Publicēts:
"Latvijas Vēstnesis"
, 183 (4375),
17.11.2010.
Izdevējs: 
Saeima
Veids: 
likums
Pieņemts: 
28.10.2010.
Stājas spēkā: 
18.11.2010.
Attēlotā redakcija:
 01.01.2017. - ...
Grozījumi:
16.12.2010. likums / LV, 205 (4397), 29.12.2010. / Stājas spēkā 01.01.2011.
29.03.2012. likums / LV, 59 (4662), 17.04.2012. / Stājas spēkā 01.05.2012.
Satversmes tiesas 06.12.2012. spriedums / LV, 194 (4797), 11.12.2012. / Stājas spēkā 11.12.2012.
19.09.2013. likums / LV, 194 (5000), 04.10.2013. / Stājas spēkā 01.01.2014.
06.11.2013. likums / LV, 232 (5038), 27.11.2013. / Stājas spēkā 01.01.2014.
27.03.2014. likums / LV, 66 (5126), 02.04.2014. / Stājas spēkā 03.04.2014.
30.04.2015. likums / LV, 97 (5415), 20.05.2015. / Stājas spēkā 01.06.2015.
17.11.2016. likums / LV, 232 (5804), 29.11.2016. / Stājas spēkā 01.01.2017.
08.12.2016. likums / LV, 254 (5826), 29.12.2016. / Stājas spēkā 01.01.2017.
Saeima ir pieņēmusi un Valsts 
prezidents izsludina šādu likumu:
Atkritumu apsaimniekošanas likums
I nodaļa 
Vispārīgie noteikumi
1.pants.
 Likumā ir lietoti šādi termini:
1) 
atkritumi
 — jebkurš priekšmets vai viela, no kuras tās valdītājs atbrīvojas, ir nolēmis vai spiests atbrīvoties;
2) 
bīstamie atkritumi
 — atkritumi, kuriem piemīt viena vai vairākas īpašības, kas padara tos bīstamus;
3) 
sadzīves atkritumi
 — mājsaimniecībā, tirdzniecībā, pakalpojumu sniegšanas procesā vai citur radušies
atkritumi, ja tie īpašību ziņā ir pielīdzināmi mājsaimniecībās radītajiem atkritumiem;
4) 
ražošanas atkritumi
 — atkritumi, kas radušies ražošanas procesā vai būvniecībā;
4
1
) 
bioloģiskie atkritumi
 — bioloģiski noārdāmi dārzu vai parku atkritumi, mājsaimniecību, restorānu,
sabiedriskās ēdināšanas iestāžu un mazumtirdzniecības telpu pārtikas un virtuves atkritumi un citi tiem
pielīdzināmi pārtikas ražošanas atkritumi;
5) 
atkritumu valdītājs
 — ikviena fiziskā vai juridiskā persona, kura atbilst vismaz vienam no šādiem
nosacījumiem:
a) ir atkritumu radītāja,
b) ir fiziskā vai juridiskā persona, kuras faktiskajā varā atrodas atkritumi;
6) 
atkritumu radītājs
 — ikviena fiziskā vai juridiskā persona, kuras darbība rada atkritumus (sākotnējais
atkritumu radītājs) vai kura veic atkritumu priekšapstrādi, sajaukšanu vai citas darbības, kā rezultātā mainās
atkritumu sastāvs vai īpašības;
1
/
28
7) 
atkritumu apsaimniekošana
 — atkritumu savākšana, uzglabāšana, pārvadāšana, reģenerācija un
apglabāšana (tai skaitā sadedzināšana sadzīves atkritumu sadedzināšanas iekārtās), šo darbību pārraudzība,
atkritumu apglabāšanas vietu aprūpe pēc to slēgšanas, kā arī tirdzniecība ar atkritumiem un starpniecība
atkritumu apsaimniekošanā;
8) 
atkritumu savākšana
 — atkritumu vākšana, arī atkritumu iepriekšēja šķirošana un glabāšana, lai tos
nogādātu uz atkritumu reģenerācijas vai apglabāšanas iekārtām vai tādām iekārtām, kurās tiek veikta atkritumu
sagatavošana reģenerācijai vai apglabāšanai;
9) 
atkritumu dalītā savākšana
 — atkritumu savākšana, atsevišķi nodalot atkritumus pēc to veida un īpašībām,
lai veicinātu atkritumu sagatavošanu reģenerācijai vai apglabāšanai, kā arī reģenerāciju vai apglabāšanu;
10) 
atkritumu poligons
 — tāda speciāli ierīkota un aprīkota vieta atkritumu apglabāšanai uz zemes vai zemē,
kur nodrošināti normatīvajos aktos noteiktie vides aizsardzības pasākumi;
11) 
izgāztuve
 — atkritumu apglabāšanas vieta, kas neatbilst poligona prasībām;
12) 
atkritumu uzglabāšana
 — atkritumu glabāšana tam speciāli piemērotās un aprīkotās vietās to turpmākai
reģenerācijai vai apglabāšanai [izņemot īslaicīgu uzglabāšanu (mazāk par trim mēnešiem) to rašanās,
šķirošanas un savākšanas vietās daudzumos, kas nerada kaitējumu videi vai draudus cilvēku veselībai];
12
1
) 
atkritumu šķirošana
 — atsevišķu atkritumu veidu manuāla atdalīšana no kopējās atkritumu plūsmas
atkritumu rašanās vietā, manuāla vai automatizēta atdalīšana no kopējās atkritumu plūsmas atkritumu
savākšanas un šķirošanas vietās, kā arī atkritumu reģenerācijas un atkritumu apglabāšanas iekārtās;
13) 
atkritumu reģenerācija
 — jebkura darbība, kuras galvenais rezultāts ir atkritumu lietderīga izmantošana
ražošanas procesos vai tautsaimniecībā, aizstājot ar tiem citus materiālus, kuri būtu izmantoti attiecīgajai
darbībai, vai atkritumu sagatavošana šādai izmantošanai;
14) 
atkritumu pārstrāde
 — atkritumu reģenerācijas darbība, kurā atkritumu materiālus pārstrādā produktos,
materiālos vai vielās atbilstoši to sākotnējam vai citam izmantošanas veidam, ietverot organisko materiālu
pārstrādi un izņemot atkritumos esošās enerģijas reģenerāciju un tādu materiālu izgatavošanu, kuri tiks
izmantoti par kurināmo vai izrakto tilpju aizbēršanai;
15) 
atkritumu sagatavošana atkārtotai izmantošanai
 — par atkritumiem kļuvušu produktu vai to sastāvdaļu
pārbaude, tīrīšana vai labošana, lai tos varētu atkārtoti lietot bez turpmākas priekšapstrādes;
16) 
atkārtota izmantošana
 — jebkura darbība, kuras rezultātā produktus vai to sastāvdaļas, kas nav atkritumi,
izmanto vēlreiz tādam pašam nolūkam, kādam tie bija paredzēti;
17) 
atkritumu apglabāšana
 — jebkura cita ar atkritumiem veikta darbība, kas nav uzskatāma par atkritumu
reģenerāciju, arī tad, ja šīs darbības sekundārais rezultāts ir vielu vai enerģijas iegūšana;
18) 
atkritumu sagatavošana apglabāšanai
 — reģenerējamu vai kompostējamu atkritumu, kā arī sadzīvē
radušos bīstamo atkritumu atdalīšana pirms to apglabāšanas atkritumu poligonā;
19) 
atkritumu tirgotājs
 — jebkura persona, kas rīkojas savā vārdā, lai pirktu un pēc tam pārdotu atkritumus, arī
tāda persona, kas nesaņem atkritumus turējumā;
20) 
atkritumu apsaimniekošanas starpnieks
 — jebkura persona, kas organizē atkritumu reģenerāciju vai
apglabāšanu citu personu vārdā, arī persona, kas nesaņem atkritumus turējumā;
21) 
atkritumu apsaimniekotājs
 — komersants, arī atkritumu tirgotājs un atkritumu apsaimniekošanas
starpnieks, kurš ir saņēmis attiecīgu atļauju atkritumu apsaimniekošanai šajā likumā vai normatīvajos aktos par
piesārņojumu noteiktajā kārtībā;
22) 
elektriskās un elektroniskās iekārtas
 — iekārtas, ko darbina ar elektrisko strāvu vai elektromagnētisko
lauku, un iekārtas elektriskās strāvas un elektromagnētiskā lauka ģenerēšanai, piegādei un mērīšanai, kas
