksaimniecības pakalpojumu kooperatīvo
sabiedrību un mežsaimniecības pakalpojumu kooperatīvo sabiedrību atbilstības izvērtēšanu ir atbilstīga
lauksaimniecības pakalpojumu kooperatīvā sabiedrība vai atbilstīga mežsaimniecības pakalpojumu
kooperatīvā sabiedrība, vai zvejnieka saimniecība;
12
/
30
6) individuālā uzņēmuma (arī zemnieka vai zvejnieka saimniecības) īpašnieka par sevi kā par pašnodarbinātu
personu veiktās valsts sociālās apdrošināšanas obligātās iemaksas.
(6) Reprezentācijas izdevumi šā likuma izpratnē ir nodokļa maksātāja izdevumi:
1) nodokļa maksātāja prestiža veidošanai un uzturēšanai sabiedrībā pieņemto standartu līmenī;
2) darījumu partneru un sadarbības partneru uzņemšanai un maltīšu rīkošanai;
3) par mazvērtīgiem priekšmetiem, kuri satur komersanta zīmolu un tiek izplatīti, lai popularizētu nodokļa
maksātāju.
(7) Šā panta otrā un sestā daļa neattiecas uz izdevumiem par:
1) sava zīmola izveidi un izvietošanu;
2) priekšmetiem, kuri satur komersanta zīmolu, kuri tiek pievienoti precei, lai veicinātu pieprasījumu pēc tās un
kuru vērtība:
a) nepārsniedz 70 
euro
,
b) pārsniedz 70 
euro
, bet nepārsniedz piecus procentus no reklāmas kampaņas ietvaros reklamētās preces
vērtības;
3) nodokļa maksātāja paša izsniegtu dāvanu karti, kura tiek piedāvāta nodokļa maksātāja rīkotā publiskā
reklāmas kampaņā un izmantojama tikai nodokļa maksātāja tirdzniecības vai pakalpojuma sniegšanas vietās.
(8) Piemērojot šā panta otrās daļas 8. punktu, izdevumi, kas saistīti ar reprezentatīvu automobili, ir reprezentatīva
automobiļa iegādes izdevumi, nomas maksa un automobiļa ekspluatācijas izdevumi. Ja atbilstoši automobiļa patiesajai
vērtībai tas būtu kvalificējams kā reprezentatīvs automobilis, bet nolūkā izvairīties no uzņēmumu ienākuma nodokļa
maksāšanas nomas līgumā norādīta automobiļa vērtība, kas neatbilst tā patiesajai vērtībai, tad nomas izdevumus
kvalificē kā saistītus ar reprezentatīvu automobili.
(9) Kvalificējot automobili kā reprezentatīvu automobili šā likuma izpratnē, tiek vērtēta automobiļa iegādes vērtība un
uzskaites vērtība grāmatvedībā visā automobiļa izmantošanas laikā, reprezentatīva automobiļa statusu nosakot
atbilstoši lielākajai no vērtībām.
(10) Piemērojot šā panta otrās daļas 8. punktu reprezentatīva automobiļa statusa noteikšanai, ja vieglais
automobilis tiek nomāts:
1) ar izpirkuma tiesībām, — vieglā automobiļa vērtība ir nomas līgumā ar izpirkuma tiesībām norādītā vērtība;
2) bez izpirkuma tiesībām, — vieglā automobiļa vērtība, ja tā nav norādīta nomas līgumā, ir automobiļa
apdrošināšanas līgumā norādītā vērtība.
(11) Šā panta otrās daļas 12. punktu nepiemēro, ja ir ievēroti pirmie divi šīs daļas nosacījumi un viens no pārējiem
šīs daļas nosacījumiem:
1) cesionārs ir uzņēmumu ienākuma nodokļa maksātājs vai uzņēmumu ienākuma nodoklim pielīdzināta nodokļa
maksātājs;
2) cesionārs ir Eiropas Savienības dalībvalsts vai Eiropas Ekonomikas zonas valsts rezidents vai tās valsts
rezidents, ar kuru Latvija ir noslēgusi konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas un nodokļu nemaksāšanas
novēršanu, ja šī konvencija ir stājusies spēkā;
3) cesijas darījums nenotiek ar saistītu personu;
4) cesijas darījuma vērtība atbilst tā tirgus cenai (vērtībai), kuras aprēķināšanas metodes nosaka Ministru
kabinets.
(12) Šā panta otrās daļas 1., 2., 3., 4., 5. un 6. punktā minētie izdevumi netiek uzskatīti par izdevumiem, kas nav
13
/
30
saistīti ar saimniecisko darbību, ja tie rodas kapitālsabiedrībai, kam normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā ir piešķirts
sociālā uzņēmuma statuss un normatīvais akts, kas nosaka sociālās uzņēmējdarbības regulējumu, paredz īpašus
nosacījumus attiecībā uz šiem izdevumiem.
(13) Ziedojumi sabiedriskā labuma organizācijai netiek uzskatīti par izdevumiem, kas nav saistīti ar saimniecisko
darbību, ja tie rodas kapitālsabiedrībai, kam normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā ir piešķirts sociālā uzņēmuma
statuss un normatīvais akts, kas nosaka sociālās uzņēmējdarbības regulējumu, paredz īpašus nosacījumus attiecībā
uz šiem ziedojumiem, un ja ziedojuma saņēmējs līdz pārskata gada beigām ziedotājam ir sniedzis informāciju par
ziedojuma izlietojumu labdarības pasākumiem, kuru nodrošināšanai kapitālsabiedrībai ir piešķirts sociālā uzņēmuma
statuss.
9. pants. Nedrošie debitoru parādi
(1) Ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamajā bāzē iekļauj debitoru parādu summu, kura:
1) izveidota kā uzkrājums nedrošiem parādiem un iekļauta kā izmaksa peļņas vai zaudējumu aprēķinā, un 36
mēnešu laikā no uzkrājuma izveidošanas dienas parāds nav atgūts vai tam šajā periodā nav piemērojams šā
panta trešajā daļā minētais atbrīvojums;
2) iekļauta zaudējumos (izdevumos), ja pirms tam attiecīgajam debitora parādam nav izveidots uzkrājums un
parādu summai nav piemērojams šā panta trešajā daļā minētais atbrīvojums.
(2) Šā panta pirmajā daļā minētais neattiecas uz:
1) kredītiestāžu un krājaizdevu sabiedrību izveidotajiem debitoru uzkrājumiem vai to norakstījumiem tieši
zaudējumos, kas veikti saskaņā ar Starptautisko Finanšu sagatavošanas standartu prasībām vai Finanšu un
kapitāla tirgus komisijas normatīvajos noteikumos paredzēto uzkrājumu veidošanas kārtību;
2) attīstības finanšu institūcijas izveidotajiem debitoru parādiem paredzētajiem uzkrājumiem, tai skaitā uz
uzkrājumiem izsniegtajām garantijām (arī eksporta kredītu garantijām), ieguldījumiem riska kapitāla fondos un
uzkrājumiem izsniegtajiem kredītiem, īstenojot atbalsta un attīstības programmas.
(3) Šā panta pirmajā daļā noteiktais neattiecas uz parādu summām, ja nodokļa maksātājs veicis visas atbilstošās
parādu piedziņas un atgūšanas darbības un ir ievērots šīs daļas 
1. punkta
 nosacījums un vēl viens no citiem šīs daļas
nosacījumiem:
1) debitors ir Latvijas vai citas Eiropas Savienības dalībvalsts vai Eiropas Ekonomikas zonas valsts rezidents vai
tās valsts rezidents, ar kuru Latvija noslēgusi konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas un nodokļu
nemaksāšanas novēršanu, ja šī konvencija ir stājusies spēkā;
2) debitors ir valsts vai pašvaldības kapitālsabiedrība, kas likvidēta atbilstoši attiecīgas institūcijas lēmumam;
3) ir tiesas spriedums par parāda piedziņu no debitora un tiesu izpildītāja akts par piedziņas neiespējamību un
komercsabiedrība — debitore — ir izslēgta no uzņēmumu reģistra vai atbilstoša reģistra citā Eiropas Savienības
dalībvalstī vai Eiropas Ekonomikas zonas valstī, vai valstī, ar kuru Latvija noslēgusi konvenciju par nodokļu
dubultās uzlikšanas un nodokļu nemaksāšanas novēršanu, ja šī konvencija ir stājusies spēkā;
4) ir tiesas spriedums par parāda piedziņu no debitora — fiziskās personas — un tiesu izpildītāja akts par
piedziņas neiespējamību;
5) debitora parāda summa ir mazāka nekā ar tās atgūšanu saistītie izdevumi, bet nav lielāka kā 20 
euro
;
6) debitora parāda piedziņa tiesas ceļā nav iespējama lietderības apsvērumu dēļ sakarā ar to, ka debitora
parāda summa ir mazāka nekā ar tās atgūšanu saistītie izdevumi, ja iepriekš ir veikti pasākumi parāda
atgūšanai, ievērojot nosacījumu, ka attiecīgā debitora parāda summa nepārsniedz 0,2 procentus no nodokļa
maksātāja pārskata gada neto apgrozījuma, bet nav lielāka kā 500 
euro
;
7) parāda summa nav atgūta no debitora — fiziskās personas, kura nav ar uzņēmumu saistīta persona, dzēšot
tam izsniegto aizdevumu un ievērojot nosacījumu, ka attiecīgā dzēstā summa saskaņā ar likuma "
Par
iedzīvotāju ienākuma nodokli
" 
9.
 pantu netiek aplikta ar iedzīvotāju ienākuma nodokli;
8) parāda summa ir atzīta saskaņā ar kreditoru prasījumu reģistru, kad tiesa ir apstiprinājusi:
14
/
30
a) debitora — juridiskās personas, personālsabiedrības vai individuālā komersanta — maksātnespējas
procedūras pabeigšanu,
b) debitora — fiziskās personas — bankrota procedūras pabeigšanu;
9) parāda summa saskaņā ar tiesas nolēmumu atbilst parādnieka tiesiskās aizsardzības procesā vai
ārpustiesas tiesiskās aizsardzības procesā tiesiskās aizsardzības procesa pasākumu plānā noteiktajam
proporcionālam pamatparāda, līgumsoda vai procentu dzēšanas vai samazinājuma apmēram;
10) parāda summa nav atgūta no debitora, kura darbība ir apturēta, pamatojoties uz nodokļu administrācijas
lēmumu, un tas ir izslēgts no komercreģistra;
11) debitors — fiziskā persona — ir miris.
(4) Šā panta pirmā daļa nav piemērojama attiecībā uz neatgūto zaudētā parāda pievienotās vērtības nodokļa
summu, par kuru nav samazināta valsts budžetā maksājamā pievienotās vērtības nodokļa summa saskaņā ar
normatīvajiem aktiem, kas regulē pievienotās vērtības nodokļa piemērošanu.
