Publicēts:
Latvijas Vēstnesis
, 102 (6441),
23.05.2019.
OP numurs: 
2019/102.11
Izdevējs: 
Ministru kabinets
Veids: 
rīkojums
Numurs: 
232
Pieņemts: 
21.05.2019.
Stājas spēkā: 
21.05.2019.
Ministru kabineta rīkojums Nr. 232
Rīgā 2019. gada 21. maijā (prot. Nr. 24 18. 
§)
Par Jūras plānojumu Latvijas 
Republikas iekšējiem jūras ūdeņiem, teritoriālajai jūrai un 
ekskluzīvās ekonomiskās zonas
ūdeņiem līdz 2030. gadam
1. Apstiprināt Jūras plānojumu Latvijas Republikas iekšējiem 
jūras ūdeņiem, teritoriālajai jūrai un ekskluzīvās ekonomiskās 
zonas ūdeņiem līdz 2030. gadam (Jūras plānojums 2030) (turpmāk - 
plānojums).
2. Noteikt Vides aizsardzības un reģionālās attīstības 
ministriju par atbildīgo institūciju plānojumā noteikto uzdevumu 
īstenošanā. Vides aizsardzības un reģionālās attīstības 
ministrijai plānojumā noteiktos uzdevumus īstenot sadarbībā ar
Satiksmes ministriju, Zemkopības ministriju, Ekonomikas 
ministriju, Aizsardzības ministriju, Kultūras ministriju un to 
padotības iestādēm.
3. Satiksmes ministrijai, Zemkopības ministrijai, Ekonomikas 
ministrijai, Aizsardzības ministrijai un Kultūras ministrijai 
līdz 2023. gada 1. maijam iesniegt Vides aizsardzības un 
reģionālās attīstības ministrijā informāciju par plānojumā 
noteikto
uzdevumu īstenošanas gaitu.
4. Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrijai 
izvērtēt un, ja nepieciešams, līdz 2020. gada 29. maijam 
sagatavot tiesību aktu par grozījumiem 
Jūras vides aizsardzības 
un pārvaldības likumā
 un Ministru kabineta 2012. gada 30.
oktobra 
noteikumos Nr. 740 "
Jūras plānojuma izstrādes, ieviešanas un 
uzraudzības kārtība
".
5. Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrijai 
līdz 2023. gada 30. decembrim un līdz 2029. gada 30. decembrim 
iesniegt Ministru kabinetā starpposma novērtējumus par plānojuma 
īstenošanu un priekšlikumus plānojuma
aktualizēšanai.
Ministru prezidents 
A. K. 
Kariņš
Vides aizsardzības un
reģionālās attīstības ministrs 
J. Pūce
 
(Ministru kabineta
2019. gada 21. maija
rīkojums Nr. 232)
JŪRAS PLĀNOJUMS 2030
Jūras plānojums 
Latvijas Republikas iekšējiem jūras ūdeņiem, teritoriālajai jūrai 
un ekskluzīvās ekonomiskās zonas ūdeņiem
Nacionāla līmeņa ilgtermiņa 
teritorijas attīstības plānošanas dokuments
Saturs
Lietoto jēdzienu skaidrojums
Lietotie saīsinājumi
IEVADS
1
/
75
PASKAIDROJUMA DAĻA
1. Eiropas Savienības stratēģijas, 
tiesiskais ietvars un Latvijas normatīvais regulējums
2. Plānojuma izstrādāšanas principi 
un metodoloģija
3. Esošās situācijas 
raksturojums
3.1. Baltijas jūras un jūrai pieguļošās teritorijas vispārīgs 
raksturojums
3.2. Baltijas jūras akvatorija iedalījums
3.3. Jūras transports
3.4. Enerģētika
3.5. Sakaru infrastruktūras attīstība
3.6. Valsts aizsardzības intereses
3.7. Zivsaimniecība
3.7.1. Zvejas priekšnoteikumi un normatīvais regulējums
3.7.2. Jūras akvakultūras attīstība
3.8. Tūrisms un rekreācija
3.9. Derīgo izrakteņu potenciālās atradnes un ieguve
3.10. Vides kvalitāte
3.11. Bioloģiskā daudzveidība un dabas aizsardzība
3.12. Kultūrvēsturiskais mantojums
3.13. Ainavu vērtības
3.14. Klimata pārmaiņas
3.15. Ekosistēmu pakalpojumi
STRATĒĢISKĀ DAĻA
4. Jūras telpas prioritātes
JŪRAS TELPAS IZMANTOŠANAS DAĻA
5. Plānojuma risinājumi
5.1. Konceptuālais ietvars
5.1.1. Jūras telpas izmantošanas prioritātes
5.1.2. Esošie izmantošanas veidi un objekti jūrā
5.1.3. Vispārējās izmantošanas teritorijas
5.1.3.1. Ieteikumi viļņu enerģijas elektrostaciju 
ierīkošanai
5.1.3.2. Ieteikumi zemūdens kabeļu ierīkošanai
5.1.3.3. Ieteikumi jūras akvakultūras ierīkošanai
5.1.3.4. Ieteikumi ogļūdeņražu izpētei un ieguvei
5.1.3.5. Ieteikumi derīgo izrakteņu ieguvei
2
/
75
5.1.3.6. Ieteikumi jaunu grunts novietņu ierīkošanai
6. Plānojuma īstenošana un tā aktualizācija
6.1. Plānojuma īstenošana
6.2. Pašvaldību loma plānojuma īstenošanā
6.3. Pārrobežu sadarbība JP īstenošanā
6.4. Plānojuma aktualizācija un īstenošanas monitorings
Pielikumi
1. pielikums. Jūras atļautā izmantošana (grafiskā daļa)
2. pielikums. Jūras telpas izmantošanas prioritāšu noteikšanas 
kritēriji
3. pielikums. Kaimiņvalstu intereses jūras telpā
Lietoto jēdzienu skaidrojums
Afotiskā zona
Jūras daļa, kuru sasniedz mazāk kā 1% saules 
gaismas
Atkraste
jūras teritorija, kas sākas no jūras krasta 
un turpinās dziļjūrā
Bāzes līnija
Maksimālā bēguma līnija un taisnas līnijas, 
kas savieno konkrētās ostas pretējās pusēs izvietoto 
hidrotehnisko būvju vai citu būvju punktus, kuri atrodas 
vistālāk uz jūras pusi
1
Bentiska suga
Organismi, kas dzīvo uz grunts un/vai grunts 
slānī
Bentoss
Ūdens organismu kopums, kas apdzīvo 
ūdenstilpes dibenu. Pēc taksonomiskās piederības to iedala 
divās lielās grupās: fitobentoss, kas ietver makroskopiskas 
aļģes un ūdensaugus, un zoobentoss, kas iekļauj ar
ūdenstilpes dibenu saistītos dzīvniekus
Biocenoze
Dzīvo organismu (augu, dzīvnieku un 
mikroorganismu) kopums, kas apdzīvo noteiktus apkārtējās 
vides apstākļus.
Vēsturiski izveidojusies augu, dzīvnieku un mikroorganismu 
kopa, kas aizņem noteiktu sauszemes vai ūdens nogabalu un 
kurai ir raksturīgas gan savstarpējas attiecības (biocenozes 
ietvaros), gan arī attiecības ar vidi un
citām 
ekosistēmām
Biogēni
Vielas (tai skaitā ķīmiskie elementi), kas 
nepieciešamas dzīvo organismu eksistences nodrošināšanai
Biotops
Dzīvotne jeb dzīves vieta noteiktu augu vai 
dzīvnieku sugu pastāvēšanai, kuru raksturo noteikts vides 
apstākļu kopums
Eitrofikācija
Biogēnu elementu (slāpekļa, fosfora un 
silīcija savienojumu) daudzuma un aprites intensitātes 
palielināšanās, kas novērojama kā pastiprināta aļģu 
attīstība, intensīvāka organiskās vielas uzkrāšanās ūdens 
sistēmā, kas
kopumā noved pie vides apstākļu 
pasliktināšanās
Ekosistēma
Augu, dzīvnieku un mikroorganismu sabiedrību 
un to nedzīvās vides dinamisks komplekss, kurš mijiedarbojas 
kā funkcionāla vienība
Ekosistēmas
pakalpojumi
Visi labumi un ieguvumi, ko ekosistēmas 
sniedz cilvēkam un tā labklājībai
Fotiskā zona
Jūras daļa, kuru sasniedz saules gaisma
Iekšējie jūras 
ūdeņi
Jūras ūdeņi no krasta līnijas līdz bāzes 
līnijai
2
Jūras piekrastes
ūdeņi
Akvatorija divu kilometru platumā no jūras 
krasta līnijas
3
 (
Zemes pārvaldības likums
)
Gultnes 
nogulumi
Materiāli, kas veidojušies ilgstošas 
pastāvīgas viļņu un straumju iedarbības rezultātā
Latvijas jūras 
ūdeņi
Latvijas Republikas iekšējie jūras ūdeņi, 
teritoriālās jūras un ekskluzīvās ekonomiskās zonas 
ūdeņi
Pelaģiska 
suga
Organismi, kas dzīvo vidējā un/vai virsējā 
ūdens slānī
Piekrastes 
zveja
Latvijas Republikas teritoriālajos ūdeņos 
zvejas efektīvas pārvaldības nodrošināšanai ir noteikta 
atsevišķa ūdeņu daļa - piekraste -, kuras dziļums nepārsniedz 
20 metru, izņemot seklūdens zonas, kas atrodas tālāk par 20
metru izobātu
4
Planktons
Brīvi peldošu, galvenokārt, mikroskopisku 
organismu kopa. Planktonu iedala divās lielās grupās: 
fitoplanktons - mikroskopiskas aļģes un zooplanktons - 
mikroskopiski dzīvnieki
Siltumnīcefekta
gāzes
Oglekļa dioksīds (CO
2
), metāns 
(CH
4
), slāpekļa oksīds (N
2
O), 
fluorogļūdeņraži (HFC), perfluorogļūdeņraži (PFC), slāpekļa 
trifluorīds (NF
3
) un sēra heksafluorīds 
(SF
6
)
Lietotie saīsinājumi
AER
Atjaunojamie energoresursi
AIS
Automātiskā identifikācijas 
sistēma
AJT
Aizsargājamā jūras 
teritorija
ANO
Apvienoto Nāciju 
Organizācija
BIOR
Pārtikas drošības, dzīvnieku 
veselības un vides zinātniskais institūts
BJR
Baltijas jūras reģions
3
/
75
CAGR
Apgrozījuma kumulatīvais 
vidējais pieauguma temps 
(Compound Annual Growth 
Rate
)
DAP
Dabas aizsardzības 
pārvalde
EEZ
Ekskluzīvā ekonomiskā zona
EK
Eiropas Komisija
EM
Ekonomikas ministrija
ES
Eiropas Savienība
ES ETS
Eiropas Savienības Emisijas 
kvotu tirdzniecības sistēma
ES SBJR
Eiropas Savienības stratēģija 
Baltijas jūras reģionam
ESI fondi
Eiropas strukturālie un 
investīciju fondi, t.sk. Eiropas Reģionālās attīstības fonds, 
Eiropas Sociālais fonds, Kohēzijas fonds, Eiropas 
Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai, Eiropas Jūrlietu un 
zivsaimniecības fonds
HELCOM
Baltijas jūras vides 
aizsardzības komisija - Helsinku Komisija
ICES
Starptautiskā Jūras pētniecības 
padome (
International Council for the Exploration of the 
Seas
)
IMO
Starptautiskā Jūras 
organizācija (
International Maritime 
Organization
)
IMTA
Integrētā zivju, aļģu un 
gliemeņu akvakultūra
IVN
Ietekmes uz vidi 
novērtējums
JP
Jūras plānojums
KPR
Kurzemes plānošanas 
reģions
LHEI
Latvijas Hidroekoloģijas 
institūts
LJA
VAS "Latvijas Jūras 
administrācija"
LNG
Sašķidrinātā dabasgāze
LVĢMC
VSIA "Latvijas Vides, 
ģeoloģijas un meteoroloģijas centrs"
MK
Ministru kabinets
NATO
Ziemeļatlantijas Līguma 
organizācija (
North Atlantic Treaty Organization
)
ne-ETS
Eiropas Savienības Emisijas 
kvotu tirdzniecības sistēmā neiekļautās darbības
NKMP
Nacionālā kultūras mantojuma 
pārvalde
NM
Jūras jūdze (
Nautical 
Mile
)
Ro-Ro
kuģi ritošo kravu pārvadāšanai 
(
Roll-on/roll-off
)
RPR
Rīgas plānošanas reģions
SEG
Siltumnīcefekta gāzes
SM
Satiksmes ministrija
TEN-T
Eiropas vienotais transporta 
tīkls (
Trans-European Transport Network
)
TJ
Teritoriālā jūra
UNCLOS
Apvienoto Nāciju Organizācijas 
Jūras tiesību konvencija (
United Nations Convention on the 
Law of the Sea
)
VARAM
Vides aizsardzības un 
reģionālās attīstības ministrija
VASAB
Vīzija un stratēģijas apkārt 
Baltijas jūrai - Baltijas jūras reģiona 11 valstu sadarbība 
telpiskajā plānošanā un attīstībā. To virza par telpisko 
plānošanu un attīstību atbildīgie ministri un vada Baltijas 
jūras reģiona Telpiskās
attīstības un plānošanas 
komiteja.
VES
Vēja elektrostacijas / vēja 
parki
Z.j.l.
zem jūras līmeņa
ZM
Zemkopības ministrija
IEVADS
Jūras plānojums (turpmāk - JP) Latvijas Republikas iekšējiem 
jūras ūdeņiem, teritoriālajai jūrai un ekskluzīvās ekonomiskās 
zonas ūdeņiem ir nacionāla līmeņa ilgtermiņa (12 gadi) 
teritorijas attīstības plānošanas dokuments, kurā rakstveidā un
grafiski noteikta jūras izmantošana un izmantošanas 
nosacījumi.
JP izstrādāts saskaņā ar 
Teritorijas attīstības plānošanas 
likumu
 (spēkā no 01.01.2012) un MK 2012. gada 30. oktobra 
noteikumiem Nr. 740 "
Jūras plānojuma izstrādes, ieviešanas un 
uzraudzības kārtība
". 2015. gada decembrī un 2016. gada
janvārī 
norisinājās plānojuma un vides pārskata 1.redakcijas publiskā 
apspriešana
5
 un 2018. gadā no 27. jūlija līdz 26. 
augustam - 2. redakcijas publiskā apspriešana
6
.
JP izstrādāts visai Latvijas Republikas jurisdikcijā esošajai 
Baltijas jūras daļai līdz EEZ ārējai robežai, kas atbilst 
noslēgtajiem valsts robežu līgumiem.
JP mērķis ir līdzsvarot vides, sabiedrības un tautsaimniecības 
intereses un sekmēt jūras telpas ilgtspējīgu attīstību, atļaujot 
vai ierobežojot konkrētas rīcības jūrā un piekrastē.
JP izstrādes gaitā ir saskaņotas valsts un vietējo pašvaldību 
intereses.
Nosakot jūras prioritāro izmantošanu, ir ņemta vērā 
funkcionāli ar jūru saistītā sauszemes daļa.
JP sastāv no četrām daļām: paskaidrojuma daļas; stratēģiskās 
daļas; jūras telpas izmantošanas daļas un grafiskās daļas.
4
/
75
JP paskaidrojuma daļa ietver plānojuma izstrādāšanas principus 
un metodoloģiju, JP sasaisti ar citiem attīstības plānošanas 
dokumentiem un tiesību aktiem, esošās situācijas un Baltijas 
jūras vispārīgu raksturojumu un akvatorija iedalījumu,
jūras 
transporta, zivsaimniecības un jūras akvakultūru, kā arī 
enerģētikas attīstību, valsts aizsardzības interešu vajadzības, 
tūrisma un rekreācijas attīstību, derīgo izrakteņu atradņu un 
ieguves raksturojumu, vides kvalitātes, t.sk. klimata pārmaiņu,
raksturojumu, informāciju par bioloģisko daudzveidību un 
aizsargājamajām dabas teritorijām, ekosistēmu pakalpojumiem. 
Līdztekus jūras izmantošanas esošās situācijas aprakstam 
paskaidrojuma raksts sniedz arī esošā stāvokļa un attīstības
tendenču novērtējumu.
JP stratēģiskajā daļā ir sniegts jūras telpas ilgtermiņa 
attīstības redzējums un jūras telpas prioritātes.
Jūras telpas atļautās izmantošanas daļā ir noteiktas 
prioritārās izmantošanas teritorijas, to funkcija un aprobežojumi 
to izmantošanai, kā arī JP stratēģiskie mērķi un pasākumi.
JP grafiskā daļa ietver šādas kartes: jūras atļautās 
izmantošana karte ar mēroga noteiktību 1:250 000, kā arī dažādas 
tematiskās kartes un kartoshēmas atbilstošos mērogos un Pasaules 
ģeodēzisko koordinātu sistēmā (
World Geodetic
System 1984
) 
WGS 84
7
.
PASKAIDROJUMA 
DAĻA
1. Eiropas Savienības stratēģijas, 
tiesiskais ietvars un Latvijas normatīvais regulējums
ANO 1982. gada 10. decembra Jūras tiesību konvencija (turpmāk 
- UNCLOS) Latvijā stājās spēkā 2005. gada 22. janvārī, tā nosaka 
TJ, pieguļošās zonas un EEZ tiesisko režīmu, definē miermīlīgas 
caurbraukšanas jēdzienu, nosaka
piekrastes valsts tiesības un 
pienākumus, zvejas resursu izmantošanu, jūras resursu izpēti un 
izmantošanu, kontinentālā šelfa jēdzienu, kuģošanas un gaisa kuģu 
tiesības, kā arī jūras vides aizsardzību, tai skaitā plānotās 
darbības potenciālās
ietekmes novērtēšanu, jūras zinātnisko 
izpēti. Pati UNCLOS atspoguļo zonālu pieeju jūrai un paredz 
nosacījumus ne tikai attiecībā uz dažādām darbībām jūrā, bet gan 
tiesībām un pienākumiem, kas atkarīgi no tā, kur tiek veiktas 
minētās
darbības.
ANO Starptautiskā tiesa ir atzinusi, ka kontinentālais šelfs 
ir dabisks valsts sauszemes teritorijas turpinājums, kas pastāv 
ipso facto
 (latīņu val. - faktiski) un 
ab initio
 
(latīņu val. - no sākuma), pamatojoties uz valsts suverēno varu 
pār tās
sauszemes teritoriju kā tās suverēnās varas turpinājumu 
nolūkā izpētīt jūru un izmantot tās resursus
8
. UNCLOS 
3. pants noteic, ka katrai piekrastes valstij ir tiesības noteikt 
savas TJ platumu līdz robežai, kas nepārsniedz 12 jūras jūdzes, 
to
mērot no "bāzes līnijām".
Pieņemot UNCLOS, TJ platums bija viens no visstrīdīgākajiem 
jautājumiem. Nolūkā noteikt TJ robežu, visattālāk jūrā esošās 
pastāvīgās ostu būves, kuras ir ostu sistēmas sastāvdaļa, tiek 
uzskatītas par krasta sastāvdaļu. Piekrastes iekārtas
un 
mākslīgās salas netiek uzskatītas par pastāvīgām ostas būvēm.
Piekrastes valstij pār tās TJ ir turpmāk minētās tiesības:
1. Ekskluzīvas tiesības zvejot un izmantot teritoriālās jūras 
dibenu un dzīles;
2. Suverēnas tiesības uz gaisa telpu virs teritoriālās jūras 
(pretēji kuģiem, gaisa kuģiem nav miermīlīgas caurbraukšanas 
tiesību);
3. Piekrastes valsts kuģiem ir ekskluzīvas tiesības pārvadāt 
preces un pasažierus no vienas piekrastes valsts daļas uz citu 
(kabotāža);
4. Ja kara laikā piekrastes valsts ir neitrāla, karojošās 
valstis piekrastes valsts TJ nedrīkst uzsākt kauju vai sagrābt 
tirdzniecības kuģus;
5. Piekrastes valstij ir tiesības pieņemt ārvalstu kuģiem 
saistošus noteikumus par navigāciju, veselību, muitas nodevām un 
imigrāciju;
6. Piekrastes valstij noteiktos gadījumos ir tiesības aizturēt 
kuģus, kuru caurbraukšana nav miermīlīga rakstura, ierobežot 
ārvalstu kuģu satiksmi TJ, ja tas nepieciešams valsts drošībai un 
mācībām, tirdzniecības kuģus, kuri izmanto
miermīlīgas 
caurbraukšanas tiesības, un uz to klāja esošās personas, kā arī 
izraidīt kara kuģus, kas pārkāpj piekrastes valsts normatīvo aktu 
nosacījumus.
Latvijai ir suverēnās tiesības uz Latvijas kontinentālā šelfa 
un ekskluzīvās ekonomiskās zonas izpēti un tur esošo dabas 
resursu izmantošanu, kā arī ekskluzīvas tiesības veidot būves un 
mākslīgās salas, un ekskluzīva jurisdikcija attiecībā uz
jūras 
vides aizsardzību un saglabāšanu, jūras zinātnisko izpēti
ES un nacionālie 
plānošanas dokumenti un normatīvais regulējums
Eiropas jūras vide cieš no dažādas ietekmes, kas pasliktina 
jūras ekosistēmas stāvokli, tādēļ ES ir pieņēmusi Eiropas 
Parlamenta un Padomes Direktīvu 
2008/56/EK
 (2008. gada 17. 
jūnijs), ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai jūras vides
politikas jomā (Jūras stratēģijas pamatdirektīva) (turpmāk - 
Jūras stratēģijas pamatdirektīva). Tā paredz vienotu sistēmu un 
mērķus kaitīgo cilvēka darbību novēršanai un jūras vides 
aizsardzībai un saglabāšanai.
Jūras stratēģijas pamatdirektīvā ir noteiktas minimālās 
prasības visām ES valstīm - izstrādāt stratēģijas, lai aizsargātu 
jūras ekosistēmu un nodrošinātu, ka ar jūras vidi saistītās 
darbības ir ilgtspējīgas. Tā ļauj nodrošināt sadarbību jūras
reģionos (Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļa, Baltijas jūra, 
Vidusjūra un Melnā jūra) reģionālo konvenciju ietvaros, piemēram, 
Helsinku konvencija
9
 Baltijas jūrai. Šīs programmas 
ietver pasākumus kopīgu mērķu sasniegšanai nolūkā līdz 2020.
gadam panākt "labu vides stāvokli". Termins "labs vides 
stāvoklis" attiecas uz daudzveidīgiem un dinamiskiem okeāniem un 
jūrām, kas ir tīras, veselīgas un produktīvas.
Mērķis ir nodrošināt, ka jūras vide tiek saglabāta pašreizējai 
un turpmākajām paaudzēm. Jūras stratēģijas pamatdirektīva palīdz 
arī izveidot vienotu aizsargājamu jūras teritoriju tīklu un 
uzsākt dialogu ar valstīm ārpus ES. ES valstīm ir jānovērtē
savu 
jūras ūdeņu vides stāvoklis un cilvēku darbības ietekme (tostarp 
jāveic sociālā un ekonomiskā analīze). Valstīm, kuras strādā 
vienā jūras reģionā, savas darbības ir jāsaskaņo. Jūras 
stratēģijas pamatdirektīva Latvijas tiesību aktos ir pārņemta
ar 
Jūras vides aizsardzības un pārvaldības likumu
.
2014. gada 17. septembrī stājās spēkā Eiropas Parlamenta un 
Eiropas Padomes direktīva ar ko izveido jūras telpiskās 
plānošanas satvaru (
2014/89/ES
) (turpmāk - direktīva 
2014/89/ES
). 
Direktīva 
2014/89/ES
 ir vērsta uz jūras telpisko
plānojumu 
saskaņošanu, saglabājot katras dalībvalsts rīcības brīvību jūrā 
veikto darbību plānošanā. Direktīvā 
2014/89/ES
 definēti šādi 
jūras plānošanas mērķi:
1) izveidojot un īstenojot jūras telpisko plānošanu, 
dalībvalstis apsver ekonomiskos, sociālos un vides aspektus, lai 
atbalstītu jūrlietu nozaru ilgtspējīgu attīstību un izaugsmi, 
piemērojot ekosistēmas pieeju
10
 un veicinātu attiecīgo 
darbību un
izmantošanas veidu līdzāspastāvēšanu;
5
/
75
2) ar jūras telpiskajiem plānojumiem dalībvalstis tiecas dot 
ieguldījumu jūras enerģētikas nozaru, jūras transporta, 
zvejniecības un akvakultūras nozaru ilgtspējīgai attīstībai, kā 
arī vides saglabāšanai, aizsardzībai un uzlabošanai, tostarp
noturībai pret klimata pārmaiņu ietekmi. Dalībvalstis turklāt var 
īstenot citus mērķus, piemēram, ilgtspējīga tūrisma veicināšanu 
un izejvielu ilgtspējīgu ieguvi.
Direktīvas 
2014/89/ES
 preambula nosaka: "Jūras telpiskās 
plānošanas galvenais mērķis ir sekmēt ilgtspējīgu attīstību un 
apzināt iespējas jūras telpu izmantot dažādām jūras izmantošanas 
vajadzībām, kā arī pārvaldīt jūras telpas
izmantojumus un 
konfliktus jūras teritorijās. Jūras telpiskās plānošanas mērķis 
ir arī apzināt un sekmēt daudzfunkcionālu izmantošanu, kas būtu 
saskaņā ar attiecīgo valstu politiku un tiesību aktiem. Lai 
sasniegtu šo mērķi, dalībvalstīm vismaz
jānodrošina, ka 
plānošanas procesa vai procesu beigās tiek izstrādāts 
visaptverošs plānojums, kurā noteikti dažādi jūras telpas 
izmantojumi un ņemtas vērā klimata pārmaiņu izraisītas ilgtermiņa 
izmaiņas."
Latvijā ES direktīva ir pārņemta nacionālajā tiesību sistēmā 
ar 
Teritorijas attīstības plānošanas likumu
 (spēkā no 
01.12.2011.) un MK 2012. gada 30. oktobra noteikumiem Nr. 740 
"
Jūras plānojuma izstrādes, ieviešanas un uzraudzības 
kārtība
".
Saskaņā ar to JP visām ES dalībvalstīm ir jāizstrādā ne vēlāk 
kā līdz 2021. gada 31. martam.
JP izvērtē un definē nozaru intereses jūrā. Tā uzdevums ir 
radīt ietvaru vides un citu tautsaimniecības nozaru interešu 
sabalansēšanai, kas veicinātu ilgtspējīgu lēmumu pieņemšanu, 
radītu noteiktību potenciālām investīcijām, mazinātu nozaru
konfliktus nākotnē. Ekosistēmas pieeja ir viens no 
pamatprincipiem ar kura palīdzību, izmantojot labākos pieejamos 
datus un informāciju, var panākt risinājumus dažādu nozaru 
aktivitāšu līdzāspastāvēšanai jūrā. JP izvērtē un sniedz
priekšlikumus ar jūru funkcionāli saistītās sauszemes daļas 
izmantošanai, ņemot vērā ne tikai valsts un nozaru, bet arī 
pašvaldību intereses.
Ar stratēģiju 
"Eiropa 2020: Eiropas Savienības stratēģija 
izaugsmei un nodarbinātībai"
 ES tiecas līdz 2020. gadam kļūt 
par gudru, ilgtspējīgu un integrējošu ekonomiku. Jūras telpiskās 
plānošanas direktīvai ir būtiska loma ES vēlmē
attīstīt Eiropas 
Jūras nozaru ekonomiku.
ES SBJR
 ir pirmā ES iekšējā stratēģija Eiropas 
makroreģionam, kuras pamatā ir inovatīva un integrēta ilgtermiņa 
pieeja ES politiku īstenošanai Baltijas jūras reģionā. Tā aptver 
astoņas ES dalībvalstis Baltijas jūras reģionā - Dāniju, 
Igauniju,
Latviju, Lietuvu, Poliju, Somiju, Vāciju un 
Zviedriju.
Kopš 2012. gada ir definēti vispārējie ES SBJR mērķi. Uzmanība 
pievērsta trīs galvenajiem mērķiem: aizsargāt jūras vidi; 
nodrošināt starpreģionālas saites, tajā esošo valstu enerģijas un 
transporta sistēmas padarot savstarpēji savienotākas;
vairot 
labklājību, novēršot šķēršļus Baltijas reģiona vietējā tirgū, 
attīstot kopīgu ekonomikas, kultūras un tūrisma 
pamatnodrošinājumu un veicinot inovāciju saskaņā ar Kopīgo 
Baltijas jūras pētniecības un attīstības programmu (BONUS).
ES SBJR trīs mērķi ir sadalīti dažādos rīcības veidos, kas 
politikas jomās un horizontālās aktivitātēs tiek īstenotas kā 
makroreģionāla rīcība. Īpaši uzsverama ir 
horizontālā 
aktivitāte "Telpiskā plānošana
", kuras mērķis ir sagatavot un
ieviest jūras telpiskos plānus, kuri ir saskaņoti pāri robežām un 
kuros ir ievērota ekosistēmas pieeja. Tādējādi īstenotās rīcības 
ietekmē visu teritoriju ārpus iesaistīto valstu robežām.
"ES stratēģija jūras un jūrniecības nozaru ilgtspējīgai 
izaugsmei. Zilā izaugsme"
 (turpmāk -Jūras nozaru izaugsmes 
stratēģija)
11
 ir ES ilgtermiņa stratēģija okeānu un 
jūru potenciāla izmantošanai. Ar Jūras nozaru izaugsmes 
stratēģiju
tika uzsākta ES stratēģijas jūrniecības nozarei 
īstenošana. Tās pieņemšana ir jūrniecības nozares ieguldījums 
"Eiropa 2020" Stratēģijas gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai 
izaugsmei mērķu sasniegšanā. Jūras nozaru izaugsmes stratēģijas
pamatā ir Komisijas integrētā jūrlietu politika
12
, 
kuras īstenošana tika uzsākta 2007. gadā, un tā ir vērsta uz 
jūras un jūrniecības nozaru (jūras nozaru ekonomikas) potenciālu 
sniegt ieguldījumu ilgtspējīgā ekonomikas atlabšanā ES un jo 
īpaši
palīdzēt izveidot jaunas darbavietas un sekmēt inovāciju un 
ilgtspējīgu attīstību. 
Jūras nozaru stratēģijā ir noteiktas 
piecas jomas ar augstu darbavietu izveides un izaugsmes 
potenciālu: akvakultūra (zivju un gliemju audzēšana),
tūrisms, 
jūras biotehnoloģija, okeānu enerģija un jūras derīgo izrakteņu 
ieguve
.
"Telpiskās plānošanas sistēmas attīstības koncepcijā
" 
(apstiprināta ar MK 2009. gada 15. jūlijarīkojumu Nr. 474) 
norādīts, ka jūras plānošanas jautājumi ir jāievieš normatīvajos 
aktos, ar mērķi saskaņoti risināt dažādu nozaru intereses un
arī 
iespējamos konfliktus jūrā, kā arī pildīt starptautiskās, īpaši 
ES un Baltijas jūras reģiona mēroga aktivitātes un saistības.
Latvijas ilgtspējīgas attīstības stratēģijā
 līdz 2030. 
gadam (pieņemta Latvijas Republikas Saeimā 2010. gada 10. 
jūnijā), definēta jūras plānošanas loma saskaņotas un 
ilgtspējīgas piekrastes un jūras akvatorijas izmantošanas
nodrošināšanā.
Jūras vides aizsardzības un pārvaldības likums
 (spēkā 
no 2010. gada 18. novembra) definē jūras telpisko plānošanu kā 
ilgtermiņa attīstības plānošanas procesu, kas vērsts uz jūras 
vides aizsardzību, jūras racionālu izmantošanu un
integrētu 
pārvaldību, kā arī sabiedrības labklājības un ekonomikas 
attīstības līdzsvarošanu ar vides aizsardzības prasībām. Ar šo 
likumu tiek paredzēta JP loma atļauju izdošanai jūrā pēc tā 
apstiprināšanas.
Atbilstoši 
Teritorijas attīstības plānošanas likumam
 JP 
ir nacionālā līmeņa ilgtermiņa teritorijas attīstības plānošanas 
dokuments, kurā noteikta jūras izmantošana, ņemot vērā 
funkcionāli ar jūru saistīto sauszemes daļu.
Lai noteiktu jūras telpiskajā plānošanā iesaistāmās 
institūcijas un to sniedzamo informāciju, kā arī iespējamā JP 
saturu un izstrādes gaitu, tika sagatavots Informatīvais ziņojums 
"
Par kompetenču sadalījumu starp institūcijām jūras
telpiskajā 
plānošanā
" (pieņemts MK 2012. gada 10. aprīlī).
Uz 
Teritorijas attīstības plānošanas likuma
 pamata izdoti MK 
2012. gada 30. oktobra noteikumi Nr. 740 "
Jūras plānojuma 
izstrādes, ieviešanas un uzraudzības kārtība
", kas nosaka 
detalizētākas prasības JP izstrādes procesam un
saturam.
Pašvaldību kompetenci jūras plānošanā nosaka 
Zemes 
pārvaldības likuma
 (spēkā no 01.01.2015.) 
15. pants
, kas 
ievieš terminu jūras piekrastes josla. Šī teritorija sastāv no 
jūras piekrastes ūdeņiem un sauszemes daļas
13
. Jūras 
piekrastes
ūdeņi ir akvatorija divu kilometru platumā no jūras 
krasta līnijas. Likums nosaka, ka vietējā pašvaldība ir valdītājs 
tās administratīvajai teritorijai piegulošajiem jūras piekrastes 
ūdeņiem.
Baltijas jūras piekraste ir noteikta kā viena no nacionālo 
interešu telpām, kur dabas un kultūras mantojuma saglabāšana 
jālīdzsvaro ar ekonomiskās attīstības veicināšanu. JP ir viens no 
instrumentiem, lai piepildītu jūras izmantošanas
ilgtermiņa 
redzējumu, kura pamatā ir izpratne par jūru kā vienotu telpu, kur 
viss ir savstarpēji saistīts. JP definē valsts intereses jūrā, 
lai pašām valsts un pašvaldību institūcijām būtu skaidrāks 
redzējums un konsekventāki lēmumi, piemēram,
paredz, ka kuģošana 
ir prioritāra jūras izmantošana un vienlaikus norāda uz vietām, 
kur attīstīt jaunas nozares. Tas ir pamats būtisku 
tautsaimniecības nozaru attīstībai un investīciju piesaistei un 
tiesiskās vides pārskatāmībai.
2. Plānojuma izstrādāšanas principi 
un metodoloģija
JP izstrādāšana balstās uz 
Teritorijas attīstības plānošanas 
likumā
, ES JP direktīvā (
2014/89/ES
) un HELCOM-VASAB 2010. gadā 
pieņemtajiem JP principiem.
JP gala redakcija izstrādāta par pamatu ņemot: JP 
1.redakciju
14
 un ES finansētos projektus: "Virzība uz 
saskaņotību un pārrobežu risinājumiem Baltijas jūras telpiskajos 
plānojumos - BalticSCOPE"
15
 un "Saskaņota lineārā 
infrastruktūra
Baltijas jūras telpiskajos plānojumos 
(BalticLINes)"
16
.
6
/
75
Jūras plānošanas process balstās uz šādiem nosacījumiem:
▫ Jūras telpas izmantošanai jānodrošina vides stāvokļa un 
ekoloģisko parametru nepasliktināšanu un ekosistēmas spēju 
pielāgoties izmaiņām, kā arī radot labvēlīgus apstākļus vides 
stāvokļa un jūras resursu kvalitātes uzlabošanai;
▫ Jānodrošina esošo, tradicionāli izveidojušos, jūras 
izmantošanas veidu pastāvēšana, kas jau aizņem noteiktu jūras 
telpas daļu un tādējādi ietekmē un rada nosacījumus jaunu 
saimnieciskās darbības veidu izvietošanai jūrā;
▫ Jāveicina esošo saimniecisko darbību attīstība un jārada 
apstākļi jaunu jūras lietojuma veidu ienākšanai;
▫ Lēmumi par jaunu jūras resursu un telpas izmantošanas veidu 
ieviešanu jābalsta uz pētījumiem par to tehnoloģisko un 
ekonomisko pamatotību, ietekmi uz vidi un jūras ekosistēmu, kā 
arī izvērtējot atbilstību nacionālās politikas mērķiem un
prioritātēm.
JP izstrādāts izmantojot jaunāko zinātniskos pētījumu datus 
par jūras vides stāvokli, dabas vērtībām un saimniecisko 
izmantošanu, kā arī veikta papildus datu analīze un jaunu 
telpisko datu kopu izstrāde (piemēram, par zivju sugu izplatību 
un
nozveju, jūras nogulumu un bentisko biotopu izplatību, 
ekosistēmas pakalpojumu nodrošinājumu u.c.).
Balstoties uz piesardzības principu, pieejamie telpiskie dati 
par dabas vērtību izplatību tika izmantoti, izvēloties piemērotās 
vietas saimnieciskām darbībām, izvairoties no vietām, kur tās 
varētu radīt būtisku kaitējumu.
JP izstrādes sākuma posmā tika izstrādāti četri alternatīvie 
scenāriji un to ietekme novērtēta pēc izvēlētajiem vides, 
sociālajiem, ekonomiskajiem, klimata pārmaiņu un pārrobežu 
konteksta kritērijiem, kā arī attiecībā uz sugu, biotopu un
ekosistēmu pakalpojumu izplatību. Novērtējuma rezultāti 
izmantoti, izstrādājot optimālo jūras atļautās izmantošanas 
risinājumu.
Veikts ekosistēmu pakalpojumu nodrošinājuma raksturojums, kā 
arī ekosistēmu pakalpojumu biofizikālā kartēšana, balstoties uz 
pieejamajiem telpiskajiem datiem un ekspertu zināšanām. 
Ekosistēmu pakalpojumu kartes izmantotas
alternatīvo scenāriju un 
optimālā jūras izmantošanas risinājuma ietekmju izvērtēšanai.
Cilvēka darbību ietekme uz dažādām jūras ekosistēmas 
komponentēm izvērtēta, izmantojot ietekmju matricu (skatīt 2. 
pielikumu). Novērtējuma rezultāti izmantotie scenāriju un 
optimālā jūras izmantošanas risinājuma telpisko ietekmju
kartēšanā. Saimnieciskās darbības un vides mijiedarbības 
apspriestas iesaistīto pušu un ekspertu sanāksmēs, kā rezultātā 
formulēti jūras izmantošanas kritēriji.
Visas ieinteresētās puses aktīvi tika iesaistītas JP izstrādē, 
sākot jau ar plānojuma darba uzdevuma definēšanu. Organizētas 
sanāksmes un konsultācijas ar dažādām ieinteresēto pušu grupām, 
tās iesaistot stratēģisko mērķu un ilgtermiņa
redzējuma 
formulēšanā, scenāriju izvērtēšanā
17
, jūras 
izmantošanas kritēriju noteikšanā un optimālā jūras izmantošanas 
risinājuma komentēšanā.
Veiktas arī pārrobežu konsultācijas
18
 ar Lietuvas, 
Igaunijas un Zviedrijas ieinteresēto pušu pārstāvjiem. Risinājumi 
Baltijas jūras reģiona attīstības kontekstā ir izvērtēti, 
izmantojot kritērijus, kas balstīti uz ES SBJR minētājām 
prioritārajām
jomām jūras ekosistēmas sniegto produktu un 
pakalpojumu ekonomiskā potenciāla realizēšanai. Piedāvātie 
kritēriji ir vērsti uz vienotas pieejas veidošanu starp Baltijas 
jūras reģiona valstīm, veicinot pārrobežu sadarbību iedzīvotāju 
labklājības
celšanai, kas ir atkarīga no ilgtspējīgas vides 
resursu izmantošanas, kā arī uzsverot reģiona izaugsmei būtiskos 
ekonomiskos faktorus, drošību un Baltijas jūras ekoloģisko 
stāvokli.
Piedāvātie kritēriji vienotai Baltijas jūras reģiona 
attīstībai ietver:
• 
Izmantošanas veidu nepārtrauktību
 attiecībā uz kuģu 
ceļiem un infrastruktūras koridoriem;
• 
Ekoloģisko līdzsvaru
, ko nodrošina aizsargājamo 
teritoriju tīkls, "zilo koridoru" saglabāšana sugu migrācijas 
nodrošināšanai, zivsaimniecības politiku un akvakultūras 
attīstības iespējas;
• 
Reģiona atraktivitāti
, ko nodrošina jahtu un atpūtas 
laivu piestātņu un ostu tīkls un burāšanas iespējas gar krastu, 
atraktīvus tūrisma pakalpojumus un zemūdens kultūras mantojuma 
apskates iespējas;
• 
Drošību,
 kas balstīta uz valsts aizsardzībai 
atbilstošām militāro apmācību un operāciju iespējām, kā arī AER 
nozares attīstības;
• 
Ekonomisko potenciālu
, kas balstīts uz ostu attīstību 
un ar jūrlietām saistītās uzņēmējdarbībās veicināšanu.
Latvijas JP ir nacionāla līmeņa plānošanas dokuments, un tā 
izstrāde ir sasaistīta ar Valsts ilgtermiņa tematisko plānojumu 
Baltijas jūras piekrastes publiskās infrastruktūras attīstībai 
līdz 2030. gadam. Lai gan vietējām pašvaldībām ir tiesības
plānot 
tām pieguļošo jūras teritoriju līdz 2 km no krasta, tām ir jāņem 
vērā JP definētie izmantošanas risinājumi.
JP definētie pasākumi ietver nepieciešamos pētījumus par jūras 
ekosistēmas stāvokli un dabas vērtību un resursu izplatību, kā 
arī jūras resursu izmantošanas iespējām. Ir piedāvāti kritēriji 
plānojuma īstenošanas monitoringam.
JP izstrādes, ieinteresēto pušu iesaistes, ar jūras plānošanu 
saistīto projektu un stratēģiskā ietekmes uz vidi novērtējuma 
norises pārskats shematiskā veidā attēlots 1. attēlā.
7
/
75
1. attēls. Latvijas JP izstrādes 
gaita
3. Esošās situācijas 
raksturojums
3.1. Baltijas jūras un jūrai 
pieguļošās teritorijas vispārīgs raksturojums
Baltijas jūra, tajā skaitā Latvijas TJ, ir unikāla Latvijas un 
visa Baltijas jūras reģiona vērtība, kurā saskaras daudzu 
tautsaimniecības nozaru, dabas un valsts aizsardzības 
intereses.
Tās ekosistēma ir ļoti jutīga, un 2005. gadā Starptautiskā 
jūrniecības organizācija ir atzinusi Baltijas jūru par īpaši 
jutīgu jūras teritoriju (
PSSA - particularly sensitive sea 
area
)
19
. Baltijas jūra ir īpaši jutīga pret slodzi 
uz vidi, jo tā ir noslēgta un
ar salīdzinoši nelielu bioloģisko 
daudzveidību, turklāt garā ziemas sezona ierobežo tās 
produktivitāti un iesāļais ūdens rada apgrūtinātus apstākļus gan 
sālsūdens, gan saldūdens organismiem. Sakarā ar tās ierobežoto 
ūdensapmaiņu ar citām
jūrām, barības vielu un citu vielu ieplūdes 
akumulējas Baltijas jūrā un sadalās ļoti 
lēnām.
20
Slodzi uz jūras vidi rada tās sateces baseinā 
dzīvojošo un strādājošo 85 miljonu
20
 cilvēku darbība. 
Tipiskie slodzes veidi ir eitrofikācija
21
, 
piesārņojums,
jūru piesārņojošie atkritumi, invazīvās sugas, 
zemūdens troksnis, zvejniecība un dzīvotņu izzušana.
20
 
Arī Latvijas piekrastē ir koncentrējusies ievērojama daļa 
Latvijas iedzīvotāju - pagastos un pilsētās, kas robežojas ar 
jūru un aizņem apmēram
6% no Latvijas teritorijas, 2018. gada 
sākumu bija deklarējušies 922 402 iedzīvotāju jeb 43,7% no valsts 
iedzīvotāju kopskaita, tanī skaitā 41,4% no kopējā iedzīvotāju 
skaita dzīvo četrās republikas pilsētās - Rīgā, Liepājā, Jūrmalā 
un Ventspilī
22
.
Kopumā Latvijas piekrastē (vairumā 
piekrastes pagastu un pilsētu) notiek iedzīvotāju skaita 
samazināšanās un 5 gadu laikā no 2013. gada līdz 2018. gadam 
iedzīvotāju skaits kopumā ir sarucis par 4 537 iedzīvotājiem jeb 
0,5%
23
.
3.2. Baltijas jūras akvatorija 
iedalījums
Latvijā TJ režīmu regulē 
Latvijas Republikas valsts robežas 
likums
.
24
 Latvijas TJ sniedzas 12 jūras jūdžu (22,2 
km) platumā, skaitot no bāzes līnijas. Tās ārējā robeža ir 
nepārtraukta un noslēgta līnija un ar šo līniju sakrītoša 
vertikāla virsma,
kas Latvijas ūdeņu teritoriju, zemes dzīles un 
gaisa telpu norobežo no kaimiņvalstīm un no Latvijas 
EEZ
25
 (skatīt 2. attēlu).
Kontinentālo šelfu un ekskluzīvo ekonomisko zonu Latvijā 
regulē 
Jūras vides aizsardzības un pārvaldības 
likuma
26
 