konstruētas izmantošanai ar spriegumu, kurš nepārsniedz 1000 voltu maiņstrāvai un 1500 voltu līdzstrāvai, un
kas atbilst Ministru kabineta noteiktajām kategorijām;
2
/
28
23) 
elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumi
 — elektriskās un elektroniskās iekārtas, kas uzskatāmas
par atkritumiem, ieskaitot visas to sastāvdaļas, detaļu blokus un palīgmateriālus, kuri ir attiecīgās iekārtas daļa
brīdī, kad iekārta kļūst par atkritumu;
24) 
mājsaimniecības elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumi
 — elektrisko un elektronisko iekārtu
atkritumi, kuri radušies mājsaimniecībā vai tirdzniecībā, pakalpojumu sniegšanas procesā, rūpniecībā, iestādēs
un citur, ja tie īpašību un daudzuma ziņā pielīdzināmi mājsaimniecībā radītajiem elektrisko un elektronisko
iekārtu atkritumiem. To elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumus, kuras varētu izmantot gan
mājsaimniecībā, gan arī citur, jebkurā gadījumā uzskata par mājsaimniecības elektrisko un elektronisko iekārtu
atkritumiem;
25) 
elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu rašanās novēršana
 — pasākumu kopums, kuru mērķis ir
samazināt elektrisko un elektronisko iekārtu un tajos esošo materiālu un vielu daudzumu, kā arī kaitējumu, ko
tie nodara videi;
26) 
elektrisko un elektronisko iekārtu ražotājs
 — jebkura persona, kas neatkarīgi no izmantotās
tirdzniecības metodes, arī neatkarīgi no distances līguma:
a) savas saimnieciskās darbības ietvaros izgatavo elektriskās un elektroniskās iekārtas ar savu nosaukumu
(firmu) vai preču zīmi vai uzdod konstruēt vai izgatavot elektriskās un elektroniskās iekārtas un pārdod tās ar
savu nosaukumu (firmu) vai preču zīmi Latvijas teritorijā,
b) izmantojot savu nosaukumu (firmu) vai preču zīmi, savas saimnieciskās darbības ietvaros Latvijas teritorijā
pārdod iekārtas, ko ražojušas citas personas, izņemot gadījumus, kad uz iekārtas ir arī izgatavotāja
nosaukums (firma) vai preču zīme,
c) savas saimnieciskās darbības ietvaros pirmo reizi Latvijas tirgū dara pieejamas elektriskās un
elektroniskās iekārtas no trešās valsts vai no citas Eiropas Savienības dalībvalsts, par samaksu vai bez
samaksas piegādājot tās izplatīšanai, patēriņam vai izmantošanai,
d) veic savu saimniecisko darbību citā Eiropas Savienības dalībvalstī vai trešajā valstī un, izmantojot
distances līgumu, pārdod Latvijā elektriskās un elektroniskās iekārtas tieši mājsaimniecībām vai tādiem
lietotājiem, kas nav mājsaimniecības;
27) 
elektrisko un elektronisko iekārtu izplatītājs
 — jebkura persona, kas savas saimnieciskās darbības
ietvaros elektriskās un elektroniskās iekārtas dara pieejamas tirgū. Elektrisko un elektronisko iekārtu izplatītājs
vienlaikus var būt arī elektrisko un elektronisko iekārtu ražotājs šā likuma izpratnē.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
27.03.2014.
 un 
30.04.2015
. likumu, kas stājas spēkā 
01.06.2015.
)
2.pants.
 Šā likuma mērķis ir noteikt atkritumu apsaimniekošanas kārtību, lai aizsargātu vidi, cilvēku dzīvību un
veselību, novēršot atkritumu rašanos, nodrošinot Latvijas teritorijā radīto atkritumu dalītu savākšanu un reģenerāciju, kā
arī veicinot dabas resursu efektīvu izmantošanu un apglabājamo atkritumu apjoma samazināšanu.
3.pants.
 
(1) Šis likums neattiecas uz:
1) gāzveida emisijām atmosfērā;
2) oglekļa dioksīdu, kas uztverts un transportēts ģeoloģiskai uzglabāšanai un ģeoloģiski uzglabāts atbilstoši
normatīvajiem aktiem par oglekļa dioksīda ģeoloģisko uzglabāšanu;
3) radioaktīvajiem atkritumiem;
4) nederīgām sprāgstvielām;
5) neizraktu zemi, arī piesārņotu augsni un būvēm;
6) nepiesārņotu augsni un citiem minerālresursiem, kuri izrakti būvniecības rezultātā un kurus to dabiskajā
stāvoklī izmantos būvniecības procesā tajā pašā vietā, kur tie izrakti;
7) kūtsmēsliem, ja uz tiem neattiecas šā panta otrās daļas 2.punkts, salmiem un citiem dabīgiem nekaitīgiem
lauksaimniecības vai mežsaimniecības izcelsmes materiāliem, ko izmanto lauksaimniecībā, mežsaimniecībā
3
/
28
vai enerģijas ražošanā no biomasas, neapdraudot vidi un cilvēku veselību;
8) grunti, kuru pārvieto virszemes ūdeņos, lai kontrolētu ūdeņus un ūdensceļus, novērstu plūdus vai mazinātu
plūdu, sausuma vai zemes meliorācijas ietekmi, ja grunts nav uzskatāma par bīstamu atbilstoši normatīvajiem
aktiem par virszemes ūdensobjektu un ostu akvatoriju tīrīšanas un padziļināšanas kārtību;
9) baterijām un akumulatoriem, ko izmanto iekārtās, kuras paredzētas valsts drošībai un kuras izmanto ieročos,
munīcijā un militārajā aprīkojumā, kā arī iekārtās, kas paredzētas sūtīšanai kosmosā, izņemot ražojumus, kuri
nav paredzēti konkrētiem militāriem nolūkiem.
(2) Šā likuma noteikumus nepiemēro, ja citos normatīvajos aktos atkritumu apsaimniekošanai ir noteikta cita
kārtība un tā attiecas uz:
1) notekūdeņiem;
2) dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam un
uz kuriem attiecas normatīvie akti par dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātiem produktiem, kuri
nav paredzēti cilvēku patēriņam, izņemot tos blakusproduktus, kas paredzēti sadedzināšanai, apglabāšanai
poligonā vai izmantošanai biogāzes ražošanas vai kompostēšanas iekārtās;
3) dzīvnieku līķiem, ja dzīvnieki miruši citādā veidā, nevis tos nokaujot;
4) epizootijas uzliesmojumu likvidēšanas nolūkos nogalinātu dzīvnieku līķiem, no kuriem atbrīvojas saskaņā ar
normatīvajiem aktiem par dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātiem produktiem, kuri nav paredzēti
cilvēku patēriņam;
5) atkritumiem, kuri radušies ģeoloģiskās izpētes, derīgo izrakteņu ieguves, apstrādes un glabāšanas, kā arī
karjeru izstrādes rezultātā un uz kuriem attiecas normatīvie akti par ieguves rūpniecības atkritumu
apsaimniekošanu.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
29.03.2012.
 un 
27.03.2014
. likumu, kas stājas spēkā 
03.04.2014.
)
4.pants.
 (1) Atkritumu apsaimniekošanu veic tā, lai neapdraudētu cilvēku dzīvību un veselību.
(2) Atkritumu apsaimniekošana nedrīkst negatīvi ietekmēt vidi, tai skaitā:
1) radīt apdraudējumu ūdeņiem, gaisam, augsnei, kā arī augiem un dzīvniekiem;
2) radīt traucējošus trokšņus vai smakas;
3) nelabvēlīgi ietekmēt ainavas un īpaši aizsargājamās dabas teritorijas;
4) piesārņot un piegružot vidi.
5.pants.