(5) Nodokļa maksātājs ir tiesīgs samazināt taksācijas perioda ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamo bāzi (vai
pārskata gada pēdējā taksācijas perioda ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamo bāzi) par:
1) tādu atgūtā parāda summu, kura ir bijusi iekļauta zaudējumos (izdevumos) vai par kuru izveidots speciālais
uzkrājums nedrošiem parādiem, ja šī summa ir iekļauta ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamajā bāzē kādā
no iepriekšējo pārskata gadu taksācijas periodiem;
2) tādu parāda summu vai par tādu samazinātu speciālo uzkrājumu summu, kurai piemērojams šā panta trešajā
daļā noteiktais atbrīvojums, ja šī summa ir iekļauta ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamajā bāzē kādā no
iepriekšējo pārskata gadu taksācijas periodiem.
(6) Šā panta normas nav piemērojamas aizdevumiem, kuri saskaņā ar šā likuma 
11.
 pantu ir iekļauti ar nodokli
apliekamajā bāzē.
10. pants. Nodokļa bāzē iekļaujamie palielinātie procentu maksājumi
(1) Ar nodokli apliekamajā bāzē iekļauj procentu maksājumus proporcionāli tam, kādā apmērā pārskata gada
parādu saistību (par kurām aprēķināti procentu maksājumi) vidējais apjoms pārsniedz summu, kura vienāda ar
četrkāršotu nodokļa maksātāja uzņēmuma gada pārskatā atspoguļoto pašu kapitāla apjomu (pārskata gada sākumā),
kas samazināts par ilgtermiņa ieguldījumu pārvērtēšanas rezervi un citām rezervēm, kuras nav radušās peļņas sadales
rezultātā.
(2) Šā panta pirmo daļu nepiemēro procentu maksājumiem par aizņēmumiem, kas saņemti no tādas finanšu
iestādes, kura atbilst abiem šajā daļā minētajiem kritērijiem:
1) tā ir Latvijas, citas Eiropas Savienības dalībvalsts vai Eiropas Ekonomikas zonas valsts rezidents vai tādas
valsts rezidents, ar kuru Latvija ir noslēgusi konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas un nodokļu
nemaksāšanas novēršanu, ja attiecīgā konvencija ir stājusies spēkā;
2) tā sniedz kreditēšanas vai finanšu līzinga pakalpojumus, un tās uzraudzību veic attiecīgās valsts
kredītiestāžu vai finanšu uzraudzības institūcija.
(3) Ja procentu izmaksas pārskata gadā pārsniedz trīs miljonus 
euro
, ar nodokli apliekamajā bāzē iekļauj procentu
maksājumu summu, kas pārsniedz 30 procentus no pārskata gada peļņas vai zaudējumu aprēķinā uzrādītās peļņas
pirms aprēķinātā uzņēmumu ienākuma nodokļa, kura palielināta par procentu maksājumiem un aprēķināto nolietojumu.
(4) Ja nodokļa bāze vienlaikus jāpalielina par procentu maksājumiem atbilstoši šā panta pirmajai un trešajai daļai,
to palielina par lielāko no summām, kas noteikta saskaņā ar šā panta pirmo vai trešo daļu.
(5) Šā panta pirmo, trešo un ceturto daļu nepiemēro procentu maksājumiem par:
1) aizņēmumiem, kas saņemti no kredītiestādes, kura ir Latvijas, citas Eiropas Savienības dalībvalsts vai
Eiropas Ekonomikas zonas valsts rezidents vai tādas valsts rezidents, ar kuru Latvija ir noslēgusi konvenciju 
15
/
30
par nodokļu dubultās uzlikšanas un nodokļu nemaksāšanas novēršanu, ja attiecīgā konvencija ir stājusies
spēkā;
2) aizņēmumiem, kas saņemti no Latvijas Republikas Valsts kases;
3) aizņēmumiem, kas saņemti no attīstības finanšu institūcijas;
4) aizņēmumiem, kas saņemti no Ziemeļu Investīciju bankas, Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības bankas,
Eiropas Investīciju bankas, Eiropas Padomes un attīstības bankas un Pasaules Bankas grupas;
5) Latvijas un citu Eiropas Savienības dalībvalstu vai Eiropas Ekonomikas zonas valstu publiskās apgrozības
parāda vērtspapīriem;
6) aizņēmumiem, kuri tieši vai netieši saņemti no valsts finansēšanas, ārējās tirdzniecības kreditēšanas vai
garantēšanas organizācijas, kas ir tādas valsts rezidents, ar kuru Latvija ir noslēgusi konvenciju par nodokļu
dubultās uzlikšanas un nodokļu nemaksāšanas novēršanu, ja attiecīgā konvencija ir stājusies spēkā, vai kas ir
īpaši norādīta konkrētajā konvencijā par nodokļu dubultās uzlikšanas un nodokļu nemaksāšanas novēršanu.
11. pants. Aizdevumi saistītajām personām
(1) Saistītajai personai izsniegts aizdevums ir uzskatāms par nosacītu peļņas sadali un apliekams ar nodokli
atbilstoši šā likuma normām.
(2) Kredītiestāde Ministru kabineta noteikumos noteiktajā kārtībā ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamajā bāzē
neietver aizdevumus, kurus tā izsniedz, pamatojoties uz vispārējiem kreditēšanas nosacījumiem, vai kuri izriet no
kredītiestāžu darbību regulējošiem normatīvajiem aktiem.
(3) Šā panta pirmo daļu nepiemēro aizdevumam, kuru izsniedzis:
1) dalībnieks nodokļa maksātājam;
2) nodokļa maksātājs tā pastāvīgajai pārstāvniecībai ārvalstī;
3) lauksaimniecības pakalpojumu kooperatīvā sabiedrība vai mežsaimniecības kooperatīvā sabiedrība tās
biedriem, ja aizdevums izsniegts sabiedrības biedra saimnieciskās darbības nodrošināšanai.
(4) Šā panta pirmo daļu nepiemēro:
1) izsniegtajiem aizdevumiem tādā apmērā, kādā nodokļa maksātājs ir saņēmis aizdevumu no personas, kas
nav ar nodokļa maksātāju saistīta persona;
2) pārskata gadā izsniegtajiem aizdevumiem, ja pārskata gada sākumā bilancē neveidojas iepriekšējo pārskata
gadu nesadalītā peļņa;
3) pārskata gadā izsniegtajiem aizdevumiem tādā apmērā, kādā tie nepārsniedz pārskata gada sākumā
reģistrēto pamatkapitālu, no kura atņemta iepriekšējos pārskata gados izsniegtā un neatgūtā kopējā aizdevumu
summa, neietverot šīs daļas 
1.
, 
4. 
un 
5.punktā
 minētos aizdevumus;
4) aizdevumiem, kuri izsniegti uz laiku, kas nepārsniedz 12 mēnešus;
5) aizdevumiem, kurus izsniegusi kapitālsabiedrība, kas normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā ir ieguvusi sociālā
uzņēmuma statusu, tās statūtos noteiktajām mērķa grupām, kuru atbalstīšanai piešķirts sociālā uzņēmuma
statuss.
(5) Taksācijas perioda ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamo bāzi samazina par atmaksāto aizdevuma
summu, ja kādā no pirmstaksācijas periodiem aizdevumu summa bija iekļauta ar uzņēmumu ienākuma nodokli
apliekamajā bāzē vai saskaņā ar likuma "
Par iedzīvotāju ienākuma nodokli
" 
8.
1 
pantu
 aizdevums bija aplikts ar
iedzīvotāju ienākuma nodokli.
12. pants. Nodokļa atvieglojums ziedotājiem
16
/
30
(1) Nodokļa maksātājs, kas ziedojis sabiedriskā labuma organizācijai (kurai šāds statuss piešķirts saskaņā ar
Sabiedriskā labuma organizāciju likumu
), budžeta iestādei vai valsts kapitālsabiedrībai, kura veic Kultūras ministrijas
deleģētas valsts kultūras funkcijas, ir tiesīgs pārskata gadā izvēlēties vienu no šādiem atvieglojumiem:
1) neiekļaut taksācijas perioda ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamajā bāzē ziedoto summu, bet ne vairāk
kā piecu procentu apmērā no iepriekšējā pārskata gada peļņas pēc aprēķinātajiem nodokļiem;
2) neiekļaut taksācijas perioda ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamajā bāzē ziedoto summu, bet ne vairāk
kā divus procentus no iepriekšējā pārskata gadā kopējās darba ņēmējiem aprēķinātās bruto darba samaksas,
no kuras samaksāti valsts sociālās apdrošināšanas maksājumi;
3) samazināt taksācijas periodā par pārskata gadā aprēķinātajām dividendēm aprēķināto uzņēmumu ienākuma
nodokli par 75 procentiem no ziedotās summas, bet nepārsniedzot 20 procentus no aprēķinātās uzņēmumu
ienākuma nodokļa summas par aprēķinātajām dividendēm.
(2) Šā panta pirmās daļas 1., 2. vai 3. punktā minētais ierobežojums tiek attiecināts uz pārskata gadā veikto
ziedojumu kopsummu.
(3) Šā panta pirmo daļu var piemērot arī ziedojumiem tādai nevalstiskai organizācijai, kura reģistrēta citā Eiropas
Savienības dalībvalstī vai Eiropas Ekonomikas zonas valstī, ar kuru Latvija ir noslēgusi konvenciju par nodokļu dubultās
uzlikšanas un nodokļu nemaksāšanas novēršanu, ja šī konvencija ir stājusies spēkā un šī nevalstiskā organizācija
darbojas Latvijas sabiedriskā labuma organizācijas nosacījumiem pielīdzināmā statusā saskaņā ar attiecīgās Eiropas
Savienības dalībvalsts vai Eiropas Ekonomikas zonas valsts normatīvajiem aktiem.
(4) Šā panta pirmajā daļā minētās valsts kapitālsabiedrības, kuras veic Kultūras ministrijas deleģētas valsts
kultūras funkcijas, Latvijas Republikā reģistrētās biedrības, nodibinājumi un reliģiskās organizācijas vai to iestādes,
kurām piešķirts sabiedriskā labuma organizācijas statuss saskaņā ar 
Sabiedriskā labuma organizāciju likumu
, līdz
nākamā pārskata gada 31. martam sniedz publisku pārskatu par ziedotājiem, to ziedotajām summām un saņemto
ziedojumu izlietojumu pārskata gadā.
(5) Manta vai finanšu līdzekļi, kurus nodokļa maksātājs, pamatojoties uz līgumu, bez atlīdzības nodod šā panta
pirmajā daļā minētajai organizācijai tās statūtos, satversmē vai nolikumā norādīto mērķu sasniegšanai, ir uzskatāmi
par ziedojumu šā panta izpratnē, ja saņēmējam nav noteikts pretpienākums veikt darbības, kuras uzskatāmas par
atlīdzību.