3. pants
, kas nosaka, ka Latvijas 
kontinentālais šelfs ir jūras dibena virsma un dzīles zemūdens 
rajonos, kas ir Latvijas
sauszemes teritorijas dabiskais 
turpinājums, atrodas tūlīt aiz Latvijas TJ robežām. Savukārt 
Latvijas ekskluzīvā ekonomiskā zona ir Baltijas jūras teritorija, 
kas arī atrodas tūlīt aiz Latvijas TJ robežām (skatīt 2. attēlu). 
Pēc 
Jūras vides aizsardzības
un pārvaldības likumā
 noteiktā, abas 
teritorijas sniedzas līdz jūras robežām, kuras Latvija noteikusi 
starptautiskajos līgumos ar Igauniju, Lietuvu un Zviedriju. Kopš 
Latvijas neatkarības atjaunošanas jūras robežlīgumi ir noslēgti 
un ir spēkā ar
Igauniju un par Latvijas, Igaunijas un Zviedrijas 
kopīgo jūras robežas punktu.
8
/
75
2. attēls. Latvijas jūras telpas 
iedalījums
Baltijas jūras Latvijas EEZ un Rīgas līča gultnes zemkvartāra 
virsma atrodas no dažiem metriem z.j.l. atsevišķu iecirkņu krastu 
tuvumā līdz aptuveni 100-120 m z.j.l. lokālajā depresijā Roņu 
salas tuvumā, 160-170 m z.j.l. Gotlandes ieplakas
austrumu nogāzē 
un pat vēl dziļāk uz rietumiem no Liepājas.
Ziemā ūdens temperatūra tā virskārtā ir tuvu nullei. Ūdens 
virskārtas absolūtās minimālās temperatūras Rīgas līcī ir no - 
0,18°C līdz - 0, 45 ° C, bet jūrā no - 0,4 ° C līdz - 0,6 ° C. 
Ūdens sāk iesilt aprīlī (reizēm arī martā). Mēneša vidējā ūdens
temperatūra lielākās vērtības sasniedz jūlijā, un tās ir 
+16°C..+18 ° C. Virskārtas ūdens temperatūras maksimums parasti 
ir sasniegts divas nedēļas vēlāk par gaisa temperatūras 
maksimumu. Ūdens absolūtās maksimālās temperatūras virskārtā
Rīgas līcī var sasniegt +26°C - +28°C, parasti jūlijā, bet 
Baltijas jūras piekrastē (Liepājā) - augustā. Ūdens atdzišana 
sākas augusta beigās un turpinās līdz decembra pirmajai dekādei, 
sasniedzot+ 1° C - +3 °C.
Ledus veidošanās Rīgas līcī parasti visintensīvāk sākās 
februārī, kas veicina līča aizsalšanu un ietekmē līča ostu 
darbību. Mērenās ziemās ap februāra beigām Rīgas līča piekrastes 
ūdeņi un Irbes jūras šaurums ir klāts ar nekustīgu ledu.
Bargās 
ziemās viss Rīgas līča akvatorijs ir klāts ar ledu jau janvāra 
vidū, bet maigās ziemās līcis neaizsalst. Atklātās Baltijas jūras 
daļā parasti ziemās pastāvīga ledus sega neveidojās.
Baltijas jūras ūdens sāļums Latvijas jūras ūdeņos ir laikā un 
telpā mainīgs, vidējais ūdens virsmas sāļums Baltijas jūras 
atklātajā daļā ir 7-8 promiles
27
 un Rīgas līcī vidēji 
5 promiles
28
. Valdošie vēja virzieni ir rietumu, 
dienvidrietumu un dienvidu
puses vēji un ilggadīgais vidējais 
piezemes vēja ātrums piekrastē ir no 3,4-4,6 m/s
29
, 
vidējais vēja ātrums jūrā ir lielāks. Sanešu plūsmas jūrā ir 
salīdzinoši maz pētītas, bet pēc V. Ulsta 1998. gada 
monogrāfijas
30
 datiem, smilšu saneši tiek
pārvietoti 
gar krastu no rietumiem (Lietuvas) uz ziemeļaustrumiem 
(Igauniju), izņemot krasta posmu no Saulkrastiem līdz Ķurmjragam, 
kur šīs plūsmas ir pretējā virzienā.
Latvijas krasta līnijas garums ir aptuveni 496 km Baltijas 
jūras krastā no Lietuvas robežas līdz Kolkas ragam lēzenie 
akumulatīvie krasti ir 47% un stāvkrasti 33% no krasta līnijas 
garuma. Rīgas jūras līča krastā lēzenie akumulatīvie krasti ir
58% un stāvkrasti 23% no kopējās krasta līnijas garuma.
3.3. Jūras transports
Jūras transporta 
loma ES, Baltijas jūras reģionā un Latvijā
Jūras transports ir 
nozīmīgākais transporta veids ES ārējās 
tirdzniecības nodrošināšanai
, apkalpojot gandrīz 90% ārējās 
tirdzniecības
31
. Latvijas (un arī Igaunijas un 
Lietuvas) ostas ir nozīmīgs starptautisko piegāžu ķēžu elements 
ES
ārējai tirdzniecībai. Tāpat Latvijas ostas ir arī nozīmīgs 
Krievijas, Kazahstānas un Baltkrievijas ārējās tirdzniecības, jo 
īpaši eksporta, piegāžu ķēdes elements ar pārējo pasauli (skatīt 
3. attēlu).
9
/
75
3. attēls. Nozīmīgāko A-R 
transporta koridora valstu ārējās tirdzniecības saites ar ES 
2015, miljonos tonnu
(Avots: Eurostat)
Baltijas jūra ir viens no attīstītākajiem reģioniem Eiropā 
tuvsatiksmes jūras kravu pārvadājumos
 
(
short-sea-shipping
) ar 22% īpatsvaru pēc pārvadāto kravu 
tonnāžas. No 2006. - gada līdz 2016. gadam ES tuvsatiksmes jūras 
kravu
pārvadājumi ir pieauguši par 1,1% (tikai 2016. gadā 
pārsniedzot 2008. gada apjomu).
32
 Lielākais pieaugums 
tiek gaidīts konteineru (gada pieaugums par 
4,4%)pārvadājumiem.
33
 un tuvsatiksmes konteineru 
pārvadājumu apjoms ES 2016. gadā
salīdzinot ar 2015. gadu 
palielinājies par 9,8% un ievērojami pārsniedzot 2009. gada 
apjomus, kas liecina par konteineru kravu nozīmes 
pieaugumu.
34
Tuvsatiksmes jūras kravu pārvadājumi veido, aptuveni, 85% no 
Latvijas ostu kopējā kravu apgrozījuma (2016. gadā)
35
. 
Pēc Eurostat datiem 2016. gadā 
Latvijas ostas nodrošinājušas 
tuvsatiksmes jūras kravu pārvadājumos kravu
apgrozību
 
50,1 
miljonus tonnu
, kas ir relatīvi straujākais kravu pārvadājumu 
kritums ES par (-10,%)
36
, kas saistāms ar Krievijas 
transporta politiku - novirzīt Krievijas kravas uz savām 
ostām.
Globālās 
attīstības tendences, kas ietekmē kuģniecību
Līdz 2016. gadam globālā mērogā jūras kravu pārvadājumu 
jomā
 apgrozījuma pieaugums kuģniecības nozarē ir samazinājies 
un nozare atkopjas pēc 2016. gadā pārdzīvotajām 
grūtībām.
37
 Pasaules kuģniecības nozarē šobrīd ir
vērojamas nesaudzīgas cīņas pazīmes, kas saistītas ar 
kuģu 
lielo ietilpību un to skaitu
. Neskatoties uz to, ilgtermiņa 
prognozes paredz, ka līdz 2050. gadam starptautiskajā kuģniecībā 
turpināsies kravu apgrozījuma pieaugums (vidēji 3,3%
apmērā)
38
 Vienlaikus novērojama 
pārvadātāju tirgus 
koncentrācija gan globālā gan ES mērogā
, samazinoties 
pārvadātāju skaitam, un tas samazina iespējas šajos tirgos iekļūt 
jauniem pārvadātājiem.
39
 Jūras kuģniecības 
pieprasījuma pusē
kopš 1980. gada pasaules reģionu ekonomiskajā 
attīstībā ir notikusi 
pāreja no bipolāras pasaules (Eiropa un 
Ziemeļamerika) uz trim poliem
, ietverot Austrumāziju. 
Tirdzniecības attiecības starp ES un Ķīnu, kas sākās kā importa
attiecības, tagad kļūst sabalansētākas, ja ņem vērā, ka pēdējo 15 
gadu laikā eksporta apjoms no ES uz Ķīnu ir palielinājies 
straujāk nekā importa apjoms (attiecībā pieci pret 
trīs).
40
 Pastāv globāla tendence 
vairāk kravu veidu 
iekraut
konteineros
41
, un jūras kravu pārvadājumos 
IMO ir apņēmusies ierobežot kuģošanas ātrumu kuģu ceļos, lai 
sasniegtu IMO uzstādītos CO
2
 emisiju samazināšanas 
mērķus 2030. gadam
42
 un izmantot 
arvien efektīvākus 
konteinerkuģus
, tas
prasa ne vien kravu apjoma pienācīgu 
koncentrāciju, bet arī pilnīgu transporta ķēdes integrāciju, kas 
bez paša pārvadājuma pakalpojuma ietver arī palīgpakalpojumus un 
zemes transportu no ostas uz iekšzemi.
43
 Ekonomiskiem 
mērķiem tiek
plašāk ieviestas arī 
jaunas kuģu 
tehnoloģijas
, nākotnei nozīmīgākās ir kuģu izmēra pieaugums, 
bezapkalpes kuģi, kā arī ekoloģiski kuģi un alternatīvi 
dzinēji.
44
 Pastāv 
kravas specializācijas 
tendence
 starp dažādām ostām, un tas palielina
ostu 
efektivitāti un produktivitāti. Sadarbība un partnerība ostu 
starpā viena reģiona robežās (abpusēji izdevīga jeb 
win-win
 stratēģija) ietver kravu specializāciju, lai gūtu 
apjoma radītus ietaupījumus.
45
Reģionālā analīze rāda, ka jūras kravu pārvadājumus Baltijas 
jūras reģionā ietekmē globālās kuģniecības tendences, kas 
piedzīvo īstermiņa un vidēja termiņa lejupslīdi. Tomēr ilgtermiņa 
prognozes līdz 2050. gadam gan starptautiskajiem, gan
ES 
iekšējiem pārvadājumiem paredz pastāvīgu, lai gan mērenu, 
izaugsmi
46
.
Saskaņā ar Baltijas ostu organizācijas prognozi, Baltijas 
jūras reģiona ostu kopējā kravu caurlaidspēja 2010.-2030. gadā 
pieaugs par 30% jeb 228 miljoniem tonnu (no 757,1 miljona tonnu 
2010. gadā līdz 984,8 miljoniem tonnu 2030. gadā).
Aprēķināts, ka 
nozīmīgākais pieaugums būs vērojams konteineru 
segmentā.
47
 Esošie statistikas dati liecina, ka 2017. 
gadā salīdzinot ar 2016. gadu Latvijas ostās bijis apgrozījuma 
pieaugums konteineru kravām par 14,6% un Ro-Ro kravām par 
10
/
75
13,7%, 
savukārt lejamkravām vērojams 13,2% kritums, un kopējais ostu 
apgrozījums samazinājies par 2%.
48
Ostas un 
kuģniecībai nozīmīgākie sauszemes infrastruktūras elementi
Latvijas ostas, ostu industriālās teritorijas, autoceļi un 
dzelzceļi ir nozīmīgākie infrastruktūras elementi multimodālā 
piegādes ķēdē, kas nodrošina kuģniecības sasaisti ar sauszemes 
transportu.
Latvijas ostas
 pēdējā desmitgadē piedzīvojušas vienu no 
straujākajiem pieaugumiem Baltijas jūras reģionā (pēc Krievijas, 
Lietuvas un Polijas ostām), sasniedzot gada vidējo pieaugumu CAGR 
1,9 % (skatīt 4. attēlu). Latvijas lielākās ostas -
Rīga, 
Ventspils un Liepāja veido 98 % no visa Latvijas ostu kravu 
apgrozījuma. Rīgas osta, Latvijas lielākā osta pēc kravu 
apgrozības, sasniegusi būtiski straujāku izaugsmi (CAGR 5,8%), un 
2016. gadā bija ES TOP 20 īso distanču jūras kravu
pārvadājumu 
osta, ierindojoties 12. vietā pēc kravu apgrozījuma un 2. vietā 
pēc beramkravu apgrozījuma.
49
4. attēls. Baltijas jūras valstu 
ostu apgrozījums, miljonos tonnu (avots: Eurostat)
Latvijas ostas ir specializējušās dažādu kravu veidu 
apkalpošanā (skatīt 1. tabulu). Mazās ostas galvenokārt apkalpo 
vietējos kravu nosūtītājus, veicinot Latvijas eksportu 
(kokmateriāli, t.sk. papīrmalka, šķelda, kūdra, celtniecības 
materiāli).
Savukārt lielās ostas ir specializējušās 
starptautisku piegāžu ķēžu apkalpošanā (beramkravas, lejamkravas, 
ģenerālkravas, konteineri, Ro-Ro). Turklāt mazās ostas ir 
nozīmīgi reģionālās ekonomiskās aktivitātes centri, kas gan 
pieņem zvejas
produktus, ganvasaras mēnešos veiksmīgi darbojas kā 
jahtu ostas, veicinot tūristu piesaisti Latvijā.
1. tabula. Latvijas ostu 
specializācija
50
Osta
Piestātņu garums, 
km
Kuģa maksimālā 
iegrime pie piestātnes,
Terminālu jauda, 
milj. t/gadā
Kravu apgrozījums 
2018, milj. t
TOP 3 kravu veidi 
vai specializācija
Rīgas brīvosta
20,0
15,0
63,2
36,4
Ogles, naftas produkti, konteineri
Ventspils 
brīvosta
11,0
15,0
80,0
20,3
Naftas 
produkti, ogles, Ro-Ro
Liepājas osta
10,0
11,0
12,0
7,53
Labība, Ro-ro, kokmateriāli
Skultes 
osta
0,8
7,0
n.d.
0,99
Kokmateriāli, šķelda, kūdra
Mērsraga osta
0,7
6,5
n.d.
0,46
Kokmateriāli, pārējās beramkravas, 
šķelda
Salacgrīvas osta
0,6
5,6
n.d.
0,35
Kokmateriāli, celtniecības materiāli, kūdra, šķelda
Rojas osta
0,8
5,0
n.d.
0,07
Kokmateriāli, zivis
Engures 
osta
0,4
1,9
n.d.
0
Jahtu 
tūrisms
Pāvilostas osta
0,7
3,5
n.d.
0,0003
Zivis
Jūrmalas 
osta
0,3
3,5
0
0
Jahtu 
tūrisms
Latvijas ostu industriālās teritorijas
 ir nozīmīgs 
elements kravu piegādes loģistikas ķēdēs, nodrošinot kravu 
uzglabāšanas un palīgdarbības, kā arī piedāvājot ražošanas 
teritorijas tiešā jūras un maģistrālās sauszemes transporta
infrastruktūras tuvumā. Lielākās teritorijas transporta un 
loģistikas palīgdarbību veikšanai un apstrādes rūpniecības 
attīstībai ir pieejamas Ventspilī (ostas sauszemes teritorija 2,4 
tūkst. ha), Rīgā (1,9 tūkst. ha) un Liepājā (0,4 tūkst. 
ha).
51
Autoceļi un dzelzceļi ir sauszemes transporta 
infrastruktūras elementi, kas nodrošina ostu sasaisti ar 
iekšzemi.
 Ņemot vērā Latvijas ārējās tirdzniecības saites un 
tranzītkravu plūsmu virzienus, nozīmīgākie sauszemes savienojumi 
ir 
11
/
75
TEN-T pamattīkla un visaptverošā tīkla autoceļi un dzelzceļi, 
kas nodrošina savienojumus ar ostu iekšzemi Latvijā un aiz tās 
robežām (Krievija, Baltkrievija, Kazahstāna, u.c.).
Nozīmīgākais ostu savienojamības ar iekšzemes teritorijām 
transporta veids ir dzelzceļš. Autotransporta loma ir nozīmīgāka 
tieši mazajās ostās, kurām nav nodrošināts dzelzceļa 
pieslēgums
52
. Latvijas ostu darbības stratēģiskie 
virzieni kravu
pārvadājumos galvenokārt ir saistīti ar Krievijas 
un citu Neatkarīgo Valstu Sadraudzības (NVS) valstu resursu 
eksporta un importa vajadzībām. Naftas un ogļu kravas ir 
pieprasīts kurināmais gan Eiropā, gan Amerikā. Tomēr pieprasījums 
pēc
akmeņoglēm ES samazinās, 2016. gadā ES akmeņogļu patēriņš 
salīdzinot ar 1990. gadu ir samazinājies par aptuveni 
50%
53
. Tāpat konteineru kravu pārvadājumiem ir globāls 
raksturs. Tāpēc šīs kravas galvenokārt ir saistītas ar galveno 
Baltijas
jūras kuģošanas virzienu, izmantojot Dānijas ūdeņus. 
Baltijas jūras pārvadājumos savukārt būtiski ir kokmateriālu 
pārvadājumi no Latvijas ostām uz Skandināvijas ostām. Mazām ostām 
attiecīgi ir lielāka nozīme šajos kravu pārvadājumos.
Regulāras kuģošanas līnijas no trim lielajām ostām pastāv 
prāmju satiksmei, kā arī Rīgas brīvosta ir noteikusi regulārās 
kuģošanas līnijas statusu konteineru, Ro-Ro pārvadājumiem, lai 
veicinātu šo kravu piesaisti.
Saskaņā ar informāciju no AIS, Latvijas jūras ūdeņos 
intensīvākā kuģu satiksme ir maršrutā no Rīgas ostas virzienā uz 
Irbes šaurumu, Irbes šaurumā, kā arī jūras ūdeņos iepretim 
Ventspils ostai. 2016. gadā kuģošanas intensitāte ārpus
intensīvās satiksmes maršrutiem ir zem 4400 kuģu. JP izstrādes 
laikā, balstoties uz intervijām ar Latvijas ostu pārstāvjiem, 
kuģošanas intensitātes informācija tika papildināta ar 
informāciju par Latvijas ostu attīstībai nozīmīgākajiem esošajiem 
un
plānotajiem kuģošanas virzieniem dažādu kravu pārvadājumiem un 
telpiski ir attēlojami nozīmīgākie kuģošanas virzieni (skatīt 5. 
attēlu).
12
/
75
5. attēls. Nozīmīgākie kuģošanas 
virzieni (atbilstoši intensīvāk izmantotajiem kuģošanas 
virzieniem un ostu priekšlikumiem)
54
Kuģošanas 
drošība
Saskaņā ar UNCLOS 60. panta 4. punktu piekrastes valsts EEZ 
apkārt mākslīgajām salām, iekārtām un būvēm drīkst, kur tas ir 
nepieciešams, izveidot saprātīgas drošības zonas, kurās tā var 
veikt piemērotus pasākumus, lai nodrošinātu gan
kuģošanas 
drošību, gan arī mākslīgo salu, iekārtu un būvju drošību. 
Konvencijas tā paša panta 5. punkts nosaka, ka drošības zonu 
platumu nosaka, ņemot vērā piemērojamos starptautiskos 
standartus. Šādas zonas tiek noteiktas tādā veidā, lai
tās būtu 
samērīgas ar mākslīgo salu, iekārtu un būvju raksturu un 
funkcijām, un tās nepārsniedz 500 metru attālumu, kuru mēra no 
katra tās ārējās malas punkta, izņemot gadījumus, kad to atļauj 
vispārpieņemtie starptautiskie standarti vai to
rekomendē 
kompetenta starptautiskā organizācija.
Navigācijas institūts (
the Nautical Institute
) un 
Pasaules Okeāna Padome (
World Ocean Council
) 2013. gadā 
sagatavoja vadlīnijas par kuģošanu un jūras telpisko 
plānošanu
55
. Vadlīniju galvenais uzdevums skaidrot JP 
plānošanas procesu un
13
/
75
navigācijas un kuģošanas ekspertu 
līdzdalības nepieciešamību un konkrētos uzdevumus. Dokumentā tiek 
akcentēti kuģošanas manevrēšanas iespējas gan parastos, gan 
ārkārtas gadījumos.
Vadlīnijas iesaka vairākus kritērijus, kas būtu jāņem vērā 
JP:
• Kuģu manevrēšanas standarts jeb apgriešanās aplis ir 
noteikts kā 6 kuģu garumi. Tā kā maksimālais kuģu garums varētu 
būt līdz 400m, tad apgriešanās apļa diametrs būtu 2,4 km. 
Attiecīgi mazāka izmēra kuģiem nepieciešamā telpa ir
mazāka. 
Veicot manevru, kuģim nevajadzētu iekuģot 500m drošības zonā, kas 
noteikta ap stacionārām būvēm EEZ ūdeņos.
• Bremzēšanas ceļa garums avārijas situācijā, kad nestrādā 
stūres iekārta. Lielajiem tankeriem tā var sasniegt pat 3km 
garumu.
• Ņemot vērā kuģošanas intensitāti Ziemeļjūrā, tiek ieteikts 
plānot kuģu koridorus, kas dod apsteigšanas iespēju arī vienā 
virzienā kuģojošiem kuģiem. Attiecīgi tiek ieplānoti divi 
kuģošanas koridori vienā virzienā, katru 2 jūras jūdzes 
platu
56
.
Jūras transporta attīstību un kuģu parametrus Baltijas jūrā 
ietekmē dabiskie apstākļi, kas nosaka navigācijas maršrutus un 
iespējas dažādos hidroloģiskos un laika apstākļos. Kuģi Baltijas 
jūrā var nokļūt, izmantojot Dānijas šaurumus vai Ķīles
kanālu 
Vācijā, un to parametri ir galvenais limitējošais faktors 
Baltijas jūrā ienākošo kuģu parametru attīstībai nākotnē.
Kuģu parametri, šķērsojot Ķīles kanālu, nedrīkst pārsniegt 
32,5m platumu, garums līdz 235m, iegrimes kritēriji ir noteikti 
atkarībā no kuģa garuma - no 7,0-9,5m.
57
 Kuģojot 
tranzītā Dānijas ūdeņos uz/no Baltijas jūras, lielo izmēru kuģi 
izmanto
dziļūdens kuģošanas ceļu "Maršruts - T" (
Route T
), 
kas ved no Skāgenas (the 
Skaw
) uz Gedseras ziemeļaustrumu 
rajonu. Maksimālais iespējamais dziļums šajā kuģošanas ceļā ir 
17m, tomēr pie Gedseras smilšu migrācijas dēļ iespējamais
dziļums 
ir 16,4m.
58
 Tāpēc pieļaujamā kuģu iegrime Dānijas 
šaurumos ir 15,4m.
Ventspils ostas maksimālais dziļums (17,5 m
59
) 
atbilst lielo kuģu (
Panamax, Baltmax vai Afromax
) iegrimes 
dziļumam, kas ienāk Baltijas jūrā. Rīgas osta var apkalpot 
Panamax tipa kuģus, un Rīgas ostā maksimālā iegrime pie 
piestātnes ir
līdz 15 m
60
. Savukārt Liepājas ostā 
maksimālā iegrime kuģiem ir 10,8 m
61
. Lielāko kuģu 
garums uz 2019. gada sākumu, kas var ienākt kādā no Latvijas 
ostām, ir 300 m.
62
Lai gan kuģu maksimālās iegrimes rādītāju nosaka Baltijas 
jūras batimetrija, kuģu garuma un platuma ierobežojumu, kā arī 
kravnesību nosaka ostu navigācijas rādītāji.
Kuģošanas 
interešu attēlojums JP
Kuģošanas drošībai un ostu attīstībai, JP ir noteiktas 
kuģošanai rezervētās zonas
. 
Šīs zonas
 
neietekmēs līdz šim piekopto jūrniecības praksi un 
Latvijas valsts saistības starptautiskajās konvencijās
, 
piemēram, Latvijas ūdeņos
noteikto kuģošanas brīvību.
Kuģošanai rezervēto zonu platums ir noteikts ņemot vērā 
ostām nozīmīgākos kuģošanas virzienus un attīstības plānus 
ilgtermiņā
63
, kuģošanas intensitāti (AIS dati) 
un starptautiskās konsultācijas
64
, ir noteiktas 
3 platumu zonas:
1) T1 - 
lielo ostu
 
sasniedzamības 
nodrošināšanai
, kur kuģošanai rezervētās zonas platums 
ir 6 jūras jūdzes;
2) T2 - 
mazo ostu sasniedzamības nodrošināšanai
, 
kur kuģošanai rezervētās zonas platums ir 3 jūras 
jūdzes;
3) T3 - 
Latvijas jurisdikcijas ūdeņus šķērsojošā 
tranzīta nodrošināšanai
, kur kuģošanai rezervētās zonas 
platums ir 6 jūras jūdzes.
3.4. Enerģētika
Enerģētikas 
politiskās nostādnes
Ilgtermiņā ES ir apņēmusies samazināt SEG emisijas un būt 
viena no pasaules līderēm AER izmantošanā. AER (t.sk. vēja 
resursu) izmantošana ir viens no risinājumiem, kas ļauj panākt 
SEG emisiju samazinājumu un palielināt enerģētisko
drošību. 
Enerģētikas savienības stratēģijas
65
 ietvaros 2016. 
gada 30. novembrī Eiropas Komisija publicēja ES dokumentu 
projektu pakotni "Tīra enerģija visiem Eiropas iedzīvotājiem - 
Eiropas izaugsmes potenciāla realizēšana" (turpmāk - Tīras
enerģijas pakotne) ar mērķi veicināt ES konkurētspēju, pārejot uz 
tīru enerģiju un efektīvu enerģijas izmantošanu, kā arī sasniegt 
klimata mērķus līdz 2030. gadam, samazinot ES siltumnīcefekta 
gāzu (turpmāk - SEG) emisijas vismaz par 40%
salīdzinājumā ar 
1990. gadu.
ES "Eiropa 2020" Stratēģijā gudrai, ilgtspējīgai un 
integrējošai izaugsmei
66
 ir noteikusi mērķi 
2020. 
gadā
, salīdzinot ar 1990. gadu, panākt SEG emisiju 
samazinājumu par 20%, palielināt 
atjaunojamās enerģijas 
īpatsvaru
 enerģijas bruto
gala patēriņā līdz 
20%
 un 
paaugstināt energoefektivitāti par 20%. Savukārt 
2030. 
gadam
, salīdzinot ar 1990. gadu, ES ir noteikts mērķis 
samazināt SEG emisijas par 40% un palielināt atjaunojamās 
enerģijas īpatsvaru vismaz līdz 32%
67
.
Savukārt Latvija ir apņēmusies 2020. gadā atjaunojamo resursu 
izmantošanā sasniegt 40 % AER īpatsvaru enerģijas bruto gala 
patēriņā
68
. Savukārt 2013. gada informatīvajā ziņojumā 
"Latvijas Enerģētikas ilgtermiņa stratēģija 2030 -
konkurētspējīga enerģētika sabiedrībai 2030. gadā" Latvija ir 
noteikusi nesaistošu mērķi 2030. gadā nodrošināt 50% atjaunojamās 
enerģijas īpatsvaru bruto enerģijas gala patēriņā
69
. 
Lai samazinātu SEG emisijas, viens no risinājumiem ir
atjaunojamās enerģijas ražošanas apjomu palielināšana gan 
sauszemē, gan jūrā.
Vērtējot līdzšinējo virzību uz 2020. gada mērķa saražot 40% 
enerģijas bruto gala patēriņā no AER, AER īpatsvars enerģijas 
bruto gala patēriņā kopumā ir pieaudzis, 2014. gadā sasniedzot 
38,7%, bet 2015. un 2016. gadā nedaudz
samazinājies (skatīt 6. 
attēlu). Īstenojot energoefektivitātes uzlabošanas pasākumus un 
atbalsta pasākumus AER patēriņa veicināšanai, sagaidāms, ka 
izvirzīto AER īpatsvara mērķi 2020. gadā izdosies 
sasniegt
70
.
6. attēls. Atjaunojamās enerģijas 
palielināšanas mērķis, atjaunojamās enerģijas īpatsvars, 
procentos
71
14
/
75
JP izstrādes brīdī vēl tiek izstrādāts Nacionālais enerģētikas 
un klimata plāns (turpmāk - NEKP), ko plānots apstiprināt līdz 
2019. gada 31. decembrim. ES Parlamenta un Padomes 2018. gada 11. 
decembra regulai 
2018/1999
 par enerģētikas
savienības un rīcības 
klimata politikas jomā pārvaldību
72
 ir iekļauti 
nosacījumi dalībvalstu integrēto NEKP izveidei, tai skaitā 
obligāts NEKP ietvars (iekļaujamie elementi), plāna izstrādes un 
aktualizēšanas termiņi, kā arī ziņošanas prasības.
Jautājumu par 
enerģijas, kas iegūta no atjaunojamiem energoresursiem, ieguvi 
veicinošiem pasākumiem plānots izlemt līdz ar NEKP 
apstiprināšanu. NEKP projekts ir pieejams Ekonomikas ministrijas 
tiešsaistes vietnē, sadaļā "Nozares politika
un Nacionālais 
enerģētikas un klimata plāns"
73
.
Enerģētikas 
tendences ES un Latvijā
ES enerģijas izstrāde (tai skaitā siltumenerģijas) ir balstīta 
uz fosilajiem energoresursiem, taču kopš 2002. gada izteikti 
pieaug AER īpatsvars ES saražotajā enerģijas apjomā (skatīt 7. 
attēlu).
7. attēls. Primārās enerģijas 
ražošana pēc enerģijas avotiem ES 1990-2016
74
Eiropas Savienībā 12 gadu laikā pieaudzis atjaunojamās 
elektroenerģijas īpatsvars bruto elektroenerģijas galapatēriņā no 
14,3% 2004. gadā līdz 29,6% 2016. gadā un 30,75% 2017. gadā, 
t.sk. vēja enerģijas saražotie elektroenerģijas apjomi
pieauga 
~44 reizes, 2016. gadā veidojot 31,6% elektroenerģijas, kas 
iegūta no atjaunojamiem energoresursiem, bet 2017. gadā - 
34,4%
75
.
Latvijā līdz 2017. gadam ir vērojams atjaunojamās 
elektroenerģijas īpatsvara pieaugums bruto elektroenerģijas 
galapatēriņā, bet nav panākts nepieciešamais atjaunojamās 
enerģijas īpatsvara pieaugums, lai sasniegtu Latvijas mērķi 10% 
AER
transporta sektora bruto enerģijas galapatēriņā (skatīt 8. 
attēlu).
Elektroenerģija
Transports
76
8. attēls. Atjaunojamās enerģijas 
īpatsvars sektora enerģijas galapatēriņā 
77
Prognozējams, ka Latvijas elektroenerģijas patēriņa izmaiņas 
tuvāko piecu gadu laikā saglabāsies ar nelielu pieauguma 
tendenci, veidojot 0,5-2,5% kāpumu, atkarībā no attīstības 
scenārija.
78
 Savukārt, nākamās piecgades laikā pēc 
Latvijas
dzelzceļa elektrifikācijas un Rail Baltica projekta 
realizācijas elektroenerģijas patēriņa kāpums tiek prognozēts ~5 
% gadā.
79
Saskaņā ar Atjaunojamo enerģijas avotu globālās nākotnes 
pārskatu
80
, AER izmantošana pieaug, piemēram, VES 
uzstādītā jauda Eiropā pēdējo piecu gadu laikā ir augusi par 45%. 
Tieši atkrastes VES (jūrā) attīstība ir bijusi visstraujākā,
15
/
75
piemēram, Eiropā 2016. gadā investīcijas pieauga par 39% 
salīdzinot ar 2015. gadu, 2017. gadā investīciju pieaugums 
samazinājās un 2018. gadā atkal pieauga par 37%, kā arī tuvāko 
gadu laikā pēc 2018. gada Eiropā plānots attīstīt jaunus
atkrastes VES projektus ar kopējo jaudu 2,3 GW 
81
.
Atkrastes VES nākotnē var dot nozīmīgu ieguldījumu AER 
īpatsvara palielināšanas mērķa sasniegšanā. Vēja enerģija šobrīd 
ir viens no AER veidiem
82
 ar ievērojami zemām 
ilgtermiņa izmaksām. Globālā atkrastes vēja elektrostacijās
saražotās elektroenerģijas cena 2017. gadā bija 0,117 
euro
 
par kWh un 2020. gadā tā varētu samazināties līdz 0,05-0,084 
euro
 par kWh
83
. Tomēr elektroenerģijas 
konkurētspējīga tirdzniecības līmeņa sasniegšanai 
Nordpool 
(NORDIC/BALTIC)
biržā, izmaksām vajadzētu noslīdēt zem 0,04 
euro
 par kWh.
Elektropārvades 
tīkla attīstība
Enerģētikas sektorā liela nozīme ir elektroenerģijas pārvades 
sistēmai, kas nodrošina elektroenerģijas transportēšanu no 
elektroenerģija ražotājiem līdz paterētāju objektiem vai 
reģioniem, tomēr tikpat nozīmīgi ir arī elektropārvades
starpsavienojumi ar kaimiņvalstīm.
Baltijas valstu elektrotīklu integrācija ES elektroenerģijas 
sistēmā ir izvirzīta kā viena no ES enerģētikas politikas 
stratēģiskajām prioritātēm, lai veicinātu drošas un uzticamas 
elektrosistēmas izveidi. Turpinot pilnveidot Latvijas 
elektroenerģijas
tirgus darbību un, lai stiprinātu savienojumus 
ar Eiropas tīkliem, tiek pakapēniski attīstīta elektropārvades 
infrastruktūra Latvijā un Baltijas reģionā, palielinot 
elektropārvades tīkla kapacitāti. Tas ir atspoguļots arī ES 
ietvaros nospraustajā mērķī,
kas paredz līdz 2020. gadam reģionā 
palielināt starpsavienojumu jaudu pret uzstādīto ģenerējošo jaudu 
līdz 10% 2015. gada nogalē tika pabeigts Lietuvas-Zviedrijas 
starpsavienojums 
NordBalt
 (pārvades jauda 700 MW), kas 
ļauj samazināt
elektroenerģijas cenu Latvijas patērētājiem un 
veicina tās izlīdzināšanos reģionā.
84
Kā daļa no 
NordBalt
 projekta, tiek turpināts darbs pie 
Latvijas elektropārvades infrastruktūras attīstības projekta 
"Kurzemes loka" 3. posma, kas paredzēts, lai novērstu līdz šim 
iztrūkstošo lielas jaudas pieslēgumu (elektroenerģijas ražotājs 
vai
lietotājs) iespējamību, nodrošinātu VES attīstību un 
palielinātu elektroapgādes drošumu Kurzems reģionā. Tiek 
turpināts darbs arī pie Latvijas - Igaunijas trešā elektriskā 
starpsavienojuma, kas būtiski uzlabos energoapgādes drošumu starp
Igauniju un Latviju, kā arī abu valstu elektroenerģijas sistēmās, 
nodrošinot efektīvu jaudas pārvades koridoru starp Baltijas un 
Ziemeļvalstu elektroenerģijas sistēmām.
Līdz 2018. gadam Latvijas jūras ūdeņos nav izbūvēti 
elektropārvades kabeļi. Jaunu zemūdens kabeļu ierīkošana būs 
nepieciešama, ja tiks ierīkotas VES vai viļņu elektrostacijas 
jūrā vai pieņemts lēmums par jaunu starpsavienojumu veidošanu
jūrā (ar Zviedriju vai Igauniju).
Vēja enerģijas 
resursi un to izmantošana
AS "Augstsprieguma tīkls" vērtējumā optimistiskā attīstības 
nākotnes scenārija gadījumā Latvijā tiek prognozēta samērā 
neliela atkrastes VES attīstība, 2028. gadā sasniedzot 143 MW 
kopējo jaudu.
Atbilstoši esošajiem Gdaņskas jūras institūta (MIG) 
modelēšanas
85
 datiem, teritorijas ar piemērotiem 
apstākļiem vēja enerģijas ražošanai ar vidējo vēja ātrumu > 8 
m/s 100 m augstumā un dziļumā līdz 50 m, ne tuvāk par 8 km 
attālumā no
krasta
86
 atrodas atklātā jūrā pie Kurzemes 
piekrastes un Rīgas līča ziemeļu daļā pie Salacgrīvas (skatīt 9. 
attēlu).
Pēc AS "Augstsprieguma tīkls" elektropārvades infrastruktūras 
attīstības plāniem un elektropārvades tīklā "Kurzemes loks" 
projekta realizācijas, elektropārvades tīklā būs iespējams nodot 
līdz pat 800 MW saražotās elektroenerģijas, tāpēc
teorētiski VES, 
atbilstoši mūsdienu tehnoloģijām un drošības nosacījumiem (8 MW 
vēja ģeneratorus izvietojot vismaz 4 un 6 spārnu 
diametru
87
 attālumā vienu no otra 10x10 režģī), 
minimālā nepieciešamā platība ir vismaz ~61,4 km
2
, kas
atbilstoši mērogam attēlots 9. attēlā.
16
/
75
9. attēls. Teritorijas jūrā ar 
piemērotiem apstākļiem vēja enerģijas ražošanai
Augošie atkrastes VES izmēri, t.sk. pieaugošais rotora 
diametrs, rada iespējas mazākā telpā saražot vairāk enerģijas, 
viena vēja ģeneratora jaudai pašreiz sasniedzot 8 MW un nākotnē 
pārsniedzot 10 MW (skatīt 10 attēlu).
17
/
75
10. attēls. VES rotora diametru, 
augstuma un jaudas pieauguma tendences
88
Viļņu enerģijas 
resursi un to izmantošana
Viļņu enerģijas izmantošana ir agrā attīstības 
stadijā
89
. Vairākas iniciatīvas un atbalsta mehānismi 
cenšas padarīt viļņu un plūdmaiņu tehnoloģijas izmaksu ziņā 
konkurētspējīgas
90
. 2014. gada EK paziņojumā "Jūras 
enerģija: Kā rīkoties, lai
apgūtu Eiropas jūru un okeānu 
enerģijas potenciālu laikposmā līdz 2020. gadam un pēc tā" 
minēts, ka ir paredzama strauja viļņu un plūdmaiņu enerģijas 
ražošanas sektora izaugsme
91
. Daudzsološs risinājums, 
lai mazinātu izmaksas, ir viļņu
elektrostacijas kombinēšana ar 
atkrastes vēja parkiem, izmantojot vienotu 
infrastruktūru
92
.
Eiropā lielākais viļņu enerģijas izmantošanas projekts, kas 
pieslēgts pie elektrotīkla, ir realizēts pie Zviedrijas 
(Kungshamn pilsētas) krastiem
93
. 2018. gadā uzsākta 
pirmā liela komerciāla 100 MW jaudas viļņu enerģijas parka izbūve 
pie Ganas
krastiem
94
. Baltijas jūrā pie Dānijas 
(Lollandes) krastiem notiek viļņu elektrostacijas iekārtas 
testēšana
95
.
Latvijā līdz šim zinātnieki ir veikušu laboratorijas 
eksperimentus par iespējamu viļņu enerģijas izmantošanu un 
ieguvuši patentus
96
 saviem izgudrojumiem. 
Eksperimentālas viļņu enerģijas iekārtas ir ražotas arī AS "Rīgas 
kuģu būvētava"
sadarbībā ar Somijas uzņēmumu "Wello" radot 
pilot-iekārtu 0,5 MW jaudas "Penguin" viļņu enerģijas 
pārveidotājam
97
. Taču vēl nav izstrādāts rūpniecisks 
prototips, kas testētu viļņu enerģijas konvertora darbības 
rādītājus.
Siltumenerģijas 
ieguves potenciāls un tā izmantošana
Jūras siltumu ir iespējams izmantot arī siltumenerģijas ieguvē 
ēku apsildei. 2010. gadā Salacgrīvā ir realizēts projekts 
vidusskolas ēkas, bērnudārza un stadiona tehnisko telpu apsildes 
sistēmas izveidei, ierīkojot jūrā siltumsūkņu 
sistēmu
98
.
Siltumenerģijas izmantošana ir lokāls 
apsildes risinājums, ko plāno jūras piekrastes ūdeņos. To tālākā 
attīstība ir atkarīga no vietējo pašvaldību un uzņēmēju 
iniciatīvas (saskaņā ar 
Zemes pārvaldības likumu
 - 2 km platā 
josla no jūras krasta
līnijas).
Enerģētikas 
interešu attēlojums JP
Lai veicinātu VES attīstības iespējas jūrā, JP ir noteiktas 
vēja parku izpētes zonas
, kas piemērotas VES 
veidošanai. Katrā no vēja parku izpētes teritorijām 
teorētiski ir iespējams izvietot vismaz vienu vēja parku ar 
jaudas lielumu līdz 800 MW,
tā saražoto elektroenerģiju 
novadot elektroenerģijas pārvades sistēmā. Vēja parku 
izpētes zonas izdalītas ņemot vērā šādus kritērijus:
1) dziļums jūrā ir līdz līdz 60 m;
2) attālums no krasta ne tuvāk par 8 km;
3) nepārklājas ar esošām Natura 2000 teritorijām, 
militārajiem mācību poligoniem, ogļūdeņražu izpētes un 
ieguves licenču laukumiem un nogremdēto sprāgstvielu 
rajoniem;
4) vidējais vēja ātrums 100m augstumā ir sākot no 8 
m/s.
Drošības apsvērumu dēļ vēja parku izpētes zonas ir 
izvietotas ārpus 
nogremdēto sprāgstvielu rajoniem un 
militārajiem poligoniem
,
ostu
 
teritorijām
 
un 
grunts
 
novietnēm
. Kā nosaka starptautiskie 
normatīvi, drošības zona 500 m platumā
būtu nosakāma ap 
stacionāriem objektiem EEZ ūdeņos. Gadījumos, ja 
piemērotākā vieta atrodas kuģošanai rezervētajā zonā, 
nepieciešams panākt saskaņojumu ar atbildīgajām 
institūcijām, kā arī rast telpiskus risinājumus, lai 
nodrošinātu
kuģošanas drošību, mainot konkrētās teritorijas 
izmantošanas prioritāti.
Lai nodrošinātu potenciālo VES vai viļņu elektrostaciju 
jūrā savienojumus ar elektropārvades tīklu sauszemē un 
starpsavienojumus ar kaimiņvalstīm, JP ir noteikti 
perspektīvie elektropārvades kabeļu koridori
. 
Perspektīvie elektropārvades
kabeļu koridori jūrā, kuru 
attīstības uzsākšana iespējama līdz 2030. gadam, ir 
Zviedrijas-Latvijas un Igaunijas-Latvijas starpsavienojumi, 
kā arī VES potenciālie savienojumi ar elektropārvades 
infrastruktūru sauszemē.
Enerģijas ražošanas vai pārvades infrastruktūras izbūve 
jūrā ir veicama saskaņā ar normatīvo aktu par jūras vides 
aizsardzību un būvniecību jūrā nosacījumiem, t.sk. Ministru 
kabineta 2014. gada 14. oktobra noteikumi Nr. 631 "
Latvijas 
Republikas
iekšējo jūras ūdeņu, teritoriālās jūras un 
ekskluzīvās ekonomiskās zonas būvju būvnoteikumi
", kas 
nosaka kārtību, kādā nosakāms licences laukums jūrā un 
licences izsniegšanas kārtību, un kārtību, kādā rīkojams 
konkurss par tiesībām
izmantot licences laukumu jūrā, kā 
arī būvniecības procesa kārtību jūrā.
18
/
75
3.5. Sakaru infrastruktūras 
attīstība
Politiskās 
nostādnes
Nākamās paaudzes platjoslas elektronisko sakaru tīklu 
attīstības koncepcija 2013.-2020. gadam nosaka elektronisko 
sakaru maģistrālie tīklu, t.sk. starptautisko savienojumus ar 
kaimiņvalstīm, attīstību, jo pieaugot datu plūsmai
maģistrālajiem 
tīkliem nepieciešams nodrošināt lielāku datu apjoma 
caurlaidspēju
99
.
Elektronisko 
sakaru tīklu attīstība
Latvijas ūdeņi ir nozīmīga telpa sakaru starpvalstu 
elektronisko sakaru inženierkomunikāciju tīkliem. Tos šķērso 6 
sakaru kabeļi, kas izvietoti Baltijas jūras atklātajā daļā. 
Optiskais kabelis savieno Ventspili ar Zviedriju (Gotlandes 
salu). Latvijas
ūdeņus šķērso arī Lietuvas kabeļi, kā arī nelielu 
EEZ teritoriju šķērso Dānijas-Krievijas kabelis. Rīgas līča 
akvatorijā izbūvētu kabeļu nav.
2015. gadā uzsākta jauna starptautiska optiskā kabeļa "Eastern 
light" būvniecības atļaujas procedūra. Projekts paredz, ka tiks 
savienota Ziemeļvācija (Rostoka) un Somija (Helsinki). Tas 
virzīsies gar Vācijas, Polijas, Latvijas un Igaunijas
krastiem. 
Latvijas posmā kabelim ir paredzēti vairāki savienojumi ar 
sauszemi - Liepājā, Pāvilostā un Ventspilī.
Aizsargjoslu likuma
 