 (1) Valsts pārvaldes iestādes, pašvaldības un atkritumu apsaimniekotāji, organizējot, plānojot un veicot
atkritumu apsaimniekošanu, ievēro šādas prasības (turpmāk minētajā prioritārajā secībā):
1) novērš atkritumu rašanās cēloņus;
2) samazina radīto atkritumu daudzumu (apjomu) un bīstamību;
3) sagatavo atkritumus atkārtotai izmantošanai;
4) atkārtoti izmanto pienācīgi sagatavotus atkritumus;
5) veic atkritumu pārstrādi;
6) veic atkritumu reģenerāciju citos veidos, piemēram, iegūstot enerģiju;
7) veic atkritumu apglabāšanu tādā veidā, lai netiktu apdraudēta vide, cilvēku dzīvība un veselība;
4
/
28
8) slēdz izgāztuves saskaņā ar atkritumu apsaimniekošanas plāniem, kā arī nodrošina slēgto izgāztuvju un
atkritumu poligonu rekultivāciju.
(2) Ministru kabinets, ja nepieciešams, nosaka tos atkritumu veidus, kuru apsaimniekošanā var neievērot šā panta
pirmajā daļā minēto prasību prioritāro secību, pamatojoties uz produktu aprites ciklu, vispārējiem vides aizsardzības
principiem un ievērojot attiecīgo atkritumu radīšanas un apsaimniekošanas vispārējo ietekmi uz vidi, cilvēku veselību,
ekonomiku un sociālajiem apstākļiem.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
27.03.2014.
 un 
30.04.2015
. likumu, kas stājas spēkā 
01.06.2015.
)
II nodaļa 
Valsts un pašvaldību institūciju kompetence
6.pants.
 Ministru kabinets nosaka:
1) atkritumu klasifikatoru un īpašības, kuras padara atkritumus bīstamus, kritērijus blakusproduktiem un
atkritumu statusa piemērošanas izbeigšanai;
1
1
) kārtību, kādā piemērojami kritēriji blakusproduktiem un atkritumu statusa piemērošanas izbeigšanai;
2) kārtību, kādā iepērk un realizē melno un krāsaino metālu atgriezumus un lūžņus, kā arī izsniedz licences
metālu atgriezumu un lūžņu iepirkšanai Latvijā;
3) par licenci melno un krāsaino metālu atgriezumu un lūžņu iepirkšanai Latvijā un par licenci melno metālu
atgriezumu un lūžņu iepirkšanai Latvijā maksājamās valsts nodevas likmi (
euro
), kā arī kārtību, kādā
maksājama šī nodeva;
4) kārtību, kādā savāc un apsaimnieko iepakojumu, kuram nepiemēro depozīta sistēmu un kuru pieņem
tirdzniecības vietā vai speciāli izveidotā iepakojuma pieņemšanas punktā, un prasības komersantiem, kuri
pieņem šādu iepakojumu;
5) atkritumu savākšanas un šķirošanas vietu veidus, prasības atkritumu savākšanas un šķirošanas vietu, kā arī
bioloģiski noārdāmo atkritumu kompostēšanas vietu ierīkošanai un apsaimniekošanai;
6) ārstniecības iestādēs radīto atkritumu apsaimniekošanas prasības.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
29.03.2012.
, 
19.09.2013.
 un 
27.03.2014
. likumu, kas stājas spēkā 
03.04.2014.
)
7.pants.
 (1) Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrija:
1) organizē atkritumu apsaimniekošanas valsts plāna izstrādi, kā arī koordinē tā īstenošanu;
2) sagatavo normatīvo aktu projektus atkritumu apsaimniekošanas jomā;
3) koordinē un organizē bīstamo atkritumu apsaimniekošanu saskaņā ar šo likumu un citiem normatīvajiem
aktiem;
4) koordinē sadzīves atkritumu poligonu ierīkošanu.
(2) Valsts kapitālsabiedrība “Latvijas Vides, ģeoloģijas un meteoroloģijas centrs”:
1) organizē bezsaimnieka bīstamo atkritumu apsaimniekošanu saskaņā ar šo likumu un citiem normatīvajiem
aktiem;
2) apkopo informāciju par atkritumu apsaimniekošanu;
3) organizē valsts nozīmes bīstamo atkritumu reģenerācijas vai apglabāšanas iekārtu un atkritumu poligonu
ierīkošanu un apsaimniekošanu;
5
/
28
4) nodrošina ar atkritumu apsaimniekošanu saistītās informācijas sniegšanu sabiedrībai, kā arī Eiropas
Savienības un starptautiskajām institūcijām.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
16.12.2010.
 un 
30.04.2015
. likumu, kas stājas spēkā 
01.06.2015.
)
8.pants.
 (1) Pašvaldība:
1) savā administratīvajā teritorijā atbilstoši pašvaldības saistošajiem noteikumiem par sadzīves atkritumu
apsaimniekošanu, ievērojot atkritumu apsaimniekošanas valsts plānu un reģionālos plānus, organizē šādu
atkritumu apsaimniekošanu:
a) visi sadzīves atkritumi, tai skaitā sadzīvē radušies bīstamie atkritumi,
b) to būvdarbu veikšanas procesā radušies ražošanas atkritumi, uz kuriem neattiecas normatīvie akti par
būvniecībā radušos atkritumu un to pārvadājumu uzskaites kārtību (turpmāk — mājsaimniecībās radītie
būvniecības atkritumi);
2) pieņem lēmumus par jaunu sadzīves atkritumu savākšanas, dalītas vākšanas, šķirošanas, sagatavošanas
pārstrādei un reģenerācijas vai apglabāšanas iekārtu un infrastruktūras objektu, kā arī atkritumu poligonu
izvietošanu savā administratīvajā teritorijā atbilstoši atkritumu apsaimniekošanas valsts plānam un reģionālajiem
plāniem;
3) izdod saistošos noteikumus par sadzīves atkritumu apsaimniekošanu savā administratīvajā teritorijā, nosakot
šīs teritorijas dalījumu sadzīves atkritumu apsaimniekošanas zonās, prasības atkritumu savākšanai, arī
minimālajam sadzīves atkritumu savākšanas biežumam, pārvadāšanai, pārkraušanai, šķirošanai un
uzglabāšanai, kārtību, kādā veicami maksājumi par šo atkritumu apsaimniekošanu, kā arī nosaka pašvaldības
pilnvarotas institūcijas un amatpersonas, kuras kontrolē saistošo noteikumu ievērošanu un ir tiesīgas sastādīt
administratīvā pārkāpuma protokolu;
4) pieņem lēmumus par jaunu bīstamo atkritumu reģenerācijas vai apglabāšanas iekārtu un atkritumu poligonu
izvietošanu savā administratīvajā teritorijā atbilstoši atkritumu apsaimniekošanas valsts plānam un reģionālajiem
plāniem;
5) var ieguldīt līdzekļus atkritumu apsaimniekošanas sistēmas izveidē un uzturēšanā atbilstoši atkritumu
apsaimniekošanas valsts plānam un reģionālajiem plāniem;
6) organizē atkritumu dalītu vākšanu savā administratīvajā teritorijā atbilstoši atkritumu apsaimniekošanas valsts
plānam un reģionālajiem plāniem;
7) uzrauga un kontrolē sadzīves atkritumu poligona slēgšanas, rekultivācijas, monitoringa un slēgta poligona
uzturēšanas iemaksas un izmaksas pēc poligona slēgšanas;
8) pieņem lēmumu par sadzīves atkritumu poligona, kurš atrodas attiecīgajā atkritumu apsaimniekošanas
reģionā, apsaimniekotāja veiktās pētniecības un attīstības darbības rezultātu atbilstību projekta mērķim —
samazināt poligonā apglabājamo atkritumu daudzumu — un par rezultātu ieviešanas nepieciešamību.
(1
1
) Sadzīves atkritumu poligona apsaimniekotāja veiktās pētniecības un attīstības darbības rezultātu atbilstību
projekta mērķim apstiprina, ja lēmumu par atbilstību pieņēmušas ne mazāk kā trīs ceturtdaļas no attiecīgajā atkritumu
apsaimniekošanas reģionā ietilpstošajām pašvaldībām.