(6) Nodokļa atvieglojumu atbilstoši šā panta pirmajai daļai nepiemēro, ja pastāv vismaz viens no šādiem
apstākļiem:
1) ziedojuma mērķī, kas noteikts ziedojuma saņēmējam, ir ietverta tieša vai netieša norāde uz konkrētu ziedoto
līdzekļu saņēmēju, kas ir ar ziedotāju saistīta persona, ziedotāja darbinieks vai šā darbinieka ģimenes loceklis;
2) ziedojuma saņēmējs veic atlīdzības rakstura darbības, kas vērstas uz labuma gūšanu ziedotājam, ar
ziedotāju saistītai personai vai ziedotāja radiniekam līdz trešajai pakāpei, vai laulātajam, vai nodrošina ziedotāja
intereses, kas nav saistītas ar filantropiju;
3) ziedotājam nodokļu parāda kopsumma tā taksācijas perioda pirmajā dienā, kurā veikts ziedojums, pārsniedz
150 
euro
, izņemot nodokļu maksājumus, kuru maksāšanas termiņi ir pagarināti saskaņā ar likumu "
Par
nodokļiem un nodevām
";
4) ziedojuma saņēmējs ir izvietojis publiskas norādes ar ziedotāja zīmolu, vai ziedojuma saņēmēja nosaukumā
ir nepārprotama norāde uz ziedotāja zīmolu vai tā elementiem, vai nosaukumu. Ziedotāja nosaukuma (arī
uzņēmuma zīmola) iekļaušana ziedotāju sarakstā, ja katra atsevišķa ziedotāja nosaukuma (arī uzņēmuma
zīmola) izvietojums nepārsniedz vienu divdesmito daļu no teksta laukuma, neliedz ziedotājam piemērot nodokļa
atvieglojumu;
5) nodokļa maksātājs, kas ziedo Eiropas Savienības dalībvalstī vai Eiropas Ekonomikas zonas valstī reģistrētai
nevalstiskai organizācijai, kopā ar gada pārskatu nav iesniedzis Valsts ieņēmumu dienestam dokumentus, kas
apliecina, ka:
a) ziedojuma saņēmējs ir kādas Eiropas Savienības dalībvalsts vai Eiropas Ekonomikas zonas valsts
rezidents,
17
/
30
b) ziedojuma saņēmējam ir sabiedriskā labuma organizācijai pielīdzināms statuss rezidences valstī,
c) ziedojuma saņēmējs darbojas sabiedriskā labuma jomā, kas sniedz nozīmīgu labumu sabiedrībai vai
kādai tās daļai, it sevišķi ja tā vērsta uz labdarību, cilvēktiesību un indivīda tiesību aizsardzību, pilsoniskās
sabiedrības attīstību, izglītības, zinātnes, kultūras un veselības veicināšanu un slimību profilaksi, sporta
atbalstīšanu, vides aizsardzību, palīdzības sniegšanu katastrofu gadījumos un ārkārtas situācijās,
sabiedrības, it īpaši trūcīgo un sociāli mazaizsargāto personu grupu, sociālās labklājības celšanu,
d) vismaz 75 procenti no maksātāja ziedotās summas izlietoti sabiedriskā labuma mērķiem.
(7) Šā panta sestās daļas 4. punkta izpratnē zīmola elementi ir zīmola unikālās zīmes, kas ļauj identificēt zīmolu
lielākajai patērētāju daļai.
(8) Šā panta pirmās daļas 3. punktā noteikto atlaidi ir tiesības piemērot pēc uzņēmumu ienākuma nodokļa
samazinājuma, kas veikts saskaņā ar šā likuma 
15.
 pantu.
13. pants. Akciju atsavināšanas ienākuma neiekļaušana nodokļa bāzē
(1) Nodokļa maksātājs ir tiesīgs samazināt taksācijas periodā ar nodokli apliekamajā bāzē iekļauto dividenžu
apmēru tādā apjomā, kādā nodokļu maksātājs taksācijas periodā ir guvis ienākumu no tādu tiešās līdzdalības akciju
atsavināšanas, kuru turēšanas periods atsavināšanas brīdī ir vismaz 36 mēneši.
(2) Ja, piemērojot šā panta pirmo daļu, taksācijas periodā gūtais ienākums no akciju atsavināšanas pārsniedz
taksācijas periodā ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamajā bāzē iekļauto dividenžu apmēru, starpību var attiecināt
uz nākamajiem taksācijas periodiem (hronoloģiskā secībā), samazinot apliekamajā bāzē iekļaujamo dividenžu summu.
(3) Šā panta pirmā daļa neattiecas uz tādas personas akcijām, kura atrodas, ir izveidota vai nodibināta zemu
nodokļu vai beznodokļu valstī vai teritorijā.
(4) Šā panta pirmā daļa neattiecas uz ieguldījumu fondu un alternatīvo ieguldījumu fondu akcijām.
(5) Šā panta pirmā daļa nav piemērojama, ja nodokļa maksātāja vai citas ar nodokļa maksātāju saistītas personas
izveidošanas, pastāvēšanas vai veiktā darījuma galvenais nolūks ir bijis izmantot šajā pantā vai likumā "
Par iedzīvotāju
ienākuma nodokli
" akcijām noteikto atbrīvojumu no iekļaušanas ar nodokli apliekamajā bāzē.
14. pants. Nodokļa atvieglojums nodokļa maksātājiem, kas veic lauksaimniecisko darbību
Nodokļa maksātājs ir tiesīgs samazināt pārskata gada ar nodokli apliekamo bāzi apjomā, kas atbilst 50 procentiem
no summas, kas saņemta kā valsts atbalsts lauksaimniecībai vai Eiropas Savienības atbalsts lauksaimniecībai un
lauku attīstībai, bet ne vairāk kā par taksācijas periodā ar nodokli apliekamajā bāzē iekļauto ar nodokli apliekamo
objektu kopsummu.
15. pants. Nodokļu dubultās uzlikšanas novēršana
(1) Saskaņā ar šā likuma noteikumiem taksācijas periodā aprēķināto nodokli par dividendēm var samazināt par
summu, kas ir vienāda ar ārvalstīs samaksāto nodokli, ja nodokļa nomaksa ārvalstīs ir apliecināta ar ārvalsts nodokļu
iekasēšanas institūcijas apstiprinātiem dokumentiem, kuros uzrādīts apliekamais ienākums un ārvalstīs samaksātā
nodokļa summa.
(2) Šā panta pirmajā daļā noteiktā samazinājuma summa nedrīkst pārsniegt tādu summu, kas būtu vienāda ar
Latvijā aprēķināto nodokli par dividendēm no ārvalstīs gūtā ienākuma.
(3) Ja rezidents vai pastāvīgā pārstāvniecība taksācijas periodā gūst ienākumus vairākās ārvalstīs, šā panta pirmās
un otrās daļas noteikumi ir piemērojami atsevišķi katrā ārvalstī gūtajam ienākumam.
(4) Nodokļa maksātājs ir tiesīgs samazināt taksācijas periodā ar nodokli apliekamajā bāzē iekļauto dividenžu
apmēru tādā apjomā, kādā nodokļa maksātājs taksācijas periodā saņēmis ārvalsts pastāvīgās pārstāvniecības
ienākumu, kas taksācijas periodā naudas vai citā formā ir izņemts no pastāvīgās pārstāvniecības, ja pastāvīgā
pārstāvniecība ārvalstī maksā nodokli par gūto ienākumu vai ja no ienākuma, kurš taksācijas periodā izņemts no
pastāvīgās pārstāvniecības, ārvalstī ir ieturēts nodoklis.
18
/
30
(5) Šā panta ceturtā daļa nav piemērojama ienākumam no ārvalsts pastāvīgās pārstāvniecības, kas atrodas vai ir
izveidota vai nodibināta zemu nodokļu vai beznodokļu valstī vai teritorijā.
(6) Ja taksācijas periodā saņemtais ārvalsts pastāvīgās pārstāvniecības ienākums ir lielāks par ar nodokli
apliekamajā bāzē iekļauto dividenžu apmēru vai ārvalstīs samaksātā nodokļa summa, ievērojot šā panta otrās daļas
nosacījumus, ir lielāka par uzņēmumu ienākuma nodokļa summu, kas aprēķināta par dividendēm, starpību var segt
nākamajos taksācijas periodos hronoloģiskā secībā attiecīgi no ar nodokli apliekamajā bāzē iekļauto dividenžu apmēra
un uzņēmumu ienākuma nodokļa summas, kas aprēķināta par dividendēm.
(7) Ja šā panta pirmajā daļā minētais ienākums gūts ar viena vai vairāku finanšu starpnieku starpniecību, tad
nodokļa nomaksu ārvalstī var apliecināt ar dokumentiem, kuri apstiprina, ka nodokļi no publiskās apgrozības
vērtspapīru ienākuma ārvalstī ir nomaksāti, un kurus attiecīgajam finanšu starpniekam izsniegusi nodokļu iekasēšanas
institūcija Eiropas Savienības dalībvalstī vai valstī, ar kuru Latvija ir noslēgusi konvenciju par nodokļu dubultās
uzlikšanas un nodokļu nemaksāšanas novēršanu vai līgumu par informācijas apmaiņu attiecībā uz nodokļiem, ievērojot
nosacījumu, ka minētajos dokumentos ir identificēti attiecīgie vērtspapīri, kuru patiesais labuma guvējs ir Latvijas
nodokļa maksātājs. Šajā gadījumā Latvijas nodokļa maksātājs kopā ar ārvalsts nodokļu iekasēšanas institūcijas
finanšu starpniekam izsniegtajiem dokumentiem iesniedz Valsts ieņēmumu dienestam rakstveida iesniegumu, kurā
apliecina nodokļa nomaksu ārvalstī un apstiprina, ka ir gatavs segt likumos paredzēto soda un nokavējuma naudu, ja
informācijas apmaiņas ceļā tiks noskaidrots, ka nodoklis ārvalstī nav samaksāts.
(8) Šā panta pirmo daļu attiecībā uz ienākumu, kas gūts ar viena vai vairāku finanšu starpnieku starpniecību, var
piemērot arī, pamatojoties uz dokumentiem, kurus izsniedzis ārvalsts finanšu starpnieks — Eiropas Savienības
dalībvalsts vai tādas valsts rezidents, ar kuru Latvija ir noslēgusi konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas un
nodokļu nemaksāšanas novēršanu vai līgumu par informācijas apmaiņu attiecībā uz nodokļiem, ja šī konvencija vai
līgums ir stājies spēkā, un kuri apstiprina nodokļa nomaksu ārvalstī no publiskās apgrozības vērtspapīru ienākuma,
ievērojot nosacījumu, ka tajos ir identificēti attiecīgie vērtspapīri, kuru patiesais labuma guvējs ir Latvijas nodokļa
maksātājs. Šajā gadījumā Latvijas nodokļa maksātājs kopā ar finanšu starpnieka izsniegtajiem dokumentiem iesniedz
Valsts ieņēmumu dienestam rakstveida iesniegumu, kurā apliecina nodokļa nomaksu ārvalstī un apstiprina, ka ir
gatavs segt likumos paredzēto soda un nokavējuma naudu, ja informācijas apmaiņas ceļā tiks noskaidrots, ka
nodoklis ārvalstī nav samaksāts.