14. pants
 noteic, ka ap elektronisko 
sakaru tīklu jūras kabeļu līnijām ir nosakāma aizsargjosla 0,25 
jūras jūdžu platumā abpus kabeļa līnijas, kurā aizliegts veikt 
jebkādus celtniecības, montāžas un spridzināšanas darbus;
izdarīt 
ģeoloģiskās un ģeodēziskās izpētes darbus, kas saistīti ar 
urbumiem, zemes paraugu ņemšanu un citiem līdzīgiem darbiem; 
ierīkot kuģu, liellaivu un peldošo celtņu piestātnes; veikt 
iekraušanas, izkraušanas, gultnes padziļināšanas un
zemes 
smelšanas darbus; izmest enkurus, braukt ar nolaistiem enkuriem, 
ķēdēm, lotēm, velkamajiem rīkiem un traļiem; ierādīt zvejas 
vietas; zvejot zivis; vākt augus ar dziļūdens rīkiem.
Sakaru kabeļu 
attēlošana JP
JP netiek noteikti 
koridori sakaru kabeļu ierīkošanai. Jaunu kabeļu ierīkošana 
jāveic atbilstoši normatīvajā regulējumā noteiktai 
procedūrai. Taču, lai atvieglotu jaunu sakaru kabeļu 
ierīkošanu, JP iekļautas rekomendācijas kabeļu saskaņošanai 
ar
citiem lietojuma veidiem.
3.6. Valsts aizsardzības 
intereses
Politiskās 
nostādnes
Valsts aizsardzības politika ir cieši saistīta ar NATO un ES 
drošības politiku īstenošanu. Nacionālā līmenī ietvaru valsts 
aizsardzībai nosaka Nacionālās drošības koncepcija
100
 
un Valsts aizsardzības koncepcija
101
.
Valsts aizsardzības intereses piekrastē saistītas ar 
piekrastes ūdeņu novērošanu no krasta, valsts un civilās drošības 
nolūkos, kā arī militāro mācību veikšanu piekrastes sauszemes un 
jūras daļā.
Nacionālais gatavības plāns naftas, bīstamo vai kaitīgo vielu 
piesārņojuma gadījumiem jūrā
102
 nosaka kārtību, kādā 
valsts un pašvaldību iestādes, kuras minētas 
Jūrlietu pārvaldes 
un jūras drošības likumā
 un šajā plānā, rīkosies naftas,
bīstamo 
vai kaitīgo vielu neparedzētas noplūdes gadījumā jūrā.
Jūras 
novērošanas sistēma
Jūras novērošanas sistēmas mērķis ir nodrošināt Latvijas 
Republikas jurisdikcijā esošo TJ un EEZ ūdeņu kontroli, 
aizsardzību un neaizskaramību.
Jūras novērošanas sistēmu veido militārie jūras novērošanas 
tehniskie līdzekļi (novērošanas torņi), kuru saraksts un 
aizsargjoslas ir noteiktas ar MK 2014. gada 20. maija noteikumiem 
Nr. 246 "
Noteikumi par to valsts aizsardzības vajadzībām
paredzēto navigācijas tehnisko līdzekļu un militāro jūras 
novērošanas tehnisko līdzekļu sarakstu, ap kuriem nosakāmas 
aizsargjoslas, aizsargjoslu platumu un tajās nosakāmajiem 
būvniecības ierobežojumiem
" (turpmāk - MK noteikumi Nr. 246).
MK noteikumi Nr. 246 nosaka ierobežojumus būvju būvniecībai 
jūras novērošanas tehnisko līdzekļu aizsargjoslās. Jūras 
novērošanas torņi, kā arī to aizsargjoslas tiek parādītas JP 
grafiskajā daļā un 37. attēlā. Aizsargjoslas tiek noteiktas
saskaņā ar 
Aizsargjoslu likuma
 
21. panta
 ceturto daļu un 
50. 
panta
 otro daļu
.
 Kopumā sistēmā ir ietverti 13 militārie 
jūras novērošanas tehniskie līdzekļi (jeb novērošanas torņi) un 
viens Valsts aizsardzības vajadzībām paredzētais navigācijas
tehniskais līdzeklis "Čalas".
Saskaņā ar 
Aizsargjoslu likuma
 
50. pantu
 aizsargjoslās ap 
valsts aizsardzības vajadzībām paredzētajiem navigācijas 
tehniskajiem līdzekļiem un militārajiem jūras novērošanas 
tehniskajiem līdzekļiem ir aizliegts celt ēkas un būves, kas 
traucē
to darbību. MK noteikumi Nr. 246 noteic, ka aizliegts bez 
saskaņošanas ar Aizsardzības ministriju uzsākt būvju būvniecību, 
kuras atrodas militāro jūras novērošanas tehnisko līdzekļu 
aizsargjoslā jūras teritorijā.
Nesprāgušās 
munīcijas un jūras mīnu neitralizēšana
Baltijas jūrā, tai skaitā, arī Latvijas TJ notiek regulāras 
nesprāgušās munīcijas un jūras mīnu neitralizēšanas operācijas. 
Ūdeņos atrodas ap 80 tūkstošiem jūras un citu nesprāgušu 
munīcijas vienību, taču gadā tiek iznīcinātas, apmēram, 200.
Tāpēc plānojot jebkuru darbību jūrā, tai skaitā izpēti, kas 
saistīta ar grunts darbiem, ir jāveic izpēte arī saistībā ar 
iespējamu nesprāgušas munīcijas un mīnu esamību attiecīgā 
teritorijā.
Informācija par sprāgstvielu areāliem ir būtiska navigācijas 
drošībai, tāpēc to uztur un aktualizē LJA, publicējot to 
publikācijā "Paziņojumi jūrniekiem"
103
, kopā ar citu 
informāciju, kas ir saistīta ar kuģošanas drošības 
ierobežojumiem.
Ar sprāgstvielām saistītie areāli ir klasificēti šādās 
kategorijās:
• Bijušie mīnētie rajoni, kuros atļauta kuģošana - rajonos nav 
ieteicams noenkuroties, zvejot ar grunts trali, kuģot ar 
nepaceltu enkuru un veikt citus darbus jūras dibena tuvumā, jo 
jāņem vērā iespējamā mīnu un citas nesprāgušas munīcijas
klātbūtne.
• Bijušie mācību mīnēšanas poligoni - kuģošana poligonos nav 
ieteicama, zveja ar tīkliem un noenkurošanās ir aizliegta.
• Kuģošanai slēgtie rajoni - ir aizliegts kuģot dēļ 
apstākļiem, kas var ietekmēt kuģošanas drošību. Kuģiem kuģošanai 
slēgtajos rajonos nav atļauts ieiet un zvejot. Pastāv viens šādas 
kategorijas rajons, kas atrodas Baltijas jūras Latvijas
rietumu 
piekrastē uz dienvidiem no Jūrmalciema.
19
/
75
• Nogrimušo sprāgstvielu rajoni (t.sk., kara laika ķīmiskā 
munīcija) - rajonos aizliegts noenkuroties, zvejot ar grunts 
zvejas rīkiem, veikt zemūdens darbus un zemūdens spridzināšanu. 
Šīs teritorijas ir saskaņā ar HELCOM 2013. gadā publicēto
ziņojumu par Baltijas jūrā nogremdētajiem ķīmiskiem ieročiem un 
identificētajām teritorijām Latvijas jūras 
ūdeņos
104
.
Militārie mācību 
poligoni
Latvijas jūras ūdeņos ir noteikti trīs militārie mācību 
poligoni (skatīt 11. attēlu):
1) Rīgas līča centrālajā daļā (M1);
2) Šķēdē - Baltijas jūras atklātās daļas piekrastē uz 
ziemeļiem no Liepājas (M2);
3) Baltijas jūras atklātās daļas piekrastē uz dienvidiem no 
Liepājas - Jūrmalciema militārās aviācijas poligons (M3).
Militāro mācību rajonos jūrā, kuru robežas tiek norādītas 
navigācijas kartēs, un īslaicīgos militāro mācību rajonos, kas 
netiek norādīti navigācijas kartēs, pēc Nacionālo bruņoto spēku 
iesnieguma (saskaņā ar procedūru, ko nosaka MK 2010.
gada 21. 
decembra noteikumi Nr. 1171 "
Noteikumi par Latvijas ūdeņu 
izmantošanas kārtību un kuģošanas režīmu tajos
") LJA uz laiku var 
ierobežot vai aizliegt kuģošanu un izziņo minēto lēmumu 
normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā. Informācija
par mācībām 
tiek izziņota visiem jūras satiksmes dalībniekiem un zvejniekiem, 
izmantojot LJA ikmēneša izdevumu "Paziņojumi jūrniekiem", kā arī 
navigācijas brīdinājumu veidā NAVTEX sistēmā un jūras drošības un 
navigācijas informācijas
pārraidē ultraīsviļņu diapazonā, kuras 
izziņo Jūras spēku Krasta apsardzes dienesta meklēšanas un 
glābšanas koordinācijas centrs (MRCC) Rīga.
Militāro mācību aktīvās fāzes laikā militārās aviācijas 
poligonā un citās militāro aktivitāšu vietās tiek noteikti 
īslaicīgi un terminēti tiesiski ierobežojumi - norobežota zona 
gaisa telpā un kuģošanas režīma ierobežojumi. Taču laikā, kad 
nenotiek
militārās mācības, poligons ir atvērts civilajai 
kuģošanai. Šāds elastīgs gaisa telpas un jūras izmantošanas 
mehānisms nodrošina to, ka militārais poligons nerada pastāvīgus 
kuģošanas vai lidojumu ierobežojumus tā teritorijā un negatīvu 
ietekmi
uz gaisa satiksmi vai kuģošanas norisi, vienlaicīgi 
sabalansējot gan Nacionālo bruņoto spēku mācību vajadzības, gan 
civilo ostu un lidostu izmantotāju intereses.
Militāro mācību gadījumā ārpus noteiktajiem militārajiem 
poligoniem LJA un attiecīgā osta skaņo ar koordinātām ierobežotu 
teritoriju, kur notiks mācības, piemērām, mīnu meklēšanas 
mācības, SAR
105
 mācības u.c. Latvijas ūdeņos.
Teritorijas izmantošanas kārtību šajās teritorijās nosaka 
virkne normatīvo aktu, kā piemēram:
• 
Jūrlietu pārvaldes un jūras drošības likums
.
• MK 2010. gada 21. decembra noteikumi Nr. 1171 "Latvijas 
ūdeņu izmantošanas kārtību un kuģošanas režīmu tajos". LJA var 
noteikt kuģošanas režīma ierobežojumus jūrā.
• MK 2011. gada 28. jūnija noteikumu Nr. 507 "
Noteikumi par 
gaisa telpas pārvaldību, struktūru un tās mainīšanas kārtību
" 
6.5
. apakšpunkts noteic, ka var veidot speciālos nosacījumus 
lidojumu zonas - noteiktu izmēru gaisa telpas daļas,
kurā 
lidojumu veikšanai ir izvirzīti specifiski nosacījumi.
• MK 2014. gada 19. augusta noteikumi Nr. 487 "
Aeronavigācijas 
informācijas sagatavošanas un izplatīšanas kārtība
" ir noteikta 
kārtība, kādā aeronavigācijas informācija sagatavojama un 
publicējama informatīvajā izdevumā "Aeronavigācijas
informācijas 
publikācija" (AIP), kur ir publicētas ierobežotu lidojuma zonas 
Šķēdes un Ādažu militārās aviācijas poligona apkārtnē (t.sk. to 
platums un zemākie pieļaujamie militāro gaisa kuģu lidojuma 
augstumi), kas tiek aktivizētas mācību
aktīvās fāzes laikā.
Lai gan mācību poligonus izmanto dažas reizes gadā, tomēr 
pastāvīgas būves šajā teritorijā nav vēlamas, jo militāro mācību 
vajadzībām var tikt izmantota piekrastes un jūras gaisa telpa pie 
šiem poligoniem, var notikt šaušana no krasta uz
jūru, jūras 
mīnēšanas mācības un šaušana no kuģiem vai helikopteriem uz 
mērķiem jūrā.
20
/
75
11. attēls. Valsts aizsardzības 
interešu teritorijas
Valsts 
aizsardzības interešu attēlošana JP
JP paredz, ka īstenojot 
saimniecisko darbību jūrā valsts drošības un aizsardzības 
intereses tiek respektētas. Lai nodrošinātu netraucētu 
aizsardzības infrastruktūras un militāro mācību darbību, 
darbojas efektīva informācijas sistēma par militāro
operāciju 
laikiem (t.sk. mīnu neitralizēšanu), tādējādi nodrošinot 
brīvu pārvietošanos caur militārajiem mācību poligoniem 
laikā, kad tie netiek izmantoti militārajām vajadzībām. Tāpat 
JP ir noteiktas 
valsts aizsardzības interešu zonas
, 
kurās,
papildus normatīvajā regulējumā noteiktajiem 
ierobežojumiem militāro poligonu teritorijās, paredz 
nosacījumus jaunu jūras izmantošanas veidu saskaņošanai ar 
Aizsardzības ministriju.
3.7. Zivsaimniecība
21
/
75
3.7.1. Zvejas priekšnoteikumi un 
normatīvais regulējums
Politiskās 
nostādnes
ES kopējās zivsaimniecības politikas
106
 mērķi ir 
atjaunot zivju krājumus ilgtspējīgā līmenī, izbeigt izšķērdīgas 
zvejas prakses un radīt jaunas iespējas izaugsmei un 
nodarbinātībai piekrastes reģionos. Līdz 2020. gadam nozvejas 
apjomam
jāatbilst maksimālajam ilgtspējīgas ieguves apjomam 
attiecībā uz visiem zivju krājumiem.
Sakarā ar to, ka pilnībā nav noskaidrota zvejas ietekme uz 
jūras ekosistēmām, ES zivsaimniecību regulē, ievērojot 
piesardzības principu. Piesardzības princips ir ievērots arī 
JP.
Zivsaimniecības 
raksturojums un zivju resursu apraksts
Zivsaimniecībai ir nozīmīga loma Piekrastes pašvaldību 
ekonomikā. 2018. gadā zvejniecībā bija nodarbināti vien 639 
strādājošie (2008. gadā - 1 621), tostarp 311 -pilna laika 
nodarbinātie.
107
 Nozarē nodarbināto skaitam ir 
tendence
samazināties.
Galvenās zivju sugas - mencas, brētliņas un reņģes. Kuģi, kas 
izmanto pelaģiskos traļus Baltijas jūrā, galvenokārt nodarbojas 
ar brētliņu zveju. Mazākie pelaģisko traļu zvejas kuģi, savukārt 
ar reņģes zveju Rīgas jūras līcī. Zvejas kuģi, kas
izmanto grunts 
traļus, galvenokārt zvejo mencas un plekstes Baltijas jūras 
atklātajā daļā.
Latvijā zvejnieki izmanto deviņas ostas, no kurām sešas ir 
mazās ostas - Skulte, Mērsrags, Salacgrīva, Roja, Engure, 
Pāvilosta, un trīs lielās ostas - Ventspils, Rīga un Liepāja. 
Lielākie zivju izkrāvumi tiek veikti Ventspils, Liepājas un Rojas
ostās, kur tiek izkrauts 76% nozvejas. Lielākais zvejas kuģu 
(laivu) skaits reģistrēts Rojas un Engures ostās, tomēr daļa no 
šeit reģistrētajām ir piekrastes laivas, kas savas nozvejas 
izkrauj ārpus ostas teritorijas, tieši piekrastē.
Piekrastes 
zveja
Baltijas jūras un Rīgas līča piekrastes zvejas flotē, kurā 
ietver kuģus ar kopējo lielāko kuģa garumu līdz 12 m pēc Latvijas 
Zvejas kuģu reģistra datiem 2016. gada beigās bija tikai 610 
zvejas laivas (tai skaitā, pašpatēriņa zvejniekiem
piederošās 
laivas).
Piekrastes zvejā pārsvarā tiek izmantoti stacionārie zvejas 
rīki - dažāda veida tīkli un murdi, kā arī stāvvadi reņģu zvejai. 
Lielāko nozveju Baltijas jūras un Rīgas jūras līča piekrastē 
veido reņģes, apaļie jūrasgrunduļi, plekstes, mencas, vimbas,
lucīši un asari. Kopējā nozveja Baltijas jūras un Rīgas līča 
piekrastes ūdeņos 2017. gadā bija 3 498,9 t, kas ir 5,2% no 
Latvijas kopējās nozvejas. Piekrastes nozvejas īpatsvars pēdējos 
gados ir pieaudzis, sakarā ar atsevišķu zivju ierobežotām
zvejas 
iespējām atklātajā jūrā un nozveju pieaugumu piekrastes zonā.
Rajoni ar augstākajām nozvejām piekrastē atrodas Rīgas līča 
piekrastē (skatīt 12. attēlu). 
Piekrastē zvejotākā zivju suga 
ir reņģe
 (2017. gadā sastādīja 53,2% no kopējās piekrastes 
nozvejas). Reņģu nozveju telpisko izplatību nosaka
hidroloģiskie 
un bioloģiskie apstākļi, tādējādi augstākās nozvejas piekrastes 
zonā līča piekrastē ir mainīgas pa gadiem.
22
/
75
12. attēls. Visu sugu kopējās 
nozvejas sadalījums Latvijas piekrastē pa piejūras pagastiem 
2004.-2013. gadā (BIOR dati)
2004.-2013. gadā pārējo zivju sugu (bez reņģes) kopējās 
nozvejas sadalījums piekrastē ir bijis vienmērīgi izkliedēts gar 
visu piekrasti ar mazu nozveju Grobiņas, Carnikavas un Limbažu 
novadu piekrastē (skatīt 13. attēlu). Tomēr 
pēdējos
gados 
strauji ir pieaugusi svešzemju sugas apaļā jūrasgrunduļa 
nozveja
 (2017. gadā piekrastes zonā tā bija 809 tonnas), 
kas bija otrā augstākā aiz reņģes
. Augstākie apaļā 
jūrasgrunduļa nozvejas apjomi bija piekrastes rajonos uz
dienvidiem no Liepājas un Rīgas līča austrumu rajonos. Pēc 
kopējās nozvejas, piekrastē 
trešā nozīmīgā zivju suga ir 
plekste
, kas pārsvarā tiek zvejota jūrā Kurzemes 
piekrastē.
23
/
75
13. attēls. Visu sugu (bez reņģes) 
kopējās nozvejas sadalījums Latvijas piekrastē pa piejūras 
pagastiem 2004.-2013. gadā (BIOR dati)
Baltijas jūrā un Rīgas līcī aiz piekrastes joslas
 zvejo 
pavisam 59 kuģi. Aiz piekrastes joslas zvejojošie kuģi ar traļiem 
pārsvarā zvejo brētliņas, reņģes, kā arī mencas. Zveja ar 
noenkurotiem žaunu tīkliem, ar ko zvejoja - mencas, plekstes
pēdējos gados ir praktiski pārtraukta, sakarā ar zvejas flotes 
samazināšanu.
Pēdējos gados, Latvijas zvejnieku lomos ir dominējušas 
pelaģiskās zivis - brētliņa un reņģes - kas veido vidēji 92,8% no 
Latvijas zvejnieku nozvejas šajā gadsimtā (skatīt 14. attēlu). 
Salīdzinoši neliela nozveja ir mencām un plekstēm.
24
/
75
14. attēls. Latvijas zvejnieku 
nozvejas atklātajā jūrā no 2000. - līdz 2017. gadam (BIOR 
dati)
Baltijas jūrā vēsturiski ir novērojami divi scenāriji. 
Ekosistēmā un nozvejās (skatīt 15. attēlu) dominē mencas 
(piemēram 1980-ie gadi) vai arī ekosistēmā dominē brētliņas 
(sākot no 1995. gada). JP aplūkotie zvejniecības dati labi 
raksturo otro
scenāriju, kad Baltijas jūrā dominē brētliņa un 
reņģe.
15. attēls. Baltijas jūras kopējā 
(visu valstu) vēsturiskā nozveja no 1974. līdz 2015. gadam (BIOR 
dati)
Galvenās zivju sugas Baltijas jūrā un Rīgas līcī, kuras rada 
vislielāko ekonomisko vērtību, ir brētliņas, reņģes un mencas, 
kuru nozveja 2017. gadā bija 60 728 t., kas veido 95,6% no kopējā 
nozvejas apjoma, kas tiek iegūts Baltijas jūrā.
Baltijas jūrā un 
Rīgas līcī aiz piekrastes joslas tiek veikta arī nelimitēto zivju 
sugu - plekstu, salaku, apaļo jūrasgrunduļu, ziemeļu jūras buļļu, 
lucīšu u.c. - zveja. 2017. gadā nelimitēto sugu nozveja bija 2820 
t, kas ir 4,4% no kopējās nozvejas
Baltijas jūrā un Rīgas jūras 
līcī aiz piekrastes joslas. Kopējā nozveja aiz piekrastes joslas 
Baltijas jūrā 2017. gadā bija 63 548 t.
Nozvejas 
aktivitāšu telpiskā izplatība
Zvejnieki 
brētliņu
 lielākoties zvejo Latvijas EEZ daļā 
(skatīt 16. attēlu) - kopējās nozvejas ir nedaudz augstākas 
ziemeļaustrumu daļā. Nozveju apjoms un sadalījums pārsvarā ir 
atkarīgs no zvejojošo kuģu skaita un attāluma no ostas. Rīgas 
līcī
brētliņa uzturas mazākā daudzumā un augstākas nozvejas ir 
gados, kad pieaug brētliņas krājuma kopējais lielums jūras 
centrālajā daļā. Nozīmīgi brētliņu zvejas rajoni atrodas arī 
Igaunijas ūdeņos. Brētliņas pelaģiskajā zvejā nav iespējams 
definēt
labākos zvejas rajonus, jo, mainoties hidroloģiskajiem un 
zvejas apstākļiem, brētliņas zveja tiek realizēta visā Baltijas 
jūras atklātajā daļā. Pelaģiskā traļu zveja nav piesaistīta 
grunts īpatnībām, tāpēc zvejniekiem ir iespējams realizēt zveju 
visā
jūras teritorijā.
25
/
75
16. attēls. Latvijas brētliņas 
nozveju telpiskais sadalījums brētliņas zvejā Baltijas jūras 
atklātajā daļā no 2004. līdz 2015. gadam (BIOR 
dati)
108
Attēlā pa labi apkopota nozvejas intensitāte 10 gadu perioda, 
savukārt attēlā pa kreisi - viena gada dati. Šādi var ilustrēt, 
ka ne bentisko, ne pelalģisko zivju nozvejā nevar izdalīt kādas 
konkrētas nozīmīgas teritorijas, jo zvejas sekmes nosaka
ik gadus 
nosaka daudzveidīgu faktoru kopums.
Reņģes
 nozveju sadalījums ir atkarīgs no zvejas flotes 
aktivitātes un kvotas sadalījuma. Latvijas zvejnieki apzvejo 
divas krājuma vienības - Rīgas līča reņģi (kopā ar igauņu 
zvejniekiem) un Baltijas jūras centrālās daļas reņģi (kopā ar 
citu valstu
zvejniekiem). Vidēji 96% no reņģes kopējās nozvejas 
ir attiecināmi uz Latvijas EEZ. Reņģes galvenie nozveju rajoni 
Latvijas zvejniekiem atrodas Rīgas līcī (skatīt 17. attēlu).
17. attēls. Reņģu nozveju 
telpiskais sadalījums reņģes zvejā Baltijas jūras atklātajā daļā 
no 2004. līdz 2015. gadam (BIOR dati)
Mencas krājums mūsdienās ir zemā līmenī un galvenie nozveju 
rajoni atrodas Baltijas jūras dienvidu daļā, ārpus Latvijas EEZ. 
Menca pārsvarā tiek zvejota jūras dienvidu daļā (skatīt 18. 
attēlu) uz austrumiem no Borholmas salas - to nosaka
mencu 
izplatība un pieejamās zvejas iespējas.
26
/
75
18. attēls. Mencu nozveju 
telpiskais sadalījums reņģes zvejā Baltijas jūras atklātajā daļā 
no 2004. līdz 2015. gadam (BIOR dati)
Plekstes
 nozveju galvenie rajoni atrodas Latvijas EEZ 
un Lietuvas EEZ ziemeļu daļā (skatīt 19. attēlu). Lielākās 
nozvejas uz kvadrātu kopējā periodā pārsniedz 1,7 tonnas. Pēdējos 
gados 77% no plekstes kopējās nozvejas tiek nozvejoti
Latvijas 
ūdeņos. Labākie plekstes zvejas rajoni pa gadiem ir samērā 
nemainīgi un sakrīt arī ar plekstes novēroto izplatību zinātnisko 
uzskaišu laikā - to nosaka gan grunts sastāvs (iespēja zvejot ar 
grunts trali), gan plekstes izplatība.
19. attēls. Plekstu nozveju 
telpiskais sadalījums plekstes zvejā Baltijas jūras atklātajā 
daļā no 2004. līdz 2015. gadam un atsevišķi 2015. gadā (BIOR 
dati)
Baltijas jūras atklātajā daļā pēdējā desmitgadē būtiski 
samazinājusies ir zvejas intensitāte, kas saistīta ar īstenoto 
politiku zvejas resursu un zvejas jaudu sabalansēšanai, kā 
rezultātā daļa zvejas kuģu tika nodoti sagriešanai metāllūžņos.
Ņemot vērā ierobežotos zvejas resursus un Eiropā īstenoto 
zivsaimniecības kopējo politiku, nav sagaidāms zvejas kuģu skaita 
un līdz ar to arī intensitātes un slodzes pieaugums.
3.7.2. Jūras akvakultūras 
attīstība
Latvijai ir neliela praktiskā pieredze jūras akvakultūrā, kas 
saistīta ar ģeogrāfisko atrašanās vietu un mērenā klimata 
īpatnībām. Mūsu valsts piekraste ir daudz mazāk piemērota 
akvakultūrai jūrā, nekā Zviedrija un Norvēģija. Tomēr, izmantojot
inovatīvus risinājumus, to varētu attīstīt arī Latvijas 
klimatiskajos apstākļos.
Jūras akvakultūras iespējas Latvijas piekrastē ierobežo 
dabiskie apstākļi - viļņu un vēja ietekme, svārstīgs temperatūras 
un skābekļa koncentrācijas režīms, kā arī salīdzinoši zems ūdens 
sāļums. Tomēr, ņemot vērā pieaugošo interesi par
akvakultūras 
attīstības iespējām Baltijas reģionā, ir nepieciešams veikt 
pētījumus par vides apstākļu piemērotību dažādu akvakultūras sugu 
audzēšanai Latvijas piekrastē un izstrādāt Latvijas apstākļiem 
piemērotas, videi draudzīgas tehnoloģijas.
Jūras 
akvakultūras attīstību noteicošie vides apstākļi
Veiksmīgai jebkuru dzīvo organismu audzēšanai akvakultūras 
apstākļos ir jāizvērtē kompleksa vides faktoru atbilstība katrai 
sugai ūdens slānī līdz 30-40 m dziļumam, kā arī jāņem vērā 
piegrunts slāņu fizikāli-ķīmiskie parametri, jo šie ūdeņi
piekrastes zonā periodiski paceļas līdz virsmai apvelinga 
rezultātā. Balstoties uz BIOR ekspertu atzinumiem, Latvijas 
apstākļiem atbilstošākā būtu lašveidīgo zivju akvakultūra. Tai 
piemērotākās teritorijas ir Baltijas jūras atklātajā daļā, kas
nodrošina samēra stabilu temperatūras un skābekļa koncentrācijas 
režīmu un ūdens sāļumu ne zemāku par 8 promilēm. Savukārt aļģu un 
gliemeņu audzēšanai atbilstošs temperatūras un skābekļa 
koncentrācijas režīms ir gan Rīgas līcī, gan
Baltijas jūrā, tomēr 
nav piemērota Rīgas līča dienvidu daļa, kur ūdens sāļums ir zem 
akvakultūrai piemēroto sugu fizioloģiskās izturības robežas.
2017. gadā LHEI ir uzsācis pētīt gliemeņu akvakultūras 
audzēšanas iespējas, projekta "Baltic Blue Growth"
109
 
ietvaros izveidojot gliemeņu audzēšanas pētījumu fermu 
(pilot-fermu) atklātajā jūrā pie Pāvilostas aizsargājamajā jūras 
teritorijā
"Akmensrags".
Zivsaimniecības 
intereses JP 
27
/
75
JP neregulē piekrastes zveju, zveju Baltijas jūrā un 
Rīgas līcī, un zivsaimniecības intereses tiek attēlotas JP 
esošās izmantošanas daļā. Savukārt esošā informācija par 
nozīmīgākajām zvejas teritorijām ir izvērtēta, nosakot 
citas jūras
izmantošanas zonas.
JP nenosaka konkrētas vietas akvakultūras attīstībai 
jūrā. Katra attīstības iecere ir skatāma individuāli, 
atkarībā no izmantojamās tehnoloģijas un, ievērojot JP 
iekļautās rekomendācijas akvakultūras savietojamībai ar 
citiem jūras lietojuma veidiem.
Akvakultūras jūrā 
infrastruktūras būvniecība ir veicama atbilstoši Ministru 
kabineta 2014. gada 14. oktobra noteikumiem Nr. 631 
"
Latvijas Republikas iekšējo jūras ūdeņu, teritoriālās 
jūras un ekskluzīvās ekonomiskās zonas būvju būvnoteikumi
",
kas nosaka kārtību, kādā nosakāms licences laukums jūrā un 
licences izsniegšanas kārtību, un kārtību, kādā rīkojams 
konkurss par tiesībām izmantot licences laukumu jūrā, kā 
arī būvniecības procesa kārtību jūrā.
Jāturpina analizēt un kartēt informāciju par zivīm 
nozīmīgajām dzīvotnēm un nozīmīgākajām zvejas teritorijām, 
t. sk. ņemot vērā to mainīgumu, bet pirms lēmumu 
pieņemšanas par jaunu izmantošanas veidu uzsākšanu vai 
esošo paplašināšanos,
ir nepieciešamas ieinteresēto pušu 
konsultācijas.
3.8. Tūrisms un rekreācija
Tūrisma 
politiskās nostādnes
Jūras un piekrastes tūrisma attīstība ir noteikta vairākos ES 
stratēģisko dokumentos, t.sk. EK paziņojumā "Eiropa, tūristu 
apmeklētākā vieta pasaulē - jaunas Eiropas tūrisma nozares 
politiskās pamatnostādnes" (COM/2010/0352)
110
, Jūras
nozaru izaugsmes stratēģijā
111
 un ES SBJR.
Eiropas Reģionālās attīstības fonda periodā 2014-2020 EK 
atbalsta
112
 ieguldījumus tūrisma attīstībā un vietējā 
dabas un kultūras mantojuma izmantošanā.
Latvijā galvenais tūrisma politikas plānošanas dokuments ir 
Latvijas tūrisma attīstības pamatnostādnes 
2014.
‒
2020.gadam
113
, kurās visa Baltijas jūras 
piekraste ir iekļauta Latvijas tūrisma eksporta konkurētspējīgāko 
teritoriju skaitā. Baltijas
jūra un Rīgas līcis ir nozīmīgs 
Latvijas tūrisma resurss, kura potenciāls pašlaik vēl netiek 
pilnībā izmantots.
Tūrisma attīstībai nepieciešamās sadarbības, piekrastes 
publiskās infrastruktūras tīkla un piekrastes dabas un kultūras 
mantojuma ilgtermiņa vajadzības ir (līdz 2030. gadam) noteiktas 
Valsts ilgtermiņa tematiskajā plānojumā Baltijas jūras
piekrastes 
publiskās infrastruktūras attīstībai (turpmāk - Piekrastes 
plānojums)
114
. Piekrastes plānojums nosaka 60 
kompleksi attīstāmās vietas (skatīt 20. attēlu), kur paredzēts 
izveidot infrastruktūru un kur nepieciešami ieguldījumi tūrisma 
un
piekrastes dabas un kultūras mantojuma objektos.
Tūrisma 
attīstības resursi un tendences
Kruīzu un jahtu 
tūrisms
Pēdējos gados galvenā nozīme tūrisma eksporta plūsmas izaugsmē 
Latvijā ir gaisa transportam, tomēr ostas (Rīga, Ventspils, 
Liepāja) joprojām saglabā nozīmīgu daļu (1999. gadā - 7%, 2012. 
gadā - 9%
115
) no ienākošā tūrisma apjoma, ar
turpmāku 
attīstības potenciālu.
Lielās pasažieru ostas Rīgā, Liepājā un Ventspilī (pasažieru 
prāmjiem, kruīzu satiksmei tūrisma kontekstā) un jahtu piestātnes 
ostās (Pāvilosta, Roja, Mērsrags, Engure, Jūrmala, Skulte, 
Salacgrīva, t.sk. Kuiviži, Liepāja, Ventspils un Rīga) ir
Latvijas eksporta tūrisma plūsmas vārti.
Prāmju satiksmei nozīmīgas ostas ir
 Rīga, Ventspils un 
Liepāja (skatīt 20.attēlu). Rīgas brīvosta ir nozīmīgs posms 
globālajā un reģionālajā Baltijas jūras reģiona pasažieru 
satiksmes tīklā. Regulāri pasažieru pārvadājumi maršrutā Rīga -
Stokholma tiek nodrošināti jau kopš 2006. gada (operators - 
AS 
Tallink
).
Pašlaik Latvijā vēl pilnībā netiek izmantots Baltijas jūrā 
kruīzu kuģu satiksmes potenciālu, kas ir otrs nozīmīgākais kruīzu 
pārvadājumu reģions pasaulē pēc Karību jūras. To nodrošina 
kuģošanas drošība, tradīcijas un lielā kultūras mantojuma
dažādība ar ērtu ostu tīklu un dažādu valstu lielajām pilsētām 
piekrastē. Baltijas jūras reģionam īpašu atpazīstamību veido 
senās Hanzas savienības jūras ceļu vēsture.
Kruīzu kuģu
 piesaistē konkurētspējīgākā Latvijā ir 
Rīgas brīvosta.
Ar jūras pasažieru pārvadājumiem nodarbojas 
ekskursiju 
kuģi
. Tie savieno starptautiskus galamērķus (piemēram, 
Roja-Roņu sala) vai nodrošina pārvietošanos piekrastes tuvumā, 
tostarp sasaistē ar iekšzemi (Rīga-Jūrmala, Ventspils osta,
Liepājas osta, Kuivižu osta u.c.).
Jahtu tūrismam
 Baltijas jūrā ir pieaugošs potenciāls, 
ko stratēģiski nostiprina Jūras nozaru izaugsmes stratēģija, 
īpaši akcentējot privātā sektora plašāku un koordinētāku 
iesaisti.
Latvijā, salīdzinot ar kaimiņvalstīm Igauniju un Zviedriju, 
pagaidām vēl nav pilnvērtīgi attīstītas jahtu tūrisma iespējas. 
Lai to nodrošinātu, nepieciešams pilnveidot jahtu ostu un 
piestātņu tīklu, nodrošinot pietiekamu attālumu starp ostām, kas
būtu veicams vienas dienas laikā, un tādējādi veicinot drošu un 
ērtu burāšanu. Tuvākajos gados jaunu jahtu ostu/piestātņu 
izveidošana atbalstāma Kolkā un Papē.
116
Reģistrēto jahtu skaits Latvijā 2017. gadā kopumā pieaudzis un 
sasniedzis 643 jahtas ar tendenci pastāvīgi 
palielināties
117
. Jahtu skaita pieaugums Latvijā paver 
lielākas iespējas jahtu ostu izmantošanai vietējā tūrismā.
Pašlaik Latvijā pilnībā netiek izmantots tas potenciāls, ko 
piedāvā Latvijas jahtu ostu iekļaušana Vācijas un citu valstu 
jahtu tūrisma maršrutos. Dažādu sadarbības projektu ietvaros tiek 
uzlabots Latvijas jahtu ostu pakalpojumu klāsts un tiek
veiktas 
ar to saistīto tūrisma produktu mārketinga aktivitātes. Igaunijas 
- Latvijas pārrobežu sadarbības programmas
118
 projektā 
"Uzlabota jahtu ostu infrastruktūra un ostu tīkla attīstība 
Igaunijā un Latvijā" īstenotas aktivitātes, lai izveidotu mazo
ostu tīklu ar kvalitatīviem pakalpojumiem Baltijas jūras Austrumu 
piekrastē un Rīgas jūras līcī Igaunijā un Latvijā, un 
popularizētu to kā atraktīvu galamērķi. 2017.-2020. gadā 
paredzēts realizēt mārketinga iniciatīvas Somijas, Zviedrijas, 
Polijas un
Vācijas burātāju piesaistei, kā arī veikt nozīmīgus 
uzlabojumus jahtu ostu infrastruktūras un pakalpojumu kvalitātes 
uzlabošanai. Bez tam Latvija kopā ar Igauniju veido kopīgu 
burāšanas galamērķi - Austrumbaltija ("East Baltic Coast").
Piekrastes 
tūrisma potenciāls
Baltijas jūras un Rīgas līča pludmales ir ļoti nozīmīgs 
tūrisma resurss, kas vasaras sezonā piesaista tūristus no 
Baltijas jūras reģiona un citām valstīm. Kopējais apmeklējumu 
skaits pludmalē pēc 2015. gada vasaras apsekojuma vērtējams
~
4,7 miljoni gadā
119
.
28
/
75
Piekrastes zonā ir daudz nozīmīgu kultūras tūrisma objektu, 
tostarp, 261 arhitektoniski vērtīga ēka, 182 baznīcas, 123 
muzeji, 206 pieminekļi vai 36 pilskalni, arī 14 estrādes. Līdzīgi 
piekrastē koncentrējusies liela daļa dabas objektu, kas
kopumā 
veido piekrasti kā ainavisku un izziņas bagātu tūrisma galamērķi 
ar blīvu tūrisma objektu koncentrāciju. Jūras ainavas pievilcība 
piekrastē veido "dabiskas skatuves dekorācijas" tādiem populāriem 
pasākumiem, kā "Positivus",
"SummerSound", Jūras svētki, 
Zvejnieku svētki, Senā uguns nakts u.c., kuros apmeklētāju skaits 
pēdējos gados svārstījies līdz vairākiem desmitiem tūkstošu 
apmeklētāju vienlaicīgi.
Pēdējos 10 gados Baltijas jūras Latvijas piekrastes ūdeņos 
populārākas kļuvušas tādas tūrisma aktivitātes kā putnu vērošana, 
laivošana jūra, kaitborda aktivitātes, makšķerēšana jūrāun 
niršana (skatīt 20. attēlu). 2018. gadā gar Latvijas
piekrasti 
izveidoto garās distances kājāmgājēju maršrutu 
"Jūrtaka"
120
, kas iekļaujas Eiropas garo distanču 
kājnieku tūrisma maršrutu tīklā E9.
29
/
75
20. attēls. Ar jūras izmantošanu 
saistītā tūrisma un atpūtas aktivitāšu shematisks attēlojums
Tūrisma un 
rekreācijas intereses JP
JP neparedz nosacījumus 
tūrisma un rekreācijas attīstībai, jo tūrisma attīstību 
primāri ietekmē pašvaldības un tūrisma pakalpojumus 
nodrošinošie uzņēmumi. Tāpēc piekrastes tūrisma attīstība 
jākoncentrē Piekrastes plānojumā noteiktajās
kompleksi 
attīstāmajās vietās, savukārt to tuvumā plānotai jūras 
izmantošanai, t.sk. VES izveidei, ir jāvērtē šo darbību 
potenciālā ietekme uz piekrastes un jahtu tūrismu.
3.9. Derīgo izrakteņu potenciālās 
atradnes un ieguve
Politiskās 
nostādnes
Koncepcija par zemes dzīļu izmantošanas tiesiskā regulējuma 
pilnveidošanu potenciālo investīciju piesaistei
121
 
nosaka veicināt zemes dzīļu izpēti un jaunas, mūsdienīgas 
informācijas par zemes dzīļu uzbūvi un īpašībām iegūšanu, kā arī
pilnveidot zemes dzīļu izmantošanas tiesisko regulējumu 
potenciālo investīciju piesaistei. Koncepcija neattiecas uz 
ogļūdeņražiem un Latvijā pašlaik tradicionāli iegūstamajiem 
derīgajiem izrakteņiem (būvmateriālu izejvielas, kūdra, 
sapropelis).
JP ietvaros ar gultnes nogulumiem saistīta virkne derīgo 
izrakteņu galvenokārt - ogļūdeņraži, bet arī vairāki citi - 
dzelzs-mangāna konkrēcijas, titāna-cirkona minerālu kliedņi, 
dziednieciskās dūņas, smilts un/vai smilts-grants.
Ogļūdeņraži
Latvijas jūras ūdeņos, aptuveni, 21,5 tūkstošu km
2
 
lielā platībā, atrodas naftas atradnes, apmēram, 360 miljonu 
barelu apjomā. Lielākās iegulas ir koncentrētas Latvijas 
kontinentālā šelfa dienvidrietumu daļā. Šelfā ir atklāti ap 50 
lokālo
pacēlumu - naftas iegulu, no kuriem 20 ir atzīti par 
perspektīviem naftas ieguvei. Naftu saturošie iežu slāņi atrodas 
650 līdz 1900 m dziļumā, produktīvākais horizonts ieguļ 1200-1900 
m z.j.l. Ģeoloģiskie un ekonomiskie aprēķini liecina, ka naftas
ieguve būs ekonomiski lietderīga vairākās lielās naftas iegulās, 
pārējo apguve varētu sākties pēc atbilstošas infrastruktūras 
izveides pie lielajām iegulām. Aprēķināts, ka potenciāli 
iegūstamie naftas resursi Latvijas jūras ūdeņos ir 40-60 miljoni 
m
3
.
Ogļūdeņražu (neapstrādātas naftas (jēlnaftas), dabas gāzes un 
gāzes kondensātu) meklēšanu, izpēti, eksperimentālo ieguvi un 
ieguvi regulē likums 
Par zemes dzīlēm
 un MK 2015. gada 22. 
decembra noteikumi Nr. 805 "
Noteikumi par
ogļūdeņražu meklēšanu, 
izpēti un ieguvi
". Saskaņā ar iepriekš minēto likumu EM MK 
noteiktajos licenču laukumos MK noteiktajā kārtībā izsniedz 
ogļūdeņražu meklēšanas, izpētes un ieguves licences, kā arī veic 
ogļūdeņražu meklēšanas,
izpētes un ieguves administratīvo 
pārraudzību.
Pašlaik vairākiem uzņēmējiem ir izsniegtas licences 
ogļūdeņražu izpētei un ieguvei Baltijas jūrā Latvijas TJ un EEZ 
un 21. attēlā attēloti spēkā esošie licenču laukumi.
30
/
75
21. attēls. Potenciālie ogļūdeņražu 
iegulu rajoni Baltijas jūrā (pēc Valsts ģeoloģijas fonda (LVĢMC) 
materiāliem) un ogļūdeņražu meklēšanas, izpētes un ieguves 
laukumi un bloki (datu avots: Ekonomikas ministrija)
Citi derīgie 
izrakteņi
Saskaņā ar likuma "
Par zemes dzīlēm
" 
8. panta
 pirmās daļas 5. 
apakšpunktu, zemes dzīles Latvijas Republikas teritoriālajā jūrā 
izmanto persona, kurai izsniegta zemes dzīļu izmantošanas 
licence. Savukārt, MK 2012. gada 18. septembra
noteikumi Nr. 633 
"
Zemes dzīļu izmantošanas kārtība iekšzemes publiskajos ūdeņos un 
jūrā
" nosaka kārtību, kādā šo licenci var saņemt.
Baltijas jūrā (Rīgas līcī) zemūdens nogāzes apakšējā malā ir 
izplatītas 
dzelzs - mangāna konkrēcijas
 (skatīt 22. 
attēlu), kas ir savdabīgs rūdu derīgais izraktennis. Konkrēciju 
izplatības lauki 1 - 6, retāk līdz 10 kilometru platā joslā 
stiepjas
gandrīz gar visu piekrasti. Konkrēcijas satur no 6.3 
līdz 29.3 (vidēji - ap 19.3) % dzelzs un no 0,3 līdz 26.4 (vidēji 
- 8.4) % mangāna. Ieguve pašlaik tehnoloģiski un ekonomiski nav 
pamatota.
Titāna - cirkona minerālu kliedņi
 Baltijas jūrā 
veidojas krasta zonas iecirkņos ar izteiktu piekrastes sanešu 
plūsmas ātruma samazinājumu. Kliedņi ir mobili veidojumi, kas 
maina savu vietu, turklāt arī smago minerālu koncentrācija ir 
stipri
nepastāvīga. Arī Baltijas jūras krasta zemūdens nogazē 
zināmi smago minerālu koncentrāti. Lielākie no tiem atrodas starp 
Papi un Liepāju 3 - 3.5 līdz 7-8 km dziļumā kā 400-700 m garas un 
1-1.5 m platas joslas. Smao minerālu saturs tajos
31
/
75
sasniedz 50-250 
kg/m
3
. Mazāku izmēru iegulas atrodamas arī Liepājas - 
Ventspils un Venstpils - Kolkas posmā. Kopējie krājumi pašlaik 
nav apzināti. Ieguve pašlaik tehnoloģiski un ekonomiski nav 
pamatota.
Dūņas
 - sīkdispersi tekoši plastiski, pie gultnes - 
šķidri, ūdens piesātināti nogulumi, ar vienmērīgi izkliedētu augu 
detrītu, ar sērūdeņraža smaku, ar organikas saturu līdz 4-5%, bet 
sērūdeņraža (H
2
S) saturu - no 0,005 līdz 0,02% 
(Litorīnas
dūņās) un no 0,03 līdz 0,1% (Pēclitorīnas jeb mūsdienu 
dūņās) konstatētas Rīgas līča centrālajā daļā un ieplakās gar 
līča rietumu piekrasti, kur jūras dziļums sasniedz 40- 55 m, kā 
arī Baltijas jūras centrālajā daļā (skatīt 22. attēlu). Dūņas 
satur
paaugstinātu V, Mo, Ni, Ga un Ba koncentrāciju. Ņemot vērā 
to, ka dūņu biezums var pārsniegt 10 metrus, prognozētie resursi 
tikai Rīgas līcī pārsniedz 1 miljardu m
3
. Ieguve 
pašlaik tehnoloģiski un ekonomiski nav pamatota.
Latvijas EEZ un Rīgas līča akvatorija ir bagāta ar 
marīnajām smilts un grants iegulām
, kas koncentrējas 
krasta zemūdens nogāzē un samērā šaurā jūras piekrastes joslā. 
Pēc krājuma apjoma nozīmīgākās smilts vai smilts - grants
atradnes ir Rīgas līča akvatorijā iepretim Vecāķiem, uz ziemeļiem 
un ziemeļrietumiem no Ovīšraga, Baltijas jūrā iepretim Liepājai. 
Smilts atradne "Vecdaugava" Rīgas līča akvatorijā iepretim 
Vecāķiem savulaik (pagājušā gadsimta astoņdesmitajos
gados) ir 
izpētīta detāli; smilts krājumi novērtēti gan atbilstoši A, gan N 
kategorijai. Atradnes platība ir nedaudz lielāka par 6,3 
km
2
. Kopējie A kategorijas krājumi ir 62,7 miljoni 
m
3
, bet N kategorijas krājumi - 143,6 miljoni 
m
3
. Smilts resursu
nepieciešamības gadījumā ieguve 
varētu būt ekonomiski izdevīga, tomēr ilgtspējīgai smilts resursu 
ieguvei nepieciešama sanešu plūsmu izpēte, lai novērstu krasta 
erozijas pastiprināšanos. Vecdaugavas atradnē 100 tūkst. 
m
3
 apjomā ir notikusi
eksperimentāla smilts ieguve, 
kas nav būtiski ietekmējusi krasta un zemūdens nogāzes 
līdzsvaru.
32
/
75
22. attēls. Dzelzs mangāna 
konkrēciju areāli Rīgas līcī (pēc Valsts ģeoloģijas fonda (LVĢMC) 
materiāliem) un dziedniecisko dūņu novērtēto resursu laukums 
Rīgas līcī (pēc Valsts ģeoloģijas fonda (LVĢMC) materiāliem)
Derīgo izrakteņu 
ieguves intereses JP
Derīgo izrakteņu ieguve Latvijas jurisdikcijā esošajos 
jūras ūdeņos šobrīd nenotiek.
Līdz šim izsniegtas vairākas licences ogļūdeņražu 
meklēšanai vai izpētei un ieguvei, kas daļēji apstiprina 
interesi par ogļūdeņražu iegulām Latvijas EEZ (galvenokārt 
teritorijā pie Lietuvas robežas) un TJ Kurzemes rietumu 
piekrastē
122
.
Plānošanas periodā nav paredzēta citu derīgo izrakteņu 
ieguve.
3.10. Vides kvalitāte
Politiskās 
nostādnes
33
/
75
ES politisko ietvaru nosaka Eiropas Parlamenta un Padomes 
Direktīvas 
2008/56/EK
 (2008. gada 17. jūnijs), ar ko izveido 
sistēmu Kopienas rīcībai jūras vides politikas jomā (Jūras 
stratēģijas pamatdirektīva). Baltijas jūras reģionā svarīga loma
ir arī HELCOM Baltijas jūras rīcības plānam (2007)
123
 