(2) Pašvaldība šā panta pirmajā daļā minētos saistošos noteikumus triju darbdienu laikā pēc to parakstīšanas
rakstveidā nosūta Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrijai atzinuma sniegšanai. Vides aizsardzības un
reģionālās attīstības ministrija ne vēlāk kā divu nedēļu laikā no saistošo noteikumu saņemšanas dienas izvērtē šo
noteikumu atbilstību normatīvajiem aktiem par atkritumu apsaimniekošanu, atkritumu apsaimniekošanas valsts plānam
un reģionālajiem plāniem. Ja pašvaldības saistošie noteikumi atbilst normatīvajiem aktiem un plānošanas
dokumentiem, Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrija par to informē attiecīgo pašvaldību.
(3) Ja Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrijai ir iebildumi attiecībā uz šā panta pirmajā daļā
minētajiem saistošajiem noteikumiem, tā nosūta attiecīgu atzinumu pašvaldībai. Pašvaldība saistošo noteikumu
precizēto projektu nosūta Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrijai, pievienojot informāciju par Vides
aizsardzības un reģionālās attīstības ministrijas atzinumā izteiktajiem iebildumiem, kuriem pašvaldība nepiekrīt.
(4) Lai izstrādātu atkritumu apsaimniekošanas reģionālo plānu un koordinētu tā īstenošanu, apkopotu informāciju
6
/
28
par sadzīves atkritumu plūsmu attiecīgajā atkritumu apsaimniekošanas reģionā, kā arī nodrošinātu to uzdevumu
efektīvāku īstenošanu, kuri šajā likumā pašvaldībai noteikti sadzīves atkritumu apsaimniekošanas jomā, pašvaldības
var veidot kopīgas iestādes, kā arī deleģēt pārvaldes uzdevumus privātpersonai un citai publiskai personai, ievērojot
likuma "
Par pašvaldībām
" un 
Valsts pārvaldes iekārtas likuma
 noteikumus.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
16.12.2010.
, 
30.04.2015.
 un 
17.11.2016
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2017.
)
III nodaļa 
Atkritumu apsaimniekošanas plāni un atkritumu rašanās novēršanas
programma
9.pants.
 (1) Atkritumu apsaimniekošanu veic atbilstoši atkritumu apsaimniekošanas valsts plānam. Atkritumu
apsaimniekošanā ievēro atkritumu apsaimniekošanas reģionālos plānus un pašvaldību plānus, ja tādi ir apstiprināti.
(2) Ministru kabinets ar rīkojumu apstiprina atkritumu apsaimniekošanas valsts plānu, kurā ir iekļauta atkritumu
rašanās novēršanas valsts programma.
(3) Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrija kopā ar Ekonomikas ministriju izstrādā atkritumu
apsaimniekošanas valsts plānu, tai skaitā atkritumu rašanās novēršanas valsts programmu.
(4) Atkritumu apsaimniekošanas valsts plāna un reģionālo plānu saturu, saskaņošanas, sabiedriskās
apspriešanas, ieviešanas, novērtēšanas un pārskatīšanas kārtību nosaka Ministru kabinets.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
16.12.2010.
 un 
30.04.2015
. likumu, kas stājas spēkā 
01.06.2015.
)
10.pants.
 (1) Ministru kabinets nosaka atkritumu apsaimniekošanas reģionus.
(2) Atkritumu apsaimniekošanas reģionā ietilpstošās pašvaldības var izstrādāt atkritumu apsaimniekošanas
reģionālo plānu. Atkritumu apsaimniekošanas reģionālais plāns stājas spēkā pēc tam, kad to apstiprinājušas visas
atkritumu apsaimniekošanas reģionā ietilpstošās pašvaldības. Lēmumus par atkritumu apsaimniekošanas reģionālā
plāna apstiprināšanu iesniedz attiecīgajai Valsts vides dienesta reģionālajai vides pārvaldei.
(3) Pašvaldība, ja nepieciešams, atbilstoši attiecīgajam atkritumu apsaimniekošanas reģionālajam plānam organizē
sadzīves atkritumu apsaimniekošanas plāna izstrādāšanu savai administratīvajai teritorijai un apstiprina to. Pašvaldība
lēmumu par atkritumu apsaimniekošanas pašvaldības plāna apstiprināšanu iesniedz attiecīgajai Valsts vides dienesta
reģionālajai vides pārvaldei.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
16.12.2010.
 un 
30.04.2015
. likumu, kas stājas spēkā 
01.06.2015.
)
11.pants.
 (1) Atkritumu rašanās novēršana ir tādu pasākumu komplekss, kurus piemēro, kamēr viela, materiāls vai
produkts nav uzskatāms par atkritumiem, un kuru piemērošanas rezultātā samazinās:
1) radītais atkritumu apjoms, tai skaitā produkta atkārtotas izmantošanas vai produkta ilgākas izmantošanas
rezultātā;
2) radīto atkritumu negatīvā ietekme uz vidi, cilvēku dzīvību un veselību, kā arī personu mantu;
3) materiālos un produktos esošo kaitīgo vielu daudzums.
(2) Atkritumu rašanās novēršanas valsts programmā nosaka atkritumu rašanās novēršanas mērķus un pasākumus
šo mērķu sasniegšanai. Ministru kabinets nosaka atkritumu rašanās novēršanas valsts programmas saturu, tās
sabiedriskās apspriešanas, ieviešanas, novērtēšanas un pārskatīšanas kārtību, kā arī atkritumu rašanās novēršanas
kvalitatīvos vai kvantitatīvos indikatorus.
IV nodaļa 
Atkritumu apsaimniekošanas atļaujas un pārbaudes
12.pants.
 (1) Atkritumu apsaimniekotājs pirms attiecīgo darbību veikšanas saņem Valsts vides dienesta atļauju
7
/
28
atkritumu savākšanai, pārvadāšanai, pārkraušanai, šķirošanai vai uzglabāšanai, slēgtas vai rekultivētas atkritumu
izgāztuves atrakšanai un atkritumu pāršķirošanai.
(1
1
) Pirms slēgtas vai rekultivētas atkritumu izgāztuves atrakšanas atkritumu apsaimniekotājs saskaņo šīs
darbības ar zemes īpašnieku, uz kura zemes atrodas attiecīgā atkritumu izgāztuve, un ar pašvaldību, kuras
administratīvajā teritorijā atrodas minētā izgāztuve.
(2) Ministru kabinets nosaka:
1) atkritumu savākšanas, pārvadāšanas, pārkraušanas, šķirošanas vai uzglabāšanas atļauju izsniegšanas un
anulēšanas kārtību;
2) atkritumu apsaimniekošanas atļaujās izvirzāmās prasības;
3) atļauju veidlapas atkritumu savākšanai, pārvadāšanai, pārkraušanai, šķirošanai vai uzglabāšanai;
4) 
(izslēgts ar 
30.04.2015
. likumu)
;
5) 
(izslēgts ar 
30.04.2015
. likumu)
;
6) kārtību, kādā izsniedzama un anulējama atļauja slēgtas vai rekultivētas atkritumu izgāztuves atrakšanai un
atkritumu pāršķirošanai, atļaujā izvirzāmās prasības, prasības izgāztuves atkārtotai rekultivācijai pēc tās
atrakšanas un atkritumu pāršķirošanas (tai skaitā prasības atkārtoti rekultivētās izgāztuves monitoringam un
uzturēšanai pēc rekultivācijas).
(3) Par atkritumu savākšanas, pārvadāšanas, pārkraušanas, šķirošanas vai uzglabāšanas atļaujas un slēgtas vai
rekultivētas atkritumu izgāztuves atrakšanas un atkritumu pāršķirošanas atļaujas izsniegšanu šā panta pirmajā daļā
minētais atkritumu apsaimniekotājs maksā valsts nodevu. Nodevas apmēru un maksāšanas kārtību nosaka Ministru
kabinets.
(4) Juridiskās personas, kuras bīstamos atkritumus vai ražošanas atkritumus uzglabā ilgāk par trim mēnešiem,
saņem šā panta pirmajā daļā noteikto atļauju atkritumu uzglabāšanai uz laiku, kas nav ilgāks kā viens gads pirms
atkritumu apglabāšanas atkritumu poligonā, vai uz laiku, kas nav ilgāks par trim gadiem pirms atkritumu reģenerācijas.