16. pants. Nodokļa ieturēšana un informācijas sniegšana
(1) Šā likuma 
2.
 panta pirmajā vai otrajā daļā minētā persona, kas izmaksā šā likuma 
5.
 panta pirmajā, sestajā un
astotajā daļā minēto maksājumu summas, ietur nodokli izmaksas brīdī un iemaksā to valsts budžetā līdz nākamā
mēneša 20. datumam. Ieturamo nodokli aprēķina, reizinot nodokļa likmi ar izmaksājamo summu.
(2) Šā likuma 
2.
 panta pirmajā vai otrajā daļā minētajai personai ir pienākums Ministru kabineta noteiktajā kārtībā
un termiņos sniegt Valsts ieņēmumu dienestam informāciju par nerezidentiem izmaksātajām summām, kā arī ieturēto
nodokli.
(3) Ieguldījumu pārvaldes sabiedrībām un alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldniekiem ir pienākums līdz nākamā
pārskata gada pirmā mēneša 20. datumam Ministru kabineta noteiktajā kārtībā sniegt Valsts ieņēmumu dienestam
informāciju par visu veidu maksājumiem to pārvaldē esošo Latvijā reģistrēto ieguldījumu fondu vai alternatīvo ieguldījumu
fondu ieguldītājiem.
17. pants. Deklarācijas sagatavošana un nodokļa maksāšana
(1) Nodokļa maksātājs patstāvīgi sagatavo uzņēmumu ienākuma nodokļa deklarāciju (turpmāk — deklarācija).
Deklarācijā iekļaujamo informāciju nosaka Ministru kabinets. Nodokļa maksātājs deklarāciju iesniedz Valsts
ieņēmumu dienestam līdz pēctaksācijas perioda (nākamais mēnesis pēc taksācijas perioda) 20. datumam.
(2) Tonnāžas nodokļa maksātājs patstāvīgi sagatavo šā panta pirmajā daļā minēto deklarāciju un tonnāžas nodokļa
deklarāciju, kuras formu apstiprina Ministru kabinets. Nodokļa maksātājs šā panta pirmajā daļā noteiktajā termiņā
abas minētās deklarācijas iesniedz Valsts ieņēmumu dienestam un šā panta septītajā daļā noteiktajā termiņā iemaksā
valsts budžetā uzņēmumu ienākuma nodokli, tai skaitā tonnāžas nodokli.
(3) Nodokļa maksātājs ir tiesīgs neiesniegt Valsts ieņēmumu dienestam deklarāciju par to taksācijas periodu, kurā
neveidojas ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekams objekts, izņemot deklarāciju par taksācijas periodu, kurš
attiecas uz pārskata gada pēdējo mēnesi.
19
/
30
(4) Ja nodokļa maksātājs Valsts ieņēmumu dienestam līdz 20. datumam nav iesniedzis deklarāciju par taksācijas
periodu, Valsts ieņēmumu dienests pieņem, ka nodokļa maksātājam taksācijas periodā neveidojas ar uzņēmumu
ienākuma nodokli apliekama bāze un deklarācija ir iesniegta, bet deklarācija, kura tiek iesniegta pēc 20. datuma, ir
uzskatāma par taksācijas perioda deklarācijas labojumu, izņemot deklarāciju par taksācijas periodu, kurš attiecas uz
pārskata gada pēdējo mēnesi.
(5) Piemērojot šā likuma 
12.
 panta pirmās daļas 3. punktu un 
14.
 pantu, nodokļa maksātājs ir tiesīgs iesniegt
Valsts ieņēmumu dienestam precizētu attiecīgā taksācijas perioda deklarāciju, kas attiecas uz pārskata gadu, kurā
veikts ziedojums vai saņemts valsts atbalsts lauksaimniecībai vai Eiropas Savienības atbalsts lauksaimniecībai un
lauku attīstībai.
(6) Nodokļa maksātājs, kuram pasludināts maksātnespējas process, bet attiecībā uz kuru administrators nav
pieņēmis lēmumu par parādnieka saimnieciskās darbības turpināšanu pilnā vai ierobežotā apjomā, pārskata gada
pēdējā taksācijas perioda deklarāciju iesniedz kopā ar bilanci un peļņas vai zaudējumu aprēķinu.
(7) Aprēķināto nodokli nodokļa maksātājs patstāvīgi pārskaita valsts budžetā līdz pēctaksācijas perioda
20. datumam.
(8) Nodokļa piemaksai, kas veidojas pēc labojumiem deklarācijā par taksācijas periodu, kurš attiecas uz pārskata
gada pēdējo mēnesi, ja labojumi veikti, pamatojoties uz izmaiņām, kas veidojušās, sagatavojot gada pārskatu, kurš
iesniegts Valsts ieņēmumu dienestam noteiktajā termiņā, nepiemēro likumā "
Par nodokļiem un nodevām
" noteiktās
nokavējuma naudas.
(9) Pastāvīgās pārstāvniecības pārskata gads ir kalendāra gads. Pastāvīgās pārstāvniecības pārskata gada pēdējā
taksācijas perioda deklarāciju iesniedz kopā ar bilanci un peļņas vai zaudējumu aprēķinu.
(10) Ja pastāvīgā pārstāvniecība izbeidz darbību, tā iesniedz deklarāciju, bilanci un peļņas vai zaudējumu aprēķinu
20 dienu laikā pēc darbības izbeigšanas.
(11) Ja par pārskata gadu aprēķinātā uzņēmumu ienākuma nodokļa summa ir mazāka par 50 
euro
, tad nodokļa
maksātājs pārskata gada pēdējā taksācijas perioda deklarācijā norāda budžetā maksājamā nodokļa starpību, kas
kopā ar pārskata gadā aprēķināto nodokli veido 50 
euro
, ko pārskaita budžetā šā panta septītajā daļā noteiktajā
termiņā. Saskaņā ar šo daļu budžetā papildus iemaksājamā nodokļa summa nav uzskatāma par nodokļa pārmaksu.
(12) Šā panta vienpadsmito daļu nepiemēro, ja īstenots viens no šādiem nosacījumiem:
1) pārskata gadā sabiedrība reģistrēta uzņēmumu reģistrā;
2) pārskata gadā ir pabeigts sabiedrības likvidācijas process;
3) nodokļa maksātājs pārskata gadā ir veicis iedzīvotāju ienākuma nodokļa vai valsts sociālās apdrošināšanas
obligātās iemaksas par darbinieku.
(13) Attiecīgā taksācijas perioda nodokļa pārmaksas Valsts ieņēmumu dienests ieskaita nodokļa maksātāja
turpmākajos nodokļa maksājumos, nodokļa parādu dzēšanai vai atmaksā nodokļa maksātājam pēc tā pieprasījuma 30
dienu laikā, ja šā panta vienpadsmitajā un divpadsmitajā daļā nav noteikts citādi.
(14) Valsts ieņēmumu dienestam ir tiesības aizkavēt pārmaksātās nodokļa summas atmaksāšanu, par to
rakstveidā informējot nodokļa maksātāju, ja šā panta trīspadsmitajā daļā noteiktajā laikā pieņemts lēmums par nodokļa
maksātāja maksājamo nodokļu kontroles (pārbaudes revīzijas) uzsākšanu, — līdz dienai, kad nodokļu administrācija ir
pieņēmusi lēmumu par pārmaksas pamatotību.
(15) Ja nodokļa maksātājam ir Valsts ieņēmumu dienesta administrētu nodokļu vai citu valsts noteikto maksājumu
parādi, Valsts ieņēmumu dienests pārmaksāto nodokļa summu novirza attiecīgo nodokļu vai citu valsts noteikto
maksājumu segšanai.
(16) Šā panta četrpadsmito daļu nepiemēro, ja nodokļa parāda nomaksas termiņu ir pagarinājusi Finanšu ministrija
vai Valsts ieņēmumu dienests likumā "
Par nodokļiem un nodevām
" noteiktajā kārtībā un saistības tiek pildītas.
(17) Nodokļa maksātājs — nerezidents — pārskatu par nodokļa aprēķinu saskaņā ar šā likuma 
5.
 panta ceturto
daļu Valsts ieņēmumu dienestam var iesniegt 12 mēnešu laikā no darījuma brīža.
(18) Ministru kabinets nosaka kārtību, kādā Valsts ieņēmumu dienests saņem un izskata pārskatu par nodokļa
20
/
30
aprēķinu un atmaksā nodokli, kā arī nosaka kopā ar pārskatu iesniedzamos dokumentus.
(19) Šā panta normas nav piemērojamas sabiedrībai ar ierobežotu atbildību, individuālajam uzņēmumam, kā arī
zemnieka vai zvejnieka saimniecībai, kas reģistrēta kā mikrouzņēmumu nodokļa maksātājs.
18. pants. Īpaši nosacījumi reorganizācijas gadījumos
(1) Taksācijas periodā, kurā pabeigta reorganizācija, ar nodokli apliekamajā bāzē neietver reorganizācijas procesa
(saimnieciskās darbības veida vai veidu nodošanas, apvienošanas vai sadalīšanas) rezultātā gūtu kapitāla pieaugumu,
kas aprēķināts kā starpība starp pārvesto aktīvu un pasīvu faktisko vērtību un to vērtību, no kuras aprēķina nodokli, ar
nosacījumu, ka minēto darbību rezultātā saņemtos aktīvus saimnieciskās darbības veikšanai Latvijā turpina lietot cita
sabiedrība vai nerezidenta pastāvīgā pārstāvniecība. Ja pēc reorganizācijas saimniecisko darbību turpina cita
sabiedrība, nodoklis minētajam ienākumam tiek uzlikts saskaņā ar šā likuma vispārīgajiem noteikumiem, kas
piemērojami sabiedrībām rezidentiem.
(2) Ja saimniecisko darbību turpina sabiedrība nerezidents, izmantojot pastāvīgo pārstāvniecību Latvijā, nodoklis
tiek uzlikts saskaņā ar šā likuma 
4.
 panta divpadsmito, trīspadsmito un četrpadsmito daļu.
(3) Šā panta pirmās un otrās daļas noteikumi piemērojami arī juridiskās adreses pārcelšanas gadījumā, ja aktīvi un
pasīvi pēc juridiskās adreses pārcelšanas attiecināmi uz pastāvīgo pārstāvniecību Latvijā.
19. pants. Atbildība
(1) Par šā likuma pārkāpumiem, kā arī par likumā "
Par grāmatvedību
" un Latvijas Republikas normatīvajos aktos,
kas attiecīgajam subjektam nosaka gada pārskata sagatavošanas kārtību, noteiktās grāmatvedības uzskaites
pārkāpumiem, ja to rezultātā samazināta ar nodokli apliekamā bāze, tiek piemērota likumā "
Par nodokļiem un
nodevām
" noteiktā atbildība par nodokļu pārkāpumiem, kā arī atbildība, kas paredzēta citos normatīvajos aktos, kas
nosaka administratīvo un kriminālo atbildību.