(turpmāk - HELCOM BJRP), kas nosaka reģionālā, starptautiskā un 
nacionālā līmenī nepieciešamās rīcības laba jūras vides stāvokļa 
panākšanai līdz 2021. gadam Baltijas jūras videi
nozīmīgākajās 
jomās. 2013. gada HELCOM Ministru deklarācija nosaka aktualizētus 
uzdevumus HELCOM BJRP noteiktā laba jūras vides stāvokļa 
panākšanai, t.sk., nosaka precizētus eitrofikācijas samazināšanas 
mērķus katrai HELCOM
dalībvalstij. HELCOM 2018. gada Ministru 
deklarācija
124
 uzdod līdz 2021. gadam atjaunināt 
Baltijas jūras rīcības plānu, ņemot vērā jaunākās zinātniskās 
atziņas un jaunos izaicinājumus, t.sk., jūru piesārņojošie 
atkritumi, zemūdens troksnis,
klimata pārmaiņas, jūras gultnes 
zudumi un bojājumi, piesārņojums ar farmaceitiskajām vielām, 
invazīvās sugas. Lai risinātu eitrofikācijas problēmu, HELCOM 
dalībvalstis apņemas izstrādāt biogēnu (fosfora, slāpekļa) 
atkārtotas izmantošanas un
atgūšanas reģionālo stratēģiju.
Latvijā vides aizsardzības politika līdz 2020. gadam noteikta 
Vides politikas pamatnostādnēs 2014.-2020. gadam un pasākumi laba 
jūras vides stāvokļa sasniegšanai noteikti plānā "Pasākumu 
programma laba jūras vides stāvokļa panākšanai
2016.-2020. 
gadā".
Baltijas jūras 
vides raksturojums
Baltijas jūra ir viena no pasaules mazākajām, taču vienlaikus 
arī viena no lielākajām iesāļūdens (sājūdens) jūrām. Baltijas 
jūra ir viena no jutīgākajām pasaules jūru ekosistēmām specifisko 
klimata apstākļu un ģeogrāfiskā novietojuma dēļ.
Baltijas jūras, tanī skaitā Rīgas līča vides kvalitāte pašlaik 
neatbilst labas vides stāvoklim. Lai to sasniegtu, Latvijai, 
līdzīgi kā citām ap Baltijas jūru esošajam valstīm, jāsamazina 
kopējā slāpekļa un kopējā fosfora slodzes uz Rīgas līci un
kopumā 
uz Baltijas jūru, jāierobežo svešzemju sugu izplatība un 
jāsamazina jūras piesārņojums ar kaitīgajiem ķīmiskajiem 
savienojumiem un cietajiem atkritumiem, jānodrošina bioloģiskās 
daudzveidības aizsardzība.
Latvija ir apņēmusies līdz 2020. gadam sasniegt labu jūras 
vides stāvokli. Vienlaikus, balstoties uz zinātnisko pētījumu 
rezultātiem, ka izmaiņas Baltijas jūrā notiek ar lielu laika 
nobīdi, ko nosaka Baltijas jūras iekšējie bioģeoķīmiskie procesi,
iekļaujot atrunu, ka īstenojot pasākumus jūras vides stāvokļa 
uzlabošanai var paiet ļoti ilgs laiks − vismaz 30 līdz 50 gadi − 
līdz tiek sasniegts vēlamais stāvoklis, Latvija ir noteikusi 
atrunu attiecībā uz mērķa gadu eitrofikācijas jomā.
Šobrīd tikai atsevišķi jūras vides stāvokļa rādītāji rāda 
pozitīvu uzlabošanās tendenci, lielākais vairums rādītāju rāda, 
ka šobrīd labs jūras vides stāvoklis nav sasniegts (Jūras vides 
stāvokļa novērtējums, 2018). Baltijas jūras dalībvalstu vidū 
valda
vienprātība, ka vairākus gadu desmitus eitrofikācija ir 
galvenā Baltijas jūras problēma.
Eitrofikācija, ekosistēmas bagātināšanās ar barības vielām, ir 
novērojama vismaz sākot ar 20. gadsimta sākumu, slāpekļa un 
fosfora slodzēm sasniedzot maksimālās vērtības ap 1980. 
gadu
125
. Turpmākajos gados Baltijas jūrā ir novērota
slodžu samazināšanās galvenokārt punktveida avotu slodžu 
samazināšanās dēļ, jo upju slodzes samazinājās tikai par 
nepilniem 10%
86
.
Slāpekļa un fosfora slodzes ir ļoti saistītas ar Baltijas jūrā 
ieplūstošo upju caurplūduma vērtējumu attiecīgajā gadā (skatīt 
23. attēlu). Salīdzinot Latvijas jūras ūdeņu vides stāvokli divos 
vērtēšanas periodos 2007.-2011. gads un 2012.-2016.
gads, pirmajā 
vērtēšanas periodā upju caurplūduma līmenis ir būtiski lielāks, 
kas veido lielākas slāpekļa un fosfora slodzes uz Rīgas līci un 
Baltijas jūru kā nākamajā novērtējuma periodā (Jūras vides 
stāvokļa novērtējums, 2018). Papildus tam,
Latvijas gadījumā 
kopējo slodzi uz Rīgas līci un Baltijas jūru ietekmē arī 
pārrobežu pārnese no citām valstīm, kas arī atrodas attiecīgo 
upju sateces baseinā un tādējādi ietekmē attiecīgā Baltijas jūras 
baseina vides kvalitāti. Kopumā slāpekļa un
fosfora slodzes 
Baltijas jūrā uzrāda nelielu samazināšanās tendenci.
Eitrofikācijas vērtēšanai Latvija izmanto vairākus rādītājus - 
izšķīdušais neorganiskais slāpeklis un izšķīdušais neorganiskais 
fosfors, kas reprezentē ziemas (janvāris-marts) sezonu, kad 
bioloģiskā aktivitāte ir zema un praktiski viss
mikroskopisko 
aļģu augšanai izmantojamais slāpeklis un fosfors atrodas ūdens 
kolonnā izšķīdušo neorganisko savienojumu formā. Savukārt citi 
rādītāji kā kopējais slāpeklis un kopējais fosfors reprezentē 
visu gadu un iekļauj sevī gan slāpekļa
savienojumu neorganiskās, 
gan organiskās formas. Tādējādi šie rādītāji raksturo kopējo 
jūras ekosistēmas bagātināšanos ar barības vielām gan no upju un 
punktveida avotu ieneses, gan no atmosfēras depozīcijas, gan 
atmosfēras slāpekļa
asimilācijas radīto. Šo rādītāju nozīme 
pēdējos gados ir būtiski pieaugusi, jo klimata pārmaiņu rezultātā 
ir mainījies upju noteces sezonālais režīms.
34
/
75
23.attēls. Upju caurplūduma, 
slāpekļa (N) un fosfora (P) slodžu dinamika uz Rīgas līci un 
Baltijas jūru. Attēlotās slodzes ir Latvijas teritorijā un 
pārrobežas pārneses rezultātā radušos slodžu summa, kas nav 
normalizēta pret upju caurplūdumu
(datu avots: Jūras vides 
stāvokļa novērtējums, 2018)
Rīgas līcī ieplūstošo upju N-kop gada vidējās slodzes no 2012. 
gada līdz 2016. gadam, salīdzinot ar periodu no 1977. gada līdz 
1995. gadam, kopumā ir samazinājušās no 94500 līdz 37167 tonnām 
gadā. Fosfora slodzes Rīgas līcī šajā laika
periodā ir 
samazinājušās no 1700 līdz 1038 tonnām gadā
126
 (skatīt 
23. attēlu).
Slāpekļa un fosfora slodžu pieauguma radītais efekts ir 
mikroskopisko aļģu (fitoplanktona) produktivitātes un biomasas, 
kas parasti tiek izteikta kā hlorofila a koncentrācija, pieaugums 
Baltijas jūrā. Pieaugot mikroskopisko aļģu biomasai,
samazinās 
ūdens dzidrība, kā rezultātā samazinās saules gaismas iespiešanās 
dziļums.
Ūdens caurredzamības (mērīti kā Seki dziļums) vasaras 
novērojumu rezultāti Rīgas līča atklātajos ūdeņos ir pieejami no 
1963. gada, pārejas ūdeņos no 1983. gada, Rīgas līča piekrastes 
ūdeņos no 1991. gada un Baltijas jūras piekrastes
ūdeņos no 1999. 
gada. Rīgas līča atklātajos ūdeņos ūdens caurredzamība no 
novērojumu sākuma līdz 1990.-to gadu sākumam ir samazinājusies 
par apmēram 1 m. Kopš 1990.-tajiem ūdens caurredzamības līmenis 
ir saglabājis praktiski
nemainīgs, lai gan ir novērojamas samērā 
lielas ūdens caurredzamības līmeņa starpgadu svārstības (Jūras 
vides stāvokļa novērtējums, 2018). Līdzīga situācija bija 
novērojama Baltijas jūras centrālajam reģionam (HELCOM HOLAS 
II
127
).
Piekrastes zonā, samazinoties ūdens caurspīdībai (samazinās 
dziļums, līdz kuram iespiežas saules gaisma), samazinās arī 
dziļums, līdz kuram ir piemēroti apstākļi daudzgadīgo makroaļģu 
augšanai. Daudzgadīgās makroaļģes ir būtiska
biotopus veidojoša 
sugu grupa, kas nodrošina nārsta vietas vairākām zivju sugām, 
paslēptuvi un barošanās vidi zivju mazuļiem, dzīvesvietu citām ar 
šo biotopu saistītām bezmugurkaulnieku un aļģu sugām, un līdz ar 
to piekrastes zonās veidojas
liela bioloģiskā daudzveidība. 
Samazinātās ūdens caurspīdības rezultātā šobrīd atklātajā 
Baltijas jūras piekrastē gar Latvijas krastiem dominējošās 
daudzgadīgās sārtaļģes 
Furcellaria lumbricalis
 maksimālais 
augšanas dziļums ir tikai 8-12m, lai
gan agrāk tā bija sastopama 
līdz pat 18m dziļumam. Līdzīgi samazinājies arī Rīgas līcī 
dominējošās daudzgadīgās brūnaļģes 
Fucus vesiculosus
 
augšanas dziļums - šobrīd tā sastopama vairs tikai līdz 5m 
dziļumam, lai gan kādreiz tās izplatība
bija līdz 7-8m dziļumam. 
Eitrofikācijas rezultātā mainās arī makroaļģu sugu sastāvs, 
vērtīgās daudzgadīgās sugas nomaina ātri augošās viengadīgās, 
kurām, atmirstot atsevišķos atsevišķos piekrastes rajonos, var 
novērot zemas skābekļa
koncentrācijas.
Baltijas jūras dziļūdens zonā eitrofikācijas negatīvā ietekme 
ir saistīta ar aļģu biomasas sadalīšanās rezultātā izveidojušos 
skābekļa deficītu, līdz pat bezskābekļa zonu izveidei, kuras 
platības pieaugums vai samazinājums ir cieši saistīts ar
skābekli 
bagātāko sāļūdens ieplūdi no Ziemeļjūras. Ilgtermiņā, 
samazinoties sāļūdens ieplūžu biežumam un intensitātei Baltijas 
jūrā, piegrunts bezskābekļa platība Baltijas jūrā ir 
palielinājusies. Piegrunts bezskābekļa platību Baltijas jūrā 
daļēji
samazināja 2014. gada decembra masīvā sāļūdens ieplūde no 
Ziemeļjūras, tomēr būtisku bezskābekļa platības samazinājumu 
varētu novērot, ja sāļūdens ieplūžu biežums palielinātos.
Nelabvēlīgs skābekļa režīms ietekmē gruntī mītošo organismu 
skaitu un sugu sastāvu. Tā Rīgas līcī, pieaugot eitrofikācijas 
pakāpei, tās maksimuma apstākļos laika posmā no 1985.gada līdz 
1992.gadam uz grunts virsmas mītošo organismu
skaits samazinājās 
vairāk kā trīs reizes mazāks salīdzinot ar1980.gadu. Gruntī 
dzīvojošo organismu skaits atjaunojās uzlabojoties skābekļa 
režīmam, bet sugu sastāvā notika būtiskas izmaiņas - 1990-to gadu 
vidū strauji savairojoties svešzemju
sugai sarkanajam 
daudzsartārpam, tā šobrīd ir dominējošā daudzsartārpu suga Rīgas 
līča smilšaini dūņainajos rajonos.
Ar MK 2016. gada 18. jūlija rīkojumu Nr. 393 apstiprinātais 
plāns "Pasākuma programma laba jūras vides stāvokļa panākšanai 
2016.- 020. gadā" definē JP, kā instrumentu labas jūras vides 
stāvokļa nodrošināšanai. Tomēr JP neparedz
konkrētas rīcības, kas 
varētu ietekmēt eitrofikācijas procesa attīstību.
3.11. Bioloģiskā daudzveidība un 
dabas aizsardzība
35
/
75
Politiskās 
nostādnes
Bioloģiskās daudzveidības saglabāšanu un dabas aizsardzības 
pamats ir Riodežaneiro 1992. gada 5. jūnija Konvencija par 
bioloģisko daudzveidību. ES galvenie tiesību akti ir Eiropas 
Parlamenta un Padomes Direktīva 
2009/147/EK
 par
savvaļas putnu 
aizsardzību (Putnu direktīva) un Eiropas Padomes Direktīva 
92/43/EEK
 par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras 
aizsardzību (Biotopu direktīva), kas nosaka veicināt bioloģiskās 
daudzveidības saglabāšanu.
Bioloģiskā 
daudzveidība un biotopi Baltijas jūrā
Baltijas jūrā ir unikāla sugu, biotopu un ainavu daudzveidība. 
Baltijas jūrā ir apzinātas apmēram 200 zivju sugas, 450 makroaļģu 
sugas, 1500 zoobentosa sugas, 3000 planktona sugas un daudz 
nezināmu baktēriju un vīrusu, kas veido Baltijas
jūras bioloģisko 
daudzveidību.
Baltijas jūras dienvidaustrumu daļas (atklātā Baltijas jūras 
daļa gar Latvijas krastiem) gultne raksturojas ar īpaši atšķirīgu 
un daudzveidīgu zemūdens topogrāfiju, kuru veido Klaipēdas - 
Ventspils plato jeb pacēlums virzienā uz Sāremā salu gar
Latvijas 
piekrasti un Kuršu - Sambijas pacēlums gar Lietuvas, Krievijas 
Federācijas (Kaļiņingradas apgabals) un Polijas piekrasti, 
specifiskiem rajona hidroloģiskajiem apstākļiem (saldūdens 
ieplūde Baltijas jūras atklātās daļas piekrastē no Kuršu
jomas 
Nemunas upes, spēcīgai viļņu darbībai pakļautā atklātā piekrastes 
daļa) un gultnes nogulumu (sauktu arī par dibennogulumu) 
neviendabīgu maisījumu, kas sastāv no dažādgraudainas smilts, 
grants, oļiem un laukakmeņiem. Gultnes
nogulumu mozaīkveidīgā 
izplatība kombinācijā ar dziļuma zonu, kuru nosacīti var iedalīt 
trīs daļās - a) krasta zona ar dziļumu mazāku par 10-20m, b) 
jūras gultne ar zemūdens nogāzes augšējo daļu no 10-20m līdz 
30-35m, c) jūras gultne ar
zemūdens nogāzes apakšējo daļu, kas ir 
lielāka par 30-35m, veido unikālus apstākļus jūras organismiem - 
augiem un dzīvniekiem, kuri tos apdzīvo un tiek saukti par 
bentiskajām dzīvotnēm jeb biotopiem. Veicot bentisko dzīvotņu 
klasifikāciju, visi
gultnes nogulumu apdzīvojošie organismi tiek 
sadalīti divās plašās grupās - organismi, kas apdzīvo mīkstās 
(dažādu graudu smiltis, dūņas) gruntis un organismi, kas apdzīvo 
cietās (rupjgraudaina grants, oļi, laukakmeņi) gruntis. Jāatzīmē 
gan, ka
Baltijas jūrā bentisko dzīvotņu klasifikācija ir daudz 
sarežģītāka un detalizētāka. Piemēram, Latvijas piekrastes daļai 
vienai pašai ir identificēti vairāk nekā 20 bentisko dzīvotņu 
tipi uz cietajām gruntīm, bet visai Baltijas jūrai to ir vairāk 
nekā 100,
savukārt mīkstās grunts bentisko dzīvotņu tipu 
klasifikācija ir tikai vēl izstrādes stadijā.
Saskaņā ar ES nozīmes aizsargājamo biotopu klasifikāciju, kas 
apvieno detalizētākos dzīvotņu veidus uz cietajām gruntīm, 
Baltijas jūras Latvijas TJ un EEZ ūdeņos ir sastopams viens 
biotops - 1170 
Akmeņu sēkļi jūrā
 (skatīt 24. attēlu). Tā
pašreizējais aizsardzības stāvoklis ir vērtēts kā nelabvēlīgs - 
slikts.
36
/
75
24. attēls. Grunts nogulumi un ES 
nozīmes aizsargājamo biotopu izplatības karte
ES nozīmes aizsargājamais biotops - 1170 
Akmeņu sēkļi 
jūrā
 - Latvijas teritoriālajos ūdeņos kopumā aizņem vismaz 64 
900 ha Latvijas teritoriālajos ūdeņos. Baltijas jūrā un Irbes 
šaurumā tas sastopams, sākot no 5 m dziļuma, Rīgas jūras
līcī - 
no 1 m dziļuma.
128
 Šī biotopa galvenais apdraudējuma 
veids ir eitrofikācijas izraisītās vides apstākļu izmaiņas. 
Barības vielu daudzuma palielināšanās ūdenī izraisa dzīvotnes 
sugu sastāva izmaiņas - daudzgadīgie piegrunts slānī esošie augi
tiek pārmākti ar ātraudzīgajiem viengadīgajiem augiem, savukārt 
organisko vielu satura palielināšanās ūdenī samazina gaismas 
caurlaidību ūdenī, attiecīgi samazinot rifu dzīvotnēm pieejamo 
dziļuma zonu.
Savukārt, saskaņā ar jaunākajiem izpētes rezultātiem un LHEI 
iegūtajiem datiem, ES nozīmes biotopa -1110 "Smilts sēkļi jūrā" 
izplatības raksturošanai trūkst informācijas par biotopa 
sastopamību Latvijas jūras ūdeņos, ieskaitot atklātās
Baltijas 
jūras daļu un Rīgas līci.
Sugu 
aizsardzība
37
/
75
Latvijas TJ un EEZ ūdeņi atrodas Baltās -Baltijas jūras putnu 
migrāciju ceļā, un gada cikla laikā tur ir sastopamas vairums 
Latvijā tipisko putnu migrantu sugu, ieskaitot zvirbuļveidīgos, 
kuri šķērso jūru savas migrācijas laikā. Teritoriju tieši
izmanto 
ap 30 ūdensputnu un jūras putnu sugu. Neskatoties uz lielo 
kustīgumu un sezonālajām izmaiņām, putnu koncentrēšanas vietas ir 
stabilas no gada uz gadu. Mainoties kopējam populāciju lielumam, 
var mainīties novērotais putnu skaits,
bet teritorijas nozīmīgums 
saglabājas (skatīt 25. attēlu).
25. attēls. Putnu sugu (Mazais 
ķīris 
Larus minutus
; Melnais alks 
Cepphus grille
; 
Melnās un tumšās pīles 
Melanitta spp
.; Kākauļis 
Clangula hyemalis
; Gārgales 
Gavia spp
; Gaigala 
Bucephala clangula
; Lielā gaura 
Mergus merganser
) 
izplatība
Latvijas jūras ūdeņos
Baltijas jūrā sastopamas trīs roņu sugas - pelēkais ronis 
(
Halichoerus grypus)
, pogainais ronis (
Phoca 
hispida)
 un plankumainais ronis (
Phoca vitulina)
. 
Latvijas jūras ūdeņos visbiežāk sastopams ir pelēkais ronis, 
daudz retāk pogainais ronis
(skatīt 26. attēlu). Plankumainais 
ronis Latvijas piekrastē novērots vien tikai dažas reizes. 
Pogaino roņu populācija nav labā stāvoklī, jo to sastopamība ir 
daudz retāka salīdzinot ar laikiem, kad cilvēku darbība bija 
mazāk ietekmējoša (pirms 100
gadiem). Pateicoties labvēlīgiem 
barošanās apstākļiem, pelēko roņu populācija atrodas labā 
stāvoklī.
38
/
75
26. attēls. Roņu izplatības 
telpiskais sadalījums: attēls pa kreisi - pogainais ronis; pa 
labi - pelēkais roniss
129
Līdzīgi kā par īpaši aizsargājamiem biotopiem, arī par īpaši 
aizsargājamām sugām, kas noteiktas Eiropas Padomes 1992. gada 21. 
maija direktīvā 
92/43/EEK
 par Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas 
un floras aizsardzību, ir jāziņo saskaņā ar
17. pantu reizi sešos 
gados. Ziņošana attiecas uz lasi (
Salmo salar
), sīgu 
(
Coregonus lavaretus
), strauta nēģi (
Lampetra 
planieri
), upes nēģi (
Lampetra fluviatilis
). Šīs ir 
sugas, kas dzīvo un barojas galvenokārt jūrā, bet nārstot dodas 
uz saldūdens
ūdenstilpēm (upēm un ezeriem).
Latvijas EK iesniegtajā ziņojumā
130
 sniegtais 
novērtējums attiecībā uz sīgu un lasi ir, ka aizsardzības 
stāvoklis ir nelabvēlīgs-slikts, un šāda situācija ir nemainīga. 
Upes nēģa stāvoklis ir novērtēs kā nelabvēlīgs-nepietiekams, 
tomēr ar tendenci
uzlaboties. Labvēlīgs aizsardzības stāvoklis ir 
sniegts par strauta nēģa populāciju.
Kā viens no nopietnākajiem apdraudējuma veidiem, kura ietekme 
vēl nav pietiekami izpētīta, ir invazīvās sugas. Baltijas jūrā 
strauji izplatās apaļais jūrasgrundulis, kura dzimtene ir Melnās 
jūras un Kaspijas jūras reģions. Apaļais jūrasgrundulis
būtiski 
pasliktina rifu (biotopa 1170 Akmeņu sēkļi jūrā) kvalitāti un 
funkcionalitāti, intensīvi barojoties ar tajos sastopamajām 
gliemenēm. Iepriekšminētajā ziņojumā par biotopa stāvokli ir 
norādīts, ka viens no iemesliem situācijas sliktajam
vērtējumam, 
ir saistīts ar apaļā jūrasgrunduļa izplatību un tā ietekmi uz 
gliemeņu populāciju. Par citu sugu būtisku nelabvēlīgu ietekmi 
trūkst pētījumu.
Zivju dzīves 
ciklam nozīmīgās teritorijas
Latvijā šobrīd nav izveidoti ES līmenī noteikti zivju krājumu 
atjaunošanas apgabali. Par būtisku vietu mencas un plekstu 
resursiem tiek uzskatīta jūras teritorija starp dziļūdens daļu 
Baltijas jūras centrālajā daļā un piekrastes joslu, kur labvēlīgu
hidroloģisku apstākļu gadījumā, noris šo zivju sugu nārsts. 
Latvijā par jutīgu un zivju resursiem būtisku vietu tiek 
uzskatīta piekrastes josla līdz 10 m izobātai (skatīt 27. 
attēlu), kas nodrošina nārsta vietas reņģei, akmeņplekstei, 
plekstei. Saskaņā
ar nacionālajiem normatīvajiem aktiem 
piekrastes zonā līdz 20 m ir aizliegts tralēt, kā arī noteikti 
dažādi citi zvejas ierobežojumi, lai aizsargātu noteiktas zivju 
populācijas, to mazuļu uzturēšanās rajonus un nozīmīgas 
dzīvotnes.
Visa piekrastes zona Baltijas jūras un Rīga līča piekrastē ir 
nozīmīgi mazuļu uzturēšanās rajoni daudzām zivju sugām. Rīgas 
līča piekraste ir nozīmīgāka mazuļu uzturēšanās rajoni reņģei, 
atklātās jūras daļa ir nozīmīgākās mazuļu dzīvotnes
plekstēm, 
akmeņplekstēm.
BIOR pētījumi liecina par apaļā jūrasgrunduļa ievērojamu 
ietekmi uz zoobentosa organismiem, īpaši ziemeļu ēdamgliemeni 
(
Mytilus
 spp.). Vietās, kur ir novērojama augsta apaļo 
jūrasgrunduļu koncentrācija, to barības patēriņš var pārsniegt
ziemeļu ēdamgliemeņu produkciju, ilgtermiņā izraisot gliemeņu 
biomasas samazināšanos. Ziemeļu ēdamgliemenes ir nozīmīga 
Baltijas jūras ekosistēmas sastāvdaļa. Tās filtrē ūdeni un 
barojas ar tajā esošo fitoplanktonu un mikroorganismiem.
Ziemeļu 
ēdamgliemeņu daudzuma samazināšanās dēļ var pieaugt eitrofikācija 
un pasliktināties ūdens kvalitāte.
131
 Līdz ar to 
apaļais jūrasgrundulis var negatīvi ietekmēt citu zivju sugu 
populācijas un to nārstošanu. Tā kā piekrastes rajoni, to
augstās 
produktivitātes un biotopu daudzveidības dēļ, ir nozīmīgas 
dzīvotnes daudzām zivju sugām un to mazuļiem, pastāv iespēja, ka 
apaļais jūrasgrundulis var konkurēt ar vietējām sugām, patērējot 
ievērojamu daļu no piekrastē pieejamajiem
barības resursiem un, 
rezultātā, būtiski ietekmēt piekrastes ekosistēmas funkcionēšanu. 
Iepriekš veiktajos pētījumos secināts, ka apaļā jūrasgrunduļa 
invāzijas dēļ plekstveidīgo zivju mazuļiem Latvijas piekrastē ir 
mainījusies barošanās ekoloģija
un pieaugusi konkurence par 
barības resursiem.
132
 Tomēr apaļajam jūrasgrundulim 
var būt pozitīva ietekme uz atsevišķu plēsīgo zivju sugu 
populācijām, piemēram, tas ir nozīmīgs barības avots mencām, 
akmeņplekstēm un asariem Baltijas
jūrā.
133
39
/
75
27. attēls. Zivju nārstošanas un 
mazuļu uzturēšanās vietu shematisks attēlojums Latvijas jūras 
ūdeņos
Ar MK 2010. gada 5. janvāra noteikumiem Nr. 17 "
Noteikumi par 
aizsargājamām jūras teritorijām
" izveidotas septiņas AJT (skatīt 
2. tabulu un 28. attēlu). Trim teritorijām ir pieņemti 
individuālie aizsardzības un izmantošanas noteikumi. AJT
pašreiz 
kopumā aizņem 15% no Latvijas pārvaldībā esošajiem jūras ūdeņiem. 
Tās, galvenokārt, atrodas Latvijas TJ.
2. tabula. Aizsargājamās jūras 
teritorijas
 
AJT nosaukums un MK
noteikumi
Aizņemtā
teritorija (ha)
Zonējums
Izmantošanas noteikumi
1.
Nida-Pērkone
(MK 2011. gada 23. augusta
36 703
Dabas lieguma zona
Dabas lieguma zonā ir aizliegts:
- veikt darbības, kas izraisa īpaši aizsargājamā biotopa 
- akmeņainas grunts jūrā - mehānisku bojāšanu, tajā skaitā 
uzstādīt VES un
40
/
75
noteikumi Nr. 652)
iegūt derīgos izrakteņus;
- ierīkot jaunas grunts novietnes;
- veikt aļģu un gliemeņu rūpniecisku ieguvi.
 
Neitrālā zona
Zona izveidota, lai nodrošinātu piekrastes 
apdzīvoto vietu ilgtspējīgu saimniecisko darbību un tūrisma 
infrastruktūras attīstību.
 
Visā teritorijā
Aizliegts lietot ūdensputnu medībās šāviņus, 
kas satur svinu.
2.
Rīgas līča rietumu piekraste
(MK 2011. gada 23. augusta
noteikumi Nr. 653)
132 173
Dabas lieguma zona
Dabas lieguma zonā ir aizliegts:
- veikt darbības, kas izraisa īpaši aizsargājamā biotopa 
- akmeņainas grunts jūrā - mehānisku bojāšanu, tajā skaitā 
uzstādīt VES un
iegūt derīgos izrakteņus;
- ierīkot jaunas grunts novietnes;
- veikt aļģu un gliemeņu rūpniecisku ieguvi.
 
Neitrālā zona
Zona izveidota, lai nodrošinātu teritorijas 
ilgtspējīgu attīstību - ostu darbību un tai nepieciešamo 
infrastruktūru, kā arī lai nodrošinātu
piekrastes apdzīvoto 
vietu saimniecisko darbību un tūrisma infrastruktūras 
attīstību.
 
Putniem nozīmīga ūdensputnu, atpūtas, 
barošanās un
pulcēšanās vieta vasaras periodā
no 1. jūnija līdz 15. augustam ir aizliegts: 
pārvietoties ar ūdens motocikliem; nodarboties ar kaitbordu, 
veikbordu un ūdensslēpošanu.
3.
Irbes šaurums
(MK 2011. gada 19. oktobra
noteikumi Nr. 807)
172 412
Neitrālā zona
lai nodrošinātu kuģu satiksmi, kā arī 
piekrastes ilgtspējīgu saimniecisko attīstību un tūrisma 
infrastruktūras attīstību
 