(5) Bīstamo atkritumu vai ražošanas atkritumu apsaimniekotājs:
1) saņem šā panta pirmajā daļā minēto atļauju bīstamo atkritumu vai ražošanas atkritumu savākšanai,
pārvadāšanai, pārkraušanai, šķirošanai vai uzglabāšanai;
2) saņem atļauju bīstamo atkritumu vai ražošanas atkritumu reģenerācijai vai apglabāšanai atbilstoši
normatīvajiem aktiem par piesārņojumu.
(6) Pārnēsājamo bateriju un akumulatoru savākšanas punktiem, kas izvietoti tirdzniecības vietās, nav
nepieciešamas šā panta pirmajā daļā minētās atļaujas.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
27.03.2014.
 un 
30.04.2015
. likumu, kas stājas spēkā 
01.06.2015.
 Trešās daļas
jaunā redakcija stājas spēkā 
29.12.2015.
 Sk. Pārejas noteikumu 
26. punktu
)
12.
1
 pants.
 Atkritumu tirgotājs vai atkritumu apsaimniekošanas starpnieks pirms attiecīgo darbību uzsākšanas
reģistrējas Valsts vides dienestā. Ministru kabinets nosaka kārtību, kādā Valsts vides dienests reģistrē atkritumu
tirgotājus un atkritumu apsaimniekošanas starpniekus.
(
29.03.2012
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
27.03.2014.
 un 
30.04.2015
. likumu, kas stājas spēkā
01.06.2015.
)
13.pants.
 (1) Valsts vides dienesta pieņemto lēmumu attiecībā uz atkritumu apsaimniekošanas atļauju
Administratīvā procesa likumā
 noteiktajā kārtībā var apstrīdēt Vides pārraudzības valsts birojā. Vides pārraudzības
valsts biroja pieņemto lēmumu var pārsūdzēt Administratīvajā rajona tiesā 
Administratīvā procesa likumā
 noteiktajā
kārtībā. Pieteikums tiesai neaptur administratīvā akta darbību.
(2) Ja saskaņā ar atkritumu apsaimniekošanas atļaujas nosacījumiem ir iespējams uzsākt vai turpināt tādu
piesārņojošu darbību, kura var radīt būtisku negatīvu ietekmi uz vidi vai apdraudēt cilvēku dzīvību un veselību, atļaujas
8
/
28
nosacījumus var apstrīdēt jebkurā laikā, kamēr tā ir spēkā.
(3) Ja lēmums tiek apstrīdēts Vides pārraudzības valsts birojā saskaņā ar šā panta pirmo un otro daļu, attiecīgās
atļaujas darbība netiek apturēta. Ja atļaujas darbības turpināšana var radīt būtisku negatīvu ietekmi uz vidi, Vides
pārraudzības valsts birojs pieņem lēmumu apturēt attiecīgās atļaujas darbību.
(4) Ja tiek apstrīdēts lēmums par tādas jau esošas iekārtas darbību, kurai nepieciešams pagarināt atkritumu
apsaimniekošanas atļaujas termiņu vai vajadzīga cita veida atļauja, iekārtas darbība netiek apturēta, izņemot gadījumu,
kad iekārtas darbība tiek apturēta normatīvajos aktos par piesārņojumu noteiktajā kārtībā.
14.pants.
 (1) Valsts vides dienests attiecīgi periodiski kontrolē atkritumu apsaimniekotāja darbību, kā arī tāda
komersanta darbību, kurš rada atkritumus, atbilstoši normatīvajiem aktiem atkritumu apsaimniekošanas jomā un
attiecīgajai atļaujai, it īpaši attiecībā uz savākto un pārvadāto atkritumu izcelsmi, īpašībām, daudzumu un pārvadājuma
galamērķi.
(2) Veselības inspekcija atbilstoši savai kompetencei kontrolē šā likuma 
6.panta
 6.punktā minēto atkritumu
apsaimniekošanu ārstniecības iestādēs.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
29.03.2012.
 un 
27.03.2014
. likumu, kas stājas spēkā 
03.04.2014.
)
V nodaļa 
Atkritumu radītāju, valdītāju un atkritumu apsaimniekotāju pienākumi
15.pants.
 (1) Atkritumu savākšana, pārkraušana, šķirošana, uzglabāšana, reģenerācija vai apglabāšana ir atļauta
tikai tam paredzētajās vietās.
(2) Īpašniekam vai nomniekam, kura īpašuma teritorijā tiek radīti sadzīves atkritumi, ir pienākums nodrošināt vietu
atkritumu konteineram un tā atkritumu apsaimniekotāja transportlīdzekļa piekļuvi sadzīves atkritumu savākšanas
punktam, kurš ir noslēdzis līgumu ar pašvaldību par sadzīves atkritumu apsaimniekošanu.
(3) Pašvaldība saistošajos noteikumos var noteikt citus atkritumu savākšanas paņēmienus, ja zemes īpašnieks,
kura īpašumā tiek radīti sadzīves atkritumi, objektīvu iemeslu dēļ nevar ievērot šā panta otrās daļas noteikumus.
(4) Zemes īpašnieks, kura īpašumā tiek prettiesiski novietoti sadzīves, bīstamie un ražošanas atkritumi tam
neparedzētā vietā, nodod tos atkritumu apsaimniekotājam, kurš ir saņēmis atļauju attiecīgo atkritumu
apsaimniekošanai, sedz šo atkritumu apsaimniekošanas izmaksas un ir tiesīgs prasīt zaudējumu atlīdzību no šo
atkritumu radītāja. Ja attiecīgo atkritumu radītājs ir noskaidrots, atkritumu apsaimniekošanas izmaksas sedz šis
attiecīgo atkritumu radītājs.
16.pants.
 (1) Sadzīves atkritumu sākotnējais radītājs vai valdītājs:
1) piedalās pašvaldības organizētajā sadzīves atkritumu apsaimniekošanā, ievērojot normatīvos aktus par
atkritumu apsaimniekošanu (arī pašvaldības izdotos saistošos noteikumus) un noslēdzot līgumu par sadzīves
atkritumu savākšanu un pārvadāšanu ar atkritumu apsaimniekotāju, kurš ir noslēdzis attiecīgu līgumu ar
pašvaldību;
2) sedz visas izmaksas, kas saistītas ar viņa radīto sadzīves atkritumu, tai skaitā sadzīvē radušos bīstamo
atkritumu, apsaimniekošanu.
(2) Vasarnīcas, vasaras mītnes (tai skaitā dārzkopības biedrības teritorijā esošas vasarnīcas vai vasaras mītnes) vai
citas īslaicīgas apmešanās ēkas īpašnieks, valdītājs, lietotājs vai viņa pilnvarota persona, ievērojot normatīvos aktus
par atkritumu apsaimniekošanu (arī pašvaldības izdotos saistošos noteikumus) un atbilstoši šā panta pirmajai daļai
noslēdz līgumu par sadzīves atkritumu savākšanu, pārvadāšanu, pārkraušanu un uzglabāšanu ar atkritumu
apsaimniekotāju, kurš ir noslēdzis attiecīgu līgumu ar pašvaldību, kā arī sedz visas izmaksas, kas saistītas ar viņa
radīto sadzīves atkritumu, tai skaitā sadzīvē radušos bīstamo atkritumu, apsaimniekošanu.
(3) Sadzīves atkritumu apsaimniekotājs, kuru šajā likumā noteiktajā kārtībā izvēlējusies pašvaldība, slēdz līgumu ar
pašvaldības administratīvajā teritorijā esošajiem atkritumu radītājiem un valdītājiem par sadzīves atkritumu
apsaimniekošanu, nosakot līguma termiņu, kas nav ilgāks par tā līguma termiņu, kuru noslēdzis sadzīves atkritumu
apsaimniekotājs un pašvaldība. 