(2) Ja summas izmaksātājs nav ieturējis un iemaksājis budžetā nodokli šā likuma 
16.
 panta pirmajā daļā noteiktajā
termiņā vai nav sniedzis informāciju saskaņā ar šā likuma 
16.
 panta otro vai trešo daļu, tas ir atbildīgs saskaņā ar
likumu "
Par nodokļiem un nodevām
", kā arī citiem normatīvajiem aktiem, kas nosaka administratīvo un kriminālo
atbildību.
(3) Par šā likuma 
5.
 panta pirmās, sestās un astotās daļas, 
6.
 panta septītās daļas, 
16.
 panta otrās un trešās
daļas piemērošanas pārkāpumiem attiecībā uz pārvaldē esošu Latvijā reģistrētu ieguldījumu fondu vai alternatīvo
ieguldījumu fondu ir atbildīga attiecīgi ieguldījumu pārvaldes sabiedrība vai alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldnieks.
20. pants. Atsevišķu likuma normu piemērošanas kārtība
Atsevišķu šā likuma normu piemērošanai Ministru kabinets nosaka:
1) šajā likumā lietoto terminu piemērošanu uzņēmumu ienākuma nodokļa aprēķināšanai;
2) ar nodokli apliekamās bāzes noteikšanas kārtību, ņemot vērā dažādos apstākļus, šajā likumā minētos
ierobežojumus un citus nosacījumus, kuri konkrētā situācijā ietekmē nodokļa bāzes apmēru;
3) kārtību, kādā tiek sniegta informācija par nerezidentiem veiktajiem maksājumiem, kā arī par ieturēto nodokli
no nerezidentiem izmaksātajām summām;
4) īpašus nosacījumus ar nodokli apliekamā objekta noteikšanai iekšzemes uzņēmumiem, nerezidentu
pastāvīgajām pārstāvniecībām, ja tās veic darījumus ar personām, kuras atrodas, ir izveidotas vai nodibinātas
zemu nodokļu vai beznodokļu valstīs vai teritorijās;
5) procedūras, lai atbrīvotu no nodokļa ieturēšanas maksājumus, ko Latvijas iekšzemes uzņēmums vai
nerezidenta pastāvīgā pārstāvniecība veic personai, kura atrodas, ir izveidota vai nodibināta zemu nodokļu vai
beznodokļu valstī vai teritorijā;
6) darījuma tirgus cenas (vērtības) noteikšanai izmantojamās metodes un kārtību, ja darījums noticis starp
saistītām personām;
21
/
30
7) šā likuma normu praktiskās piemērošanas ilustrācijai nepieciešamos piemērus;
8) nodokļa maksātāja reorganizācijas gadījumā — nodokļa piemērošanas kārtību;
9) par nerezidenta gūto ienākumu Latvijā iesniedzamā pārskata formu un iesniegšanas kārtību;
10) kārtību un termiņus, kādos nodokļa maksātājs sniedz Valsts ieņēmumu dienestam informāciju par
nerezidentiem izmaksātajām summām, kā arī ieturēto nodokli;
11) kārtību, kādā sniedzama informācija par ieguldījumu fondu un alternatīvo ieguldījumu fondu saņemtajām
dividendēm vai dividendēm pielīdzinātu ienākumu, par kuru var samazināt ieguldītāja ar uzņēmumu ienākuma
nodokli apliekamo bāzi;
12) kritērijus, pēc kuriem iekšzemes uzņēmuma veiktās darbības atzīstamas par kuģu stratēģisko, komerciālo
un tehnisko vadīšanu un apkalpes komplektēšanas vadīšanu, kā arī kārtību, kādā Valsts ieņēmumu dienests
iekšzemes uzņēmumam piešķir tonnāžas nodokļa maksātāja statusu, un dokumentus, kādus iekšzemes
uzņēmums iesniedz Valsts ieņēmumu dienestam tonnāžas nodokļa maksātāja statusa iegūšanai un nodokļa
administrēšanas nodrošināšanai;
13) kārtību, kādā kredītiestāde ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamajā bāzē neietver aizdevumus, kurus tā
izsniedz, pamatojoties uz vispārējiem kreditēšanas nosacījumiem, vai kuri izriet no kredītiestāžu darbību
regulējošiem normatīvajiem aktiem.
Pārejas noteikumi
1. Ar šā likuma spēkā stāšanos spēku zaudē:
1) likums "
Par uzņēmumu ienākuma nodokli
" (Latvijas Republikas Saeimas un Ministru Kabineta Ziņotājs,
1995, 7., 24. nr.; 1996, 9., 15. nr.; 1997, 8., 24. nr.; 1998, 8., 21. nr.; 1999, 6., 24. nr.; 2000, 9. nr.; 2001, 1., 5.,
24. nr.; 2003, 15. nr.; 2005, 2., 24. nr.; 2006, 1. nr.; 2007, 3., 12., 24. nr.; 2009, 1., 15., 21. nr.; Latvijas
Vēstnesis, 2009, 175., 200. nr.; 2010, 102., 131., 170., 206. nr.; 2011, 204. nr.; 2013, 53., 119., 194., 232. nr.;
2014, 247., 257. nr.; 2015, 42. nr.; 2016, 31., 41. nr.);
2) likums "
Par uzņēmumu ienākuma nodokļa atlaidi invalīdu biedrību kapitālsabiedrībām, medicīniska rakstura
fondu un citu labdarības fondu kapitālsabiedrībām
" (Latvijas Republikas Saeimas un Ministru Kabineta Ziņotājs,
2006, 22. nr.; Latvijas Vēstnesis, 2013, 119. nr.).
2. Uzņēmumu ienākuma nodokļa deklarāciju par taksācijas periodu, kas sākās 2017. gadā, par mēnešiem līdz
2017. gada 31. decembrim aizpilda un iesniedz saskaņā ar Ministru kabineta 2015. gada 29. septembra noteikumiem
Nr. 548 "
Noteikumi par uzņēmumu ienākuma nodokļa taksācijas perioda deklarāciju un avansa maksājumu aprēķinu
".
3. Ja nodokļa maksātāja pārskata gads nesakrīt ar kalendāra gadu, nodokļa maksātājs uzņēmumu ienākuma
nodokļa aprēķināšanai sagatavo finanšu (starpperiodu) pārskatu un uzņēmumu ienākuma nodokļa deklarāciju:
1) saskaņā ar likuma "
Par uzņēmumu ienākuma nodokli
" normām un saskaņā ar Ministru kabineta 2015. gada
29. septembra noteikumiem Nr. 548 "
Noteikumi par uzņēmumu ienākuma nodokļa taksācijas perioda
deklarāciju un avansa maksājumu aprēķinu
" par periodu no pārskata gada sākuma līdz 2017. gada
31. decembrim un līdz 2018. gada 30. aprīlim iesniedz Valsts ieņēmumu dienestam;
2) saskaņā ar šo likumu par periodu no 2018. gada 1. janvāra līdz pārskata gada beigām un vienlaikus ar bilanci
un peļņas vai zaudējumu aprēķinu iesniedz Valsts ieņēmumu dienestam, bet ne vēlāk kā četrus mēnešus pēc
pārskata gada beigām.
4. Ja personālsabiedrības, lauksaimniecības pakalpojumu kooperatīvās sabiedrības un mežsaimniecības
pakalpojumu kooperatīvās sabiedrības, kas līdz 2017. gada 31. decembrim atbilda noteiktajiem atbilstības kritērijiem,
dzīvokļu īpašnieku kooperatīvās sabiedrības, automašīnu garāžu īpašnieku kooperatīvās sabiedrības, laivu garāžu
īpašnieku kooperatīvās sabiedrības vai dārzkopības kooperatīvās sabiedrības pārskata gads nesakrīt ar kalendāra
gadu, sabiedrība attiecīgā ienākuma nodokļa aprēķināšanai sagatavo finanšu (starpperiodu) pārskatu un:
22
/
30
1) deklarāciju saskaņā ar likuma "
Par uzņēmumu ienākuma nodokli
" normām par periodu no pārskata gada
sākuma līdz 2017. gada 31. decembrim;
2) deklarāciju saskaņā ar šo likumu par periodu no 2018. gada 1. janvāra līdz pārskata gada beigām.
5. Nodokļa maksātājs, pamatojoties uz Valsts ieņēmumu dienesta noteikto avansa maksājumu apmēru par periodu
no 
2018.
 gada 
1.
 janvāra līdz 
30.
 jūnijam, katru mēnesi līdz 
20.
 datumam iemaksā valsts budžetā uzņēmumu
ienākuma nodokļa avansa maksājumu, kas atbilst vienai divpadsmitajai daļai no aprēķinātā uzņēmumu ienākuma
nodokļa, kurš, nepiemērojot likuma "
Par uzņēmumu ienākuma nodokli
" 
20.
1
 pantā noteikto atlaidi, ir aprēķināts par
taksācijas periodu, kas sākās 2016. gadā. Minētos avansa maksājumus ņem vērā, veicot nodokļa maksājumu, kas
aprēķināts saskaņā ar deklarāciju, par taksācijas periodu no 2018. gada 1. janvāra līdz 30. jūnijam.
6. Informāciju, kas jāiesniedz Valsts ieņēmumu dienestam saskaņā ar likuma "
Par uzņēmumu ienākuma nodokli
"
24.
 pantu, iesniedz saskaņā ar Ministru kabineta 2006. gada 4. jūlija noteikumiem Nr. 556 "Likuma "
Par uzņēmumu
ienākuma nodokli
" normu piemērošanas noteikumi".
7. Valsts kapitālsabiedrības, kuras veic Kultūras ministrijas deleģētās valsts kultūras funkcijas, par taksācijas
periodu, kas sākās 2017. gadā, līdz 2017. gada 31. decembrim uzskaita saņemtos ziedojumus, sniedz publisku
pārskatu par ziedotājiem, to ziedotajām summām un saņemto ziedojumu izlietojumu saskaņā ar Ministru kabineta
2009. gada 22. decembra noteikumiem Nr. 1648 "
Noteikumi par pasākumiem, kas jāveic valsts kapitālsabiedrībām,
kuras veic Kultūras ministrijas deleģētas valsts kultūras funkcijas un saņem ziedojumus
".
8. Nodokļa maksātājs ir tiesīgs neiekļaut ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamajā bāzē dividendes, kas tiek
aprēķinātas, sadalot peļņu, kura uzrādīta bilancē 2017. gada 31. decembrī.
9. Piemērojot šo pārejas noteikumu 8. punktu, pirms peļņas sadales atlikušo nesadalīto peļņu turpmākajos
pārskata gados samazina par aprēķinātajām dividendēm un turpmāko pārskata gadu zaudējumiem piemēro metodi
"pirmais iekšā — pirmais ārā" (FIFO).
10. Piemērojot šo pārejas noteikumu 8., 31. un 34. punktu par nesadalīto peļņu, kura uzrādīta bilancē 2017. gada
31. decembrī, uzņēmumu ienākuma nodokļa aprēķināšanas vajadzībām to samazina šādā kārtībā:
1) par zaudējumiem, kuri radušies turpmākajos pārskata gados;
2) par aprēķinātajām dividendēm, kurām piemērots šo pārejas noteikumu 8. punkts;
3) par debitoru parādiem, kuri, piemērojot šo pārejas noteikumu 31.punkta 1. apakšpunktu, ir samazinājuši
apliekamo ienākumu;
4) par aizdevumiem, kuriem piemērots šo pārejas noteikumu 34. punkts.