Visā teritorijā
aizliegts: uzstādīt VES; lietot ūdensputnu 
medībās šāviņus, kas satur svinu.
4.
Akmeņrags
25 878
Nav noteikts
nosacījumi atbilstoši likumam "
Par īpaši aizsargājamām 
dabas teritorijām
" un MK 2010. gada 5. janvāra
noteikumiem Nr. 17 "
Noteikumi par aizsargājamām jūras 
teritorijām
"
5.
Selga uz rietumiem no Tūjas
58 600
Nav noteikts
6.
Vitrupe-Tūja
3 577
Nav noteikts
7.
Ainaži- Salacgrīva
7 239
Nav noteikts
41
/
75
28. attēls. Aizsargājamā dabas 
teritorijas un potenciālās bioloģiskās daudzveidības izpētes 
teritorijas
Bioloģiskās 
daudzveidības attēlošana JP
Eiropas Padomes 1992. 
gada 21. maija direktīva 
92/43/EEK
 par Dabisko dzīvotņu, 
savvaļas faunas un floras aizsardzību nosaka, ka AJT tiek 
veidotas īpaši aizsargājamiem biotopiem vai sugām. Latvijas 
gadījumā AJT ir izveidotas biotopam 1170
Akmeņu sēkļi jūrā un 
vairākām direktīvas pielikumā sastopamajām putnu sugām. Visas 
izveidotās AJT atrodas Latvijas teritoriālajos ūdeņos, un 
tikai vienai "Irbes šaurums" neliela teritorijas daļa atrodas 
EEZ ūdeņos. Iegūstot arvien jaunas
zināšanas par Baltijas 
jūras dziļākajiem slāņiem, tiek saprasts, ka to nozīme 
Baltijas jūras vides stāvokļa uzlabošanā ir daudz nozīmīgāka 
kā agrāk tika uzskatīts. JP nemaina izmantošanas nosacījumus 
un regulējumu attiecībā uz putnu sugu
aizsardzības prasībām. 
Līdz ar to JP ir identificētas 
bioloģiskās daudzveidības 
izpētes zonas
 Latvijas EEZ, lai noskaidrotu šajos rajonos 
esošās dabas vērtības. JP nemaina izmantošanas nosacījumus un 
regulējumu attiecībā uz biotopu un
putnu sugu aizsardzības 
prasībām. JP apkopotā informācija par biotopu un sugu 
izplatību jāņem vērā, pieņemot lēmumus par jauniem jūras 
izmantošanas veidiem.
3.12. Kultūrvēsturiskais 
mantojums
42
/
75
Politiskās 
nostādnes
ES vispārējo ietvaru kultūrvēsturiskā mantojuma saglabāšanai 
nosaka Eiropas Padomes Vispārējā konvencija par kultūras 
mantojuma vērtību sabiedrībai
134
. Savukārt galvenais 
kultūras politikas dokuments Latvijā ir Kultūrpolitikas
pamatnostādnes 2014.-2020. gadam "Radošā Latvija"
135
, 
kur ar jūras izmantošanu ir saistīts uzdevums "nodrošināt 
materiālā un nemateriālā kultūras mantojuma saglabāšanu un 
tālāknodošanu".
Pašreiz 
apzinātais zemūdens un ar jūru saistītais kultūras mantojums
Baltijas jūras zemūdens kultūrvēsturiskās 
liecības
136
 atspoguļo gan apdzīvotības, gan kultūras 
kontaktu attīstību kopš akmens laikmeta līdz 20. gadsimtam, 
turklāt dažādu valstu TJ esošās kultūrvēsturiskās liecības ir 
ļoti daudzveidīgas gan
pēc apzinātā apjoma, gan pēc to 
funkcionālā rakstura. Piekrastē ar jūru cieši saistīts arī 
tradicionālais zvejniecības materiālais un nemateriālais 
mantojums, Ainažu jūrskola un bākas, no kurām daļa iekļauta arī 
valsts aizsargājamo kultūras
pieminekļu sarakstā kā industriālais 
mantojums (skatīt 29. attēlu).
Zemūdens kultūras mantojums Latvijā līdz šim nav nedz 
pietiekami apzināts, nedz plaši pētīts, lielāko vērību pievēršot 
tieši iekšzemes ūdeņu kultūrvēsturiskajām liecībām. Valsts 
aizsargājamo kultūras pieminekļu sarakstā 2012. gada 6.
augustā 
tika iekļauts pirmais vraks - "Kolkas vraks I" - valsts nozīmes 
arheoloģiskais piemineklis (valsts aizsardzības Nr. 8874), kuģa 
vraks Rīgas jūras līcī iepretim Kolkas evaņģēliski luteriskajai 
baznīcai. Savukārt aptuveni 20 kilometrus no
krasta ziemeļrietumu 
virzienā no Ventspils atrodas kreisera "Bremen" vraks, kas 2016. 
gada 30. augustā iekļauts valsts aizsargājamo kultūras pieminekļu 
sarakstā (valsts aizsardzības Nr. 9176). Ar jūru cieši saistītie 
valsts aizsargājamie kultūras
pieminekļi
137
 ir 
atspoguļoti 29. attēlā.
43
/
75
29. attēls. Ar jūru saistītais un 
jūrā esošais kultūrvēsturiskais mantojums
Kultūras 
mantojums JP
JP ietvaros svarīgs 
uzdevums ir saglabāt esošās zemūdens kultūrvēsturiskās 
mantojuma vērtības (t.sk. vrakus). Veicot izpēti jaunai jūras 
izmantošanai vai būvniecībai, nepieciešams apzināt 
kultūrvēsturiskā mantojuma vērtības jūrā un plānot
darbības 
tā, lai novērstu negatīvu ietekmi uz šīm vērtībām.
3.13. Ainavu vērtības
Politiskās 
nostādnes
44
/
75
ES ainavu politika noteikta Eiropas ainavu konvencijā, kuras 
mērķis ir veicināt ainavu aizsardzību, pārvaldību un plānošanu, 
kā arī organizēt sadarbību par ainavu jautājumiem 
Eiropā
138
. Latvijas ainavu politikas mērķis ir 
daudzfunkcionālas un
kvalitatīvas ainavas
, visā Latvijā 
uzlabo cilvēku dzīves kvalitāti, veicina vietu, reģionu un valsts 
ekonomisko aktivitāti un atpazīstamību, kā arī nodrošina 
bioloģisko daudzveidību
139
. Turklāt prioritārais 
uzdevums ir vienoti skatīt gan dabas, gan
kultūras mantojumu. JP 
ietvaros tiek apskatītas zemūdens ainavas un piekrastes 
ainavas.
Zemūdens 
ainavas
Baltijas jūras zemūdens ainavu veidi Latvijā noteikti, ņemot 
vērā fiziski ģeogrāfiskos parametrus; jūras dibena topogrāfiskos 
parametrus; fiziski ķīmiskos parametrus bentiskajā jūras ainavā 
(skatīt 30. attēlu). Klasifikācija nav ietvērusi
pelaģiskās jūras 
ainavas. Latvijā telpiski dominē afotiskās ainavas - teritorijas, 
kuru gaisma vairs nesasniedz, un kuru sedimentu sastāvā ir 
dūņas.
30. attēls. Latvijas zemūden 
ainavas piemēri: Akmeņu sēkļi ar pūšļu fuka 
Fucus 
vesiculosus
 audzēm (Foto - D.Daunys); divvāku gliemeņu 
veidots apaugums (Foto - J. Aigars), akmeņu sēkļi ar sārtaļģu 
audzēm (Foto - J. Aigars)
140
Piekrastes 
ainavas
Latvijā 10 km platā piekrastes sauszemes joslā dominē meža 
ainavas, kas veido apmēram 63,6% no piekrastes teritorijas. 
Latvijas piekrastes meža ainavā pārsvarā sastopami skujkoku (40% 
mežu zemju kopplatības) un jaukto skujkoku un
lapkoku meži (39% 
no mežu zemju kopplatības).
141
Latvijas pludmales ainava ir daudzveidīga un relatīvi dabiska, 
kur sastopami ļoti daudz ES nozīmes aizsargājamie jūras un iesāļu 
augteņu biotopi. Vienlaikus pludmales ainavai piemīt augsta 
kultūrvēsturiskā un rekreācijas vērtība (skatīt 31.
attēlu).
31. attēls. Latvijas piekrastes 
ainavas dažādība (Foto - M. Vološina)
Iedzīvotāju aptaujas rāda, ka piekrastes iedzīvotāji un 
tūristi lielu vērtību piešķir jūras ainavai līdz horizontam un 
vertikālu objektu izvietošanu šajā zonā uzskata par 
nevēlamu.
142
Ainavu vērtības 
JP
JP neregulē ainavu 
aizsardzību, pārvaldību vai plānošanu, bet JP noteiktās 
nozaru intereses ņem vērā ainavu vērtības. Potenciālo 
zemūdens ainavu vērtību noskaidrošana jāsaista ar turpmāko 
bioloģiskās daudzveidības izpēti vairākās jūras
teritorijās. 
Savukārt, lai definētu piekrastes ainavu vērtības un dažādu 
jūras izmantošanas veidu iespējamo ietekmi uz tām 
(galvenokārt instalācijas jūrā un to redzamība no krasta) 
detalizētas ainavu izpētes jāveic piekrastes pašvaldību 
līmenī.
3.14. Klimata pārmaiņas
Politiskās 
nostādnes
Latvijai saistoša ir ANO Vispārējā konvencija par klimata 
pārmaiņām (turpmāk - UNFCCC), tās Kioto protokols un 
Parīzes 
nolīgums
143
.
45
/
75
Ar 2007. gada 8.-9. marta Eiropadomes secinājumiem ES 
dalībvalstis apņēmās samazināt SEG emisijas par 20%, salīdzinot 
ar 1990. gadu. Klimata un enerģētikas politikas satvars 
laikposmam līdz 2030. gadam nosaka turpināt
samazinājumu līdz 
vismaz 40% samazinājumam 2030. gadā, salīdzinot ar 1990. gadu. 
2018. gada 28. novembrī Eiropas Komisija publicēja paziņojumu 
"Tīru planētu visiem! Stratēģisks Eiropas ilgtermiņa redzējums 
par pārticīgu, modernu,
konkurētspējīgu un klimatneitrālu 
ekonomiku" (Stratēģija), kurā izklāstīts Eiropas Komisijas 
redzējums par klimatneitrālu Eiropu līdz 2050. gadam. Stratēģijas 
mērķis ir apliecināt Eiropas vadošo lomu klimata pārmaiņu 
ierobežošanā un atspoguļot
vīziju līdz 2050. gadam ES sasniegt 
SEG emisiju neitralitāti (
net-zero GHG emissions
) sociāli 
taisnīgā un izmaksu efektīvā veidā. 2019. gadā, balstoties uz 
Eiropas Komisijas priekšlikumu ir jau notikušas un plānots 
turpināt plašas diskusijas un
politiskās debates par ES 
ilgtermiņa attīstību līdz 2050. gadam. To rezultātā līdz 2020. 
gadam ES plānots apstiprināt un Apvienoto Nāciju Organizācijas 
Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām sekretariātā 
atbilstoši Parīzes nolīgumam
iesniegt ES oglekļa mazietilpīgas 
attīstības stratēģiju līdz 2050. gadam.
Jūras transports šobrīd rada ~2,5% no visām cilvēka darbības 
rezultātā emitētajām SEG. Ja nekādi papildus pasākumi SEG emisiju 
samazināšanai netiks īstenoti, tiek paredzēts būtisks šo SEG 
emisiju pieaugums (50- 250% uz 2050. gadu),
ES dalībvalstis ir 
aktīvi iesaistījušās SEG emisiju samazināšanā no jūras transporta 
atbilstoši IMO izstrādātajai pieejai.
Eiropas Komisijas 2011. gada Baltajā grāmatā par transportu 
norādīts, ka ES CO
2
 emisijas no jūras transporta 
jāsamazina vismaz par 40% no 2005. gada līmeņa līdz 2050. gadam 
un, ja iespējams, par 50%.
Eiropas Komisija 2013. gada 28. jūnijā izplatīja paziņojumu 
"Jūras transporta izraisīto emisiju integrēšana ES 
siltumnīcefekta gāzu emisijas samazināšanas politikā". Saskaņā ar 
šo stratēģisko dokumentu uzsākta lielu kuģu, kas izmanto ES
ostas, radīto CO
2
 emisiju uzraudzība, ziņošana un 
verifikācija. Šis pienākums uzlikts ar Eiropas Parlamenta un 
Padomes 2015. gada 29. aprīļa Regulu Nr. 
2015/757
 "Par jūras 
transporta oglekļa dioksīda emisiju monitoringu, ziņošanu un
verifikāciju un ar ko groza Direktīvu 
2009/16/EK
" (Latvijā šī 
Regula pārņemta ar 2018. gada 17. jūlija Ministru kabineta 
noteikumiem Nr. 430 "
Kārtība, kādā sagatavo, pārbauda un iesniedz 
ziņojumu par jūras transporta oglekļa dioksīda emisijām
").
Papildus tam attiecībā uz jaunu kuģu ražošanu tiek īstenotas 
tādi starptautiski energoefektivitātes standarti kā Projektētās 
energoefektivitātes indekss (EEDI - 
The Energy Efficiency 
Design Index
 ), kā arī Kuģu energoefektivitātes
nodrošināšanas plāns (SEEMP - 
The Ship Energy Efficiency 
Management Plan
), kas attiecas uz SEG emisiju samazināšanu 
esošu kuģu ekspluatācijā, piemēram, veicot biežāku propelleru 
tīrīšanu, siltuma atgūšanu no ventilācijas sistēmām
u.tml.
ES SEG emisiju samazināšanas mērķa izpilde ir sadalīta divās 
daļās - ES Emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā (turpmāk - ES 
ETS) iekļautās darbības un ES ETS neiekļautās darbības (turpmāk - 
ne-ETS).
Saistību pārdales regulā
144
 Latvijai periodā no 
2021. līdz 2030. gadam noteikts, ka nepieciešams nodrošināt 
ne-ETS darbību SEG emisiju samazinājumu līdz vismaz 6% 
samazinājumam, salīdzinot ar Latvijas ne-ETS darbību SEG emisiju
apjomu 2005. gadā.
Savukārt, ES stratēģija par pielāgošanos klimata 
pārmaiņām
145
 tiecas paaugstināt ES teritorijas 
klimatnoturību, visos valsts pārvaldes līmeņos, uzlabojot 
sagatavotību un spējas reaģēt uz klimata pārmaiņu ietekmi.
Latvijas klimata pārmaiņu ierobežošanas politika ir formulēta 
Vides politikas pamatnostādnēs 2014.-2020. gadam, kurās noteikti 
šādi klimata politikas mērķi:
1) nodrošināt Latvijas ieguldījumu globālo klimata pārmaiņu 
samazināšanā, ņemot vērā Latvijas vides, sociālās un ekonomiskās 
intereses;
2) veicināt Latvijas gatavību pielāgoties klimata pārmaiņām un 
to izraisītajai ietekmei. Vides politikas pamatnostādnēs 
2014.-2020. gadam ir noteikti arī konkrēti mērķi periodam līdz 
2020. gadam, kas Latvijai būtu jāsasniedz, t.i.:
- ierobežotas vai stabilizētas valsts kopējās SEG emisijas, 
2020. gadā - 12,16 Mt CO
2
 ekvivalenti;
- nodrošināts CO
2
 piesaistes mērķis mežsaimniecības 
sektorā
146
.
Lai notiktu Latvijas klimata pārmaiņu politiku laikam pēc 
2020. gada, paralēli JP izstrādei tiek izstrādāti trīs politikas 
plānošanas dokumenti klimata jomā - Stratēģija Latvijas oglekļa 
mazietilpīgai attīstībai periodam līdz 2050. gadam, Latvijas
pielāgošanās klimata pārmaiņām plāns laika posmam līdz 2030. 
gadam, kā arī Latvijas Nacionālais enerģētikas un klimata plāns 
2021-2030.gadam
Tendences 
klimata pārmaiņu ietekmēs un iespējamie riski
Klimata pārmaiņas jau ietekmē un turpinās ietekmēt šādus 
parametrus un procesus:
- vidējās gaisa temperatūras paaugstināšanās,
- ledus segas ilguma samazināšanās,
- nokrišņu dienu un kopējā nokrišņu daudzuma 
palielināšanās,
- ūdens sāļuma samazināšanās,
- ūdens līmeņa paaugstināšanās un krasta erozijas 
pastiprināšanās.
Laika periodā no 1961. līdz 2010. gadam līdzšinējo klimata 
pārmaiņu ietekmē Latvijā novērota vienmērīga gaisa temperatūras 
paaugstināšanās, kas izteikta gan gaisa temperatūras vidējās, gan 
minimālajās un maksimālajās vērtībās. Pēdējo 50
gadu laikā vidēji 
Latvijā par 1,9°C, pieaugusi gada minimālā gaisa temperatūra, 
savukārt maksimālās gaisa temperatūras vērtības ir pieaugušas 
vidēji par 0,7°C.
147
2018. gads Latvijā bija sausākais gads novērojumu vēsturē, kā 
arī kopā ar 2000. un 2008. gadu kļuva par 3. siltāko ar vidējo 
gaisa temperatūru +7.6
o
C (1,9°C virs normas attiecībā 
pret 1961.-1990.gada periodu).
Neatkarīgi no ieviestajiem klimata pārmaiņu mazināšanas 
pasākumiem, Latvijā gada vidējā gaisa temperatūra turpinās 
paaugstināties un laika periodā no 2011. līdz 2040. gadam būs par 
1,5-2,5°C augstāka nekā 1971.-2000. gada 
periodā
148
.
Laika periodā no 1901. līdz 2015. gadam jūras līmenis globāli 
ir paaugstinājies vidēji par 13-20 cm, t.i., vidēji 1,2-1,7 
mm/gadā, variējot pa desmitgadēm. Globāli vidējais jūras līmenis 
visvairāk paaugstinājies 2016. gadā (3,4 mm/gadā).
149
Nākotnes prognozes attiecībā uz jūras līmeņa izmaiņām ir ar 
samērā lielu nenoteiktību.
46
/
75
Pēdējās desmitgadēs vēja ātrums Latvijā kopumā ir 
samazinājies, ir pieaudzis bezvēja dienu skaits, kā arī 
samazinājies vētrainu dienu skaits. Klimata modeļu projekcijas 
apliecina līdzīgas tendences arī nākotnē. Ainažu un Rīgas
meteoroloģisko novērojumu stacijās maksimālās vēja brāzmas 
mūsdienās ir par 0,8-1,1 m/s stiprākas nekā references periodā. 
Ilggadīgo izmaiņu tendenču analīze noraida būtisku maksimālo vēja 
brāzmu stipruma izmaiņu klātbūtni valsts lielākajā
daļā, tomēr 
apstiprina vērā ņemamu līdz ļoti būtisku maksimālo vēja brāzmu 
stipruma samazināšanos galējos valsts dienvidu rajonos - Liepājā, 
Bauskā un Daugavpilī. Savukārt Ainažu un Rīgas novērojumu 
stacijās novērota vērā ņemama vēja
brāzmu stipruma 
palielināšanās, kas varētu būt saistīta ar vētru trajektoriju 
izmaiņām apskatītajā laika periodā.
150
Saskaņā ar Valsts pētījumu programmas "KALME" noslēguma 
pārskata
151
 secinājumiem sagaidāms, ka Latvijas 
teritorijā palielināsies gada kopējais nokrišņu daudzums un līdz 
ar to arī biogēno elementu noplūdes Baltijas jūras sateces
baseinā Latvijas teritorijā pieaugs atkarībā no scenārija, kuru 
pieņem prognozes noteikšanai. Jaunākie pieejamie dati liecina, ka 
nokrišņu daudzums vidēji pieaugs par 13-16%
152
. Līdz 
ar to ilgtermiņā vairāk barības vielas nonāks jūrā un
sagaidāms 
eitrofikācijas pieaugums.
Klimata pārmaiņas, īpaši temperatūras paaugstināšanās un 
izmaiņas biogēno vielu ieplūdēs var ietekmēt mikroskopisko aļģu - 
fitoplanktona sugu sastāva izmaiņas un pieaugumu. Vasaras periods 
ar bezvēja un siltu, noslāņotu ūdens virsējo
slāni sastopams 
agrāk, 2018. gadā jau maijā, un ir garāks - līdz pat septembra 
beigām, oktobra sākumam. Šādi laikapstākļi ir īpaši labvēlīgi 
potenciāli toksisko zilaļģu (cianobaktēriju) attīstībai.
Cianobaktērijas spēj fiksēt atmosfēras skābekli, kas var 
ietekmēt slāpekļa un fosfora savienojumu attiecību jūras ūdenī. 
To izdalītie toksīni jeb šūnu vielmaiņas produkti var radīt 
dažādas ādas saslimšanas, organisma iekšējo orgānu bojājumus
un 
ir īpaši kaitīgi maziem bērniem, jūtīgiem, alerģiskiem cilvēkiem, 
mājdzīvniekiem un ūdenī mītošiem organismiem.
Klimata pārmaiņas ietekmē Baltijas jūras fizikālās, ķīmiskās 
un bioloģiskās īpašības. Somijas Vides institūta projekta "Jūras 
telpiskā plānošana mainīgajā klimatā" (MARISPLAN)
153
 
veiktie aprēķini rāda, ka nākamajos 50-100 gados jūras
virsas 
temperatūra pazemināsies par 1-4 C, notiks arī sāļuma 
samazināšanās, kā arī samazināsies un izzudīs ar ledu klātie 
apgabali. Arvien pieaugošais jūrā šķīstošā oglekļa dioksīda 
(CO
2
) daudzums veicinās jūras paskābināšanos. Būs citi
apstākļi akvakultūru audzēšanai, zivsaimniecībai, jūras 
satiksmei, būvēm, rekreācijai un enerģijas ražošanai. Visas šīs 
izmaiņas ienesīs milzīgas pārmaiņas augu un dzīvnieku sugu 
ģeogrāfiskajā izplatībā un populāciju kopās.
Klimata pārmaiņas nenoliedzami ietekmē arī invazīvo sugu, jeb 
svešzemju sugu izplatīšanos, t.i., to pārvietošanos no savas 
dabiskās teritorijas uz jauniem izplatības areāliem, kas var 
notikt gan dabiskā veidā, sugām migrējot un pielāgojoties,
un ko 
veicina klimata pārmaiņas, gan arī cilvēka darbības rezultātā, 
kad veikta apzināta sugu introdukcija vai transportēšana. Daudzas 
šobrīd identificētās svešzemju sugas tika ievestas, piemēram, 
kopā ar kuģu balasta ūdeņiem, un risks ievest
jaunas sugas ar 
balasta ūdeņiem un nosēdumiem ir būtiski mazinājies, bet nav 
izslēgts arī pēc Latvijas pievienošanās 2004. gada 
Starptautiskajai konvencijai par kuģu balasta ūdens un nosēdumu 
kontroli un pārvaldību (Balasta konvencijas)
154
.
Tomēr, iespējams, ka atsevišķas sugas Baltijas jūrā varētu nokļūt 
ar apaugumiem, kas veidojas uz kuģu korpusa.
Ziemas periodā ir samazinājiess sala periods, kā rezultātā 
nesasalst pludmale, abrāzijas stāvkrastiem sagaidāms krasta 
noskalošanās procesa pieaugums.
Lai sniegtu teorētisku un praktisku atbalstu piekrastes 
pašvaldībām un zemes īpašniekiem lēmumu pieņemšanā, teritorijas 
apsaimniekošanā un attīstības plānošanā un mazinātu jūras krasta 
erozijas seku ietekmi Baltijas jūras un Rīgas līča
piekrastē, 
izstrādātas Vadlīnijas jūras krasta erozijas seku 
mazināšanai
155
. Vadlīniju ietvaros noteikti krastu 
posmi ar lielāku un mazāku noskalošanās varbūtību, iedalot krasta 
posmus piecās krasta erozijas riska klasēs (skatīt 32. attēlu), 
kā arī
pašvaldībām sagatavota ģeotelpiskā informācija ar 
prognozēto krasta līniju 2025. un 2060. gadā.
47
/
75
32. attēls. Latvijas jūras krasta 
erozijas riska iedalījums 5 erozijas riska 
klasēs
156
Klimata 
pārmaiņas JP
Lai gan pašreiz nav 
pietiekoši daudz informācijas par biotopu un jūrā mītošo sugu 
izplatību un klimata pārmaiņu ietekmi uz tiem, mainoties 
bioģeoķīmiskajiem procesiem, var notikt arī izmaiņas biotopos 
un barības ķēdē. Klimata pārmaiņas līdz
2030. gadam kopumā 
varētu radīt samērā nelielu, tomēr negatīvu ietekmi, jo 
pārmaiņu radīto seku rezultātā mazināsies jūras ekosistēmas 
stabilitāte, kā arī iespējamas izmaiņas sugu un biotopu 
izplatībā, kas var radīt nepieciešamību pārvērtēt
esošo un 
plānoto jūras aizsargājamo teritoriju tīklu. Turklāt, lai 
mazinātu krasta erozijas riskus, plānojot būvniecību 
piekrastes ūdeņos, nepieciešams novērtēt būves iespējamo 
ietekmi uz krasta procesiem un arī krasta procesu (erozijas) 
ietekmi
uz buvi. Lai mazinātu kuģošanas sektora ietekmi uz 
klimatu, jāveicina SEG emisiju mazināšana no kuģošanas 
līdzekļu ekspluatācijas, motivējot izvēlēties 
energoefektīvākus kuģošanas līdzekļus, piemēram, šādiem 
kuģošanas līdzekļiem
piestātnēs piedāvājot privilēģijas (cenu 
instrumenti u.tml.), kā arī veicinot videi draudzīgu 
energoresursu izmantošanu ostās, piemēram, ostu piestātnēs 
izveidojot piestātnēs stacionāros elektropieslēgumus, 
tādējādi nodrošinot kuģošanas
līdzekļiem iespēju ostā 
izmantot elektroenerģiju.
3.15. Ekosistēmu pakalpojumi 
48
/
75
3.15. Ekosistēmu pakalpojumi
Politiskās 
nostādnes
ES Bioloģiskās daudzveidības stratēģijas
157
 mērķis 
ir apturēt bioloģiskās daudzveidības samazināšanos un ekosistēmu 
pakalpojumu zudumus. Cieši saistīta ar stratēģiju un ekosistēmu 
pakalpojumu saglabāšanu ir ES Zaļās infrastruktūras
stratēģija
158
, kas veicina ekosistēmu izpēti un paredz 
atbalstu zaļās infrastruktūras (arī bioloģiski vērtīgo teritoriju 
jūrā aizsardzības) projektiem.
Ekosistēmu 
pakalpojumu izmantošana jūras plānošanā
Multisektorāla plānošanas un pārvaldības prakse rāda, ka 
spiediens uz ekosistēmas funkcionēšanu palielinās un ir 
daudzveidīgāks, kā plānojot tikai viena sektora aktivitātes. 
Katrs plānošanas sektors, tajā skaitā arī ekosistēma kā vides
sektors, nodrošina dažādus pakalpojumus un to identificēšanai un 
novērtēšanai ir nepieciešamas jaunas metodes un labs jūras vides 
un bioloģijas datu pārklājums.
Jūras telpiskās plānošanas perspektīvā ir nepieciešams 
pielietot konceptu, kas novērtētu gan jaunu ekonomisko aktivitāšu 
vai pasākumu kopumu ietekmi uz jūras ekosistēmu un vides 
kvalitāti kopumā, gan tajā pašā laikā ekosistēmas vērtību
izmantošanu cilvēka labklājības nodrošināšanai. Šobrīd ekosistēmu 
pakalpojumu novērtēšana ir ieviesta kā ekosistēmas pieeja jūras 
telpiskās plānošanas procesā, lai atvieglotu daudzveidīgas 
izmantošanas, ietekmju, kā arī konfliktu un
kompromisu 
analīzi.
Ekosistēmas pakalpojumu novērtēšana palīdz pārvarēt 
konceptuālo plaisu starp dabas un sociālajām zinātnēm, apkopojot 
vienotā sistēmā ekosistēmas stāvokļa saistību ar cilvēku 
labklājību un aktivitātēm. Šī ekosistēmu pakalpojumu
koncepcija 
ir īpaši svarīga laikā, kad pastāv tendence lēmumu pieņemšanā 
ignorēt sociālās labklājības izmaiņas, kas nav tieši 
kvantificējamas ar tirgus pasākumiem, tai pašā laikā paļaujoties 
tikai uz labi funkcionējošām ekosistēmām. Šī
koncepcija ir 
pirmais mēģinājums Latvijas jūras ūdeņos novērtēt ekosistēmu 
pakalpojumus un nepietiekamu datu un informācijas dēļ, pārsvarā 
balstīts uz teorētisku (eksperta zināšanu) ekosistēmas potenciāla 
izvērtējumu.
Ekosistēmu 
pakalpojumu novērtēšana
Ekosistēmu pakalpojumu raksturojums ir balstīts uz EK MAES 
darba grupas ieteikto CICES v4.3 (2013) starptautisko ekosistēmu 
pakalpojumu klasifikāciju, tādējādi nodrošinot rezultātu 
starptautisku salīdzināmību un atbilstību ES
uzsāktajam 
ekosistēmu pakalpojumu kartēšanas procesam, īstenojot ES 
Bioloģiskās Daudzveidības Stratēģijas 2020. gadam 5. uzdevumu. 
CICES ir hierarhiski veidota klasifikācijas sistēma, kas 
ekosistēmu pakalpojumus iedala trīs galvenajās
kategorijās - 
apgādes pakalpojumi, vidi regulējošie pakalpojumi un kultūras 
pakalpojumi (atbalsta pakalpojumi jeb ekosistēmu funkcijas netiek 
iekļautas šajā klasifikācijas sistēmā, jo cilvēku sabiedrība gūst 
labumu no tiem, nevis tieši, bet caur
pārējiem pakalpojumu 
veidiem).
Saskaņā ar CICES klasifikāciju apgādes pakalpojumi ietver 
ekosistēmas sniegtās izejvielas cilvēku pārtikai un mājlopu 
barībai, dažādus izejmateriālus, kā arī enerģijas resursus. JP 
kontekstā identificētais 
apgādes pakalpojums
, kurš šobrīd
tiek izmantots komerciālā un izmērāmā apjomā ir zivis pārtikas 
patēriņam. Nelielos apjomos varētu tikt izmantotas arī aļģes kā 
mēslojums lauksaimniecībā, taču par to nav pieejamu ticamu 
novērojumu vai uzskaites datu. Pakalpojuma zivis
pārtikas 
patēriņam nodrošinājuma attēlošanai (skatīt 33. attēlu) izmantoti 
BIOR dati par komerciāli nozīmīgo zivju sugu (brētliņu, reņģu, 
mencas un plekstes) kopējo nozveju 10 gadu periodā (no 
2004.-2013. gadam).
Saskaņā ar Jūras stratēģijas pamatdirektīvas (
2008/56/EK
) un 
JVAPL prasībām, izstrādājot jūras vides stāvokļa novērtējumu 
(jūras novērtējumu), tiek veikta ekonomiskā un sociālā analīze 
(projekts, 2018), kurā ietver jūras ūdeņu izmantošanas
ekonomisko 
un sociālo analīzi un jūras vides degradācijas radīto izmaksu 
analīzi. Šīs analīzes ietvaros tiek izstrādāts arī "bāzes 
scenārijs", kas sniedz novērtējumu jūras izmantošanas attīstības 
tendencēm un ļauj raksturot sagaidāmās slodžu
izmaiņas uz mērķa 
"labs jūras vides stāvoklis" sasniegšanas gadu. Jūras novērtējuma 
ietvaros tiek veikta arī ieguvumu no jūras ekosistēmas 
pakalpojumiem analīze.
49
/
75
33. attēls. Apgādes pakalpojuma - 
zivis pārtikas patēriņam nodrošinājums - kopējā nozveja atklātā 
jūrā (izņemot piekrastes ūdeņus)
Balstoties uz pieejamiem LHEI lauku pētījuma datiem un 
ekspertu zināšanām tika mēģināts novērtēt nodrošinājuma 
potenciālu citam apgādes pakalpojumam - aļģes un to produkti, kas 
izmantojami pārtikā vai kā materiāli farmācijā un
mikrobioloģijā. 
Kā pieejamais resurss vērtētas sārtaļģes 
Furcellaria 
lumbricalis
 audžu platības izmantojot gan to teorētiski 
iespējamo maksimālo noseguma platību ņemot vērā to augšanai 
piemēroto grunts segumu, gan zemūdens biotopu
apsekojuma datus, 
kas rāda sārtaļģes šī brīža sastopamās platības. 
Vidi 
regulējošie un uzturošie pakalpojumi
 aptver ekosistēmas 
pašregulēšanās procesā radītos ieguvumus sabiedrībai, piemēram, 
ūdens attīrīšanos, plūsmu regulēšanu, kā
arī dažādu dabas procesu 
un apstākļu uzturēšanu, tai skaitā klimata stabilizēšanas 
funkciju. Sadarbībā ar LHEI ekspertiem ir pirmais mēģinājums 
identificēt vidi regulējošo un uzturošo pakalpojumu veidus, kuru 
nodrošinājums ir saistīts ar
bentiskajiem biotopiem, tādējādi 
ļaujot ekosistēmu pakalpojumu izplatību attēlot telpiski. 
Piemēram, tie būtu gliemeņu veiktā ūdens filtrācija, erozijas 
kontrole, nārsta vietu un dzīvotņu uzturēšana u.c.
Kultūras pakalpojumi
 ietver nemateriālās vērtības, ko 
cilvēki gūst no ekosistēmas, atpūšoties dabā, vērojot putnus vai 
ainavu, izzinot dabas vērtības, vai kultūrvēsturisko mantojamu, 
gūstot iedvesmu radošām izpausmēm, kā arī izmantojot
dabas 
elementus simbolos vai kultūras tradīcijās. Baltijas jūras 
piekrastē kultūras pakalpojumu sadaļā iespējams novērtēt ar jūras 
tūrismu un atpūtu saistītās fizisko pieredzi un mijiedarbību 
(skatīt 34. attēlu), kas ietver dabas un jūras ainavas
vērošanas 
iespējas, kā arī fizisku baudīšanu (rekreācijas un aktīvā 
ūdenssporta iespējas piekrastē). Vērtējuma pamatā ir vairāku 
kritēriju kombinācija, ko galvenokārt nosaka jau esošais 
ekosistēmas pakalpojumu lietotāju skaits - cik lielai
50
/
75
sabiedrības 
daļai konkrētā vieta ir publiski pieejama un piemērota 
atbilstošajām aktivitātēm. Tomēr kvantitatīvs pakalpojumu 
lietotāju skaits nevar būt izšķirošais visos gadījumos. Kā augsts 
nodrošinājums, vērtēts arī tajās situācijās, kad noteiktās
dzīves 
stila nišās, salīdzinot ar citām jūras piekrastes vietām, 
konkrētā ir vislabākā noteiktām aktivitātēm (makšķerēšanai, putnu 
vērošanai, kaitbordam u.c.). Lielā mērā esošo apmeklētību un arī 
potenciālu ietekmē piekļuve - stāvlaukumu vai
publiskas 
lietošanas ceļu esamība tiešā jūras tuvumā.
34. attēls. Kultūras pakalpojumu - 
fiziskā pieredze un mijiedarbība nodrošinājums - jūras tūrisma un 
atpūtas iespējas piekrastē (datu avots: A. Klepers, SIA Nocticus, 
Vidzemes Augstskola, 2016)
Ekosistēmu 
pakalpojumi JP
Jūras telpiskās 
plānošanas un ekosistēmas pieejas kontekstā, jābūt skaidri 
saredzamai saistībai starp ekosistēmas procesiem, funkcijām, 
pakalpojumiem, ieguvumiem sabiedrības interesēs un to 
vērtību, kas ir īpaši svarīga, lai atvieglotu
ieguvumu un 
zaudējumu analīzi cilvēku darbības un vides apsaimniekošanas 
stratēģijās. Šis ir pirmais mēģinājums šīs metodes 
pielietošanā ne tikai Latvijas jūras ūdeņiem, bet pat visas 
Baltijas jūras mērogā. Līdz ar to darbs saistībā ar
ekosistēmu pakalpojumu pieeju JP intensīvi turpinās sadarbībā 
ar citām Baltijas jūras valstīm dažādu starptautisku projektu 
ietvaros un to nepieciešams turpināt arī jaunu projektu 
ietvaros. Lai šo sadarbību varētu veiksmīgi turpināt, ir
nepieciešams papildināt zināšanu bāzi par jūras vides 
stāvokli un bioloģisko daudzveidību, īstenojot JP veselīgas 
jūras vides un stabilas ekosistēmas saglabāšanai noteiktos 
pasākumus (skat. 6. tabulu).
STRATĒĢISKĀ 
DAĻA 
51
/
75
STRATĒĢISKĀ 
DAĻA
4. Jūras telpas prioritātes
Ilgtermiņa redzējuma pamatā ir atziņa par jūru kā vienotu 
telpu, kur viss (struktūras, procesi un darbības) ir savstarpēji 
saistīts. Jūras ekosistēma nodrošina nepieciešamos resursus un 
apstākļus tautsaimniecībai, un iedzīvotāju labklājībai.
Savukārt 
saimnieciskās darbības radītās slodzes ietekmē jūras ekosistēmas 
stāvokli un līdz ar to tās spēju nodrošināt sabiedrībai svarīgos 
resursus, tajā skaitā rekreācijas iespējas. Tāpat savstarpēji 
saistītas ir tautsaimniecības nozares un to
attīstības potenciāls 
jūrā - tās var vienot kopīga infrastruktūra, piemēram, ostas un 
elektroenerģijas pārvades tīkli, kā arī telpa, kurā var līdzās 
pastāvēt dažādas saimnieciskās intereses.
Jūras 
izmantošanas ilgtermiņa redzējums
Jūras izmantošanas 
ilgtermiņa redzējums
 raksturo vēlamo 
situāciju uz 2030. gadu (skatīt 35. attēlu), atspoguļojot jūras 
telpas ilgtspējīgas izmantošanas iespējas un neradot apdraudējumu 
jūras ekosistēmas pastāvēšanai. Galvenās
prioritātes ir 
veselīga jūras vide
 un 
stabila ekosistēma
, kā arī 
valsts drošība
. No tautsaimniecības nozarēm kā prioritāras 
ir izvirzītas 
jūrniecības attīstība
 un 
droša kuģu 
satiksme, ilgtspējīga zivsaimniecība
 un 
tūrisms
, kā 
arī 
AER
izmantošana
 jūrā.
35. attēls. Ilgtermiņa redzējuma 
ietvaros izvirzītās prioritātes un stratēģiskie mērķi
Veselīga jūras vide un stabila 
ekosistēma
Stabila, atjaunoties spējīga Baltijas jūras un Rīgas līča 
ekosistēma spēs nodrošināt kvalitatīvus un daudzveidīgus 
produktus un citus ekosistēmu pakalpojumus, kas kalpo cilvēku 
labklājībai un veido pamatu ilgtspējīgai ekonomikai. Ekoloģiski
vērtīgākās teritorijas tiek iekļautas aizsargājamo jūras 
teritoriju tīklā, tādējādi nodrošinot jūras ekosistēmas 
stabilitāti un dzīvotspēju, kā arī bioloģiskās daudzveidības 
saglabāšanu. Apzināts un saglabāts jūras un zemūdens kultūras 
mantojums,
kā arī piekrastei tipiskās un unikālās ainavas, 
saglabā vēsturiskās liecības un Latvijas jūras piekrastes 
identitāti.
Valsts drošība
Valsts drošības un aizsardzības intereses tiek pilnībā 
respektētas, īstenojot saimniecisko darbību jūrā, nodrošinot 
netraucētu aizsardzības infrastruktūras un militāro mācību 
darbību. Efektīva informācijas sistēma par militāro operāciju 
laikiem
(t.sk. mīnu neitralizēšanu) nodrošina brīvu pārvietošanos 
caur militārajiem mācību poligoniem laikā, kad tie netiek 
izmantoti militārajām vajadzībām. Lai novērstu kaitējumu jūras 
bioloģiskajai daudzveidībai, plānojot militārās operācijas, tiek 
ņemti
vērā sugu izplatības sezonālie aspekti un darbības tiek 
koordinētas ar ornitologiem un citiem dabas aizsardzības 
speciālistiem.
Attīstīta jūrniecības nozare un 
droša kuģu satiksme
Latvijas lielās un mazās ostas apkalpo nozīmīgu daļu kravu 
plūsmas Baltijas reģionā un kalpo kā satiksmes mezgli, veidojot 
ap sevi piekrastes reģionu un vietējā mēroga ekonomiskos centrus. 
Attīstās reģionālā un vietējā mēroga kuģu
satiksme. Kuģu satiksme 
tiek efektīvi organizēta laikā un telpā pa drošiem un ekonomiski 
izdevīgiem maršrutiem, izmantojot modernas un videi draudzīgas 
tehnoloģijas, t.sk. AIS, tādējādi nodrošinot drošu satiksmi un 
mazinot vai novēršot
negatīvu ietekmi uz jūras ekosistēmu. 
Intensīvāk izmantojamās un stratēģiski nozīmīgās kuģošanas zonās 
neatrodas kuģu satiksmi traucējošas būves, regulēta zveja un cita 
veida jūras telpas izmantošana. Kuģošanas zonas ir pēc iespējas
saskaņotas pāri robežām, ņemot vērā jūras telpas izmantošanu 
kaimiņvalstīs.
Ilgtspējīga zivsaimniecība
Zivju krājumu izmantošana ir ilgtspējīga. Zivsaimniecības 
pārvaldība ir elastīga - ņem vērā zivju resursu mainību un spēj 
pielāgoties. Tiek saglabātas tradicionāli nozīmīgas zvejas vietas 
un nodrošinātas teritorijas zivsaimniecībai nozīmīgai
infrastruktūrai, kā arī saglabātas zivju resursu atjaunošanai 
nozīmīgās teritorijas, pēc iespējas novēršot citu saimniecisko 
darbību ietekmi. Teritorijās, kur tas nerada riskus videi, ir 
attīstījusies integrēta zivju, gliemeņu un aļģu akvakultūra, 
neradot
piesārņojumu un kalpojot jūras vides kvalitātes 
uzlabošanai.
52
/
75
Ilgtspējīgs tūrisms un 
rekreācija
Tūrisms ir eksportspējīga nozare, nodrošinot darbavietas un 
ienākumus piekrastē. Tūrismā tiek ievēroti Baltijas jūras vides 
kvalitātes standarti (t.sk. tīrs ūdens, labiekārtotas peldvietas 
un infrastruktūra), pielāgošanās klimata pārmaiņām,
nerada 
draudus piekrastes ekosistēmai, krasta erozijai un traucējumus 
piekrastes zvejai. Jūras tūrismā tiek aktivizēts daudzveidīgs uz 
augstāku pievienoto vērtību vērsts tūrisma piedāvājums. Tas 
mazina sezonalitātes negatīvo ietekmi un
efektīvāk izmanto 
teritorijas dabas un kultūras mantojuma resursus. Vienota 
galamērķa pieeja un precīza segmentēšana dažādiem dzīves stiliem, 
veidot precīzu pozicionējumu gan Baltijas jūras reģiona telpā, 
gan attiecībā pret Vidusjūru.
Izbraucienus ar jahtām sekmē 
vienotais ostu un piestātņu tīklojums, pieaug kruīzu kuģu 
satiksme. Infrastruktūra, kas veidota tūrismam, paaugstina dzīves 
kvalitāti arī vietējās pašvaldībās.
AER izmantošana jūrā, kas veicina 
valsts enerģētisko drošību
Latvija saprātīgi izmanto jūrā pieejamos AER, veicinot valsts 
enerģētisko drošību, taču vienlaikus nenodarot kaitējumu videi, 
jūras ekosistēmai un būtiskus zaudējumus citiem jūras resursu un 
telpas lietotājiem. Latvija iekļaujas vienotā Baltijas
jūras 
reģiona enerģijas tirgū un elektropārvades tīklā. Izsniedzot 
licences un atļaujas atjaunojamās enerģijas resursu izmantošanai, 
tiek izvērtēta arī to kumulatīvā ietekme un netiek pieļauta 
nesamērīga slodze uz jūras ekosistēmu un ainavu, vai
kultūrvēsturisko mantojumu, kā arī vai netiek radīti būtiski 
traucējumi navigācijai un krasta novērošanas sistēmu 
darbībai.
Lai sekmētu ilgtermiņa redzējuma un stratēģisko prioritāšu 
īstenošanu, izvirzīti 3 stratēģiskie mērķi:
SM1: 
Racionāla un līdzsvarota jūras telpas izmantošana, 
novēršot starpnozaru konfliktus un saglabājot brīvu telpu 
nākotnes vajadzībām un iespējām;
SM2: 
Saglabāta jūras ekosistēma un tās spēja atjaunoties, 
nodrošinot bioloģiskās daudzveidības aizsardzību un novēršot 
pārmērīgu saimnieciskās darbības radīto slodzi;
SM3: 
Integrēta jūras un sauszemes teritoriju izmantošana, 
veicinot ar jūru saistītās uzņēmējdarbības un tai nepieciešamās 
infrastruktūras attīstību.
Mērķu īstenošanai paredzēti vairāki pasākumi, kas aprakstīti 
plānojuma īstenošanas nodaļā (6.1.).
JŪRAS TELPAS IZMANTOŠANAS 
DAĻA
5. Plānojuma risinājumi
JP ir jāņem vērā, pieņemot lēmumus par turpmāko jūras telpas 
izmantošanu. Lai atvieglotu nozaru interešu saskaņošanu, 
plānojuma risinājumos ietverti vispārēji nosacījumi un principi, 
kas jāņem vērā, plānojot attīstību jūras telpā.
Galvenie nosacījumi jūras telpas 
attīstības plānošanā:
1. Jūras telpas izmantošana jāorganizē atbilstoši dabas 
apstākļiem, nodrošinot vides stāvokļa un ekoloģisko parametru 
saglabāšanu un ekosistēmas spēju pielāgoties izmaiņām, kā arī 
radot labvēlīgus apstākļus vides stāvokļa un jūras resursu
kvalitātes uzlabošanai;
2. Jānodrošina esošo, iepriekš izveidojušos jūras izmantošanas 
veidu pastāvēšana, kas jau aizņem noteiktu jūras telpas daļu un 
tādējādi ietekmē un rada nosacījumus jaunu saimnieciskās darbības 
veidu izvietošanai jūrā;
3. Jāveicina esošo saimniecisko darbību attīstība un jārada 
apstākļi jaunu jūras lietojuma veidu ienākšanai;
4. Lēmumi par jaunu jūras resursu un telpas izmantošanas veidu 
ieviešanu jābalsta uz pētījumiem par to tehnoloģisko un 
ekonomisko pamatotību, ietekmi uz vidi un jūras ekosistēmu, kā 
arī izvērtējot atbilstību nacionālās politikas mērķiem un
prioritātēm.
5.1. Konceptuālais ietvars
Balstoties uz diskusiju rezultātiem ar jūras telpas 
izmantošanā ieinteresēto nozaru pārstāvjiem, JP stratēģiskajā 
daļā definēto jūras izmantošanas ilgtermiņa attīstības redzējumu 
un tā sasniegšanai izvirzītajām prioritātēm un mērķiem, kā arī
jūras telpas izmantošanas telpisko prioritāšu
 noteikšanas 
kritērijiem (skatīt 2. pielikumu)
, JP
 
ir noteiktas trīs 
jūras telpas izmantošanas kategorijas
:
1. Jūras telpas izmantošanas prioritātes
 - kategorijā 
ir ietverti esošie un plānotie jūras izmantošanas veidi, kuri ir 
būtiski stratēģiskajā daļā definēto prioritāro jomu telpisko 
interešu nodrošināšanai.
2. Esošie izmantošanas veidi un objekti jūrā
, kuri ir 
saistoši jūras telpas izmantošanā un kuru novietojumu un 
izmantošanas kārtību nosaka normatīvie akti.
3. Vispārējās izmantošanas teritorijas,
 kur pieļaujami 
visi jūras telpas izmantošanas veidi (t.sk. zveja, kuģošana, 
tūrisms un rekreācija, zinātniskā izpēte u.c.), kas nav pretrunā 
ar normatīvajos aktos noteiktajiem ierobežojumiem un nerada
būtisku negatīvu ietekmi uz jūras vidi. Lai uzsāktu jaunus jūras 
izmantošanas veidus, nepieciešams atbilstoši normatīvajos aktos 
noteiktajai kārtībai pieteikt licenču laukumus, saņemt licenci 
laukuma izpētei, veikt IVN procedūru un saņemt licenci
būvju 
ekspluatācijai vai zemes dzīļu izmantošanai jūrā.
5.1.1. Jūras telpas izmantošanas 
prioritātes
Jūras telpas izmantošanas prioritātes
 (skatīt 36. 
attēlu) ir noteiktas, izslēdzot vai nosakot ierobežojumus 
darbībām, kas var radīt traucējumu vai kaitējumu to pastāvēšanai 
vai attīstībai. Šajā kategorijā ir ietverti arī potenciāli 
attīstāmie jūras
izmantošanas veidi (AER), kuru attīstībai ir 
noteiktas piemērotākās platības, ņemot vērā saimniecisko darbību 
ierobežojošos dabas apstākļus, iespējamo ietekmi uz jūras 
ekosistēmu, kā arī iespējamos konfliktus ar citiem jūras 
izmantošanas
veidiem. Nosacījumi katram jūras telpas izmantošanas 
veidam iekļauti 3. tabulā.
3. tabula. Jūras telpas izmantošanas 
veidi un izmantošanas nosacījumi
Jūras telpas 
izmantošanas
veids
Izmantošanas 
nosacījumi
Kuģošanai rezervētās
zonas
 (T1, T2, 
T3)
Nav pieļaujamas stacionāras būves vai 
konstrukcijas, kas nav saistītas ar kuģu satiksmes 
nodrošināšanu (t.sk. VES, viļņu enerģijas elektrostacijas, 
ogļūdeņražu izpēte un eksperimentāla ieguve, ogļūdeņražu
ieguves platformas, akvakultūras laukumi). Ja vēja parku 
izpētes laikā konstatētais optimālais konstrukcijas 
novietojums pārklājas ar kuģošanai rezervētajām zonām, 
vienojieties par telpiskajiem risinājumiem
53
/
75
kuģošanas drošības 
nodrošināšanai, ir iespējama kuģošanai rezervēto zonu 
nobīde.
Valsts aizsardzības
interešu zonas
 