9
/
28
(4) Sadzīves atkritumu sākotnējais radītājs, valdītājs vai šā panta otrajā daļā minētā persona noslēdz līgumu ar
sadzīves atkritumu apsaimniekotāju par sadzīves atkritumu savākšanu un pārvadāšanu ne vēlāk kā divu mēnešu laikā
no dienas, kad pašvaldība informējusi par sadzīves atkritumu apsaimniekotāju, ar kuru tā noslēgusi līgumu par
sadzīves atkritumu savākšanu, pārvadāšanu, pārkraušanu, šķirošanu un uzglabāšanu attiecīgajā sadzīves atkritumu
apsaimniekošanas zonā.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
30.04.2015.
 un 
17.11.2016
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2017.
)
17.pants.
 (1) Bīstamo atkritumu vai ražošanas atkritumu sākotnējais radītājs vai valdītājs:
1) atdala bīstamos atkritumus vai ražošanas atkritumus no citu veidu atkritumiem;
2) uzglabā bīstamos atkritumus vai ražošanas atkritumus tā, lai tie neapdraudētu vidi, cilvēku dzīvību un
veselību, kā arī personu mantu;
3) nogādā bīstamos atkritumus vai ražošanas atkritumus speciāli aprīkotās bīstamo atkritumu vai ražošanas
atkritumu savākšanas vietās vai slēdz līgumu ar attiecīgo atkritumu apsaimniekotāju par bīstamo atkritumu vai
ražošanas atkritumu apsaimniekošanu;
4) sedz bīstamo atkritumu vai ražošanas atkritumu apsaimniekošanas izmaksas.
(2) Ražošanas atkritumu radītājs par radīto ražošanas atkritumu apsaimniekošanu var slēgt līgumu ar šā likuma
18.panta
 pirmajā daļā minēto atkritumu apsaimniekotāju.
(3) Šā panta pirmās daļas 3.punktā un otrajā daļā minētajā līgumā norāda attiecīgo atkritumu reģenerācijas vai
apglabāšanas iekārtas.
(4) Bīstamo atkritumu vai ražošanas atkritumu apsaimniekotājs organizē speciāli aprīkotas bīstamo atkritumu vai
ražošanas atkritumu savākšanas vietas.
(5) Ministru kabinets nosaka kārtību, kādā bīstamo atkritumu (izņemot sadzīves bīstamos atkritumus) radītājs vai
apsaimniekotājs nodrošina radīto vai apsaimniekoto bīstamo atkritumu identifikāciju, uzskaiti, iepakošanu, marķēšanu,
uzglabāšanu un pārvadājumu uzskaiti.
(6) Ministru kabinets nosaka kārtību, kādā bīstamo atkritumu pārvadājumu uzskaiti veic Vides aizsardzības un
reģionālās attīstības ministrijas pilnvarota iestāde vai komersants, kuram šo uzdevumu deleģējusi Vides aizsardzības
un reģionālās attīstības ministrija, slēdzot deleģējuma līgumu 
Valsts pārvaldes iekārtas likumā
 noteiktajā kārtībā, kā
arī maksu par bīstamo atkritumu pārvadājumu uzskaiti un tās maksāšanas kārtību.
(7) Šā panta sestajā daļā minētais komersants attiecībā uz uzdevuma izpildi — veikt bīstamo atkritumu
pārvadājumu uzskaiti — atrodas Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrijas pakļautībā.
(8) Ministru kabinets nosaka kārtību, kādā apsaimnieko atsevišķu veidu atkritumus, kuru apsaimniekošanai to
bīstamības vai citu īpašību dēļ izvirzāmas īpašas prasības, arī naftas produktu atkritumus, polihlorētos bifenilus un
polihlorētos terfenilus saturošus atkritumus, bateriju un akumulatoru atkritumus, titāna dioksīda rūpniecības atkritumus
un azbesta atkritumus.
(9) Ministru kabinets nosaka kārtību, kādā būvniecības atkritumu radītājs vai apsaimniekotājs nodrošina radīto vai
apsaimniekoto būvniecības atkritumu un to pārvadājumu uzskaiti.
(10) Ministru kabinets nosaka kārtību, kādā būvniecības atkritumu pārvadājumu uzskaiti veic Vides aizsardzības un
reģionālās attīstības ministrijas pilnvarota iestāde vai komersants, kuram šo uzdevumu deleģējusi Vides aizsardzības
un reģionālās attīstības ministrija, slēdzot deleģējuma līgumu 
Valsts pārvaldes iekārtas likumā
 noteiktajā kārtībā, kā
arī maksu par būvniecības atkritumu pārvadājumu uzskaiti un tās maksāšanas kārtību.
(11) Šā panta desmitajā daļā minētais komersants attiecībā uz uzdevuma izpildi — veikt būvniecības atkritumu
pārvadājumu uzskaiti — atrodas Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrijas pakļautībā.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
16.12.2010.
 un 
06.11.2013
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2014.
)
18.pants.
 (1) Pašvaldība publisko iepirkumu vai publisko un privāto partnerību regulējošos normatīvajos aktos
noteiktajā kārtībā izvēlas atkritumu apsaimniekotāju, kurš veiks sadzīves atkritumu un mājsaimniecībās radīto 
10
/
28
noteiktajā kārtībā izvēlas atkritumu apsaimniekotāju, kurš veiks sadzīves atkritumu un mājsaimniecībās radīto
būvniecības atkritumu savākšanu, pārvadāšanu, pārkraušanu, šķirošanu un uzglabāšanu attiecīgajā sadzīves atkritumu
apsaimniekošanas zonā, par piedāvājuma izvēles kritēriju nosakot saimnieciski visizdevīgāko piedāvājumu.
(1
1
) Pašvaldība organizē vienu kopīgu publiskā iepirkuma vai publiskās un privātās partnerības procedūru, izvēloties
atkritumu apsaimniekotāju, kurš veiks sadzīves atkritumu un mājsaimniecībās radīto būvniecības atkritumu savākšanu,
pārvadāšanu, pārkraušanu, šķirošanu un uzglabāšanu attiecīgajā atkritumu apsaimniekošanas zonā, vai atsevišķas
publiskā iepirkuma vai publiskās un privātās partnerības procedūras, izvēloties atkritumu apsaimniekotāju, kurš veiks
sadzīves atkritumu vai mājsaimniecībās radīto būvniecības atkritumu savākšanu, pārvadāšanu, pārkraušanu, šķirošanu
un uzglabāšanu.
(2) Pašvaldība iekļauj darba uzdevumā prasības pretendenta darbinieku kvalifikācijai, spējai veikt sadzīves atkritumu
apsaimniekošanu un tehniskajam vai finansiālajam nodrošinājumam sadzīves atkritumu apsaimniekošanas darbību
veikšanai konkrētajā zonā, kā arī norāda atkritumu poligonu, kurā atbilstoši atkritumu apsaimniekošanas valsts plānam
un reģionālajam plānam apglabā šīs pašvaldības administratīvajā teritorijā radītos sadzīves atkritumus. Ministru
kabinets nosaka minimālās prasības, ko pašvaldība iekļauj darba uzdevumā.
(3) Pašvaldības, savstarpēji vienojoties, var noteikt kopīgu sadzīves atkritumu apsaimniekošanas zonu, kurā ietilpst
vairāku viena atkritumu apsaimniekošanas reģiona pašvaldību administratīvās teritorijas.
(4) Pašvaldība organizē publiskā iepirkuma vai publiskās un privātās partnerības procedūru sadzīves atkritumu vai
mājsaimniecībās radīto būvniecības atkritumu apsaimniekošanai noteiktā zonā tādā termiņā, lai nodrošinātu sadzīves
atkritumu vai mājsaimniecībās radīto būvniecības atkritumu apsaimniekošanas pakalpojuma sniegšanas
nepārtrauktību.
(5) Sadzīves atkritumu vai mājsaimniecībās radīto būvniecības atkritumu apsaimniekošanas pretendents
(kandidāts) publiskā iepirkuma vai publiskās un privātās partnerības procedūras ietvaros iesniedz pašvaldībai izvērstu
sadzīves atkritumu vai mājsaimniecībās radīto būvniecības atkritumu apsaimniekošanas maksas aprēķinu atkarībā no
plānotajām darbībām.