11. Piemērojot šo pārejas noteikumu 8. punktu, kredītiestāde nekoriģē pārskata gada peļņu un nesadalīto peļņu,
kura uzrādīta nodokļa maksātāja bilancē 2017. gada 31. decembrī, par 2018. gada 1. janvārī izveidotajiem uzkrājumiem
debitoru parādiem par periodu līdz 2018. gada 1. janvārim saistībā ar pāreju no starptautiskā grāmatvedības standarta
Nr. 39 "Finanšu instrumenti: atzīšana un novērtēšana" uz starptautisko finanšu pārskatu standartu Nr. 9 "Finanšu
instrumenti", kas pieņemts ar Komisijas 2008. gada 3. novembra regulu (EK) Nr. 1126/2008, ar ko pieņem vairākus
starptautiskos grāmatvedības standartus saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes regulu (EK) Nr. 1606/2002.
12. Šo pārejas noteikumu 8. punktu nepiemēro dividendēm vai dividendēm pielīdzinātajām izmaksām, kuras
aprēķina:
1) lauksaimniecības pakalpojumu kooperatīvajām sabiedrībām un mežsaimniecības pakalpojumu
kooperatīvajām sabiedrībām, kas līdz 2017. gada 31. decembrim atbilda noteiktajiem atbilstības kritērijiem;
2) dzīvokļu īpašnieku kooperatīvajām sabiedrībām;
23
/
30
3) automašīnu garāžu īpašnieku kooperatīvajām sabiedrībām;
4) laivu garāžu īpašnieku kooperatīvajām sabiedrībām;
5) dārzkopības kooperatīvajām sabiedrībām;
6) kapitālsabiedrības nesadalītās peļņas daļai, kas gūta periodā, kurā kapitālsabiedrība bija reģistrējusies kā
mikrouzņēmumu nodokļa maksātāja.
13. Nodokļa maksātājs, kura uzņēmumu ienākuma nodokļa deklarācijā 2017. gada 31. decembrī ir uzrādīti
zaudējumi, var samazināt pārskata gadā (kas sākas 2018. gadā) par dividendēm aprēķināto uzņēmumu ienākuma
nodokli par summu, kas aprēķināta 15 procentu apmērā no kopējās nesegto zaudējumu summas. Ja šī summa
pārskata gadā (kas sākas 2018. gadā) netiek izmantota vai tiek izmantota tikai daļēji, atlikušo summu (nodokļa
summu par nesegtajiem zaudējumiem) var attiecināt uz uzņēmumu ienākuma nodokli, kas nākamajos četros pārskata
gados aprēķināts par dividendēm, katru gadu attiecīgi samazinot atlikušo summu (nodokļa summu par nesegtajiem
zaudējumiem) par iepriekš izmantoto atlaides apmēru.
14. Šo pārejas noteikumu 13. punktā minētā nodokļa samazinājuma summa pārskata gadā nevar pārsniegt 50
procentus no uzņēmumu ienākuma nodokļa summas, kas attiecīgajā pārskata gadā aprēķināta par dividendēm.
15. Valsts kapitālsabiedrība, kuras daļas vai akcijas nedrīkst atsavināt, kura pilda ar saimniecisko darbību
nesaistītas valsts deleģētas funkcijas un kuras uzņēmumu ienākuma nodokļa deklarācijā 2017. gada 31. decembrī ir
uzrādīti zaudējumi, kas radušies, piemērojot likuma "
Par uzņēmumu ienākuma nodokli
" 
9.
 panta otrās daļas 1. punktu,
un kas nav dzēsti, atgūstot līdzekļus no kreditora, ir tiesīga samazināt uzņēmumu ienākuma nodokli par 15 procentiem
no kopējās nesegto zaudējumu summas, kas radusies, piemērojot minēto likuma "
Par uzņēmumu ienākuma nodokli
"
normu.
16. Ja šo pārejas noteikumu 15. punktā minētā kapitālsabiedrība veic arī saimniecisko darbību, kas nav valsts
deleģētas funkcijas, nodokļa samazinājumu var piemērot, ja valsts kapitālsabiedrība nodrošina dalītu valsts deleģēto
funkciju un saimnieciskās darbības funkciju grāmatvedības kārtošanu un attiecīgi dalītu uzņēmumu ienākuma nodokļa
aprēķinu. Šo pārejas noteikumu 15. punktā minētais nodokļa samazinājums piemērojams tikai uzņēmumu ienākuma
nodokļa daļai par darījumiem, kas attiecināmi uz valsts deleģētajām funkcijām. Ja pārskata gadā (kas sākas
2018. gadā) šo pārejas noteikumu 15. punktā minētais nodokļa samazinājums netiek izmantots vai tiek izmantots tikai
daļēji, atlikušo summu (nodokļa summu par nesegtajiem zaudējumiem) var attiecināt (samazinot nodokli) uz
nākamajiem pārskata gadiem aprēķināto uzņēmumu ienākuma nodokļa daļu par darījumiem, kas attiecināmi uz valsts
deleģētajām funkcijām, katru gadu attiecīgi samazinot atlikušo summu par iepriekš izmantoto atlaides apmēru.
17. Nodokļa maksātājs ir tiesīgs samazināt taksācijas perioda ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamo bāzi par
uzkrājumiem, kuri izveidoti līdz 2017. gada 31. decembrim un tiek samazināti, sākot ar 2018. gada 1. janvāri, ja šie
uzkrājumi to izveidošanas periodā tika iekļauti ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamajā ienākumā un ar
2018. gada 1. janvāri ir uzskaitīti dalīti no citiem uzkrājumiem.
18. Ja 2017. pārskata gadā izveidotā uzkrājumu summa pārsniedz 2016. pārskata gadā izveidoto uzkrājumu
summu, tad, sākot ar 2018. gada 1. janvāri, šie uzkrājumi uzskaitāmi dalīti no citiem uzkrājumiem un pārsnieguma
summai nepiemēro šo pārejas noteikumu 17. punktu. Par minēto uzkrājumu pārsnieguma summu var samazināt
taksācijas perioda vai turpmāko taksācijas periodu ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamajā bāzē iekļauto
dividenžu vai dividendēm pielīdzinātu izmaksu summu tādā apmērā, kādā taksācijas periodā tiek samazināti minētie
uzkrājumi.
19. Piemērojot šo pārejas noteikumu 17. un 18. punktu, ar nodokli apliekamo bāzi samazina par uzkrājumu
summu, kas tiek reizināta ar koeficientu 0,75.
20. Nodokļa maksātājs, kura atbalstāmo investīciju projektu Ministru kabinets līdz 2017. gada 31. decembrim ir
apstiprinājis, pamatojoties uz likuma "
Par uzņēmumu ienākuma nodokli
" 
17.
2
 pantu, ir tiesīgs turpināt piemērot
neizmantoto uzņēmumu ienākuma nodokļa atlaidi, taksācijas periodā samazinot uzņēmumu ienākuma nodokli par
šajā periodā aprēķinātajām dividendēm.
24
/
30
21. Atbalstāmos investīciju projektus, kurus saskaņā ar likuma "
Par uzņēmumu ienākuma nodokli
" 
17.
2 
pantu
Ministru kabinets ir apstiprinājis līdz 2017. gada 31. decembrim, vērtē un īsteno atbilstoši normatīvajam regulējumam,
kas bija spēkā dienā, kad Ministru kabinets pieņēma lēmumu par investīciju projekta apstiprināšanu.
22. Tāda investīciju projekta vērtēšanā, kuru nodokļu maksātājs iesniedzis Ekonomikas ministrijai līdz 2017. gada
31. decembrim un par kura atbalstīšanu Ministru kabinets pieņem lēmumu pēc 2018. gada 1. janvāra, komercdarbības
atbalsta piešķiršanā, īstenošanā un uzraudzībā piemēro likuma "
Par uzņēmumu ienākuma nodokli
" 
17.
2
 panta
noteikumus un Ministru kabineta 2017. gada 3. janvāra noteikumus Nr. 20 "
Atbalstāmo investīciju projekta
pieņemšanas un īstenošanas kārtība
", ievērojot visus turpmāk minētos nosacījumus:
1) nodokļa maksātājs atbilstoši Ministru kabineta 2017. gada 3. janvāra noteikumiem Nr. 20 "
Atbalstāmo
investīciju projekta pieņemšanas un īstenošanas kārtība
" līdz 2017. gada 31. decembrim ir iesniedzis
Ekonomikas ministrijai investīciju projekta pieteikumu atbalstāmo investīciju projekta statusa iegūšanai;
2) investīciju projekta pieteikumu izskata, vērtē un apstiprina likuma "
Par uzņēmumu ienākuma nodokli
"
17.
2
 pantā un Ministru kabineta 2017. gada 3. janvāra noteikumos Nr. 20 "
Atbalstāmo investīciju projekta
pieņemšanas un īstenošanas kārtība
" noteiktajā kārtībā;
3) investīciju projekta pieteikumu bez izmaiņām apstiprina Ministru kabinets 12 mēnešu laikā kopš tā
iesniegšanas Ekonomikas ministrijai.
23. Kapitālsabiedrības pārskata gadā aprēķināto uzņēmumu ienākuma nodokli par pārskata gadā aprēķinātajām
dividendēm ir tiesīgas samazināt par uzņēmumu ienākuma nodokļa atlaides summu, kas aprēķināta saskaņā ar
likumu "
Par nodokļu piemērošanu brīvostās un speciālajās ekonomiskajās zonās
", ja vienlaikus ievēroti šādi
nosacījumi:
1) ieguldījumi veikti līdz 2035. gada 31. decembrim;
2) atļauja piemērot tiešo nodokļu atvieglojumus par šā punkta 1. apakšpunktā minētajiem ieguldījumiem ir
piešķirta un līgums par ieguldījumu veikšanu ir noslēgts minētajā likumā noteiktās atbalsta shēmas spēkā
esības laikā.
24. Šo pārejas noteikumu 23. punktā minētā atlaide nedrīkst pārsniegt 80 procentus no pārskata gadā aprēķinātā
uzņēmumu ienākuma nodokļa apmēra par aprēķinātajām dividendēm un likumā "
Par nodokļu piemērošanu brīvostās un
speciālajās ekonomiskajās zonās
" un līgumā par ieguldījumu veikšanu noteikto pieļaujamo valsts atbalsta intensitāti
uzkrāto tiešo nodokļu atlaižu attiecībai pret uzkrāto ieguldījumu summu.
25. Šo pārejas noteikumu 23. punktā noteikto nodokļa atlaidi nevar piemērot pārskata gadā, kura pirmajā dienā
nodokļu parāda kopsumma pārsniedz 150 
euro
, izņemot nodokļu maksājumus, kuru maksāšanas termiņi ir pagarināti
saskaņā ar likumu "
Par nodokļiem un nodevām
".