(M1, M2,
M3)
Nav pieļaujama stacionāru būvju vai 
konstrukciju izvietošana, kas nav saistītas ar kuģu satiksmes 
nodrošināšanu (t.sk. VES, viļņu enerģijas elektrostacijas, 
ogļūdeņražu izpēte un eksperimentāla ieguve,
ogļūdeņražu 
ieguves platformas, akvakultūras laukumi) bez saskaņošanas ar 
Aizsardzības ministriju.
Bioloģiskās daudzveidības
izpētes 
zonas
 (B1, B2, B3,
B4, B5)
Līdz zonu izpētei nav pieļaujama licenču 
izsniegšana jaunu jūras izmantošanas veidu uzsākšanai, kas 
potenciāli varētu apdraudēt aizsargājamos zemūdens biotopus 
un sugas (t.sk. VES, viļņu enerģijas
elektrostacijas, 
ogļūdeņražu izpēte un eksperimentāla ieguve, ogļūdeņražu 
ieguves platformas, akvakultūras laukumi). Ja izpētē netiek 
konstatētas aizsargājamas dabas vērtības, izpētītās zonas vai 
to daļas var tikt
paredzētas jaunu jūras izmantošanas veidu 
licenču izsniegšanai.
Vēja parku izpētes zonas
(E1, E2, E3, 
E4, E5)
Jaunas licences VES ierīkošanai un ar to 
saistītajai izpētei tiek izsniegtas tikai šajās zonās. Pirms 
VES būvniecības ir jāveic visas normatīvajā regulējumā 
noteiktās procedūras, t.sk. ietekmes uz vidi 
novērtējums.
Perspektīvie
elektropārvades kabeļu
koridori
 (K1, K2, K3, K4,
K5)
Plānojot elektropārvades starpsavienojumus 
ar kaimiņvalstīm vai VES pieslēgumu sauszemei, prioritāri 
jāizvērtē šie virzieni.
36. attēls. Jūras telpas 
izmantošanas prioritātes (avots: VARAM)
Lai samazinātu vēju parku ierīkošanas jūrā konfliktus ar citu 
nozaru interesēm un esošajiem izmantošanas veidiem, piemēram, 
kuģošanu, zveju, minerālresursu ieguvi, tūrismu, ainavu 
kvalitāti, kā arī putnu un sikspārņu migrāciju, izsniedzot
licenci vēja parku izpētes zonā, jāņem vērā šādi aspekti:
• Būtiski ir izvērtēt VES ietekmi uz piekrastes ainavu. Īpaši 
negatīva ietekme sagaidāma vietās ar dabisku vai cilvēka darbības 
mazpārveidotu ainavu, kā arī vietās ar īpašu kultūrvēsturisku 
nozīmi. No krasta saredzami VES var mazināt šādu
teritoriju 
pievilcību tūrismam, tādēļ ieteicams VES novietot vismaz 8 km 
attālumā no krasta, bet stāvkrastu posmos (piemēram, Jūrkalnē) 
optimālais attālums būtu lielāks, jo no augstāka skatupunkta 
redzamība palielinās, un optimālā attāluma
noteikšanai vēlama 
atsevišķa izpēte.
• Vēja turbīnu uzstādīšana var radīt kaitējumu vai iznīcināt 
zemūdens biotopus. Īpaši jutīgi ir akmeņainā substrātā (klintāja 
un laukakmeņiem, kā arī jaukta substrāta) veidojušies biotopi. 
Tāpēc VES nav pieļaujami zemūdens biotopu
aizsardzībai izveidotās 
teritorijās vai arī teritorijās, kur atrasti aizsargājamie 
biotopi.
• VES pēc iespējas būtu jāizvieto arī ārpus migrējošo putnu 
(gārgaļu, kākauļa, melnās un tumšās pīles, melnā alka, mazā ķīra) 
ziemošanas vietām, to migrācijas ceļiem, kā arī atpūtas un 
barošanās vietām migrācijas laikā.
54
/
75
• Izvēloties konkrētu vietu VES ierīkošanai, ir jāizvērtē 
ietekme uz kuģu satiksmi. Lai neradītu apdraudējumu kuģošanai, 
VES jāizvieto ārpus kuģošanai rezervētām zonām un atsevišķi 
jāvērtē arī to attālums līdz kuģošanai rezervētajām zonām.
Izņēmuma gadījumā ir jābūt pamatojumam, ka piemērotākā VES 
ierīkošanas vieta atrodas tieši kuģošanai rezervētajā zonā. Tādā 
gadījumā atbildīgajām institūcijām nepieciešams rast telpiskus 
risinājumus, lai nodrošinātu kuģošanas drošību, un
nepieciešamības gadījumā ir iespējama kuģošanai rezervēto zonu 
nobīde.
• Teritorijās, kur tiek ierīkotas VES, tiek ierobežota 
zivsaimniecība un minerālresursu ieguve, tādēļ, nosakot 
piemērotāko vietu, nepieciešams ņemt vērā arī šo nozaru 
intereses, pēc iespējas izslēdzot teritorijas, kas nodrošina 
nozīmīgus zivju
nozvejas apjomus vai arī potenciāli varētu tikt 
izmantotas derīgo izrakteņu ieguvei. Ja telpiski par abpusēji 
izdevīgu risinājumu nav iespējams vienoties, nepieciešams 
izvērtēt un pielietot esošo praksi kompensāciju izmaksāšanā.
• Izvēloties vietu VES ierīkošanai, jāizvērtē iespējas 
sadarboties ar Lietuvu vai Igauniju, piesaistot līdzfinansējumu 
kopīgu vēja parku attīstības projektu veidošanai.
• Teritorijās, uz kurām jau ir izsniegtas licences ogļūdeņražu 
izpētei un ieguvei, kā arī citas saimnieciskās darbības 
veikšanai, t.sk. akvakultūru ražošanai, VES licences izsniegšana 
nav iespējama.
• Teritorijās, kurām ir izsniegtas licences vēja enerģijas 
izmantošanai, var paredzēt iespēju savietot vēja enerģijas 
ražošanu ar viļņu enerģijas, akvakultūras produkcijas vai citu 
ražošanu, ja tas ir tehniski iespējams.
5.1.2. Esošie izmantošanas veidi un 
objekti jūrā
Vispārējo jūras izmantošanas kārtību Latvijā nosaka 
Jūras 
vides aizsardzības un pārvaldības likums
, kas noteic, ka jūru 
izmanto atbilstoši attiecīgo darbības veidu regulējošiem 
normatīvajiem aktiem un šim likumam, ievērojot tā mērķus, vides
aizsardzības principus, sabiedrības intereses, kā arī jūras 
telpisko plānojumu. Saskaņā ar šo likumu atļauju vai licenci 
jūras izmantošanai izsniedz Ministru kabinets, kas ar ikreizēju 
rīkojumu nosaka atļaujas vai licences laukumu jūrā šādām
darbībām:
1. dabas resursu, izņemot zemes dzīles, izpēte, tai skaitā 
zinātniskās pētniecības nolūkā, kā arī zemūdens kultūrvēsturiskā 
mantojuma, kuģu vraku un citas nogrimušas mantas izpēte 
atbilstoši normatīvajiem aktiem par zvejniecību un
Latvijas ūdeņu 
izmantošanas kārtību;
2. zemes dzīļu izmantošana atbilstoši normatīvajiem aktiem 
par 
zemes dzīlēm
;
3. zveja atbilstoši normatīvajiem aktiem par zvejniecību;
4. mākslīgo salu, būvju un iekārtu, tai skaitā platformu un 
enerģijas ražošanai nepieciešamo iekārtu (turpmāk - būves), 
būvniecība, ierīkošana, arī ar to saistītā izpēte, un būvju 
ekspluatācija, izņemot ostu darbībai nepieciešamo būvju
būvniecību, kā arī navigācijas līdzekļu un sistēmu izveidi un 
uzturēšanu, saskaņā ar šā likuma un būvniecību regulējošo 
normatīvo aktu prasībām (šim obligāti vajag licences 
laukumu);
5. virszemes ūdensobjektu un ostu akvatoriju tīrīšana un 
padziļināšana un tīrīšanas un padziļināšanas darbu gaitā izņemtās 
grunts novietošana grunts novietnēs jūrā atbilstoši normatīvajiem 
aktiem par ūdens apsaimniekošanu;
6. ostu darbībai nepieciešamo hidrotehnisko būvju būvniecība 
atbilstoši normatīvajiem aktiem par būvniecību;
7. elektronisko sakaru tīklu jūras kabeļlīniju, elektrisko 
tīklu kabeļlīniju, zemūdens elektropārvades kabeļlīniju un 
zemūdens cauruļvadu, tai skaitā gāzesvadu, naftas un naftas 
produktu cauruļvadu, ierīkošana.
Savukārt, licences laukuma noteikšanas kārtību un iesaistītās 
institūcijas jūrā regulē vairāki Ministru kabineta noteikumi: 1) 
2012. gada 18. septembra noteikumi Nr. 633 "
Zemes dzīļu 
izmantošanas kārtība iekšzemes publiskajos ūdeņos un
jūrā
", 2) 
2014. gada 14. oktobra noteikumi Nr. 631 "
Latvijas Republikas 
iekšējo jūras ūdeņu, teritoriālās jūras un ekskluzīvās 
ekonomiskās zonas būvju būvnoteikumi
", 3) 2014. gada 14. oktobra 
noteikumi Nr. 632 "
Noteikumi par ikgadēju valsts
nodevu par 
atļaujas vai licences laukuma jūrā izmantošanu
" un 4) 2015. gada 
22. decembra noteikumi Nr. 805 "
Noteikumi par ogļūdeņražu 
meklēšanu, izpēti un ieguvi
". Atbilstoši Ministru kabineta 2010. 
gada 21. decembra noteikumu Nr. 1171
"
Noteikumi par Latvijas 
ūdeņu izmantošanas kārtību un kuģošanas režīmu tajos
" 
42. 
punktam
, atļauju kuģu vraku un citu Latvijas ūdeņos nogrimušas 
mantas izpēti izsniedz Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības 
inspekcija. Zvejas atļauju zvejai
zinātniskās izpētes nolūkos un 
zvejai īpašos nolūkos (zivkopība, aklimatizācija, kontrolzveja, 
melioratīvā un cita veida zveja) atbilstoši 
Zvejniecības likuma
 
11. panta
 trešajai daļai piešķir Valsts vides dienests.
Līdz JP izstrādei un apstiprināšanai ir noteikti vairāki jūras 
izmantošanas veidi un jūras teritoriju izmantošana jau daļēji 
tiek regulēta (skatīt 4. tabulu). Ir iespējams izšķirt divus 
normatīvajā regulējumā noteiktos teritoriju veidus - teritorijas, 
kam
ir noteikti izmantošanas nosacījumi vai ierobežojumi 
attiecībā pret citām jūras telpas izmantošanām un objekti, kuriem 
ir noteikta faktiskā atrašanās vieta (skatīt 37. attēlu).
4. tabula. Jūras telpas izmantošanas 
normatīvais regulējums
Jūras telpas 
izmantošanas
veids
Normatīvie akti, 
kas nosaka izmantošanas kārtību
Aizsargājamās jūras
teritorijas, s.tk. 
lieguma un
neitrālās zonas
• Likums 
par īpaši aizsargājamām dabas teritorijām
;
• MK 2010. gada 5. janvāra noteikumi Nr. 17 "
Noteikumi 
par aizsargājamām jūras teritorijām
";
• AJT "Nida-Pērkone" (MK noteikumi 2011. gada 23. 
augusta Nr. 652), "Rīgas līča rietumu piekraste" (MK 
noteikumi 2011. gada 23. augusta Nr. 653) un "Irbes 
šaurums" (MK 2011. gada 19. oktobra noteikumi Nr.
807) 
individuālie aizsardzības un izmantošanas noteikumi
Valsts nozīmes arheoloģisko
pieminekļu 
objekti un
teritorijas, t.sk. vides un dabas
resursu 
aizsardzības
aizsargjoslas
• Likums "
Par kultūras pieminekļu aizsardzību
";
• MK 2003. gada 26. augusta noteikumi Nr. 474 "Noteikumi 
par kultūras pieminekļu uzskaiti, aizsardzību, izmantošanu, 
restaurāciju un vidi degradējoša objekta statusa 
piešķiršanu";
• 
Jūras vides aizsardzības un pārvaldības likuma
 
19. 
panta
 otrā daļa noteic, ka publisku personu un 
privātpersonu tiesības izmantot jūru nosaka nepieciešamību 
saņemt licenci kuģu vraku un citas nogrimušas
mantas 
izpētei.
Elektronisko sakaru kabeļi un
to 
ekspluatācijas
aizsargjoslas
• 
Aizsargjoslu likuma
 
14. panta
 otrās daļas 
2. punkts noteic, ka ap elektronisko sakaru tīklu jūras 
kabeļu līnijām ir nosakāma aizsargjosla 0,25 jūras jūdžu 
platumā abpus kabeļa līnijas, kurā aizliegts veikt
jebkādus 
celtniecības, montāžas un spridzināšanas darbus; izdarīt 
ģeoloģiskās un ģeodēziskās izpētes darbus, kas saistīti ar 
urbumiem, zemes paraugu ņemšanu un citiem līdzīgiem darbiem; 
ierīkot kuģu,
liellaivu un peldošo celtņu piestātnes; veikt 
iekraušanas, izkraušanas, gultnes padziļināšanas un zemes 
smelšanas darbus; izmest enkurus, braukt ar nolaistiem 
enkuriem, ķēdēm, lotēm, velkamajiem rīkiem un
traļiem; 
ierādīt zvejas vietas; zvejot zivis; vākt augus ar dziļūdens 
rīkiem
Militārie jūras novēršanas
tehniskie 
līdzekļi un to
ekspluatācijas aizsargjoslas
• 
Aizsargjoslu likuma
 
21. panta
 pirmajā daļā noteiktas 
aizsargjoslas ap navigācijas tehniskajiem līdzekļiem un 21 
panta otrajā daļā aizsargjoslas ap militārajiem jūras 
novērošanas tehniskajiem līdzekļiem;
• 
Aizsargjoslu likuma
 
50. panta
 otrā daļā noteic, ka 
aizsargjoslās ap valsts aizsardzības vajadzībām 
paredzētajiem navigācijas tehniskajiem līdzekļiem un 
militārajiem jūras novērošanas tehniskajiem līdzekļiem ir
aizliegts celt ēkas un būves, kas traucē to darbību.
55
/
75
• MK 2014. gada 20. maija noteikumi Nr. 246 "
Noteikumi 
par to valsts aizsardzības vajadzībām paredzēto navigācijas 
tehnisko līdzekļu un militāro jūras novērošanas tehnisko 
līdzekļu sarakstu, ap kuriem
nosakāmas aizsargjoslas, 
aizsargjoslu platumu un tajās nosakāmajiem būvniecības 
ierobežojumiem
" nosaka, ka šajās aizsargjoslās bez 
saskaņošanas ar Aizsardzības ministriju aizliegts uzsākt 
būvju būvniecību.
• MK 2006. gada 27. jūija noteikumi Nr. 508 "
Noteikumi 
par aizsargjoslām ap valsts aizsardzības objektiem un šo 
aizsargjoslu platumu
" nosaka valsts aizsardzības objektus, 
ap kuriem veidojamas aizsargjoslas,
un šo aizsargjoslu 
platumu.
Militārie mācību poligoni un to
ekspluatācijas aizsargjoslas
• 
Jūrlietu pārvaldes un jūras drošības likums
;
• MK 2010. gada 21. decembra noteikumi Nr. 1171 
"
Noteikumi par Latvijas ūdeņu izmantošanas kārtību un 
kuģošanas režīmu tajos
" noteic, ka LJA var noteikt 
kuģošanas režīma ierobežojumus jūrā.
Ostu teritorijas, t.sk. ostu
ārējie 
reidi
• MK 2017. gada 9. maija noteikumi Nr. 253 "
Atsevišķu 
inženierbūvju būvnoteikumi
" nosaka inženierbūvju 
būvniecības procesa kārtību un nosacījumus. Izdoti saskaņā 
ar 
Būvniecības likumu
.
• Ostu robežas t.sk. ārējie reidi tiek noteikti ar MK 
noteikumiem, kas regulē attiecīgās ostas ārējās 
robežas.
• Pašvaldību teritorijas plānošanas dokumenti un 
saistoši noteikumi.
Navigācijas tehniskie līdzekļi
un to 
ekspluatācijas
aizsargjoslas
• MK 2012. gada 5. jūnija noteikumi Nr. 385 "
Noteikumi par 
ekspluatācijas aizsargjoslu noteikšanas metodiku ap 
kuģošanas drošībai paredzētajiem navigācijas tehniskajiem 
līdzekļiem
" nosaka ekspluatācijas
aizsargjoslas teritorija 
ap kuģošanas drošībai paredzēto navigācijas tehnisko 
līdzekli (ap bākām un ap citiem kuģošanas navigācijas 
līdzekļiem (krasta zīmes, krasta ugunszīmes, molu ugunis, 
vadlīniju zīmes
u.c.)). Jebkāda veida saimniecisko darbību 
kuģošanas navigācijas līdzekļa aizsargjoslas teritorijā 
pirms tās uzsākšanas saskaņo: ostas teritorijā - ar 
attiecīgās ostas pārvaldi; ārpus ostas teritorijas - ar 
attiecīgo
pašvaldību; teritoriālajā jūrā un ekskluzīvajā 
ekonomiskajā zonā - ar Jūras administrāciju.
• Lai nodrošinātu jūras navigācijas līdzekļu 
ekspluatāciju un drošību, zemes īpašnieki vai lietotāji 
aizsargjoslas teritorijā ievēro 
Aizsargjoslu likuma
 
35. 
un 
50. pantā
 noteiktos aprobežojumus, kā arī 
Jūrlietu
pārvaldes un jūras drošības likumu
 un normatīvos aktus par 
navigācijas līdzekļu darbības nodrošināšanu.
Niršanai ierobežotās un
aizliegtās 
teritorijas
• 
Jūras vides aizsardzības un pārvaldības likums
: 2016. 
gada 1. martā stājās spēkā grozījumi 
Jūras vides 
aizsardzības un pārvaldības likumā
, un minētais likums tika 
papildināts ar 
19.
1
 pantu
 "Niršanai jūrā
noteiktie ierobežojumi un aizliegumi". Grozījumi paredz, ka 
vietās, kur jūrā atrodas kuģu vraki vai nogrimuši 
priekšmeti, kas rada vai var radīt apdraudējumu jūras videi 
vai kultūrvēsturiskām vērtībām, nosaka niršanai
ierobežotas 
teritorijas. Lai nirtu ierobežotajā teritorijā fiziskajai 
personai, ir nepieciešama Nacionālo bruņoto spēku Jūras 
spēku Krasta apsardzes dienesta atļauja. Saskaņā ar MK 
2016. gada 1. marta noteikumiem
Nr. 133 "
Noteikumi par 
niršanu jūrā ierobežotās teritorijās
 atļauju izsniedz uz 30 
dienām un tajā norāda konkrētu ierobežoto teritoriju, 
niršanas laiku un nosacījumus.
• MK 2010. gada 21. decembra noteikumi Nr. 1171 
"
Noteikumi par Latvijas ūdeņu izmantošanas kārtību un 
kuģošanas režīmu tajos
" nosaka niršanai ierobežotās un 
aizliegtās teritorijas.
Ogļūdeņražu meklēšanas,
izpētes un ieguves 
licenču
laukumi un licenču bloki
• MK 2010. gada 1. jūlija rīkojums Nr. 377 - groza MK 2000. 
gada 7. jūnija rīkojumu Nr. 272 "
Par licencēšanas konkursa 
pirmajā kārtā iekļaujamajiem ogļūdeņražu meklēšanas, 
izpētes un ieguves blokiem
"
• MK 2007. gada 21. septembra rīkojums Nr. 594 "
Par 
ogļūdeņražu izpētes un ieguves licences laukuma noteikšanu 
Latvijas Republikas ekskluzīvajā ekonomiskajā zonā
"
• MK 2007. gada 26. septembra rīkojums Nr. 600 "
Par 
ogļūdeņražu meklēšanas licences laukuma noteikšanu Latvijas 
Republikas ekskluzīvajā ekonomiskajā zonā
"
Nogremdēto sprāgstvielu
rajons
Kuģošanas režīms tiek publicēts LJA izdotajā 
izdevumā "Paziņojumi jūrniekiem" katra gada pirmajā numurā un 
nepieciešamības gadījumā aktualizēts ar ikmēneša izdevumu 
"Paziņojumi jūrniekiem": aizliegts
noenkuroties, zvejot ar 
grunts zvejas rīkiem, veikt zemūdens darbus un zemūdens 
spridzināšanu.
Grunts novietnes
• 
Jūras vides aizsardzības un pārvaldības likuma
 
19. pants
. 
Publisku personu un privātpersonu tiesības izmantot jūru;
• AJT "Nida-Pērkone" (MK 2011. gada 23. augusta 
noteikumi Nr. 652), "Rīgas līča rietumu piekraste" (MK 
2011. gada 23. augusta noteikumi Nr. 653) un "Irbes 
šaurums" (MK 2011. gada 19. oktobra noteikumi Nr.
807) 
individuālie aizsardzības un izmantošanas noteikumi;
• MK 2006. gada 13. jūnija noteikumi Nr. 475 "
Virszemes 
ūdensobjektu un ostu akvatoriju tīrīšanas un padziļināšanas 
kārtība
".
56
/
75
37. attēls. Normatīvajā regulējumā 
noteiktie jūras izmantošanas nosacījumi (avots:VARAM)
JP atļautās izmantošanas kartē (
1. pielikumā
) papildus tiek 
attēlota arī navigācijas un ostu darbības, inženierkomunikāciju, 
krasta noskalošanās riska u.c. informācija, kas raksturo jūras 
telpas faktisko izmantošanu un nerada jaunus
nosacījumus jūras 
telpas izmantošanai. 
1. pielikumā
 attēlotie tematiskie dati ir 
uzskaitīti 5. tabulā.
5. tabula. Jūras telpas izmantošanas 
papildinformācija
Navigācijas un ostu darbības informācija
Navigācijas informācija:
- Vadlīnija
- Ieteicamais kuģu ceļš
- Ieteicamais divvirzienu kuģu ceļš
- Enkurvieta(s)
- Navigācijas šķērslis
Navigācijas tehniskie līdzekļi:
- Bāka
Navigācijas drošības informācija:
- Bijušais mīnētais rajons, atvērts kuģošanai
- Bijušie mācību mīnēšanas poligoni
- Kuģošanai slēgtie rajoni
Ostas
Zivsaimniecība:
Zivju izkraušanas vietas
Vraki:
- Nav bīstams vraks
57
/
75
- Bīstams vraks
- Vraka paliekas
- Daļēji redzams vraks
Risku zonas:
- Krasta noskalošanas riska teritorijas 
(Krasta erozijas riska 4. un 5. klases)
159
Esošās situācijas tematiskie dati ietver arī JP izstrādes 
laikā apkopoto informāciju par saimniecisko aktivitāti jūrā un 
informāciju par bioloģiski vērtīgām teritorijām. Šī informācija 
netiek attēlota jūras atļautās izmantošanas kartē, taču tā ir
jāizmanto jaunu jūras izmantošanas veidu noteikšanai:
Zvejas aktivitāte
160
:
- Kopējā nozveja Latvijas piekrastē pa piejūras pagastiem 
2004.-2013. gadā;
- Visu sugu (bez reņģes) kopējā nozveja Latvijas 
piekrastē pa piejūras pagastiem 2004.-2013. gadā
- Brētliņu nozveju telpiskais sadalījums brētliņu zvejā 
Baltijas jūras atklātajā daļā no 2004. līdz 2015. 
gadam;
- Reņģu nozveju telpiskais sadalījums reņģes zvejā 
Baltijas jūras atklātajā daļā no 2004. līdz 2015. 
gadam;
- Mencu nozveju telpiskais sadalījums reņģes zvejā 
Baltijas jūras atklātajā daļā no 2004. līdz 2015. 
gadam;
- Plekstu nozveju telpiskais sadalījums plekstes zvejā 
Baltijas jūras atklātajā daļā no 2004. līdz 2015. gadam un 
atsevišķi 2015. gadā.
Bioloģiskās daudzveidības 
saglabāšana
161
:
- Biotopu, t.sk. ES nozīmes aizsargājama biotopa "1170 Akmeņu 
sēkļi jūrā" izplatība;
- Zivju nārstošanas un mazuļu uzturēšanās vietas.
5.1.3. Vispārējās izmantošanas 
teritorijas
Vispārējās izmantošanas teritorijās (skatīt 1. pielikumu) ir 
atļauti visi jūras telpas izmantošanas veidi (t.sk. zveja, 
kuģošana, tūrisms un rekreācija, zinātniskā izpēte u.c.), kas nav 
pretrunā ar normatīvajos aktos noteiktajiem ierobežojumiem un
nerada kaitējumu jūras videi.
Lai uzsāktu jaunus jūras izmantošanas veidus, nepieciešams 
atbilstoši normatīvajos aktos noteiktajai kārtībai pieteikt 
licenču laukumus, saņemt licenci laukuma izpētei, veikt IVN 
procedūru un saņemt licenci būvju ekspluatācijai vai zemes
dzīļu 
izmantošanai jūrā. Savukārt, lai nodrošinātu sabalansētu un 
saskaņotu jūras telpas izmantošanu, JP ir iekļautas ieteikumi 
jaunu izmantošanas veidu ierīkošanai Tādēļ, nosakot piemērotākās 
zonas jauniem jūras izmantošanas veidiem,
līdzās resursa 
pieejamībai, būtiski ir izvērtēt ietekmi uz vidi, valsts drošību, 
navigāciju un citām jūras izmantošanas interesēm, kā arī ņemt 
vērā dažādus darbības ierobežojošos faktorus.
5.1.3.1. Ieteikumi viļņu enerģijas 
elektrostaciju ierīkošanai
JP veicina dažādu jūrā pieejamo energoresursu izmantošanu. 
Taču vienlaikus atjaunojamo resursu izmantošana nedrīkst radīt 
neatgriezenisku kaitējumu jūras ekosistēmai un būtiskus 
zaudējumus citiem jūras resursu un telpas lietotājiem.
Viļņu enerģijas izmantošanas ietekme uz vidi, kultūras 
mantojumu un piekrastes ainavu
Viļņu elektrostaciju ietekme uz vidi pagaidām nav pietiekami 
izpētīta. Piekrastes zonā (līdz 10 m dziļumam) uzstādītās 
iekārtas, mazinot viļņu enerģiju krastā, ietekmētu sanešu plūsmu, 
kā arī krasta erozijas un akumulācijas procesu, līdz ar
to 
ietekmējot arī zemūdens biotopus un zivju nārsta un mazuļu 
uzturēšanās vietas piekrastē. Jāvērtē ietekmes apmērs no 
izvēlētās tehnoloģijas un konkrētās vietas.
Lai izvērtētu katras viļņu elektrostacijas projekta ietekmi uz 
vidi, piekrastes ainavu un kultūrvēsturisko mantojumu, 
nepieciešams veikt ietekmes uz vidi novērtējumu atbilstoši 
normatīvajos aktos noteiktajai kārtībai. Šajā procesā būtu 
jāiekļauj
arī kumulatīvo ietekmju novērtējums, ņemot vērā 
pieejamos zinātniskos pētījumus un jau esošo slodzi uz jūras 
ekosistēmu.
Viļņu enerģijas 
izmantošanas ietekme uz citām jūras izmantošanas interesēm
Viens no būtiskākajiem faktoriem, kas jāņem vērā, izvēloties 
atkrastes vietu viļņu elektrostaciju ierīkošanai, ir ietekme uz 
kuģu satiksmi. Lai novērstu kuģu avāriju riskus, viļņu 
elektrostacijas jāizvieto ārpus kuģošanai rezervētām zonām un 
ostu
teritorijām izņemot gadījumus, ja ir pamatots, ka 
piemērotākā ierīkošanas vieta atrodas tieši kuģošanai rezervētajā 
zonā. Tādā gadījumā atbildīgajām institūcijām nepieciešams rast 
telpiskus risinājumus, lai nodrošinātu kuģošanas drošību, un
nepieciešamības gadījumā mainīt konkrētās teritorijas 
izmantošanas prioritāti.
Drošības apsvērumu dēļ viļņu elektrostacijas nav pieļaujamas 
nogremdēto sprāgstvielu rajonos. Bijušajās mīnētajās teritorijās 
sadarbībā ar Nacionālajiem bruņotajiem spēkiem nepieciešama jūras 
dibena padziļināta izpēte. Teritorijās, kur tiek
ierīkotas viļņu 
elektrostacijas, tiek ierobežota zivsaimniecība un minerālresurus 
ieguve, tādēļ, nosakot piemērotāko vietu, nepieciešams ņemt vērā 
arī šo nozaru intereses, pēc iespējas izslēdzot teritorijas, kas 
nodrošina nozīmīgus zivju nozvejas
apjomus vai arī potenciāli 
varētu tikt izmantotas derīgo izrakteņu ieguvei.
Savukārt zonās, kur jau ir izsniegtas licences ogļūdeņražu 
izpētei un ieguvei, kā arī būvēm, t.sk. VES, viļņu elektrostaciju 
izvietošana nav pieļaujama, izņemot gadījumus, ka to atļauj 
izsniegtās licences nosacījumi.
5.1.3.2. Ieteikumi zemūdens kabeļu 
ierīkošanai
Zemūdens kabeļu 
ietekme vidi un kultūras mantojumu
Ierīkojot zemūdens kabeļus, pēc iespējas jānovērš kaitējums 
jūras ekosistēmai un kultūrvēsturiskajam mantojumam. Tādēļ 
nepieciešams veikt ietekmes uz vidi novērtējumu, izvērtējot 
riskus, kas saistīti ar aizsargājamiem zemūdens biotopu
un zivju 
nārsta vietu mehānisku bojāšanu un šo darbību ietekmes apmērus. 
Kabeļi nebūtu pieļaujami arī vietās, kur konstatēti vraki vai 
citas vēstures liecības ar kultūrvēsturisku nozīmi.
Zemūdens kabeļu 
ietekme uz citām jūras izmantošanas interesēm
Zemūdens kabeļus var apdraudēt kuģu ceļu padziļināšana un 
uzturēšana, enkuru izmešana, grunts tralēšana, kā arī 
minerālresuru ieguve. Tādēļ plānojot kabeļu trajektorijas, pēc 
iespējas jāizvairās no kuģu ceļiem, kur nepieciešams veikt 
58
/
75
padziļināšanas vai uzturēšanas darbus, enkurvietām, grunts 
novietnēm, zvejai ar grunts trali prioritārajām teritorijām, kā 
arī teritorijām, kas varētu būt potenciāli nozīmīgas 
minerālresursu ieguvei.
Drošības apsvērumu dēļ kabeļu ierīkošana nebūtu pieļaujama 
nogremdēto sprāgstvielu rajonos. Sadarbojoties ar Aizsardzības 
ministriju un Nacionālajiem bruņotajiem spēkiem, ļoti rūpīgi būtu 
jāizvērtē iespējas izvietot kabeļus militārajos
mācību poligonos, 
kā arī jāveic nepieciešamie drošībās pasākumi un izpēte, 
ierīkojot kabeļus bijušajos mīnētajos rajonos.
5.1.3.3. Ieteikumi jūras 
akvakultūras ierīkošanai
Ņemot vērā pieaugošo interesi par akvakultūras attīstības 
iespējām Baltijas reģionā un šīs nozares nozīmi ES "Zilās 
izaugsmes stratēģijas"
162
 kontekstā, kā arī dažādu 
tehnoloģisko risinājumu straujo attīstību, nepieciešams veikt 
pētījumus
par vides apstākļu piemērotību dažādu akvakultūras sugu 
audzēšanai Latvijas piekrastē un izstrādāt Latvijas apstākļiem 
piemērotas, videi draudzīgas tehnoloģijas. Pētījumos būtu 
jāiesaista Latvijas zinātniskie institūti ar ilgstošu zinātniskā 
darba
pieredzi jūras un akvakultūras izpētes jomā. Nosakot 
akvakultūras attīstībai piemērotās teritorijas, nepieciešams 
balstīties uz jaunāko Baltijas jūras (vēlams arī Latvijā veikto) 
pētījumu atzinumiem, novērst iespējamos vides riskus, kā arī
traucējumu citām jūras izmantošanas interesēm.
Jūras 
akvakultūras ietekme uz vidi
Būtisku negatīvu ietekmi uz vidi rada zivju akvakultūra 
atklātos sprostos, jo audzēšanas procesā lietotā un neizmantotā 
zivju barība, vielmaiņas galaprodukti un medikamenti palielina 
jūras eitrofikācijas slogu un ietekmē dabīgās populācijas.
Tādēļ 
tā nav pieļaujama Rīgas līcī, ņemot vērā jau esošo eitrofikācijas 
līmeni. Savukārt aļģu un īpaši gliemeņu akvakultūra var pat radīt 
pozitīvu ietekmi uz vidi, jo augšanas procesā tās piesaista 
barības vielas un veic ūdens filtrāciju.
Zivju akvakultūra atklātos sprostos var radīt negatīvu ietekmi 
uz visa veida bentiskajiem biotopiem, savukārt pret aļģu un 
gliemeņu akvakultūru (vai IMTA) jutīgākie būs fotiskās zonas 
biotopi, kā arī afotiskās zonas biotopi, kas veidojas uz
klintāja, laukakmeņiem vai morēnas. Mazāks kaitējums sagaidāms 
afotiskajā zonā, teritorijās, kur raksturīgi smilšaini vai dūņu 
nogulumi, tādēļ tās būtu piemērotākās akvakultūras fermu 
ierīkošanai. Būtiska negatīva ietekme sagaidāma arī uz
zivju 
nārsta un mazuļu uzturēšanās vietām. Ņemot vērā minētās vides 
ietekmes, akvakultūras fermas nebūtu ieteicamas piekrastes 
ūdeņos, zonā līdz 20 m dziļumam.
Jūras 
akvakultūras ietekme uz citām jūras izmantošanas interesēm
Lai novērstu kuģu avāriju riskus, akvakultūras fermas 
jāizvieto ārpus kuģošanai rezervētajām zonām un ostu teritorijām, 
izņemot gadījumus, ja ir pamatots, ka vispiemērotākā akvakultūras 
fermas ierīkošanas vieta ir kuģošanai rezervētajā zonā.
Tādā 
gadījumā atbildīgajām institūcijām nepieciešams rast telpiskus 
risinājumus, lai nodrošinātu kuģošanas drošību, un 
nepieciešamības gadījumā mainīt konkrētās vietas izmantošanas 
prioritāti.
Akvakultūras fermas nav pieļaujamas arī militārajos mācību 
poligonos. Iespējas noteikt akvakultūras laukumus bijušajās 
mīnētajās teritorijās jāizvērtē sadarbībā ar Aizsardzības 
ministriju un Nacionālajiem bruņotajiem spēkiem, kā arī jāveic
atbilstoša jūras dibena padziļināta izpēte.
Lai neradītu zaudējumus citām saimniecības nozarēm, 
akvakultūras laukumus nedrīkst noteikt zonās, kurās notiek 
intensīva zveja, kā arī teritorijās, kas potenciāli varētu būt 
nozīmīgas minerālresuru ieguvei.
Savukārt zonās, kur jau ir izsniegtas licences ogļūdeņražu 
izpētei un ieguvei, kā arī būvēm, t.sk. VES, akvakultūras fermu 
izvietošana nav pieļaujama, izņemot gadījumus, ka to atļauj 
izsniegtās licences nosacījumi.
5.1.3.4. Ieteikumi ogļūdeņražu 
izpētei un ieguvei
Valsts ģeoloģijas fondā pieejamie pētījumi liecina, ka 
iespējamo iegūstamo naftas resursu daudzums Baltijas jūras 
atradnēs var būt no 0,2 līdz 10 milj. t
163
. Lielākās 
iegulas ir koncentrētas Latvijas jūras ūdeņu dienvidrietumu daļā. 
Kopumā ir
atklāti ap 50 lokālo pacēlumu - naftas iegulu, no 
kuriem 20 ir atzīti par perspektīviem naftas ieguvei. Aprēķini 
liecina, ka ogļūdeņražu ieguve ekonomiski lietderīga varētu būt 
vairākās lielākajās naftas iegulās, bet pārējo apguve varētu 
sākties pēc
atbilstošas infrastruktūras izveides pie lielajām 
iegulām.
Ogļūdeņražu 
ieguves ietekme uz vidi
Ogļūdeņražu ieguve rada SEG un gaisu piesārņojošo vielu 
emisijas no sekojošiem procesiem - kontrolētām noplūdēm, drošības 
dedzināšanas ar lāpu, izpētes, ražošanas, modernizācijas un 
transportēšanas. Šīs darbības var negatīvi ietekmēt
Latvijai ES 
tiesību aktos noteikto SEG emisiju samazināšanas mērķu un gaisa 
piesārņojošo vielu mērķu izpildi.
Ierīkojot naftas urbumus, kā arī veicot to ieguvi, iespējama 
ogļūdeņražu nonākšana vidē, radot apdraudējumu jūras ekosistēmai. 
Naftas radītais piesārņojums var negatīvi ietekmēt jūras 
biotopus, zivju nārsta un mazuļu uzturēšanās vietas un
radīt 
kaitējumu zivju resursiem. Īpaši bīstams naftas piesārņojums var 
būt putniem - peldot piesārņotā ūdenī, tiem saķep spalvas, 
tādējādi zūd izolācijas un termoregulācijas spējas, kā rezultātā 
putni nespēj ienirt un iet bojā nosalstot, pārkarstot,
no 
atūdeņošanās vai bada. Putnu bojāeju var izraisīt arī saindēšanās 
ar naftu, to norijot. Tādēļ naftas ieguve nebūtu pieļaujama putnu 
un zemūdens biotopu aizsardzībai izveidotās teritorijās (it īpaši 
gārgaļu, kākauļu, melnās un tumšās pīles, kā arī
melnā alka 
ziemošanas vietās), bioloģiskās daudzveidības izpētes zonās līdz 
to izpētes veikšanai, kā arī zivju nārsta un mazuļu uzturēšanās 
vietās (it īpaši piekrastes joslā līdz 10 m dziļumam). Turklāt 
naftas ieguve piekrastes joslā radītu arī
negatīvu ietekmi uz 
atpūtas iespējām pludmalē, t.sk. peldūdeņu piesārņojuma risku, 
tādējādi radot zaudējumus tūrisma nozarei.
Ogļūdeņražu 
ieguves ietekme uz citām jūras izmantošanas interesēm
Lai novērstu kuģu avāriju riskus, ogļūdeņražu izpēte un ieguve 
jāizvieto ārpus kuģošanai rezervētajām zonām un ostu teritorijām, 
izņemot gadījumus, ja komerciāli izmantojamas naftas iegulas tiek 
atrastas šajās teritorijās un vispiemērotākā
ogļūdeņražu izpētes 
vai ieguves ierīkošanas vieta ir tieši kuģošanai rezervētajā 
zonā. Tādā gadījumā atbildīgajām institūcijām nepieciešams rast 
telpiskus risinājumus, lai nodrošinātu kuģošanas drošību, un 
nepieciešamības gadījumā mainīt
konkrētās vietas izmantošanas 
prioritāti. Drošības apsvērumu dēļ naftas ieguve nebūtu 
pieļaujama arī militārajos mācību poligonos. Ja komerciāli 
izmantojamas naftas iegulas tiek atklātās novērošanas torņu 
aizsargjoslās, uz naftas ieguves
platformām nepieciešams uzstādīt 
aparatūru, kas nodrošina krasta novērošanas sistēmu darbību. Lai 
uzsāktu ogļūdeņražu ieguvi nogremdēto sprāgstvielu rajonos un 
bijušajās mīnētajās teritorijās, sadarbībā ar Aizsardzības 
ministriju un
Nacionālajiem bruņotajiem spēkiem, nepieciešams 
veikt jūras dibena padziļinātu izpēti un sprādzienbīstamo 
priekšmetu neitralizāciju. Vietās, kur atrasti nogremdēti 
ķīmiskie ieroči, ieguve nebūtu pieļaujama, kamēr nav atrasti 
tehnoloģiski
risinājumi, kā šo piesārņojuma avotu izolēt vai 
likvidēt.
5.1.3.5. Ieteikumi derīgo izrakteņu 
ieguvei
Ņemot vērā samērā zemo interesi par derīgo izrakteņu ieguvi 
jūrā, kā arī pieejamo ieguves tehnoloģiju negatīvo ietekmi uz 
jūras ekosistēmu, vietas derīgo izrakteņu ieguvei līdz 2030. 
gadam netiek plānotas. Tomēr, ja rodas konkrēta
komersantu 
interese par šo resursu ieguvi, paredzamajām darbībām 
nepieciešamas veikt ietekmes uz vidi novērtējumu, ņemot vērā arī 
kumulatīvās ietekmes, un nepieļaujot jūras vides stāvokļa, kā arī 
zemūdens biotopu aizsardzības stāvokļa
pasliktināšanos.
59
/
75
Derīgo izrakteņu 
ieguves ietekme uz vidi un kultūras mantojumu
Derīgo izrakteņu ieguves rezultātā zemūdens biotopi tiek 
mehāniski iznīcināti, tādēļ tā nav pieļaujama aizsargājamās jūras 
teritorijās, kas izveidotas zemūdens biotopu un putnu 
aizsardzībai, kā arī dabas vērtību izpētes teritorijās, kurām
potenciāli varētu tikt noteikts aizsardzības statuss. Derīgo 
izrakteņu ieguve maksimāli jānovērš arī zivju nārsta un mazuļu 
uzturēšanās vietās, piekrastes zonā līdz 10 m dziļumam, kā arī 
vietās, kur konstatētas zemūdens kultūras mantojuma
vērtības.
Derīgo izrakteņu 
ieguves ietekme uz citām jūras izmantošanas interesēm
Drošības apsvērumu dēļ, kā arī, lai novērstu kaitējumu videi, 
derīgo izrakteņu ieguve nav pieļaujama nogremdēto sprāgstvielu 
rajonos, savukārt bijušajos mīnētajos rajonos sadarbībā ar 
Aizsardzības ministriju un Nacionālajiem bruņotajiem
spēkiem 
nepieciešams veikt rūpīgu jūras dibena izpēti. Derīgo izrakteņu 
ieguve nav pieļaujama vietās, kur ir izvietoti kabeļi. Derīgo 
izrakteņu ieguve nebūs iespējama teritorijās, kur ir izsniegtas 
licences VES vai viļņu elektrostaciju uzstādīšanai,
akvakultūrai 
vai ogļūdeņražu ieguvei.
Derīgo izrakteņu ieguve nebūtu pieļaujama intensīvi izmantotos 
kuģu ceļos, kā arī ostu teritorijās, izņemot kuģu ceļu 
padziļināšanas vai uzturēšanas rezultātā iegūtās smiltis.
5.1.3.6. Ieteikumi jaunu grunts 
novietņu ierīkošanai
Ostu un kuģu ceļu padziļināšanas un uzturēšanas darbu 
rezultātā iegūtais sanešu materiāls tradicionāli tiek izmantots 
būvniecības procesā vai deponēts jūrā šim mērķim oficiāli 
noteiktā grunts novietnē. Grunts novietnes ir noteiktas pie visām
Latvijas ostām. Jaunu grunts novietni pagaidām ir paredzējusi 
izveidot tikai Rīgas osta.
Grunts novietņu 
ietekme uz vidi
Grunts novietnes var radīt būtisku kaitējumu zemūdens 
biotopiem. Īpaši jutīgi ir uz akmeņaina substrātā (klintāja un 
laukakmeņiem), kā arī jaukta substrāta veidojušies biotopi, kas 
ir iekļauti arī Eiropas nozīmes aizsargājamo biotopu kategorijā
- 
akmeņainie sēkļi jūrā jeb rifi. Tādēļ, nosakot vietu grunts 
novietnei, jānodrošina, lai tās atrastos pietiekamā attālumā no 
aizsargājamiem biotopiem, ņemot vērā hidrofizikālos parametrus un 
sedimentu plūsmas raksturu. Tāpat jānovērš ietekme uz
zivju 
nārsta un mazuļu uzturēšanas vietām, kā arī vietām, kur 
konstatētas zemūdens kultūras mantojuma vērtības.
Grunts novietņu 
ietekme uz citām jūras izmantošanas interesēm
Lai novērstu kuģu avāriju riskus, grunts novietnes jāierīko 
pietiekamā attālumā no intensīvi izmantotām kuģošanas zonām un 
tās nav pieļaujamas arī vietās, kur ir izvietoti vai plānoti 
zemūdens kabeļi. Nosakot vietu grunts novietnēm, jāizvērtē
arī 
ietekme uz zveju atklātā jūrā un piekrastē. Grunts novietnes 
nebūtu pieļaujamas zvejai ar grunts trali prioritārajās 
teritorijās. Rūpīgi jāizvērtē iespējas ierīkot grunts novietnes 
militārajos mācību poligonos, saskaņojot to ar Aizsardzības 
ministriju
un Nacionālajiem bruņotajiem spēkiem.
Tomēr padziļināšanas darbos iegūtās grunts izgāšana grunts 
novietnēs jūrā ir vērtējama kā nelietderīga dabas resursu 
izmantošana. Atkarībā no grunts granulometriskā sastāva un 
piesārņotības līmeņa, pirmkārt, būtu jāizvērtē šī resursu
izmantošanas iespējas būvniecībā, ostas teritorijas attīstībai, 
kā arī, ja tiek nodrošinātas kvalitātes prasības, garkrasta 
sanešu plūsmas papildināšanai vai pludmaļu piebarošanai, tādējādi 
mazinot krasta erozijas riskus.
Gadījumos, ja esošās grunts novietnes ir pārpildītas un 
nepieciešams veidot jaunas, tās tiek noteiktas saskaņā ar 
nacionālajiem normatīvajiem aktiem un starptautiskām prasībām. 
Baltijas reģionā saistošas ir HELCOM 2007. gadā pieņemtās
"Vadlīnijas izņemtās grunts izvietošanai jūrā"
164
, kas 
rosina valstis piemērot 
labo vides praksi
 gan kuģu ceļu 
padziļināšanas, gan grunts deponēšanas laikā. Vadlīnijās ietver 
HELCOM prasības izņemtās grunts kvalitātes novērtēšanai un
ieteikumus izmantošanas iespēju novērtēšanai. Vadlīnijas arī 
norāda uz vides parametriem, kurus nepieciešams izvērtēt, 
meklējot vietu jaunas grunts novietnes ierīkošanai un novērtējot 
sagaidāmās vides ietekmes.
6. Plānojuma īstenošana un tā 
aktualizācija
6.1. Plānojuma īstenošana
JP ir instruments lēmumu pieņēmējiem - valsts un pašvaldību 
institūcijām licenču un atļauju izsniegšanas saskaņošanas procesā 
un gala lēmuma pieņemšanā, kā to paredz 
Jūras vides 
aizsardzības un pārvaldības likums
.
 JP rada ietvaru
lēmumu 
pieņemšanai par jūras akvatorijas turpmāko izmantošanu, 
pielietojot labākās pieejamās zināšanas un pamatojoties uz 
ekosistēmas pieeju.
JP rekomendē gan stratēģiskās, gan telpiskās nozaru attīstības 
prioritātes ar perspektīvu līdz 2030. gadam, un nodrošina datus 
un informāciju par jūras vides stāvokli, ekosistēmas 
pakalpojumiem un esošo jūras izmantošanu, t.sk. zvejas
interesēm. 
Lai sabalansētu jūras telpas attīstību, pēc JP stāšanās spēkā 
jaunu licenču laukumu piešķiršanas procesa sākotnējā stadijā 
jāņem vērā JP noteiktās stratēģiskās un telpiskās prioritātes, kā 
arī ieteikumus jaunu jūras izmantošanas
veidu ierīkošanai. JP 
stratēģisko un telpisko prioritāšu īstenošanai ir noteikti 
stratēģiskie mērķi un pasākumi (skatīt 38.attēlu un 6. tabulu), 
kas īstenojami iesaistīto institūciju esošā budžeta ietvaros, vai 
piesaistot ārvalstu finanšu palīdzības
līdzekļus.
Par JP īstenošanu ir atbildīga VARAM. Galvenais nozaru 
interešu koordinācijas instruments jūras plānojuma īstenošanai ir 
VARAM izveidotā Jūras plānojuma darba grupa, kas nodrošina 
aktuālākās informācijas un datu apmaiņu jūras
plānojuma 
īstenošanas vajadzībām vismaz reizi gadā, organizējot klātienes 
tikšanos.
60
/
75
38. attēls. "Stratēģiskās daļas" un 
"Jūras telpas izmantošanas daļas" savstarpējā sasaiste
6. tabula. Pasākumu plāns JP 
īstenošanai
SM1:
 Racionāla un 
līdzsvarota jūras telpas izmantošana, novēršot starpnozaru 
konfliktus un saglabājot brīvu telpu nākotnes vajadzībām un 
iespējām
Pasākums
Pasākuma izpildes rezultāta rādītājs
Pasākuma izpildes
novērtējums (Kvalitatīvi/
kvantitatīvi)
Atbildīgās institūcijas
Izpildes
termiņi
Finansējuma avots
1.1. Atjaunot datus par zvejas 
intensitāti Baltijas jūrā
• Regulāri atjaunota informācija 
par Latvijas zvejnieku zvejas aktivitātēm
Kvalitatīvi
BIOR
Regulāri
Valsts budžets
(esošā budžeta
ietvaros)
1.2. Veikt zinātniskos pētījumus 
par vides apstākļu piemērotību dažādu
akvakultūras sugu 
audzēšanai jūrā, izvērtējot iespējamos vides riskus
un 
izstrādājot Latvijas apstākļiem piemērotas videi draudzīgas
tehnoloģijas.
• Zinātnisko pētījumu skaits, 
kas piedāvā Latvijas jūras apstākļiem
piemērotas videi 
draudzīgas akvakultūras ražošanas tehnoloģijas
Kvantitatīvi
Bāzes vērtība (2018):0
ZM sadarbībā ar
BIOR,
VARAM sadarbībā ar
LHEI
Regulāri
ESI fondi, valsts un
pašvaldību 
budžeti
1.3. Veikt pētījumus par zemes 
dzīļu resursu pieejamību Baltijas jūras
ūdeņos un to 
iegūšanas tehnoloģijām, kas neradītu būtisku kaitējumu
jūras 
ekosistēmai.
• Zinātnisko pētījumu skaits, 
kas piedāvā zemes dzīļu resursu novērtējumu un
videi 
draudzīgas tehnoloģijas to ieguvei
Kvantitatīvi
Bāzes 
vērtība
 (2018):0
VARAM
Regulāri
ESI fondi, valsts
budžets
1.4. Atbalstīt publiskās 
infrastruktūras izveidi jūras tūrisma izaugsmei
nozīmīgās 
vietās Latvijas jūras ūdeņos un piekrastē, lai veicinātu
daudzveidīgu piekrastes tūrisma piedāvājumu.
• Sagatavota investīciju 
programma piekrastei
Kvalitatīvi
VARAM, EM, KPR,
RPR
2024. gads
ESI fondi, valsts
budžets
1.5. Apzināt Latvijas zemūdens 
un jūras kultūras mantojuma vērtības un
izstrādāt vadlīnijas 
to apsaimniekošanai.
• Veikts pētījums un izstrādātas 
vadlīnijas Latvijas zemūdens un jūras
kultūras mantojuma 
vērtību apsaimniekošanai
Kvalitatīvi
NKMP
2030. gads
ESI fondi, valsts
budžets
1.6. Atbalstīt atjaunojamās 
enerģijas izmantošanas demonstrācijas
projektus jūrā, 
piesaistot atbilstošos ārvalstu finanšu palīdzības vai
valsts 
budžeta līdzekļus
• Jūrā uzstādīto enerģijas 
(vēja, viļņu) ieguves iekārtu skaits
Kvantitatīvi
Bāzes 
vērtība
 (2018):0
EM, FM
2030. gads
ESI fondi, valsts
budžets
SM2:
 Saglabāta jūras 
ekosistēma un tās spēja atjaunoties, nodrošinot bioloģiskās 
daudzveidības aizsardzību un novēršot pārmērīgu 
saimnieciskās darbības radīto slodzi
Pasākums
Pasākuma izpildes 
rezultāta rādītājs
Pasākuma izpildes
Atbildīgās 
institūcijas
Izpildes
Finansējuma 
avots
61
/
75
novērtējums (Kvalitatīvi/
kvantitatīvi)
termiņi
2.1. Aktualizēt informāciju par ekoloģiski 
nozīmīgām teritorijām un
biotopu un sugu izplatību un 
stāvokli, balstoties uz jaunākajiem
pētījumiem un monitoringa 
datiem.
• Sagatavots ziņojums par aizsargājamo 
biotopu un sugu izplatība un
aizsardzības stāvoklis un 
noteiktas potenciālās aizsargājamās jūras
teritorijas
Kvalitatīvi
VARAM, LHEI, DAP
2030. gads
Valsts budžets
(esošā budžeta
ietvaros), ESI 
fondi
2.2. Novērtēt jūras ekosistēmas sniegto 
pakalpojumu izplatību un
nodrošinājumu atbilstoši 
starptautiski pieņemtai metodikai.
• Sagatavots jūras ekosistēmas sniegto 
pakalpojumu novērtējums
Kvalitatīvi
LHEI
2024. gads
ESI fondi, valsts
budžets
2.3. Analizēt un novērtēt zivju nārstam 
nozīmīgo teritoriju un zivju
mazuļu uzturēšanās vietu 
telpisko izplatību.
• Sagatavots ziņojums par zivju nārsta un 
zivju mazuļu uzturēšanās vietu
telpisko izplatību
Kvalitatīvi
BIOR
2024. gads
ESI fondi, valsts
budžets
2.4. Regulāri novērot un novērtēt roņu 
populācijas stāvokli un tām
nozīmīgās teritorijas, kā arī 
sagatavot sugu aizsardzības un
apsaimniekošanas plānu.
• Izstrādāts sugu aizsardzības un 
apsaimniekošana plāns
Kvalitatīvi
DAP sadarbībā ar
BIOR
2020. gads
ESI fondi, valsts
budžets
2.5. Izveidot jūras datu informācijas 
sistēmu, lai nodrošinātu efektīvu un
savlaicīgu datu apmaiņu 
par jūras ekosistēmu.
• Izveidota un regulāri aktualizēta Jūras 
datu informācijas sistēma
Kvalitatīvi
VARAM
2020. gads
ESI fondi, valsts
budžets
2.6. Izstrādāt metodiku jūras izmantošanas 
veidu ietekmju un telpiskās
kumulatīvās ietekmes 
novērtēšanai, izmantojot laba vides stāvokļa
rādītājus, kā 
arī nodrošināt metodikas ievērošanu IVN procesā.
• Izstrādāta metodika
Kvalitatīvi
VARAM
2020. gads
ESI fondi, valsts
budžets
SM3: 
Integrēta jūras un 
sauszemes teritoriju izmantošana, veicinot ar jūru 
saistītās uzņēmējdarbības un tai nepieciešamās 
infrastruktūras attīstību
Pasākums
Pasākuma izpildes 
rezultāta rādītājs
Pasākuma izpildes
novērtējums (Kvalitatīvi/
kvantitatīvi)
Atbildīgās 
institūcijas
Izpildes
termiņi
Finansējuma 
avots
3.1. Pilnveidot jahtu ostu un piestātņu 
tīklu, nodrošinot atbilstošu
pakalpojumu klāstu, drošu 
navigāciju un pozicionējot to nozīmi Baltijas
jūras jahtu 
maršrutu un tūrisma galamērķu kontekstā.
• Apkalpoto jahtu skaita pieaugums 
ostās
Kvantitatīvi
Bāzes 
vērtība
 (2018): 2262
165
VARAM, SM, KPR,
RPR
2030. gads
ESI fondi, valsts
budžets
3.2. Plānojot un investējot ostu attīstībā, 
ņem vērā klimata pārmaiņu
radītos riskus un nepieciešamību 
pielāgot infrastruktūru vai ostas
darbības klimata pārmaiņu 
radīto risku mazināšanai vai pielāgojoties
jaunajiem 
apstākļiem, kā arī izvērtē iespējas uzlabot 
energoefektivitāti,
veidot infrastruktūru un inovatīvus 
risinājums, kas mazina SEG emisijas.
• Ostu attīstības programmās izvērtēti 
klimata pārmaiņu radītie riski un ietverti
atbilstoši 
pielāgošanās pasākumi, kā arī izvērtētas iespējas mazināt SEG
emisijas
Kvalitatīvi
SM, ostu pārvaldes
2024. gads
ESI fondi, valsts
budžets
3.3. Izveidot modeli saimniecisko darbību 
ietekmes noteikšanai uz
garkrasta sanešu plūsmu, izvērtējot 
krasta erozijas un akumulācijas
procesu.
• Veikts pētījums un izveidots modelis
Kvalitatīvi
VARAM
2030. gads
Valsts budžets
3.4. Sagatavot telpiskus risinājumus 
(pasākumus) erozijas
mazināšanai, t.sk. norādot vietas jūrā, 
kur būtu pieļaujama smilts
iegūšana pludmales piebarošanas 
darbiem, kā arī vietas, kur būtu
veicama pludmales 
piebarošana, neradot apdraudējumu jūras
ekosistēmai.
• Izstrādāti telpiski risinājumi (pasākumi) 
krasta erozijas mazināšanai
posmos ar augstāko krasta 
erozijas risku
Kvalitatīvi
VARAM
2030. gads
Valsts budžets
Pasākumu izpildei indikatīvais papildus valsts budžeta 
finansējuma apmērs nav nosakāms, jo atkarīgs no ilgtermiņā 
mainīgiem faktoriem (t.sk. no dažādu ārvalstu finanšu palīdzības 
līdzekļu piesaistes iespējām). Līdz ar to pasākumu
īstenošanai 
nepieciešamais papildus valsts budžeta finansējuma apmērs 
nosakāms JP īstenošanas laikā. Ja JP pirmajā starpposma 
novērtējumā atsevišķiem pasākumiem papildus nepieciešamo valsts 
budžeta apjomu būs iespējams aprēķināt,
tad normatīvajos aktos 
noteiktajā kārtībā tiks iesniegts līdzekļu pieprasījums 
prioritārajiem pasākumiem vidēja termiņa budžeta ietvarā.
6.2. Pašvaldību loma plānojuma 
īstenošanā
Pēc 
Zemes pārvaldības likuma
 spēkā stāšanās, pašvaldības ir 
jūras piekrastes joslā ietilpstošo jūras piekrastes ūdeņu 
valdītājs un veic teritorijas plānošanu tās valdījumā esošajā 
akvatorijā 2 km attālumā no krasta līnijas.
JP atbilstoši mērogam iekļauj arī pašvaldību valdījumā esošo 
jūras piekrastes ūdeņu izmantošanu. Lai gan pašvaldību 
priekšlikumi un intereses to valdījumā esošās jūras piekrastes 
joslas izmantošanā tika izvērtētas JP un Piekrastes
plānojuma 
izstrādes ietvaros, ņemot vērā šo dokumentu mēroga noteiktību un 
iespējamo detalizāciju, pašvaldībām būtu jāizvērtē nepieciešamība 
izstrādāt detalizētākus tematiskos plānojumus jūras piekrastes 
joslai līdz 2 km attālumam no
krasta.
Šādu tematisko plānojumu izstrādē atbilstoši to tematikai būtu 
jāiesaista par JP atbildīgās institūcijas - VARAM, LJA un LHEI, 
kā arī BIOR eksperti.
Savukārt jebkura veida būvniecības aktivitāte jūrā līdz 2 km 
attālumam no krasta līnijas, kur darbības ierosinātājs ir valsts 
vai privātais komersants, jāsaskaņo ar pieguļošās teritorijas 
pašvaldību
166
. Tas nepieciešams, lai tūrisma 
attīstībai
nozīmīgos piekrastes posmos netiktu izvietoti tam 
traucējoši objekti ar vizuālu ietekmi vai ietekmi uz vides, 
piemēram, peldūdeņu kvalitāti. Kā šādus objektus var minēt VES, 
zivju akvakultūru.
6.3. Pārrobežu sadarbība JP 
īstenošanā
ES JP direktīva (
2014/89/ES
) noteic, ka plānošanas un 
pārvaldības procesā dalībvalstis, kurām ir kopīgi jūras ūdeņi, 
sadarbojas, lai nodrošinātu, ka JP ir saskaņoti un koordinēti 
attiecīgajā jūras reģionā. Šādā sadarbībā jo īpaši apspriež
pārnacionālas nozīmes ietekmes. Latvija Baltijas jūrā robežojas 
ar Lietuvu, Igauniju un Zviedriju un JP jāsaskaņo Latvijas 
intereses ar šo valstu interesēm (skatīt 3. pielikumu) visās 
jomās, kuras ietekmē jūras telpiskā plānošana.
Arvien intensīvāka jūras izmantošana rada pieaugošu slodzi uz 
jūras vidi. Šo ietekmju kumulatīva vērtēšana un lēmumu pieņemšana 
par saimnieciskās darbības telpisko izvietojumu un to 
mijiedarbību galvenie aspekti pārrobežu sadarbībā.
62
/
75
Piemēram 
pieaugoša zvejas intensitāte apdraud zivju atražošanos, zivju 
dzīvotņu zudums un piesārņojums apdraud zivju populācijas spējas 
atjaunoties utt. Piezveja rada riskus jūrā mītošajiem 
dzīvniekiem, daždām zivju sugām, nirstošiem
putniem, kā arī citām 
organismu kopienām, tāpēc sadarbība Baltijas jūras reģiona līmenī 
palīdzētu meklēt risinājumus zvejas rīku uzlabošanā, inovatīvu 
metožu pielietošanā. Īpaši diskutabla ir bentisko traļu ietekme 
uz grunts biotopiem. Tāpat
pieaugušie celtniecības darbi jūrā, 
ostu padziļināšanas rezultātā izsmeltās grunts novietošana. Kuģu 
radītā trokšņa un vibrācijas ietekme uz dzīvajiem organismiem, 
dažāda cita veida piesārņojums - tās ir būtiskākās cilvēka 
darbības izraisītās
ietekmes.
JP pārrobežu konsultācijas savukārt neaprobežojas tikai ar 
vides aspektiem, būtiskākie jautājumi ir nozīmīgo kuģošanas 
virzienu saskaņotība starp valstīm, VES un derīgo izrakteņu 
ieguvei rezervētās teritorijas, Latvijas un kaimiņvalstu
nozīmīgākie zvejas rajoni citu ES valstu ūdeņos, valsts 
aizsardzības intereses, inženierkomunikāciju un cauruļvadu 
izbūve, kā arī akvakultūras attīstība un tajā pielietotās 
tehnoloģijas.
Vēja enerģijas ražošana jūrā tās relatīvi konkurētspējīgo 
izmaksu dēļ, kā arī perspektīvā arī jaunu elektroenerģijas 
pārvades starpsavienojumu izveide starp Zviedriju - Latviju un 
Latviju - Igauniju var kļūt aktuāla JP īstenošanas periodā līdz 
2030.
gadam. Pārrobežu kontekstā būtiski jautājumi VES attīstībai 
ir potenciālo teritoriju rezervācija, pieslēgumu izveides 
iespējas sauszemē, esošie un plānotie starptautiskie 
elektropārvades starpsavienojumi.
Zivsaimniecība ir nozare ar senām tradīcijām, taču šobrīd tā 
nepietiekamā zivju krājuma dēļ piedzīvo lejupslīdi. Zivju 
resursus pārvalda ar nacionālo kvotu palīdzību, taču tiesības 
zvejot ES valstu EEZ ūdeņos ir visām ES valstīm. Latvijas jūras
ūdeņos zvejo Zviedrijas, Dānijas, Igaunijas un Lietuvas 
zvejnieki, tāpat Latvijas zvejnieki izmanto šīs tiesības 
kaimiņvalstu ūdeņos. Tāpēc nacionāli nozīmīgo zvejas rajonu 
pieejamība gan Latvijas jūras ūdeņos, gan ārpus tiem ir Latvijas
zvejniecības nozares interese.
Ostu savstarpējā konkurence par kravām gan valsts iekšienē, 
gan starptautiski, padara šo sektoru jutīgu attiecībā uz brīvas 
kuģu kustības ierobežošanu ar JP. Tomēr kaimiņvalstīm būtu 
jāsadarbojas, lai panāktu atbilstīgas plānoto vai
perspektīvo 
kuģošanas koridoru (rezervāciju) zonas, it īpaši ņemot vērā, ka, 
attīstoties tehnoloģijām, būs iespējama kuģu autonoma vadība no 
krasta. Šo zonu noteikšanas kritēriji un savietojamība ir 
svarīgākais jautājums kuģošanas nozarei.
Ir paredzams, ka nākotnē varētu pieaugt apkalpojamo kuģu 
skaits un kravnesība. Tomēr šeit pastāv ierobežojoši faktori - 
maksimālais kuģu ceļu dziļums ir atkarīgs no Dāņu šaurumu dziļuma 
(apm. 17 m), kas nosaka maksimālo iegrimi
kuģiem, kas var iekuģot 
Baltijas jūrā.
JP ietvaros ir identificēti nozīmīgākie jautājumi kuģniecības 
un enerģētikas nozarēs (skatīt 7. tabulu), kas ir ilgtermiņā 
risināmi, sadarbojoties ar Baltijas jūras reģiona valstīm.
7. tabula. Scenāriju un ieinteresēto 
pušu iesaistes procesu laikā identificētie
nozīmīgākie jautājumi turpmākai risināšanai BJR līmenī (avots: 
Baltic LINes projekts
167
)
Kuģniecības nozarē
Enerģētikas nozarē
Nākotnes kuģošanas intensitāte Baltijas jūrā
Nākotnes prognozēm un scenārijiem jāraksturo nākotnes 
kuģošanas intensitāte, kuģu un
kuģošanas tehnoloģiju 
attīstība un izmantošana, kravu veidu un pārvadājumu 
galamērķu
izmaiņas
Jūras vēju parku attīstība kaimiņvalstīs
Kādi ir kaimiņvalstu plāni attiecībā uz jūras 
(atkrastes) VES, un vai ir iespējama un nepieciešama 
savstarpējā koordinācija? Kādi ir labo prakšu
piemēri?
LNG attīstības plānu koordinēšana BJR
LNG attīstības plāni un kuģu bunkurēšanas iespējas 
jāattīsta koordinētā un savstarpēji
papildinošā veidā, it 
īpaši, ja attīstība tiek īstenota, piesaistot publisko 
finansējumu
Jūras VES loma transporta nozares dekarbonizācijā
Kāda ir BJR valstu pieredze ilgtspējīgas un efektīvas 
transporta sistēmas attīstībai ilgtermiņā, visiem 
transporta veidiem radot dekarbonizācijas
iespējas, pārejot 
uz jaunām un inovatīvām transporta tehnoloģijām ar zemu 
oglekļa emisiju līmeni. Kādas ir iespējas un loma šajā 
procesā jūras
VES? Kādi ir labo prakšu piemēri?
Dānijas jūras šaurumu pielāgošana lielāku un dziļākas 
iegrimes kuģu kuģošanai
Kuģniecības nozarei nepieciešami skaidri ilgtermiņa 
signāli, vai Dānijas jūras šaurumu
padziļināšana un 
pielāgošana vai citas alternatīvas iekuģošanas iespējas 
Baltijas jūrā var būt
dienaskārtības jautājums. Un ja tā, 
tad vai tas ir jautājums pirms vai pēc 2050. gada?
Jūras VES atbalsta politika
Publiskā sektora loma nodrošināt jūras VES būvniecības 
vietu izpēti un datu publiskošana. Kādas jūras VES 
balansēšanas (elektroenerģijas
ražošanas jaudas 
nodrošinājums bezvēja brīžos) iespējas un nosacījumi. 
Valsts atbalsts jūras VES attīstībā (pieslēgumu 
infrastruktūra, VES), jo
īpaši tādu VES attīstībā, kas 
mazāk ietekmē vidi, ir ar augstāku lietderības ražošanas 
koeficientu un garāku dzīves ciklu
Pielāgošanās klimata pārmaiņām
Kuģniecības nozares pieredze un labā prakse pielāgošanās 
klimata pārmaiņām pasākumu
plānošanā un īstenošanā.
Jūras straumju pētījumi
Jūras straumju pētījumi un modelēšana par iespējamo 
sanesumu veidošanos, ko var radīt jaunu būvju (vēja 
turbīnu) pamati jūras dzelmē, un kā tas
ietekmē kuģošanas 
ceļus
6.4. Plānojuma aktualizācija un 
īstenošanas monitorings
Saskaņā ar ES direktīvu 
2014/89/ES
 ar ko izveido jūras 
telpiskās plānošanas satvaru (pieņemta 2014. gada 23. jūlijā, 
stājās spēkā 2014. gada 18. septembrī) balstoties uz plānojuma 
īstenošanas uzraudzību, jāveic tā pārskatīšana vai
atjaunošana.
JP tiek uzturēts elektroniskā formā, lai to padarītu ērtāku un 
pieejamāku lietotājiem. Reizi gadā VARAM pārskata aktuālo jūras 
izmantošanu un nepieciešamības gadījumā precizē JP grafisko daļu. 
Savukārt, atbilstoši normatīvajam
regulējumam, reizi sešos gados 
VARAM sagatavo informatīvo ziņojumu par JP īstenošanu un iesniedz 
to izskatīšanai MK.
JP īstenošanas monitorings ietver divus pamata konceptus:
• JP ieviešanu
• JP noteikto jūras izmantošanas darbību ietekmi uz vidi, 
ekonomiku un sociālajiem aspektiem
JP ieviešanas rādītāji ir šādi:
(A) Ieguldījuma (
Input
) rādītāji:
• Noteikta par JP atbildīgā iestāde, kura koordinē JP 
izstrādi, plānojuma īstenošanas uzraudzību un pārskatīšanu vai 
atjaunošanu;
63
/
75
• Noteiktas institūcijas, kas tiek iesaistītas JP procesā un 
vienlaikus nodrošina JP izpildi;
• Nodrošināts nepieciešamais finansējums JP izstrādei, 
plānojuma īstenošanas uzraudzībai un pārskatīšanai vai 
atjaunošanai;
• JP process nodrošināts ar kvalificētiem speciālistiem un 
ekspertiem.
(B) Procesa rādītāji:
• Izveidota JP izstrādes darba grupa un plānojuma īstenošanas 
uzraudzības grupa;
• Noteiktas ieinteresētās puses un tās iesaistītas JP 
procesā;
• Ieinteresētās puses ir apmierinātas ar līdzdalību JP 
procesā;
• Nodibināta zinātniski konsultatīvā padome JP procesam.
(C) Iznākuma (
Outpu
t) rādītāji:
• Politika un normatīvais regulējums nodrošina JP ieviešanu un 
starpnozaru integrāciju;
• Tiek regulāri apkopota un papildināta informācija un dati, 
kas nodrošina JP ieviešanu, pārskatīšanu un atjaunošanu;
• Atļauju un licenču izsniegšana ir vienkārša, savstarpēji 
koordinēta un atklāta;
• Dažādu nozaru mērķi un prioritātes jūras telpas izmantošanā 
tiek saskaņotas JP procesā;
• Jūras telpas plānošanā un izmantošanā tiek nodrošināta 
pārrobežu sadarbība.
Starpposma novērtējumā par JP īstenošanu iekļauj kvalitatīvu 
JP ieviešanas rādītāju novērtējumu un apraksta JP pasākumu plāna 
(skat.6.tabulu) izpildi. Pasākumu izpildes rādītājus novērtē 
kvalitatīvi, aprakstot kā konkrēto pasākumu izpilde
ietekmē 
ilgtspējīgu jūras telpas izmantošanu un kvantitatīvi, aprakstot 
kvantitatīvā rādītāja izmaiņas pret noteikto bāzes vērtību 2018. 
gadā.
Rādītāji JP 
noteikto jūras izmantošanas darbību ietekmei uz vidi, ekonomiku 
un sociālajiem aspektiem
Jūras vides monitoringa programma
 jūras izmantošanas 
īstenošanai tiek īstenota atbilstoši Vides monitoringa programmas 
2014.-2020. gadam, kas izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes 
Direktīvas 
2008/56/EK
 "Jūras stratēģijas
pamatdirektīva". Lai pēc 
2020. gada monitoringa programmu uzlabotu, LHEI līdz 2022. gadam 
plānots iegūt un analizēt jaunu vides informāciju, kā arī 
sagatavot priekšlikumus jūras vides rādītājiem
168
.
JP ietekmes ekonomiskais un sociālais aspekts tiek vērtēts, 
pamatojoties uz Jūras stratēģijas pamatdirektīvā noteiktajiem 
ekonomiskajiem un sociālās analīzes aspektiem, kas ietverti jūras 
novērtējumā.
Papildus augstāk minētajiem monitoringiem un novērtējumiem, JP 
paredz regulāru krasta procesu monitoringa īstenošanu atbilstoši 
Valsts monitoringa programmai.
1
 