(6) Pašvaldība slēdz līgumu ar atkritumu apsaimniekotāju, kurš izraudzīts publisko iepirkumu vai publisko un privāto
partnerību regulējošos normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā un attiecīgajā sadzīves atkritumu apsaimniekošanas zonā
pēc iepriekšējā līguma darbības termiņa beigām veiks sadzīves atkritumu savākšanu, tai skaitā dalīto savākšanu,
pārvadāšanu, pārkraušanu, šķirošanu un uzglabāšanu vai mājsaimniecībās radīto būvniecības atkritumu savākšanu,
pārvadāšanu, pārkraušanu, šķirošanu un uzglabāšanu. Šā panta trešajā daļā noteiktajā gadījumā līgumu ar izraudzīto
atkritumu apsaimniekotāju katra pašvaldība slēdz atsevišķi.
(7) Šā panta sestajā daļā minēto līgumu pašvaldība un atkritumu apsaimniekotājs slēdz uz laiku, kas nav īsāks par
trim gadiem un nav ilgāks par septiņiem gadiem. Normatīvajos aktos par publisko un privāto partnerību noteiktajā
kārtībā līgumu var slēgt uz laiku, kas nav ilgāks par 20 gadiem.
(8) Pašvaldība informē atkritumu radītājus, arī šā panta devītajā daļā minētās personas, tās administratīvajā teritorijā
par savas teritorijas dalījumu sadzīves atkritumu apsaimniekošanas zonās un par sadzīves atkritumu apsaimniekotāju,
ar kuru šī pašvaldība noslēgusi līgumu par sadzīves atkritumu savākšanu, pārvadāšanu, pārkraušanu, šķirošanu un
uzglabāšanu attiecīgajā sadzīves atkritumu apsaimniekošanas zonā, viena mēneša laikā no šā līguma noslēgšanas
dienas. Līgumi par sadzīves atkritumu savākšanu, pārvadāšanu, pārkraušanu, šķirošanu un uzglabāšanu, kurus
noslēdzis sadzīves atkritumu radītājs vai valdītājs un sadzīves atkritumu apsaimniekotājs, kas nav noslēdzis līgumu ar
pašvaldību, zaudē spēku triju mēnešu laikā no dienas, kad pašvaldība ir noslēgusi līgumu ar sadzīves atkritumu
apsaimniekotāju par sadzīves atkritumu savākšanu, pārvadāšanu, pārkraušanu, šķirošanu un uzglabāšanu savā
administratīvajā teritorijā.
(9) Personas, kas ir pasūtītāji normatīvo aktu par publisko iepirkumu izpratnē vai publiskie partneri normatīvo aktu
par publisko un privāto partnerību izpratnē, neveic sadzīves atkritumu savākšanas un pārvadāšanas publisko iepirkumu
vai publiskās un privātās partnerības procedūru, bet slēdz līgumu ar sadzīves atkritumu apsaimniekotāju, kuru šajā
pantā noteiktajā kārtībā izvēlējusies pašvaldība, par sadzīves atkritumu savākšanu, pārvadāšanu, pārkraušanu,
šķirošanu un uzglabāšanu.
(10) 
(Izslēgta ar 
30.04.2015
. likumu)
(11) Ministru kabinets nosaka pašvaldības un atkritumu apsaimniekotāja līguma būtiskos noteikumus, kā arī
atkritumu radītāja un atkritumu apsaimniekotāja līguma būtiskos noteikumus.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
30.04.2015.
 un 
17.11.2016
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2017.
 Sk. Pārejas
noteikumu 
25. punktu
)
11
/
28
19.pants.
 (1) Ir aizliegts sajaukt dažāda veida bīstamos atkritumus, kā arī sajaukt bīstamos atkritumus ar sadzīves
atkritumiem vai ražošanas atkritumiem.
(2) Lai nodrošinātu bīstamo atkritumu apsaimniekošanu atbilstoši šā likuma 
4.panta
 prasībām, bīstamo atkritumu
radītājs, īpašnieks vai apsaimniekotājs gadījumā, kad bīstamie atkritumi ir sajaukti, neievērojot šā panta pirmās daļas
prasības, veic sajaukto atkritumu atdalīšanu, ja tas ir iespējams, ņemot vērā tehniskās un saimnieciskās iespējas.
(
27.03.2014
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
30.04.2015
. likumu, kas stājas spēkā 
01.06.2015.
)
20.pants.
 (1) Atkritumu sākotnējais radītājs vai valdītājs var:
1) pats veikt radīto vai valdījumā esošo atkritumu reģenerāciju vai apglabāšanu, ja ir saņēmis attiecīgu atļauju A
vai B kategorijas piesārņojošo darbību veikšanai atbilstoši normatīvajiem aktiem par piesārņojumu;
2) nodrošināt, ka radīto vai valdījumā esošo atkritumu reģenerāciju vai apglabāšanu veic atkritumu
apsaimniekotājs, kurš ir saņēmis attiecīgu atļauju A vai B kategorijas piesārņojošo darbību veikšanai atbilstoši
normatīvajiem aktiem par piesārņojumu;
3) nodrošināt, ka radīto vai valdījumā esošo atkritumu reģenerāciju vai apglabāšanu organizē atkritumu
apsaimniekotāji, kuri veic atkritumu savākšanu un pārvadāšanu atbilstoši šā likuma 
16.panta
 nosacījumiem par
sadzīves atkritumiem vai šā likuma 
17.panta
 nosacījumiem par bīstamajiem atkritumiem un ražošanas
atkritumiem;
4) pats dalīti vākt savus radītos vai valdījumā esošos atkritumus un nodot dalīti savāktos atkritumus pārstrādei
komersantam, kurš ir saņēmis attiecīgu atļauju A vai B kategorijas piesārņojošo darbību veikšanai atbilstoši
normatīvajiem aktiem par piesārņojumu.
(2) Ievērojot šā likuma 
4.panta
 prasības, atkritumu apsaimniekotāji, kuri veic atkritumu savākšanu un pārvadāšanu,
nodrošina savākto un pārvadāto atkritumu nogādāšanu iekārtās, kurās atkritumus reģenerē vai apglabā, kā arī
atkritumu sagatavošanu reģenerācijai vai apglabāšanai un kuru operators ir saņēmis attiecīgu atļauju A vai B
kategorijas piesārņojošo darbību veikšanai atbilstoši normatīvajiem aktiem par piesārņojumu.
(3) Atkritumu reģenerāciju veic, ievērojot šā likuma 
4. 
un 
5.panta
 prasības. Reģenerācijas nolūkā atkritumus vāc
atsevišķi, ja tas ir tehniski un ekonomiski pamatoti un atbilst vides aizsardzības prasībām. Nav pieļaujama dalīti
savākto atkritumu sajaukšana ar citiem atkritumiem vai materiāliem, kuriem ir atšķirīgas īpašības.
(4) Atbilstoši atkritumu apsaimniekošanas valsts plānam un atkritumu apsaimniekošanas reģionālajiem plāniem, kā
arī vides aizsardzības prasībām pašvaldības sadarbībā ar šā likuma 
18.panta
 pirmajā daļā minētajiem atkritumu
apsaimniekotājiem organizē sadzīves atkritumu, tai skaitā papīra, metāla, plastmasas un stikla atkritumu, atsevišķu
savākšanu pašvaldību administratīvajās teritorijās atbilstoši Ministru kabineta noteiktajām kategorijām un termiņam.
(5) Atkritumu apsaimniekotāji, kuri veic atkritumu sagatavošanu atkārtotai izmantošanai, pārstrādi vai reģenerāciju,
atgūstot materiālus, nodrošina šā panta ceturtajā daļā minēto atkritumu sagatavošanu atkārtotai izmantošanai,
pārstrādi un materiālu reģenerāciju atbilstoši Ministru kabineta noteiktajiem atkritumu sagatavošanas atkārtotai
izmantošanai, pārstrādes un materiālu reģenerācijas mērķiem.
(6) Šā panta piektajā daļā minētās darbības var veikt sadzīves atkritumu poligona īpašnieks vai apsaimniekotājs, ja
ir saņemtas attiecīgās atļaujas.