26. Šā likuma 
1.
 panta septiņpadsmitā daļa, 
8.
 panta astotā, devītā un desmitā daļa piemērojama arī
reprezentatīvajiem automobiļiem, kas iegādāti līdz 2017. gada 31. decembrim.
27. Šā likuma 
4.
 panta otrās daļas 1. punkta "c" apakšpunktā minētās nosacītās dividendes attiecas uz to peļņas
daļu, kas gūta, sākot ar 2018. gada 1. janvāri.
28. Šā likuma 
4.
 panta otrās daļas 2. punkta "b" apakšpunkts un 
9.
 pants ir attiecināms uz tiem debitoru parādiem,
kuri grāmatvedības uzskaitē iegrāmatoti, sākot ar 2018. gada 1. janvāri.
29. Piemērojot šā likuma 
4.
 panta otrās daļas 2. punkta "g" apakšpunktu, lai noteiktu ar uzņēmumu ienākuma
nodokli apliekamo bāzi uzņēmuma likvidācijas gadījumā, ar nodokli apliekamajā bāzē iekļauj aizdevumu summas,
kuras aizdotas līdz 2017. gada 31. decembrim un nav atgūtas.
25
/
30
Likumā iekļautas tiesību normas, kas izriet no:
1) Padomes 2003. gada 3. jūnija direktīvas 
2003/49/EK
 par kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru
maksājumiem, kurus veic asociēti uzņēmumi dažādās dalībvalstīs;
2) Padomes 2004. gada 26. aprīļa direktīvas 
2004/66/EK
, ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvas
1999/45/EK
, 2002/83/EK, 2003/37/EK un 2003/59/EK un Padomes direktīvas 
77/388/EEK
, 91/414/EEK, 96/26/EK,
2003/48/EK un 
2003/49/EK
 pielāgo preču brīvas aprites, pakalpojumu sniegšanas brīvības, lauksaimniecības,
transporta un nodokļu politikas jomā saistībā ar Čehijas Republikas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas,
30. Nerezidenti, kuri atsavinājuši nekustamo īpašumu līdz 2017. gada 31. decembrim, veicot pārrēķinu saskaņā ar
šā likuma 
5.
 panta ceturto daļu aprēķinātajam ar uzņēmumu ienākuma nodokli apliekamajam ienākumam, piemēro 15
procentu uzņēmumu ienākuma nodokļa likmi.
31. Nodokļa maksātājs, kurš līdz 2017. gada 31. decembrim bija uzņēmumu ienākuma nodokļa maksātājs
saskaņā ar likumu "
Par uzņēmumu ienākuma nodokli
", ir tiesīgs samazināt taksācijas perioda ar uzņēmumu
ienākuma nodokli apliekamo bāzi par debitora parādiem, kas radušies līdz 2017. gada 31. decembrim un, sākot ar
2018. gada 1. janvāri:
1) tiek iekļauti zaudējumos (izdevumos), ja debitora parāds atbilst šā likuma 
9.
 panta trešās daļas
nosacījumiem, ievērojot šo pārejas noteikumu 10. punktu;
2) tiek norakstīti no uzkrājuma nedrošajiem parādiem, kas izveidots līdz 2017. gada 31. decembrim un kas,
sākot ar 2018. gada 1. janvāri, tiek uzskaitīts dalīti no citiem uzkrājumiem, ja debitora parāds netiek iekļauts
peļņas vai zaudējumu aprēķina izdevumos un tas atbilst šā likuma 
9.
 panta trešās daļas nosacījumiem.
32. Piemērojot šo pārejas noteikumu 31. punktu, ar nodokli apliekamo bāzi samazina par debitora parāda summu,
kas reizināta ar koeficientu 0,75.
33. Šā likuma 
11.
 pants ir attiecināms uz tiem aizdevumiem, kuri izsniegti, sākot ar 2018. gada 1. janvāri, vai
izsniegti 2017. gadā, ja to mērķis ir bijis mākslīgi samazināt nodokļa bāzi.
34. Piemērojot šā likuma 
11.
 panta pirmo un ceturto daļu, apliekamais ienākums nav jāpalielina par aizdevuma
daļu, kas nepārsniedz nesadalīto peļņu, kura uzrādīta bilancē 2017. gada 31. decembrī.
35. Ja nodokļa maksātāja pārskata gads nesakrīt ar kalendāra gadu, nosakot uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzi
par periodu no 2018. gada 1. janvāra līdz pārskata gada beigām, šā likuma 
12.
 panta pirmās daļas 1. punkta
piemērošanai ņem vērā pārskata gada (kas sākās 2016. gadā) finanšu rādītājus.
36. Piemērojot šā likuma 
17.
 panta pirmo daļu, nodokļu maksātājs ir tiesīgs par taksācijas periodu no 2018. gada
janvāra līdz jūnijam Valsts ieņēmumu dienestam iesniegt vienotu deklarāciju un veikt uzņēmumu ienākuma nodokļa
maksājumu līdz 2018. gada 20. jūlijam.
37. Kapitālsabiedrība, kura ietverta likumā "
Par uzņēmumu ienākuma nodokļa atlaidi invalīdu biedrību
kapitālsabiedrībām, medicīniska rakstura fondu un citu labdarības fondu kapitālsabiedrībām
" noteiktajā sarakstā
2017. gada 31. decembrī, ir tiesīga pārskata gadā, kas sākas 2018. gadā, nemaksāt aprēķināto uzņēmumu ienākuma
nodokli, ja kapitālsabiedrība minētajā pārskata gadā ir pārskaitījusi gūto peļņu tās dalībniekam ne mazāk kā 15
procentu apmērā.
38. Ministru kabinets līdz 2019. gada 30. novembrim izvērtē šā likuma normu ietekmi uz sabiedriskā labuma
organizāciju saņemtajiem ziedojumiem un negatīvas ietekmes gadījumā kopā ar sabiedriskā labuma organizāciju
nozaru asociācijām izstrādā priekšlikumus par nepieciešamajiem grozījumiem.
Informatīva atsauce uz Eiropas Savienības direktīvām
26
/
30
Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas pievienošanos Eiropas Savienībai;
3) Padomes 2004. gada 29. aprīļa direktīvas 
2004/76/EK
, kas izdara labojumus direktīvā 
2003/49/EK
 attiecībā uz
iespējām atsevišķām dalībvalstīm piemērot pārejas periodu kopējas nodokļu aplikšanas sistēmas procentu un
autortiesību maksājumiem, kas veikti starp saistītiem uzņēmumiem dažādās dalībvalstīs;
4) Padomes 2006. gada 20. novembra direktīvas 
2006/98/EK
, ar ko pielāgo dažas direktīvas nodokļu jomā saistībā ar
Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos;
5) Padomes 2009. gada 19. oktobra direktīvas 
2009/133/EK
 par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro dažādu
dalībvalstu uzņēmējsabiedrību apvienošanai, sadalīšanai, daļējai sadalīšanai, to aktīvu pārvešanai un akciju maiņai, kā
arī SE vai SCE juridiskās adreses pārcelšanai no vienas dalībvalsts uz citu (kodificēta versija);
6) Padomes 2011. gada 30. novembra direktīvas 
2011/96/ES
 par kopējo sistēmu nodokļu uzlikšanai, ko piemēro
mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs (pārstrādātā versija);
7) Padomes 2013. gada 13. maija direktīvas 
2013/13/ES
, ar ko pielāgo dažas direktīvas nodokļu jomā saistībā ar
Horvātijas Republikas pievienošanos;
8) Padomes 2014. gada 8. jūlija direktīvas 
2014/86/ES
, ar ko groza direktīvu 
2011/96/ES
 par kopējo sistēmu nodokļu
uzlikšanai, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs;
9) Padomes 2015. gada 27. janvāra direktīvas (ES) 
2015/121
, ar ko groza direktīvu 
2011/96/ES
 par kopējo sistēmu
nodokļu uzlikšanai, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs;
10) Padomes 2016. gada 12. jūlija direktīvas (ES) 
2016/1164
, ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas
prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību.
Likums stājas spēkā 2018. gada 1. janvārī.
Likums Saeimā pieņemts 2017. gada 28. jūlijā.
Valsts prezidenta vietā
Saeimas priekšsēdētāja 
I. Mūrniece
Rīgā 2017. gada 8. augustā
1. Sabiedrība, kas inkorporēta saskaņā ar Apvienotās Karalistes tiesību aktiem.
2. Sabiedrība, kuras nosaukums atbilstoši Austrijas tiesību aktiem ir 
"Aktiengesellschaft", "Kommanditgesellschaft
auf Aktien", "Gesellschaft mit beschränkter Haftung", "Versicherungsverein auf Gegenseitigkeit", "Erwerbsund
Wirtschaftsgenossenschaft", "Betriebe gewerblicher Art von juristischen Personen des öffentlichen Rechts"
, vai cita
sabiedrība, kas izveidota atbilstoši Austrijas tiesību aktiem un uz ko attiecas šā likuma 
2.
 pielikuma 2. punktā
minētais nodoklis.
3. Sabiedrība, kuras nosaukums atbilstoši Beļģijas tiesību aktiem ir 
"société anonyme"/"naamloze vennootschap",
"société en commandite par actions"/"commanditaire vennootschap op aandelen", "société privée à responsabilité
limitée"/"besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid", "société coopérative à responsabilité
limitée"/"coöperatieve vennootschap met beperkte aansprakelijkheid", "société coopérative à responsabilité
illimitée"/"coöperatieve vennootschap met onbeperkte aansprakelijkheid", "société en nom collectif"/"vennootschap
onder firma", "société en commandite simple"/"gewone commanditaire vennootschap"
, publisks uzņēmums, kas ir
pieņēmis vienu no iepriekš minētajām juridiskajām formām, vai cita sabiedrība, kas izveidota atbilstoši Beļģijas tiesību
Uzņēmumu ienākuma nodokļa likuma
1. pielikums
Eiropas Savienības dalībvalstu sabiedrības, uz kurām attiecināma šā likuma
1. panta astoņpadsmitā daļa, un šo sabiedrību veidam atbilstošā termina
oriģinālforma dalībvalstu tiesību aktos
27
/
30
aktiem un uz ko attiecas šā likuma 
2.
 pielikuma 3. punktā minētais nodoklis.
4. Sabiedrība, kuras nosaukums atbilstoši Bulgārijas tiesību aktiem ir 
"събирателното дружество",
"командитното дружество", "дружеството с ограничена отговорност", "акционерното дружество",
"командитното дружество с акции", "неперсонифицирано дружество", "кооперации", "кооперативни съюзи"
"държавни предприятия",
 kura dibināta saskaņā ar Bulgārijas tiesību aktiem un veic komercdarbību.
5. Sabiedrība, kuras nosaukums atbilstoši Čehijas tiesību aktiem ir 
"akciová společnost", "společnost s ručením
omezeným".