Latvijas Republikas valsts robežas likums
 
(spēkā no 16.12.2009.)
2
 
Latvijas Republikas valsts robežas likums
 
(spēkā no 16.12.2009.)
3
 
Zemes pārvaldības likums
 (spēkā no 
01.01.2015.)
4
 MK 2007. gada 2. maija noteikumi Nr. 296 
"
Noteikumi par rūpniecisko zveju teritoriālajos ūdeņos un 
ekonomiskās zonas ūdeņos
"
5
 Informācija par Jūras 
plānojuma 1. redakcijas publisko apriešanu pieejama VARAM 
tīmekļvietnē: 
http://www.varam.gov.lv/lat/darbibas_veidi/tap/lv/juras_telpiska_planosana_jaunumi/?doc=20936
6
 Informācija par Jūras 
plānojuma 2. redakcijas publisko apspriešanu pieejama VARAM 
tīmekļvietnē: 
http://www.varam.gov.lv/lat/darbibas_veidi/tap/lv/?doc=26280
7
 Informācija par koordinātu sistēmu angļu valodā 
pieejama: 
http://www.unoosa.org/pdf/icg/2012/template/WGS_84.pdf
8
 North Sea Continental Shelf, Judgment of 
February 20, 1969: I.C.J. Reports 1969, p.3, 19. punkts. (angļu 
valodā)
9
 Baltijas jūras reģiona jūras vides aizsardzības 
konvencija (Helsinku konvencija), par ko informācija pieejama: 
http://www.varam.gov.lv/lat/likumdosana/starptautiskie_ligumi/vide/?doc=3411 
un http://www.helcom.fi/about-us/convention
10
 Visaptveroša, zinātniski pamatota, integrēta 
pieeja cilvēka darbības pārvaldībai, lai identificētu jūras 
ekosistēmai nelabvēlīgas ietekmes un veiktu efektīvus pasākumus 
šādu ietekmju mazināšanai, saglabājot ekosistēmas integritāti 
un
ilgtspēju (avots: 
Jūras vides aizsardzības un pārvaldības 
likums
)
11
 Informācija par Zilo izaugsmi (
Blue 
Growth
) angļu valodā pieejama: 
https://ec.europa.eu/maritimeaffairs/policy/blue_growth_en
64
/
75
12
 Informācija par politiku pieejama: 
https://ec.europa.eu/maritimeaffairs/policy_lv
13
 Atbilstoši 
Zemes pārvaldības likumam
: 
teritorija starp jūras krasta līniju un vietu, kuru sasniedz 
jūras augstākās bangas
14
 JP 1.redakcijas un stratēģiskā ietekmes uz 
vidi novērtējuma ziņojuma izstrāde līdzfinansēta no Eiropas 
Ekonomikas zonas finanšu instrumenta 2009.-2014. gada 
programmas "Nacionālā klimata politika" iepriekš noteiktā 
projekta
"Priekšlikumu izstrāde Nacionālajai klimata pārmaiņu 
pielāgošanās stratēģijai, identificējot zinātniskos datus un 
pasākumus pielāgošanās klimata pārmaiņām nodrošināšanai, kā arī 
veicot ietekmju un izmaksu novērtējumu" aktivitāte 2.2. "Jūras
telpiskā plānojuma Latvijas Republikas teritoriālajiem un EEZ 
ūdeņiem" projekta un stratēģiskā ietekmes uz vidi novērtējuma 
izstrāde. Vairāk informācijas: http://www.varam.gov.lv/lat/ 
darbibas_veidi/tap/lv/?doc=23102
15
 finansē Eiropas Savienības Jūrlietu uz 
zivsaimniecības fonds. Vairāk informācijas: 
http://www.varam.gov.lv/ 
lat/darbibas_veidi/tap/lv/?doc=23104
16
 finansē INTERREG Baltijas jūras reģiona 
transnacionālās sadarbības programma. Vairāk informācijas: 
http://www.varam.gov.lv/lat/darbibas_veidi/tap/lv/?doc=22660
17
 ieskats par Latvijas pieredzi, strādājot pie 
kuģniecības un enerģētikas nozaru nākotnes scenāriju līdz 2050. 
gadam JP kontekstā, ir atrodams projekta "Saskaņota lineārā 
infrastruktūra Baltijas jūras telpiskajos plānojumos 
(BalticLINes)"
ietvaros, par ko informācijaa ir pieejama: 
http://www.varam.gov.lv/lat/darbibas_veidi/tap/lv/?doc=22660
18
 Nacionālie JP tiek izstrādāti saskaņā ar ES 
Direktīvas 
2014/89/ES
 prasībām. Lai valstis spētu izpildīt šīs 
Direktīvas prasības par pārrobežu sadarbības konsultācijām 
starp ES dalībvalstīm nacionālo JP izstrādes procesā, projekta 
"Virzība
uz saskaņotību un pārrobežu risinājumiem Baltijas 
jūras telpiskajos plānojumos (BalticSCOPE)" ietvaros Latvija JP 
1. redakcija tika apspriesta ar kaimiņvalstīm - Zviedriju un 
Igauniju Īpaša uzmanība tika veltīta 4 galvenajiem JP 
plānošanas
sektoriem: zivsaimniecība, enerģija, kuģošana un 
vide, procesā iesaistot nozaru galvenos "spēlētājus" un 
interešu grupas
19
 Starptautiskās jūrniecības organizācijas 2005. 
gada rezolūcija MEPC.136(53), pieejama: 
http://www.imo.org/en/KnowledgeCentre/IndexofIMOResolutions/Marine-Environment-Protection-Committee-
%28MEPC%29/Documents/MEPC.136%2853%29.pdf
20
 Ziņojums par Baltijas jūras stāvokli 2011. 
-2016. gadā, pieejams angļu valodā: 
http://stateofthebalticsea.helcom.fi/in-brief/our-baltic-sea/
21
 Eitrofikācijas nozīme apskatīta arī Eiropas 
Revīzijas Palātas ziņojumā "Baltijas jūras eitrofikācijas 
apkarošana: vajadzīga efektīvāka turpmākā rīcība" 
https://www.eca.europa.eu/Lists/ECADocuments/SR16_03/SR_BALTIC_LV.pdf
22
 Atbilstoši Pilsonība un migrācijas pārvaldes 
Iedzīvotāju reģistra datiem uz 01.01.2018., pieejami: 
http://www.pmlp.gov.lv/sakums/statistika/iedzivotaju-registrs/
23
 Aprēķinos salīdzīnāta Iedzīvotāju reģistra 
iedzīvotāju skaits pašvaldībās (pagastu dalījumā) 2018. un 
2013. gada janvārī, pieejama: 
https://www.pmlp.gov.lv/sakums/statistika/iedzivotaju-registrs/
24
 
Latvijas Republikas valsts robežas likums
 
(spēkā no 16.12.2009.)
25
 
Latvijas Republikas valsts robežas likuma
 
pirmā panta 1. punkts
26
 
Jūras vides aizsardzības un pārvaldības likums
 
(spēkā no 18.11.2010.)
27
 Ziņojums par Baltijas jūras stāvokli 
2011.-2016. gadā, pieejams angļu valodā: 
http://stateofthebalticsea.helcom.fi/in-brief/our-baltic-sea/
28
 Szaniawska A. 2018. The Gulf of Riga. In: 
Baltic Crustaceans. Springer, Cham 
https://link.springer.com/chapter/10.1007/978-3-319-56354-1_5
29
 Klimata pārmaiņu scenāriji Latvijai ziņojuma 
kopsavilkums, VSIA "Latvijas Vides, ģeoloģijas un 
meteoroloģijas centrs", 2017. Pieejams: 
http://www2.meteo.lv/klimatariks/zinojums.pdf
30
 Ulsts, V. (1998) Baltijas jūras Latvijas 
krasta zona. Valsts ģeoloģijas dienests, Rīga. 96 lpp.
31
 Eiropas Komisijas dati, pieejami: 
https://ec.europa.eu/transport/modes/maritime_en
32
 Eurostat, pieejams: 
https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php/Maritime_transport_statistics_-_short_sea_ 
shipping_of_goods#Total_short_sea_shipping
33
 COWI. 2015, Analysis of recent trends in EU 
shipping and analysis and policy support to improve the 
competitiveness of short sea shipping in the EU. 
http://ec.europa.eu/transport/sites/transport/files/modes/maritime/studies/doc/2015-
june-study-sss-final.pdf
34
 Eurostat, pieejams: 
https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php/Maritime_transport_statistics_-_short_sea_shipping_of_ 
goods#Short_sea_shipping_by_type_of_cargo
35
 Eurostat, pieejams: 
https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php?title=File:Share_of_Short_Sea_Shipping_(SSS)_ 
of_goods_in_total_sea_transport_in_2016_(in_%25_of_total_gross_weight_of_goods_transported).png
36
 Eurostat, pieejams: 
https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php/Maritime_transport_statistics_-_short_sea_shipping_of_goods#Short_sea_shipping_by_sea_region_and_country
37
 United Nations (2018). Review of Maritime 
Transport 2018. Pieejams: 
https://unctad.org/en/PublicationsLibrary/rmt2018_en.pdf
38
 International Transport Forum (2017). ITF 
Transport Outlook 2017. Pieejams: 
https://www.oecd-ilibrary.org/sites/9789282108000-en/1/2/1/2/index.html?itemId=/content/publication/9789282108000-
65
/
75
en&_csp_=b3b88e288f51dfdf8e9b0d9c87f74518&itemIGO=oecd&itemContentType=book#chap00002
39
 Study on the Analysis and Evolution of 
International and EU Shipping. Final report. September 2015, 
http://ec.europa.eu 
/transport/sites/transport/files/modes/maritime/studies/doc/2015-sept-study-internat-eu-shipping-final.pdf
40
 Study on the Analysis and Evolution of 
International and EU Shipping. Final report. September 2015, 
http://ec.europa.eu 
/transport/sites/transport/files/modes/maritime/studies/doc/2015-sept-study-internat-eu-shipping-final.pdf
41
 Future Scenarios. Sustainable Shipping and 
Environment of the Baltic Sea Region - SHEBA project. 2015
42
 Speed limits for box ships the best way to hit 
emissions target, IMO told, The Load Star, 2018 
https://theloadstar.com/speed-limits-box-ships-best-way-hit-emissions-target-imo-told/
43
 Avoti: Case Study on HUB-AND-HINTERLAND 
DEVELOPMENT IN THE BALTIC SEA REGION. TransBaltic Project. 
2012, IMO (2018). Initial IMO Strategy on reduction of GHG 
emissions from ships, pieejams:
http://www.imo.org/en/OurWork/ 
Documents/ 
Resolution%20MEPC.304(72)%20on%20Initial%20IMO%20Strategy%20on%20reduction%20of%20GHG%20emissions%20from%20ships.pdf
44
 Study on the Analysis and Evolution of 
International and EU Shipping. Final report. September 2015, 
http://ec.europa.eu 
/transport/sites/transport/files/modes/maritime/studies/doc/2015-sept-study-internat-eu-shipping-final.pdf
45
 COWI (2015). Analysis of recent trends in EU 
shipping and analysis and policy support to improve the 
competitiveness of short sea shipping in the EU., 
http://ec.europa.eu/transport/sites/transport/files/modes/maritime/studies/doc/2015-
june-study-sss-final.pdf
46
 Sustainable Shipping and Environment of the 
Baltic Sea Region - SHEBA project (2015). Drivers for the 
shipping sector. Pieejams: 
http://www.sheba-project.eu/imperia/md/content/sheba/deliverables/sheba-d1.1_final.pdf
47
 Avpti: Belmar, Louis (2018). 2018 Economic 
Review and Trend of Maritime Economy. Pieejams: 
http://nm-maritime.com/en/march-2018-a-business-trend-of-maritime-economy/; 
New TEN-T guidelines proposal - implications for the port
sector in the Baltic Sea region, TransBaltic, 2012. Pieejams: 
http://docplayer.net/43605577-New-ten-t-guidelines-proposal-implications-for-the-port-sector-in-the-baltic-sea-region.html
48
 Satiksmes ministrijas sagatavotais apkopojums 
"Statistika par kravu apgrozījumu Latvijas ostās un dzelzceļā 
2007.-2017. gadā", pieejams: 
http://www.sam.gov.lv/images/modules/items/PDF/item_7177_Latvijas_ostas&dzelzcels.2017.pdf
49
 Eurostat, pieejams: 
https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php/Maritime_transport_statistics_-_short_sea_shipping_ 
of_goods#Top_EU_ports_in_short_sea_shipping
50
 Avots: Satiksmes ministrija, 2019 un Latvijas 
ostu attīstības programma 2014.-2020. gadam
51
 Avots: Satiksmes ministrija. Latvijas ostu 
attīstības programma 2014.-2020. gadam
52
 Izņēmums ir Skultes osta, kur piestātnes 
atrodas ~3km attālumā no dzelzceļa līnijas ar ostas vajadzībām 
izbūvētu dzelzceļa kravas termināli (avots: Latvijas ostu 
attīstības programma 2014.-2020. gadam)
53
 Eurostat, pieejams: 
https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php?title=Coal_production_and 
_consumption_statistics 
#Deliveries_of_hard_coal_and_brown_coal_to_main_activity_producers
54
 Avoti: HELCOM AIS dati, kas ietver visus ar 
AIS ierīcēm aprīkotos kuģus; intervijas ar ostu pārstāvjiem, 
2016. gada pavasaris
55
 Vadlīnijas "The Shipping industry and Marine 
spatial planning" (angļu val.) pieejamas: 
http://www.nautinst.org /en/forums/msp/index.cfm
56
 NOREL grupa - UK Safety of Navigation 
Committee and the Nautical and Offshore Renewables Energy 
Liaison (NOREL) Group
57
 Informācija par Ķīles kanālu pieejama: 
http://www.kiel-canal.de/kiel-canal/regulations/index.htm
58
 Dānijas Jūras pārvaldes 
2017. gada
 
publikācija "Navigation through Danish waters" (angļu val.) 
pieejama: 
https://www.dma.dk/Publikationer/Sider/default.aspx?Emne=Navigation
59
 Ventspils ostas tīmekļa vietnē norādītā 
informācija, pieejama: 
http://www.portofventspils.lv/lv/par-ostu/
60
 Rīgas ostas tīmekļa vietnē norādītā 
informācija, pieejama: 
http://rop.lv/lv/par-ostu/fakti-un-skaitli.html
61
 Liepājas ostas ( tīmekļa vietnē norādītā 
informācija, pieejama: 
http://www.liepaja-sez.lv/lv/port/tehniskie-parametri
62
 
Rīgas Brīvostas noteikumu
 
1. pielikums
 
http://rop.lv/lv/multimedia/downloads/doc_download/175-rigas-brivostas-noteikumi-pielikums-1.html
63
 Kuģniecības un enerģētikas nozaru nākotnes 
scenāriju līdz 2050. gadam izstrāde projekta "BalticLINes" 
ietvaros, par ko informācija pieejama: 
http://www.varam.gov.lv/lat/darbibas_veidi/tap/lv/?doc=22660
64
 Baltijas jūras reģionā nacionālo jūras 
plānojumu izstrādes ietvaros starptautiskās konsultācijas ir 
organizējusi Zviedrija, Polija, Somija un Igaunija
65
 Izveidota ar 2015.gada 19.-20. marta 
Eiropadomes secinājumiem 
(EUCO 11/15)
, balstoties uz EK 
2015.gada 25. februāra EK paziņojumu 
COM (2015) 80 final
 
"Pamatstratēģija spēcīgai Enerģētikas savienībai ar tālredzīgu 
klimata pārmaiņu
politiku"
66
/
75
66
 ES Stratēģija"Eiropa 2020" pieejama: 
https://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:2020:FIN:LV:PDF
67
 EK 2014. gada 22. janvāra paziņojumā "Klimata 
un enerģētikas politikas satvars laikposmam no 2020. gada līdz 
2030. gadam" (COM(2014)0015) un Eiropas Parlamenta un Padomes 
Direktīva 
2018/2001
 par no atjaunojamajiem
energoresursiem 
iegūtas enerģijas izmantošanas veicināšanu, kas pieejama: 
https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LV/TXT/HTML/?uri=CELEX:32018L2001&from=EN
68
 Latvijas nacionālajā reformu programmā "Eiropa 
2020" stratēģijas īstenošanai. Pieejama: 
https://www.em.gov.lv/files/tautsaimniecibas_attistiba/LV_NRP_1.pdf
69
 Informatīvais ziņojums "Latvijas Enerģētikas 
ilgtermiņa stratēģija 2030 - konkurētspējīga enerģētika 
sabiedrībai" pieejams:
https://www.em.gov.lv/lv/nozares_politika/atjaunojama_energija_un_kogeneracija/normativie_akti_un_politikas_planosanas_dokumenti_/
70
 Progresa ziņojums par Latvijas nacionālās 
reformu programmas "Eiropa 2020" stratēģijas kontekstā 
īstenošanu, 2018. Pieejams: 
http://tap.mk.gov.lv/doc/2018_04/EMzino_05042018_NRP.667.docx
71
 Progresa ziņojums par Latvijas nacionālās 
reformu programmas "Eiropa 2020" stratēģijas kontekstā 
īstenošanu, 2018. Pieejams: 
http://tap.mk.gov.lv/doc/2018_04/EMzino_05042018_NRP.667.docx
72
 Regula pieejama: 
https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LV/TXT/?uri=CELEX:32018R1999
73
 NEKP projekts pieejams Ekonomikas ministrijas 
tiešsaistes vietnes sadaļas "Nozares politika" apakšsadaļā 
"Nacionālais enerģētikas un klimata plāns": 
https://www.em.gov.lv/lv/nozares_politika/nacionalais_energetikas_un_klimata_plans/
74
 Eurostat, 2018, (nrg_110a) dati pieejami: 
https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php?title= 
File:Primary_ 
energy_production_by_fuel,_EU-28,_in_selected_years,_1990-2016_(ktoe).png
75
 Eurostat dati (pēdējo reizi skatīts 
19.12.2018.), pieejami: 
http://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php/Renewable_energy_statistics#30.25_of_electricity_generated_come_from_renewable_sources
76
 Ar Eiropas parlamenta un padomes direktīvu 
(ES) 2015/1513, ar kuru groza Direktīvu 
98/70/EK
, kas attiecas 
uz benzīna un dīzeļdegvielu kvalitāti, un Direktīvu 
2009/28/EK
 
par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu (ILUC
direktīva) aprēķina metodika transporta sektorā ir izmainīta, 
piemērojot reizinātājus dzelzceļā un autotransportā patērētajai 
elektroenerģijai.
77
 Progresa ziņojums par Latvijas nacionālās 
reformu programmu "Eiropa 2020" stratēģijas īstenošanai, 2019. 
gada aprīlis. Pieejams: 
http://tap.mk.gov.lv/doc/2019_04/EMzino_12042019_NRP.711.pdf
78
 AS "Augstsprieguma tīkls" (2018). Pārvades 
sistēmas operatora novērtējuma ziņojums. Pieejams: 
http://www.ast.lv/sites/default/files/editor/20181001_PSO_Zinojums_2017.pdf
79
 AS "Augstsprieguma tīkls" (2016). 
Elektroenerģijas pārvades sistēmas attīstības plāns 2017.-2026. 
gadam. Pieejams: 
https://www.sprk.gov.lv/uploads/doc/ASTparvadessistemasattistibasplans2016arpielikumiem.pdf
80
 REN21 Renewables Global Futures Report. 
Pieejams: 
http://www.ren21.net/future-of-renewables/global-futures-report/
81
 WindEurope (2019). Offshore Wind in Europe. 
Key trends and statistics 2018. Pieejams: 
https://windeurope.org/about-wind/statistics/offshore/european-offshore-wind-industry-key-trends-statistics-2018/
82
 Ziņojums "Atjaunojamās enerģijas perspektīvas 
Eiropas Savienībā" pieejams: 
https://ec.europa.eu/energy/en/events/launch-irena-report-renewable-energy-prospects-european-union
83
 IRENA ziņojums "Renewable Power Generation 
Costs in 2017". Pieejams: 
https://www.irena.org/publications/2018/Jan/Renewable-power-generation-costs-in-2017
84
 Progresa ziņojums par Latvijas nacionālās 
reformu programmas "Eiropa 2020" stratēģijas kontekstā 
īstenošanu, 2018. Pieejams: 
http://tap.mk.gov.lv/doc/2018_04/EMzino_05042018_NRP.667.docx
85
 Polijas Gdaņskas Jūras institūta (MIG) vēja 
ātruma jūrā 2007-2013. gadā 100 m augstumā modelēšanas 
rezultāti
86
 Minimālais attālums atbilstoši Kristīnas 
Veidemanes promocijas darbam "Izmaiņas Latvijas piekrastes 
ainavā 20.-21.gadsimta mijā un mūsdienu izaicinājumi", 
pieejams: 
https://dspace.lu.lv/dspace/bitstream/handle/7/4796/30118-
Kristina_Veidemane_ 
2013.pdf? sequence=1 un Skotijā veiktajam novērtējumam «Scott, 
K.E., Anderson, C., Dunsford, H., Benson, J.F. and MacFarlane, 
R. (2005). An assessment of the sensitivity and capacity of the 
Scottish seascape in
relation to offshore windfarms. Scottish 
Natural Heritage Commissioned Report No. 103 (ROAME No. 
F03AA06)» 23. lpp., kas pieejams: http://www.snh.org.uk /pdfs 
/publications/commissioned_reports/F03AA06.pdf
87
 Atbilstoši Apvienotās Karalistes vadlīnijām 
par atstatumiem starp vēja turbīnām, kas pieejamas (angļu 
valodā):
https://www.planningni.gov.uk/de/index/policy/planning_statements_and_supplementary_planning_guidance/pps18/pps18_annex1/pps18_annex1_wind/pps18_annex1_technology/pps18_annex1_spacing.htm
88
 Padmanathan. K.,*, Uma . Govindarajan, Vigna 
K. Ramachandaramurthy Varunraj. P., Sudar Oli Selvi. T., 
T.Tamizharasan, 2017. Conceptual Framework of Antecedents to 
Trends on Permanent Magnet Synchronous Generators for Wind
Energy Conversion System. ResearchGate. Pieejams:
https://www.researchgate.net/publication/320867742_Conceptual_Framework_of_Antecedents_to_Trends_on_Permanent_Magnet_Synchronous_Generators_for_Wind_Energy_Conversion_System
89
 Rusu E., Onea F. (2018) A review of the 
technologies for wave energy extraction. Clean Energy 2 (1), 
2018, 10.-19. lpp., pieejams: 
https://academic.oup.com/ce/article/2/1/10/4924611
90
 Magagna, D., Uihlein M. (2015) Ocean energy 
development in Europe: Current status and future perspectives. 
International Journal of Marine Energy 11, 2015 84-104. lpp., 
pieejams:
https://www.sciencedirect.com/science/article/pii/S2214166915000181
91
 Pieejams: 
https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LV/TXT/PDF/?uri=CELEX:52014DC0008&qid=1545221829747&from=EN
67
/
75
92
 Rusu E., Onea F. (2018) A review of the 
technologies for wave energy extraction. Clean Energy 2 (1), 
2018, 10.-19. lpp., pieejams: 
https://academic.oup.com/ce/article/2/1/10/4924611
93
 Par Sotenäs projektu informācija pieejama: 
https://www.seabased.com/sotenaes un 
https://tethys.pnnl.gov/annex-iv-sites/soten%C3%A4s-project
94
 
Ghanaweb
 tīmekļa vietnes raksts "First 
sea wave electric plant to be constructed in Ada", pieejams: 
https://www.ghanaweb.com 
/GhanaHomePage/business/First-sea-wave-electric-plant-to-be-constructed-in-Ada-647247
95
 Jūras un hidro-kinētisko tehnoloģiju datu bāze 
(angļu valodā) pieejama: https://openei.org/wiki /Marine_ 
and_Hydrokinetic_Technology_Database
96
 Latvijas Republikas Patentu valde. 2014. 
Izgudrojumi, Preču Zīmes un Dizainparaugi. Patents "Ūdens viļņu 
enerģijas izmantošanas iekārta", 456 lp.
97
 Informācija par "Penguin" iekārtu pieejama: 
http://www.riga-shipyard.com/lv/project/penguin/
98
 Projekts "Jūras siltuma kā atjaunojamās 
enerģijas izmantošana Salacgrīvas pilsētas budžeta iestādēs", 
informācija pieejama: 
http://www.salacgriva.lv/lat/salacgrivas_novads/projekti/juras_siltums/
99
 Nākamās paaudzes platjoslas elektronisko 
sakaru tīklu attīstības koncepcija 2013.-2020.gadam pieejama: 
http://polsis.mk.gov.lv /documents/4164
100
 Nacionālās drošības koncepcija pieejama: 
https://likumi.lv/ta/id/278107-par-nacionalas-drosibas-koncepcijas-apstiprinasanu
101
 Valsts aizsardzības koncepcija pieejama: 
http://www.mod.gov.lv/~/media/AM/Par_aizsardzibas_nozari 
/Plani,%20koncepcijas/2016/AIMVAK_260516.ashx
102
 Apstiprināts ar Ministru kabineta 2010.gada 
21.maija rīkojumu Nr.283 "
Par Nacionālo gatavības plānu naftas, 
bīstamo vai kaitīgo vielu piesārņojuma gadījumiem jūrā
", 
pieejams: https://likumi.lv/doc.php?id=210704
103
 Paziņojumi jūrniekiem pieejami tiešsaistē: 
https://www.lhd.lv/ATONLV/notices un tie ir ikmēneša izdevumi 
jūras navigācijas karšu un publikāciju korektūrai
104
 HELCOM 2013.gada ziņojums pieejams: 
http://www.helcom.fi/Lists/Publications/BSEP142.pdf#search=chemical%20weapon
105
 Operatīvās rīcības plāns meklēšanas un 
glābšanas gadījumiem
106
 Informācija par ES Kopējo zivsaimniecības 
politiku pieejama: https://ec.europa.eu/fisheries/cfp_lv
107
 The 2018 Annual Economic Report on the EU 
Fishing Fleet (STECF 18-07), p. 402-412 
https://stecf.jrc.ec.europa.eu/reports/economic/-/asset_publisher/d7Ie/document/id/2262395?
inheritRedirect=false&redirect=https%3A%2F%2Fstecf.jrc.ec.europa.eu%3A443%2Freports%2Feconomic%3Fp_p_id%3D101_INSTANCE_d7Ie%26p_p_lifecycle%3D0%26p_p_state%3Dnormal%26p_p_mode%3Dview%26p_p_col_id%3Dcolumn-
2%26p_p_col_pos%3D1%26p_p_col_count%3D2
108
 Ar zaļu līniju jūrā iezīmētas Latvijas EEZ un 
TJ robežas (šajā un citās šīs sadaļas kartēs). Pārējais 
zonējums jūrā atbilst ICES apakšrajoniem (no 24 līdz 29), 
balstoties uz http://geo.ices.dk/ informāciju
109
 Informācija par INTERREG Baltijas jūras 
reģiona transnacionālās sadarbības programmas 2014.-2020. 
līdzfinansēto projektu "Baltijas jūras izaugsme - liela mēroga 
gliemeņu audzēšanas attīstība Baltijas jūrā" (Baltic Blue 
Growth)
pieejama: 
http://www.kurzemesregions.lv/userfiles/files/1_BBG_prezentacija_Z_Gaile(2).pdf 
un https://www.submariner-network.eu/projects/ 
balticbluegrowth
110
 EK paziņojums pieejams: 
https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LV/ALL/?uri=celex%3A52010DC0352
111
 Informācijas par Zilo izaugsmi (
Blue 
Growth
) angļu valodā pieejama: 
https://ec.europa.eu/maritimeaffairs/policy/blue_growth_lv
112
 Informācija pieejama: 
http://ec.europa.eu/regional_policy/en/policy/themes/tourism/
113
 Latvijas tūrisma attīstības pamatnostādnes 
2014.
‒
2020.gadam pieejamas: 
https://likumi.lv/doc.php?id=267332
114
 Valsts ilgtermiņa tematiskais plānojums 
Baltijas jūras piekrastes publiskās infrastruktūras attīstībai 
un tā darba materiāli pieejami: 
http://www.varam.gov.lv/lat/darbibas_veidi/tap/lv/?doc=18794
115
 Centrālā statistikas pārvalde, 2014
116
 Valsts ilgtermiņa tematiskais plānojums 
Baltijas jūras piekrastes publiskās infrastruktūras attīstībai 
un tā darba materiāli pieejami: 
http://www.varam.gov.lv/lat/darbibas_veidi/tap/lv/?doc=18794
117
 Informācijas avots: 
https://www.lja.lv/index.php/news/latvijas-kugu-registra-pieaudzis-solas-konvencijas-kugu-skaits
118
 Informācija par programmu latviešu valodā 
pieejama: http://www.varam.gov.lv/lat/fondi/ets_1420/ 
igaunijas_latvijas_ 
parrobezu_sadarbibas_programma/?doc=18275
119
 4.darba materiāla "4. Piekrastes apmeklētības 
un antropogēnās slodzes izvērtējums pašvaldību griezumā" dati, 
pieejami: 
http://www.varam.gov.lv/lat/darbibas_veidi/tap/lv/?doc=22027
68
/
75
120
 Igaunijas - Latvijas pārrobežu sadarbības 
programmas projekta "Pārgājienu maršruts gar Baltijas jūras 
piekrasti Latvijā un Igaunijā" ietvaros. Informācija par 
Jūrtaku un projektu pieejama: http://coastalhiking.eu/lv
121
 Koncepcija apstiprināta ar MK 2016. gada 8. 
decembra rīkojumu Nr. 752, pieejama: 
https://likumi.lv/doc.php?id=287196
122
 Ekonomikas ministrijas sagatavotā 
informācija, kas pieejama: 
https://www.em.gov.lv/lv/nozares_politika/zemes_dzilu_izpete/ 
(skatīts 12.02.2018.)
123
 HELCOM Baltijas jūras rīcības plāns pieejams: 
http://www.varam.gov.lv/in_site/tools/download.php?file=files/text/ 
Darb_jomas/udens//lv_HELCOM_BaltjasJurasRicibasPlans.pdf
124
 Deklarācija pieejama: 
http://www.helcom.fi/helcom-at-work/ministerial-declarations/2018-brussels
125
 Gustafsson, B.G., F. Schenk, T. Blenckner, K. 
Eilola, H.E.M. Meier, B. Müller-Karulis, T. Neumann,T. 
Ruoho-Airola, O.P. Savchuk & E. Zorita (2012): 
Reconstructing the Development of Baltic Sea Eutrophication 
1850-2006. Ambio, 41(6),
534-548. DOI 
10.1007/s13280-012-0318-x
126
 Jūras vides stāvokļa novērtējums, 2018 
http://www.lhei.lv/attachments/article/573/Juras_vides_novertejums_2018.pdf
127
 Informācija par projektu pieejama: 
http://www.helcom.fi/helcom-at-work/projects/completed-projects/holas-ii
128
 Eiropas Savienības aizsargājamie biotopi 
Latvijā. Noteikšanas rokasgrāmata. 2. papildināts izdevums 
(2013) A.Auniņa red., Rīga, Latvijas Dabas fonds, Vides 
aizsardzības un reģionālās attīstības ministrija, 320 lpp., 
pieejama Dabas
aizsardzības pārvaldes tīmekļvietnē: 
https://daba.gov.lv/upload/File/Publikacijas/ROKASGR_biotopi_LV.pdf
129
 HELCOM roņu datu bāze (HELCOM seal 
database), Distribution data (2015), dati pieejami: 
http://www.helcom.fi/baltic-sea-trends/data-maps/biodiversity/seals
130
 Ziņojuma kopsavilkums angļu valodā pieejams: 
https://circabc.europa.eu/faces/jsp/extension/wai/navigation/container.jsp
131
 Informācijas avots: Pārtikas drošības, 
dzīvnieku veselības un vides zinātniskais institūta "Bior" 
tīmekļvietne 
https://www.bior.lv/lv/par-mums/jaunumi/zinatniska-instituta-bior-petnieki-piedalas-valsts-petijumu-programmas-latvijas-ekosistemu-
vertiba-un-tas-dinamika-klimata-ietekme-evident-zinatniskaja-konference
132
 Putnis I., Briekmane L., Jermakovs V., 
Knospiņa E., Krūze Ē., Strāķe S., Ustups D. 2016. Apaļā 
jūrasgrunduļa ietekme uz Baltijas jūras piekrastes ekosistēmu. 
Rīga: Latvijas Universitātes 75. Zinātniskā konference. 
Latvijas ūdeņu vides
pētījumu un aizsardzība. Rakstu krājums. 
41.-47. lpp. 
https://www.bior.lv/sites/default/files/publikacijas/M_42_LU_75_konf_Hidrobiologijas_sekcija.pdf
133
 Almqvist, G., Strandmark, A.K. & 
Appelberg, M. 2010. Has the invasive round goby caused new 
links in Baltic food webs? Environmental Biology of Fishes. 
2010, Volume 89, Issue 1, pp 79-93 
https://doi.org/10.1007/s10641-010-9692-z
134
 Eiropas Padomes Vispārējā konvencija par 
kultūras mantojuma vērtību sabiedrībai pieejama: 
https://likumi.lv/doc.php?id=130436
135
 Kultūrpolitikas pamatnostādnes 2014.-2020. 
gadam "Radošā Latvija" pieejamas: 
https://likumi.lv/doc.php?id=267970
136
 Plašāka informācija par kultūrvēsturisko 
mantojumu piekrastē atrodama Piekrastes plānojuma darba 
materiālos VARAM tīmekļa vietnē 
(http://www.varam.gov.lv/lat/darbibas_veidi/tap/lv/?doc=22027), 
kā arī NKMPtīmekļa vietnē (t.sk.
http://mantojums.lv/lv/piemineklu-saraksts/ un 
http://mantojums.lv/lv/jaunumi/solis-jurniecibas-mantojuma-apzinasana-kolkas-baka/)
137
 neskaitot valsts aizsargājamo zvejniecības 
mantojumu (zvejnieku sētas, zvejniekciemu apbūvi u.tml.)
138
 Eiropas Padome 2000. gada 20. oktobrī pieņēma 
Eiropas ainavu konvenciju. Pieejama: 
https://m.likumi.lv/doc.php?id=220778
139
 Ainavu politikas pamatnostādnes 2013.-2019. 
gadam. Pieejamas VARAM tīmekļvietnē: http://www.varam.gov.lv 
/lat/darbibas_veidi/tap/ain_pol/?doc=12902
140
 LHEI (2012). Latvijas jūras vides stāvokļa 
sākotnējais novērtējums. Pieejams VARAM tīmekļvietnē: 
http://www.varam.gov.lv 
/lat/publ/publikacijas/vides_aizsardzibas_joma/?doc=16468
141
 Veidemane, K. (2013). Izmaiņas Latvijas 
piekrastes ainavā 20.-21. gadsimta mijā un mūsdienu 
izaicinājumi. 
Promocijas darbs
. Rīga: Latvijas 
Universitāte, 2013. 179 lpp.
142
 Vairāk informācijas: GORWIND projekta 
Socioloģiskās aptaujas rezultāti 
http://www.modlab.lv/lv/gorwind/Policy2012-IJ.pdf un Veidemane, 
K. (2013). Izmaiņas Latvijas piekrastes ainavā 20.-21. gadsimta 
mijā un mūsdienu izaicinājumi.
Promocijas darbs
143
 UNFCCC, Kioto protokols un 
Parīzes nolīgums
 
pieejami: https://likumi.lv
144
 Regula latviešu valodā pieejama: 
https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LV/TXT/HTML/?uri=CELEX:32018R0842&from=EN
145
 Stratēģija pieejama: 
http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LV/TXT/?uri=CELEX:52013DC0216
146
 Meža apsaimniekošanas references līmenis 
periodam 2013.- 2020.g. -16 302 kt
CO2
 ekv balstoties 
uz Līgumslēdzēju pušu konferencē apstiprinātā lēmuma 2/CMP.7 
15.punktu, taču tas tiks pārrēķināts tehnisko korekciju 
ietvaros pēc 2020.
gada, līdz ar to tā gala vērtība 
mainīsies. 
69
/
75
147
 Klimata pārmaiņu scenāriji Latvijai ziņojuma 
kopsavilkums, VSIA "Latvijas Vides, ģeoloģijas un 
meteoroloģijas centrs", 2017. Pieejams: 
http://www2.meteo.lv/klimatariks/kopsavilkums.pdf
148
 Ziņojums "Klimata pārmaiņu scenāriji 
Latvijai", 2017. LVĢMC, pieejams: 
http://www2.meteo.lv/klimatariks/zinojums.pdf
149
 Willis, J. K., Kemp, A., Strauss, B.H. (2018) 
Sea level Rise, Ocean Portal. Pieejams: 
https://ocean.si.edu/through-time/ancient-seas/sea-level-rise
150
 Ziņojums "Klimata pārmaiņu scenāriji 
Latvijai", 2017. LVĢMC, pieejams: 
http://www2.meteo.lv/klimatariks/zinojums.pdf
151
 Andrušaitis, Kļaviņš 2010.g. noslēguma 
pārskats par Valsts pētījumu programmu "Klimata maiņas ietekme 
uz Latvijas ūdeņu vidi" I daļa, 121.lpp., pieejams: 
https://www.daba.gov.lv/upload/File/Publikacijas/ZIN_P_Klimats_H2O.pdf
152
 Avotniece Z., Aņiskeviča S., Maļinovskis E. 
(2017) Klimata pārmaiņu scenāriji Latvijai. Ziņojuma 
kopsavilkums, VSIA "Latvijas Vides, ģeoloģijas un 
meteoroloģijas centrs". Pieejams: 
http://www2.meteo.lv/klimatariks/kopsavilkums.pdf
153
 Projekta pētījumos izmantota IPCC 4. ziņojuma 
informācija (kur, salīdzinot ar 5. ziņojumu, ir atšķirīgi 
hidrometeoroloģisko apstākļu scenāriji). Informācija par 
projektu "Marine Spatial Planning in a Changing Climate" 
(MARISPLAN),
pieejama: http://www.syke.fi 
/projects/marisplan
154
 Balasta konvencija pieejama: 
https://m.likumi.lv/doc.php?id=300135
155
 Vadlīnijas jūras krasta erozijas seku 
mazināšanai, 2014, pieejamas: 
http://www.kurzemesregions.lv/projekti
/Igaunijas__Latvijas_parrobezu_sadarbibas_programma/Piekrastes_un_juras_planosana_Pernavas_lici_Igaunija_un_Latvijas_piekrastes_pasvaldibas
156
 Vadlīnijas jūras krasta erozijas seku 
mazināšanai, 2014, pieejamas: 
http://www.varam.gov.lv/lat/publ/met/?doc=18713
157
 ES Bioloģiskās daudzveidības stratēģija 
laikposmam līdz 2020. gadam pieejama: 
http://ec.europa.eu/environment 
/pubs/pdf/factsheets/biodiversity_2020/2020%20Biodiversity%20Factsheet_LV.pdf
158
 Informācija par Zaļās infrastruktūras 
stratēģiju pieejama (angļu valodā): 
http://ec.europa.eu/environment 
/nature/ecosystems/strategy/index_en.htm, stratēģija - 
Komisijas Paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas 
Ekonomikas
un Sociālo Lietu Komitejai Un Reģionu Komitejai 
"Zaļā infrastruktūra (ZI) - Eiropas dabas kapitāla pilnveide", 
pieejma: 
https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LV/TXT/HTML/?uri=CELEX:52013DC0249&from=EN
159
 Metodiskais materiāls "Vadlīnijas jūras 
krasta erozijas seku mazināšanai", Latvijas Universitāte, 2014, 
pieejams: http://www.varam.gov.lv/lat/publ/met/?doc=18713
160
 Kartoshēmas pieejamas plānojuma 
3.7.apakšnodaļā
161
 Kartoshēmas pieejamas plānojuma 3.11. 
apakšnodaļā
162
 Jūras nozaru izaugsme, par to informācija 
pieejama: 
https://ec.europa.eu/maritimeaffairs/policy/blue_growth_lv
163
 Latvijas zemes dzīļu resursi, Rīga: Valsts 
ģeoloģijas dienests, 1996, 17. lpp 
https://www.lu.lv/fileadmin/user_upload/lu_portal/ 
projekti/vpp/mali_latvija/visp_geol/LATVIJAS_ZEMES_DZILU_RES_1998_pdf.pdf
164
 HELCOM Guidelines for the Disposal of Dredged 
Material at Sea, 2007 
http://www.helcom.fi/Documents/Action%20areas
/Monitoring%20and%20assessment/Manuals%20and%20Guidelines/Guidelines%20for%20the%20Disposal%20of%20Dredged%20Material%20at%20Sea.pdf
165
 Avoti: Kurzemes plānošanas reģiona un Rīgas 
plānošanas reģiona administrāciju sniegtie dati par apkalpoto 
jahtu skaitu 2018. gadā
166
 Atbilstoši 
Zemes pārvaldības likuma
 
15. panta
 
otrajā daļā noteiktajam
167
 Informācija par projektu pieejama VARAM 
tīmekļvietnē: 
http://www.varam.gov.lv/lat/darbibas_veidi/tap/lv/?doc=22660
168
 Eiropas Savienības Eiropas Jūrlietu un 
zivsaimniecības fonda Rīcības programmas zivsaimniecības 
attīstībai 2014.-2020.gadā prioritātes "Veicināt integrētās 
jūrlietu politikas īstenošanu" atbalstāmā pasākuma "Zināšanu 
uzlabošana jūras
vides stāvokļa jomā" projekta Nr. 
17-00-F06803-000001 ietvaros
Vides aizsardzības un
reģionālās attīstības ministrs 
J. Pūce
 
1. pielikums
70
/
75
Vides aizsardzības un
reģionālās attīstības ministrs 
J. Pūce
2. pielikums
Jūras telpas 
izmantošanas prioritāšu noteikšanas kritēriji
JP pielietotas divas 
jūras telpas izmantošanas 
prioritāšu
 noteikšanas kritēriju kategorijas:
I. Izmantošanu izslēdzošie kritēriji - ietver obligātos 
nosacījumus, kas jāņem vērā izvēloties teritoriju kādam noteiktam 
izmantošanas veidam:
a. Plānoto izmantošanas veidu atbilstība normatīvajam 
regulējumam:
→ ar normatīviem aktiem noteiktas teritorijas;
→ konkrētu izmantošanas veidu aizliegums noteiktās 
teritorijās
b. Nesavietojamu izmantošanas veidu telpiska nošķiršana.
c. Saimniecisko darbību ierobežojoši faktori:
→ dabas apstākļi/fizioģeogrāfiskie parametri (kuģošanai 
piemērotais dziļums, vēja turbīnu ierīkošanai piemērotais dziļums 
u.c.);
→ resursu pieejamība (zivju resursi, vēja/viļņu enerģija, 
ogļūdeņraži, u.c.);
→ īpaši jutīgu vai ekoloģiski vērtīgu teritoriju 
saglabāšana;
71
/
75
→ tehnoloģiskās iespējas (piemēram, vēja parku novietojums un 
paredzamās jaudas atkarībā no pieslēguma iespējām elektropārvades 
tīkliem sauszemē);
→ valsts aizsardzības un drošības nodrošināšanai nepieciešamie 
pasākumi un ierobežojumi.
II. Izmantošanas saskaņošanas kritēriji - nosacījumi, kas 
jāņem vērā, lai nodrošinātu ekosistēmu pieejas īstenošanu jūras 
telpiskās plānošanas procesā, kā jūras telpas un resursu 
ilgtspējīgu un sabalansētu izmantošanu:
a. Ekosistēmas integritātes saglabāšana, nodrošinot 
funkcionāli saistītu teritoriju nepārtrauktību un respektējot 
Baltijas jūru kā vienotu ekosistēmu:
→ pēc iespējas jānovērš zemūdens dzīvotņu fragmentācija;
→ jānodrošina sugu daudzveidības un to izplatībai nozīmīgu 
teritoriju saglabāšanu, ņemot vērā sugu dzīves ciklu un dažādas 
attīstības stadijas;
→ jāsaglabā "zilie koridori" sugu migrācijas 
nodrošināšanai;
b. Racionāla jūras telpas izmantošana un starpnozaru konfliktu 
mazināšana:
→ pēc iespējas jānodrošina pietiekama telpa esošie jūras 
lietojuma veidiem, kā arī paredzot vietu jaunām, ekonomiski 
pamatotām izmantošanas interesēm;
→ jāizvērtē iespējas apvienot telpā dažādus jūras lietojumu 
veidus ar līdzīgām prasībām pēc vides apstākļiem un 
infrastruktūras, kas netraucē viens otru
→ savietojamu jūras lietojuma veidu gadījumā, jānosaka 
prioritārā izmantošana un no tās izrietoši nosacījumi pārējiem 
lietojuma veidiem;
→ nosakot prioritātes jūras telpas izmantošanā, priekšroka 
dodama esošiem vai arī nepārvietojamiem jūras lietojuma 
veidiem
c. Sinerģiju veicināšana starp dažādiem izmantošanas 
veidiem:
→ pēc iespējas veicināt savstarpēji papildinošu vai atkarīgu 
(funkcionāli saistītu) jūras izmantošanas veidu 
līdzāspastāvēšanu.
Lai identificētu savstarpēji nesavietojamus izmantošanas 
veidus, kā arī izmantošanas veidus, kuru savietošana iespējama, 
ņemot vērā konkrētus nosacījumus vai normatīvo regulējumu, ir 
izstrādāta jūras telpas izmantošanas iespējamo
konfliktu analīzes 
matrica (skatīt 1. tabulu). Atsevišķos gadījumos esošais 
normatīvais regulējums paredz ierobežojumus vai aizliegumus, kas 
nošķir telpiski nesavietojamus lietojuma veidus. Tomēr pastāv arī 
gadījumi, kad iespējamie konflikti
netiek novērsti ar normatīvo 
aktu palīdzību.
1. tabula. Jūras telpas izmantošanas iespējamo konfliktu 
analīzes matrica
1
 
(tabulā izcelti izmantošanas 
veidi, kuriem JP ietvaros ir noteikta telpiska Jūras telpas 
izmantošanas prioritāte)
Izmantošanas veidi, kas netraucē 
viens otram vai pat veicina viens otru
Izmantošanas veidi, kurus pie konkrētiem 
nosacījumiem ir iespējams savienot
 
Izmantošanas veidi, kas nav savienojami 
(vienai no darbībām jāpiešķir prioritāte)
 
-
Izmantošanas 
veidi teritoriāli nepārklājas
 
 
 
Kuģu
sa-
tik-
sme *
Os-
tu te-
ri-
to-
ri-
jas
t.sk.
os-
tu ārē-
jie rei-
di
Grunts
no-
viet-
ne
Mi-
li-
tā-
rie
mā-
cī-
bu
po-
li-
go-
ni **
Mi-
li-
tā-
rā jū-
ras
no-
vēr-
šana
No-
grem-
dē-
to
sprāgst-
vie-
lu rajoni
Bi-
ju-
šie mī-
nē-
tie ra-
joni
Pie-
kras-
tes
zve-
ja
Zve-
ja at-
klā-
tā jū-
rā ar
pe-
la-
ģis-
ko tra-
li
Zve-
ja at-
klā-
tā jū-
rā ar
grunts
tra-
li
Zivju
akva-
kul-
tū-
ra
Aļģu
un
glie-
meņu
akva-
kul-
tūra
Ogļ-
ūdeņ-
ražu
iz-
pēte
Ogļ-
ūdeņ-
ražu
ie-
gu-
ve
Mi-
nerāl-
re-
sur-
su ie-
guve
Vē-
ja
ener-
ģi-
jas ra-
žo-
ša-
na***
Viļ-
ņu
ener-
ģi-
jas ra-
žo-
ša-
na
Sa-
ka-
ru un
elek-
tro-
pār-
va-
des
ka-
be-
ļi****
Ūdens-
sports
Nir-
šana
Jū-
ras tū-
risms
un at-
pūta
pie jū-
ras
Ziv-
ju nār-
sta un
ma-
zu-
ļu
uztu-
rē-
ša-
nās
vie-
tas
Zem-
ūdens
bio-
topu
aiz-
sar-
dzī-
ba*****
Put-
nu aiz-
sar-
dzī-
ba*****
Ai-
navu
aiz-
sar-
dzī-
ba
Zem-
ūdens
kul-
tū-
ras
man-
to-
jums
Kuģu satiksme *
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
-
 
 
 
 
 
Ostu teritorijas, t.sk. ostu 
ārējie reidi
 
 
 
 
 
-
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Grunts novietnes
 
 
 
 
 
-
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Militārie mācību poligoni**
 
 
 
 
 
-
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Militārā jūras novēršana
 
 
 
 
 
-
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Nogremdēto sprāgstvielu 
rajoni
 
-
-
-
-
 
 
-
 
 
-
-
 
 
 
 
 
 
-
 
-
-
-
-
-
-
Bijušie mīnētie rajoni
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
-
 
Piekrastes zveja
 
 
 
 
 
-
 
 
-
-
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
72
/
75
Zveja ar pe-laģisko 
trali
 
 
 
 
 
 
 
-
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
-
 
-
 
 
 
 
 
Zveja ar grunts trali
 
 
 
 
 
 
 
-
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
-
 
-
 
 
 
 
 
Zivju akvakultūra
 
 
 
 
 
-
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Aļģu un gliemeņu 
akvakultūra
 
 
 
 
 
-
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Ogļūdeņražu izpēte
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Ogļūdeņražu ieguve
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Minerālresursu ieguve
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Vēja enerģijas ražošana ***
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Viļņu enerģijas ražošana
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
-
 
-
 
 
 
-
 
Sakaru un elektropārvades kabeļi
****
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Ūdenssports
 
 
 
 
 
-
 
 
-
-
 
 
 
 
 
 
-
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Niršana
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Jūras tūrisms un atpūta pie 
jūras
-
 
 
 
 
-
 
 
-
-
 
 
 
 
 
 
-
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Zivju nārsta un mazuļu 
uzturēšanās
vietas
 
 
 
 
 
-
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Zemūdens biotopu aizsardzība *****
 
 
 
 
 
-
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Putnu aizsardzība *****
 
 
 
 
 
-
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Ainavu aizsardzība
 
 
 
 
 
-
-
 
 
 
 
 
 
 
 
 
-
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Zemūdens kultūras 
mantojums
 
 
 
 
 
-
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
*Kuģošanai rezervētās zonas
;
 **Valsts aizsardzības 
interešu zonas; ***Vēja parku izpētes zonas; ****Perspektīvie 
elektropārvades kabeļu koridori; *****Bioloģiskās daudzveidības 
izpētes zonas.
1
 Ehler, Charles N., and Fanny Douvere, 2009. 
Marine Spatial Planning: A Step-by-Step Approach toward 
Ecosystem-based Management. IOC Manual & Guides No. 53, 
IOCAM Dossier No. 6. Intergovernmental Oceanographic 
Commission,
UNESCO: Paris, France. 99 p.
Vides aizsardzības un
reģionālās attīstības ministrs 
J. Pūce
 
3. pielikums
Kaimiņvalstu 
intereses jūras telpā
Lietuvas 
intereses attiecībā uz JP
Lietuvas Republikas Seims 2015. gadā pieņēma Lietuvas 
Republikas visaptverošā plāna daļu "Jūras 
teritorijas".
1
Kuģošana -
 Latvijas JP paredz trīs kuģošanai rezervētās 
zonas, kas šķērso Latvijas - Lietuvas robežu un nodrošina 
Lietuvas JP atbilstošu savienojumus starp Klaipēdu un Liepāju, kā 
arī nodrošina tranzītkoridoru no Būtiņģes naftas termināla
caur 
Latvijas EEZ ūdeņiem un tranzītkoridoru no Polijas- Somijas 
virzienā (T3 paralēli Latvijas-Zviedrijas robežai).
Dabas aizsardzība
 - JP paredz 
Bioloģiskās 
daudzveidības izpētes teritorijas
 pie Latvijas-Lietuvas 
robežas, tādejādi pilnveidojot zināšanas par potenciālo sasaisti 
ar aizsargājamām teritorijām Lietuvas pusē.
Vēja parka izpētes teritorija
 un 
perspektīvais 
elektropārvades kabeļu koridors
 Latvijas EEZ dienvidu daļā 
atbilst līdzīgam plānošanas konceptam Lietuvas pusē, tādejādi 
radot labvēlīgus apstākļus kopīgu projektu īstenošanai šajā 
jūrlietu
ekonomikas jomā. Tomēr, piesakot konkrētus vēja parku 
projektus, būtu nepieciešams izvērtēt kumulatīvās ietekmes t. sk. 
attiecībā uz putnu migrāciju.
Zivsaimniecība
 - Lietuvas JP nenorāda īpašas 
zivsaimniecībai nozīmīgās teritorijas.
Lietuva neplāno 
jūras akvakultūras attīstību
 savā 
JP.
Ogļūdeņražu izpētē un ieguvē jūrā
 starp Latviju un 
Lietuvu ir nepieciešama atsevišķa interešu saskaņošana valdību 
darba grupu līmenī, jo licenču laukumi ir izvietoti gar Latvijas 
un Lietuvas robežu, kur arī ir atrodami abu valstu nozīmīgākie
naftas krājumi.
Lietuvas JP norāda uz nepieciešamību attīstīt 
piekrastes 
tūrismu
, ieviešot vairāk rekreācijas pakalpojumu, t.sk. laivu 
piestātņu un jahtu ostu tīklu burāšanai gar krastu arī Latvijas - 
Lietuvas pierobežā.
Zviedrijas 
intereses attiecībā uz JP
Zviedrijas JP pašlaik atrodas izstrādes 
procesā.
2
73
/
75
Zviedrijas JP pašlaik atrodas izstrādes 
procesā.
Kuģošana
 - Zviedrijas Jūras administrācija iesaka veikt 
padziļinātus pētījumus, lai noteiktu komerciālajiem kuģiem 
galveno kuģu ceļu, ko varētu noteikt kā prioritāru. Lai izveidotu 
drošākus kuģu ceļus uz/no Irbes šauruma, viens no
risinājumiem 
nākotnē varētu būt ieviest vienu vai vairākas Satiksmes Sadales 
Sistēmas (TSS - 
traffic separation scheme
) Irbes šaurumā. 
Šāda regulējuma ieviešanai iespējama pozitīva ietekme uz vidi 
stāvokli Irbes šaurumā, kas ir īpaši nozīmīga
vieta putniem 
migrācijas un ziemošanas laikā.
Dabas aizsardzība
 - Zviedrijas ūdeņos aizsargājamās 
jūras teritorijas (AJT) aizņem ~13,7%, dažas no tām atrodas EEZ. 
Latvijas JP risinājumus šīs teritorijas tieši neskar.
Potenciālās vēja enerģijas ieguves vietas
 - 2018. gadā 
Zviedrijas Baltijas jūras ūdeņos bija trīs VES parki, kas 
izvietoti Gotlandes un Ēlandes salu tuvumā, teritoriālajos jūras 
ūdeņos. Vairākiem VES parkiem ir izsniegtas atļaujas, taču tās
vēl nav uzbūvētas. Plānotā gada saražotais enerģijas apjoms šajos 
VES parkos ir aptuveni 5 TWh un 2013. gadā Zviedrijas Enerģētikas 
aģentūra noteica nacionālās intereses, identificējot 27 
teritorijas.
Latvijas JP plānotās vēja parku teritorijas atrodas ievērojamā 
attālumā no Zviedrijas, tāpat Zviedrijas vēja parki atrodas tuvāk 
Zviedrijas krastiem, tādējādi to izvietojums nerada apdraudējumus 
Zviedrijas interesēm, kā arī negatīvu ietekmi uz vidi -
domājams, 
ka, pateicoties ievērojamam attālumam starp Latvijas un 
Zviedrijas vēja parkiem, nav sagaidāmas arī kumulatīvas ietekmes. 
Pašreizējie enerģētikas sektora plāni (ENTSO-E) līdz 2025. gadam, 
neparedz starpsavienojuma izbūvi starp
Latviju un Zviedriju.
Zivsaimniecība
 - atbilstoši Zviedrijas esošās 
situācijas izvērtējuma datiem, Zviedrijas pelaģiskās zvejas 
intereses skar lielāko daļu Latvijas EEZ Baltijas jūras atklātajā 
daļā. Tomēr nav sagaidāms, ka šajā ievērojami dziļajā jūras 
ieplakā varētu
izvietot tādas būves, kas varētu ietekmēt 
Zviedrijas zivsaimniecības intereses Latvijas jūras ūdeņos.
Akvakultūra
 - Zviedrijas piekrastē jau darbojas zivju 
akvakultūras audzētavas, bet gliemeņu audzētava Baltijas jūrā 
notiek Kalmāras reģionā. Tās ir izvietotas piekrastes ūdeņos, 
tāpēc nav tieša saistība ar Latvijas JP. Zviedrijas Vides Kodeksā
nav iekļauti nosacījumi attiecībā uz nacionālām interesēm 
akvakultūras jomā. Zviedrijā ir izstrādātas "Jūras un 
Zivsaimniecības programma 2014-2020" un Nacionālā akvakultūras 
programma 2020. gadam, kas paredz turpmāku izaugsmi. Zviedrijā
ir 
izvirzīts vides mērķis, kas noteic, ka akvakultūras biogēnu 
radītai slodzei ir jābūt nulle. Savukārt Latvijas JP teritorijas 
akvakultūrai jūrā netiek noteiktas.
Zviedrijas Ģeoloģijas dienests ir iezīmējis Baltijas jūras 
dienvidaustrumu daļā naftas ģeoloģisko struktūru (
Dalders
) 
Zviedrijas kontinentālā šelfa dienvidaustrumu daļā kā interešu 
teritorija naftas un gāzes ieguvei. Zviedrijā vienai kompānijai 
bijusi
piešķirta licence kopš 1969. gada veikt naftas un gāzes 
izpēti Baltijas jūrā. Zviedrijas valdība ir pagarinājusi licenci 
deviņas reizes. 2007. gadā šī kompānija pieteicās atļaujai veikt 
izpētes urbumus ģeoloģiskajās struktūrās (
Dalders
) 
Zviedrijas
kontinentālā šelfa dienvidaustrumu daļā. Tomēr 2009. 
gadā Zviedrijas valdība nolēma noraidīt šo pieprasījumu, ņemot 
vērā Baltijas jūras vides aizsardzības intereses.
Derīgo izrakteņu izpēte un ieguve jūrā
 - Zviedrijai ir 
zināma interese par grants un smilts ieguvi jūrā, kā papildus 
avotu smilšu ieguvei sauszemē. Latvijas JP savukārt neplāno šo 
materiālu ieguvi.
Tūrisms
. Atbilstoši Zviedrijas izvērtējumam tūrisma 
attīstība Zviedrijas jūras ūdeņos tiek saistīta ar piekrasti, 
tādēļ Latvijas JP risinājumi to tieša viedā neietekmē. Plānojot 
jahtu ostu attīstību Latvijas piekrastē, tas būtu jāvērtē kopējā 
Baltijas
jūras kontekstā, ņemot vērā arī jahtu tūrisma Zviedrijā, 
domājot par garo starpvalstu ceļojumu veicināšanu un atbilstošu 
pakalpojumu piedāvājumu.
Igaunijas 
intereses attiecībā uz JP
Igaunijā ir izstrādāts un apstiprināts JP Pērnavas 
rajonam
3
, kas būs daļa no izstrādes stadijā esošā 
nacionālā līmeņa JP.
Latvijas un Igaunijas 
kuģošanai
 rezervēto zonu 
novietojums kopumā saskan, tomēr, kad tiks izstrādāts Igaunijas 
JP, būs nepieciešams:
• apspriest kuģošanas virzienu no Salacgrīvas/Kuivižiem, jo 
Igaunijas pusē netālu no Latvijas robežas tiek plānots vēja parks 
un Igaunijai plānojot vēja parkus jūrā jāņem vērā kuģošanai 
rezervētās zonas Latvijas JP;
• pārskatīt kuģošanai rezervētās zonas pie Roņu salas, kas var 
būt nepieciešams intensīvās kuģošanas dēļ.
Dabas aizsardzība
 - Irbes šaurumā AJT ir izveidotas gan 
Latvijas, gan Igaunijas pusē. Abas valstis šīm teritorijām ir 
noteikušas līdzīgus apsaimniekošanas risinājumus, kas ietver 
dabas aizsardzību un kuģošanu un nerada konfliktus ar
piedāvātajiem jūras atļautās izmantošanas risinājumiem.
Blakus AJT "Ainaži - Salacgrīva" (ne mazāk kā 6 km attālumā) 
Igaunijas pusē Pērnavas rajona JP ir iekļauta potenciālā vēja 
enerģijas attīstības teritorija, kura ierīkošanā nepieciešams 
ņemt vērā iespējamās ietekmes uz aizsargājamās
teritorijas dabas 
vērtībām Latvijas pusē.
Potenciālās vēja enerģijas ieguves vietas un 
inženierkomunikāciju izbūve
 - JP paredz 
Vēja parku izpētes 
teritoriju
 pie Latvijas-Igaunijas robežas, kas telpiski 
saskan ar potenciālo vēja paku attīstības teritoriju Pērnavas 
rajona JP.
Tomēr, piesakot un/vai izvērtējot konkrētus vēja parku 
projektus, būtu nepieciešams izvērtēt kumulatīvās (t.sk. 
pārrobežu) ietekmes uz vidi. Piedāvātie elektropārvades 
starpsavienojumi no Kolkas un Ventspils var tikt savienoti ar 
Igaunijas
elektropārvades sistēmu un plānotajiem vēja parkiem 
Igaunijas jūras ūdeņos.
Zivsaimniecība
 - Latvijas JP iedāvātie risinājumi ir 
saskanīgi ar Igaunijas zivsaimniecības interesēm.
Akvakultūra
 - Igaunijas JP risinājumi Pērnavas rajonam 
saskan ar Latvijas JP un pieļauj akvakultūras attīstību Rīgas 
līcī tikai gadījumos, ja tā nerada negatīvu ietekmi vai risku 
jūras ekosistēmai, zivju populācijām un zivsaimniecībai
(piemēram, eitrofikācijas slodzes palielināšanos, invazīvo sugu 
izplatīšanos) - akvakultūrai jābūt "barības vielu negatīvai vai 
neitrālai".
4
Derīgo izrakteņu izpēte un ieguvē jūrā
 - Latvijas JP 
licenču laukumi ogļūdeņražu meklēšanai un ogļūdeņražu izpētei un 
ieguvei atrodas ievērojamā attālumā no Igaunijas ūdeņiem, tāpēc 
tiešās ietekmes uz Igaunijas interesēm un vidi nav.
Tomēr 
saistībā ar potenciālo ogļūdeņražu ieguvi, Igaunija, līdzīgi kā 
Latvija, ir ieinteresēta iespējamo risku (naftas piesārņojums, 
avārijas) un ietekmes uz Baltijas jūras ekosistēmu rūpīga 
pārvaldība un novēršana.
Tūrisms
 - Igaunijas JP Pērnavas rajonam paredz 
piekrastes tūrisma attīstību, ieviešot jaunus rekreācijas 
pakalpojumus, t.sk. laivu piestātņu un jahtu ostu tīklu burāšanai 
gar krastu. Šajā jomā valstīm ir kopīgas intereses.
1
 Visaptverošs Lietuvas Republikas plāns (ar 
papildinošo sadaļu - Jūras teritorijas, kuru apstiprināja 
11.06.2015. gadā, rezolūcija No XII-1781; 
http://www.am.lt/VI/index.php#r/1829
2
 Baltijas jūras plāna projekts (viens no trijiem 
plāniem (vēl divi - Botnijas līča un Skagerakk un Kattegat) 
publiskots 09.07.2018.). Pieejams: 
https://www.havochvatten.se/en/swam/eu--international/marine-spatial-planning/consultation.html
74
/
75
© Oficiālais izdevējs "Latvijas Vēstnesis"
3
 Plāns jūras teritorijai, kas robežojas ar 
Pērnavas apgabalu (apstiprināts 17.04.2017. lēmums nr. 
1-1/17/152) http://parnumeri.hendrikson.ee/
4
 Tas nozīmē, ka akvakultūrai jāpatērē barības 
vielas no jūras; vidē novadītajām barības vielām jābūt mazāk 
nekā uzņemtajām
Vides aizsardzības un
reģionālās attīstības ministrs 
J. Pūce
75
/
75