6. Sabiedrība, kuras nosaukums atbilstoši Dānijas tiesību aktiem ir 
"aktieselskab", "anpartsselskab
", vai cita
sabiedrība, uz ko attiecas nodokļi saskaņā ar Uzņēmuma peļņas nodokļa aktu, ciktāl tās ar nodokļiem apliekamais
ienākums ir aprēķināts un aplikts ar nodokļiem saskaņā ar vispārējiem nodokļu tiesību aktu noteikumiem, ko piemēro
"aktieselskaber".
7. Sabiedrība, kuras nosaukums atbilstoši Francijas tiesību aktiem ir 
"société anonyme", "société en commandite
par actions", "société à responsabilité limitée", "sociétés par actions simplifiées", "sociétés d'assurances mutuelles",
"caisses d'épargne et de prévoyance", "sociétés civiles", 
uz kuru automātiski attiecas uzņēmuma peļņas nodoklis,
"coopératives", "unions de coopératives",
 rūpniecības un tirdzniecības publiskā iestāde vai uzņēmums, vai cita
sabiedrība, kas izveidota atbilstoši Francijas tiesību aktiem un uz ko attiecas šā likuma 
2.
 pielikuma 7. punktā
minētais nodoklis.
8. Sabiedrība, kuras nosaukums atbilstoši Grieķijas tiesību aktiem ir "ανώνυµη εταιρεία", "εταιρεία περιορισµένης
ευθύνης (Ε.Π.Ε.)", vai cita sabiedrība, kas izveidota atbilstoši Grieķijas tiesību aktiem un uz ko attiecas šā likuma
2.
 pielikuma 8. punktā minētais nodoklis.
9. Uzņēmējsabiedrība, kas saskaņā ar Horvātijas tiesību aktiem ir 
"dioničko društvo",
 
"društvo s ograničenom
odgovornošću",
 un cita uzņēmējsabiedrība, kas izveidota atbilstoši Horvātijas tiesību aktiem un uz ko attiecas
Horvātijas uzņēmumu peļņas nodoklis.
10. Sabiedrība, kuras nosaukums atbilstoši Igaunijas tiesību aktiem ir 
"täisühing", "usaldusühing", "osaühing",
"aktsiaselts", "tulundusühistu".
11. Sabiedrība, kuras nosaukums atbilstoši Itālijas tiesību aktiem ir 
"società per azioni", "società in accomandita
per azioni", "società a responsibilità limitata", "società cooperative", "società di mutua assicurazione", 
vai valsts
uzņēmums, kura darbība ir pilnīgi vai galvenokārt komerciāla.
12. Sabiedrība, kas inkorporēta vai pastāv saskaņā ar Īrijas tiesību aktiem, struktūra, kas reģistrēta saskaņā ar
"Industrial and Provident Societies Act" 
(Rūpnieciskās un sociālās nodrošināšanas sabiedrību aktu), būvniecības
sabiedrība, kas inkorporēta saskaņā ar 
"Building Societies Acts" 
(Būvniecības sabiedrību aktiem), un trasta
krājbankas 1989. gada 
"Trustee Savings Banks Act" 
(Trasta krājbanku akta) nozīmē.
13. Atbilstoši Kipras tiesību aktiem 
"εταιρείες",
 kā definēts attiecīgos likumos par ienākuma nodokļiem.
14. Sabiedrība, kas inkorporēta saskaņā ar Lietuvas tiesību aktiem.
15. Sabiedrība, kuras nosaukums atbilstoši Luksemburgas tiesību aktiem ir 
"société anonyme", "société en
commandite par actions", "société à responsabilité limitée", "société coopérative", "société coopérative organisée
comme une société anonyme", "association d'assurances mutuelles", "association d'épargne-pension", "entreprise de
nature commerciale, industrielle ou minière de l'Etat, des communes, des syndicats de communes, des
établissements publics et des autres personnes morales de droit public",
 vai cita sabiedrība, kas izveidota atbilstoši
Luksemburgas tiesību aktiem un uz ko attiecas šā likuma 
2.
 pielikuma 16. punktā minētais nodoklis.
16. Sabiedrība, kuras nosaukums atbilstoši Maltas tiesību aktiem ir 
"Kumpaniji ta' Responsabilita' Limitata",
"Soċjetajiet en commandite li l-kapital tagħhom maqsum f'azzjonijiet".
17. Sabiedrība, kuras nosaukums atbilstoši Nīderlandes tiesību aktiem ir 
"naamloze vennnootschap", "besloten
vennootschap met beperkte aansprakelijkheid", "Open commanditaire vennootschap", "Coöperatie", "onderlinge
waarborgmaatschappij", "Fonds voor gemene rekening", "vereniging op coöperatieve grondslag", "vereniging welke op
onderlinge grondslag als verzekeraar of kredietinstelling optreedt", 
vai cita sabiedrība, kas izveidota atbilstoši
Nīderlandes tiesību aktiem un uz ko attiecas šā likuma 
2.
 pielikuma 18. punktā minētais nodoklis.
18. Sabiedrība, kuras nosaukums atbilstoši Polijas tiesību aktiem ir 
"spółka akcyjna", "spółka z ograniczoną
28
/
30
odpowiedzialnością", "spółka komandytowo-akcyjna".
19. Komercsabiedrība vai saskaņā ar civiltiesībām izveidota komercsabiedrība, kooperatīvs un valsts uzņēmums,
kas ir reģistrēts saskaņā ar Portugāles tiesību aktiem.
20. Sabiedrība, kuras nosaukums atbilstoši Rumānijas tiesību aktiem ir
 "societãþi pe acþiuni", "societãþi în
comanditã pe acþiuni", "societãþi cu rãspundere limitatã", "societă
ț
i în nume colectiv", "societă
ț
i în comandită
simplă".
21. Sabiedrība, kuras nosaukums atbilstoši Slovākijas tiesību aktiem ir 
"akciová spoločnosť", "spoločnosť s
ručením obmedzeným", "komanditná spoločnosť".
22. Sabiedrība, kuras nosaukums atbilstoši Slovēnijas tiesību aktiem ir 
"delniška družba", "komanditna družba",
"družba z omejeno odgovornostjo".
23. Sabiedrība, kuras nosaukums atbilstoši Somijas tiesību aktiem ir "
osakeyhtiö/aktiebolag",
"osuuskunta/andelslag", "säästöpankki/sparbank", "vakuutusyhtiö/försäkringsbolag".
24. Sabiedrība, kuras nosaukums atbilstoši Spānijas tiesību aktiem ir
 "sociedad anónima", "sociedad comanditaria
por acciones", "sociedad de responsabilidad limitada", 
publisko tiesību subjekts, kas darbojas saskaņā ar
privāttiesībām, vai cita sabiedrība, kas izveidota atbilstoši Spānijas tiesību aktiem un uz ko attiecas šā likuma
2.
 pielikuma 25. punktā minētais nodoklis.
25. Sabiedrība, kuras nosaukums atbilstoši Ungārijas tiesību aktiem ir 
"közkereseti társaság", "betéti társaság",
"közös vállalat", "korlátolt felelősségű társaság", "részvénytársaság", "egyesülés", "szövetkezet".
26. Sabiedrība, kuras nosaukums atbilstoši Vācijas tiesību aktiem ir
 "Aktiengesellschaft", "Kommanditgesellschaft
auf Aktien", "Gesellschaft mit beschränkter Haftung", "Versicherungsverein auf Gegenseitigkeit", "Erwerbs- und
Wirtschaftsgenossenschaft", "Betriebe gewerblicher Art von juristischen Personen des öffentlichen Rechts",
 vai cita
sabiedrība, kas izveidota atbilstoši Vācijas tiesību aktiem un uz ko attiecas šā likuma 
2.
 pielikuma 27. punktā
minētais nodoklis.
27. Sabiedrība, kuras nosaukums atbilstoši Zviedrijas tiesību aktiem ir 
"aktiebolag", "försäkringsaktiebolag",
"ekonomiska föreningar", "sparbanker", "ömsesidiga försäkringsbolag".
28. Sabiedrība, kas inkorporēta saskaņā ar Padomes 2001. gada 8. oktobra regulu (EK) Nr. 2157/2001 par Eiropas
uzņēmējsabiedrības (SE) statūtiem un Padomes 2001. gada 8. oktobra direktīvu 
2001/86/EK
, ar ko papildina Eiropas
uzņēmējsabiedrības statūtus darbinieku iesaistīšanas jomā, un kooperatīvā sabiedrība, kas inkorporēta saskaņā ar
Padomes 2003. gada 22. jūlija regulu (EK) Nr. 
1435/2003
 par Eiropas Kooperatīvās sabiedrības (SCE) statūtiem un
Padomes 2003. gada 22. jūlija direktīvu 
2003/72/EK
, ar ko papildina Eiropas Kooperatīvās sabiedrības statūtus
darbinieku iesaistīšanas jomā.
1.
 Corporation tax
 Apvienotajā Karalistē.
2.
 Körperschaftsteuer 
Austrijā.
3.
 Impôt des sociétés/vennootschapsbelasting
 Beļģijā.
4.
 Kорпоративен данък 
Bulgārijā
.
5.
 Daň z příjmů právnických osob
 Čehijas Republikā.
Uzņēmumu ienākuma nodokļa likuma
2.
 pielikums
Eiropas Savienības dalībvalstu sabiedrību ienākuma nodokļi, uz kuru
maksātājiem attiecināma šā likuma 1. panta astoņpadsmitā daļa, un šo nodokļu
veidiem atbilstošā termina oriģinālforma dalībvalstu tiesību aktos
29
/
30
© Oficiālais izdevējs "Latvijas Vēstnesis"
6.
 Selskabsskat
 Dānijā.
7. 
Impôt sur les sociétés
 Francijā.
8.
 Φόρος εισοδήμιτος νομκών προσώπων
 Grieķijā.
9.
 Porez na dobit
 Horvātijā.
10.
 Tulumaks
 Igaunijā.
11.
 Imposta sul reddito della societa
 Itālijā.
12.
 Corporation tax
 Īrijā.
13.
 Φόρος εισοδήματος 
Kiprā.
14. Uzņēmumu ienākuma nodoklis Latvijā.
15.
 Pelno mokestis
 Lietuvā.
16.
 Impôt sur le revenu des collectivités 
Luksemburgā.
17.
 Taxxa fuq l-income
 Maltā.
18.
 Vennootschapsbelasting
 Nīderlandē.
19.
 Podatek dochodowy od osób prawnych
 Polijā.
20.
 Imposto sobre o rendimento da pessoas colectivas
 Portugālē.
21.
 Impozit pe profit, impozitul pe veniturile obţinute din România de nerezidenţi 
Rumānijā.
22.
 Daň z príjmov právnických osôb
 Slovākijā.
23.
 Davek od dobička pravnih oseb
 Slovēnijā.
24.
 Yhteisöjen tulovero/inkomstskatten för samfund 
Somijā.
25.
 Impuesto sobre sociedades
 Spānijā.
26.
 Társasági adó 
Ungārijā.
27.
 Körperschaftsteuer
 Vācijā.
28.
 Statlig inkomstskatt
 Zviedrijā.
30
/
30