(7) Komersanti, kuru saimnieciskās darbības rezultātā rodas būvniecības un būvju nojaukšanas atkritumi, kas nav
bīstami, Ministru kabineta noteiktajā apjomā un termiņā nodrošina Ministru kabineta noteikumos noteikto būvniecības
un būvju nojaukšanas atkritumu sagatavošanu atkārtotai izmantošanai, pārstrādi vai materiālu reģenerāciju, tai skaitā
izmantošanu izrakto tilpju aizpildīšanai.
(8) Ministru kabinets nosaka kārtību, termiņu un formu, kādā šā panta ceturtajā, piektajā, sestajā un septītajā daļā
minētās personas, kā arī komersanti, kuri saimnieciskās darbības ietvaros izmanto atkritumus kā kurināmo vai kā
izejvielas ražošanā, iesniedz ziņojumu par iepriekšējā kalendāra gadā atkārtotai izmantošanai sagatavoto, pārstrādāto
un reģenerēto atkritumu apjomu un veidiem.
(9) Atkritumus, kuri netiek reģenerēti, apglabā atkritumu poligonā, kur ir atļauts apglabāt atkritumus, vai arī apglabā
citā veidā, kam ir izsniegta atļauja atbilstoši normatīvajiem aktiem par piesārņojumu, ņemot vērā atkritumu
apsaimniekošanas valsts plānu un reģionālos plānus.
12
/
28
(10) Atbilstoši atkritumu apsaimniekošanas valsts plānam un reģionālajiem plāniem ražošanas atkritumus apglabā
sadzīves atkritumu poligonā, bet tos ražošanas atkritumus, kuri uzskatāmi par bīstamiem, — bīstamo atkritumu
poligonā.
(11) Ministru kabinets nosaka kritērijus un kārtību, kādā novērtē atkritumu dalītās savākšanas pakalpojuma
pieejamību iedzīvotājiem.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
29.03.2012.
, 
27.03.2014.
 un 
17.11.2016
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2017.
)
21.pants.
 (1) To pašvaldību administratīvajās teritorijās, kuras atrodas attiecīgajā atkritumu apsaimniekošanas
reģionā, radītos sadzīves atkritumus apglabā tikai attiecīgā atkritumu apsaimniekošanas reģiona sadzīves atkritumu
poligonā vai nodod tos attiecīgajās pārkraušanas stacijās. Pašvaldība slēdz līgumu ar šā poligona apsaimniekotāju par
tās administratīvajā teritorijā savākto sadzīves atkritumu apglabāšanu.
(2) Ne vēlāk kā 30 dienu laikā pēc reģionālā sadzīves atkritumu poligona darbības uzsākšanas slēdz visas sadzīves
atkritumu izgāztuves to pašvaldību administratīvajās teritorijās, kuras atrodas attiecīgajā atkritumu apsaimniekošanas
reģionā. Slēgtās izgāztuves rekultivē saskaņā ar atkritumu apsaimniekošanas valsts plānu un reģionālajiem plāniem.
22.pants.
 (1) Atkritumu poligona, izgāztuves, citu atkritumu apglabāšanas vai reģenerācijas iekārtu īpašnieks vai
apsaimniekotājs:
1) pirms atkritumu poligona, citas atkritumu apglabāšanas vai reģenerācijas iekārtas darbības uzsākšanas
saņem vides aizsardzības jomu regulējošos normatīvajos aktos par piesārņojošām darbībām noteiktās atļaujas;
2) apsaimnieko atkritumu poligonu, izgāztuvi, citu atkritumu apglabāšanas vai reģenerācijas iekārtu saskaņā ar
atļauju A vai B kategorijas piesārņojošo darbību veikšanai, šo likumu un citiem vides aizsardzības jomu
regulējošiem normatīvajiem aktiem;
3) veic pasākumus un sedz izdevumus, kas saistīti ar atkritumu poligona vai izgāztuves slēgšanu un
rekultivāciju, slēgta poligona monitoringu un uzturēšanu (slēgta poligona teritorijas uzturēšana atbilstoši
ugunsdrošības prasībām un rekultivētā poligona krātuves virskārtas izolējošā seguma uzturēšana atbilstoši
normatīvajos aktos par poligonu apsaimniekošanu noteiktajām prasībām), kā arī ar atkritumu reģenerācijas vai
atkritumu apglabāšanas iekārtas darbības izbeigšanu.
(2) Ministru kabinets nosaka:
1) atkritumu reģenerācijas un apglabāšanas veidus;
2) prasības atkritumu poligonu ierīkošanai, atkritumu poligonu un izgāztuvju apsaimniekošanai un šo poligonu
un izgāztuvju slēgšanai un rekultivācijai, kā arī kārtību, kādā slēdz un rekultivē atkritumu poligonus;
3) prasības atkritumu, tai skaitā bīstamo atkritumu, sadedzināšanai un atkritumu sadedzināšanas iekārtu
darbībai;
4) kārtību, kādā atkritumu poligona apsaimniekotājs veic poligonā apglabāto atkritumu sastāva, masas un
tilpuma mērījumus;
5) kritērijus, pēc kuriem konstatē, ka sadzīves atkritumi ir sagatavoti apglabāšanai.
(3) Sadzīves atkritumu poligona īpašnieks vai apsaimniekotājs nodrošina, ka attiecīgajā poligonā sadzīves vai
ražošanas atkritumi tiek sagatavoti apglabāšanai, vai arī to, ka poligonā pieņem apglabāšanai sagatavotus atkritumus,
ja attiecīgajā poligonā netiek veikta sadzīves atkritumu sagatavošana apglabāšanai.
(4) Atkritumu poligona īpašnieks vai apsaimniekotājs, saņemot atļauju pirms atkritumu poligona darbības
uzsākšanas, sniedz finansiālu vai līdzvērtīgu nodrošinājumu, tādējādi apliecinot, ka tiks izpildītas šajā atļaujā noteiktās
prasības, arī prasības attiecībā uz poligona slēgšanu un pēc poligona slēgšanas veicamo vides monitoringu.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
30.04.2015.
 un 
17.11.2016
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2017.
)
23.pants.
 (1) Atkritumu apsaimniekotāji, kuri veic atkritumu savākšanu vai pārvadāšanu, atkritumu sagatavošanu
reģenerācijai vai apglabāšanai, atkritumu reģenerāciju vai apglabāšanu, slēgtas vai rekultivētas atkritumu izgāztuves
atrakšanu un atrakto atkritumu pāršķirošanu, atkritumu tirgotāji un atkritumu apsaimniekošanas starpnieki, bīstamo
13
/
28
atkritumu radītāji, izņemot sadzīves bīstamo atkritumu radītājus:
1) veic apsaimniekoto vai radīto atkritumu daudzuma (apjoma), veida, izcelsmes, savākšanas biežuma un
pārvadāšanas uzskaiti, reģenerācijas vai apglabāšanas veidu un vietu uzskaiti hronoloģiskā secībā un uzglabā
šo informāciju ne mazāk kā trīs gadus;
2) normatīvajos aktos par vides statistiku noteiktajā kārtībā sniedz Vides aizsardzības un reģionālās attīstības
ministrijas pilnvarotai institūcijai informāciju par slēgtas vai rekultivētas atkritumu izgāztuves atrakšanas
rezultātā iegūto atkritumu daudzumu (apjomu) un par to uzglabāšanu, pārkraušanu un pārvadāšanu,
sagatavošanu reģenerācijai vai apglabāšanai, reģenerāciju vai apglabāšanu un uzglabā šo informāciju ne mazāk
kā trīs gadus;
3) pēc pašvaldības pieprasījuma vai atbilstoši līgumam, ko noslēgusi pašvaldība un sadzīves atkritumu
apsaimniekotājs, sniedz pašvaldībai informāciju par atkritumu apsaimniekošanu, tai skaitā šīs daļas 
1.punktā
minēto informāciju un informāciju par tās administratīvajā teritorijā savākto sadzīves atkritumu daudzumu
(apjomu), uzglabāšanu, pārkraušanu, šķirošanu un pārvadāšanu, kā arī sagatavošanu reģenerācijai vai
apglabāšanai un reģenerāciju vai apglabāšanu;
4) pēc pieprasījuma sniedz citām valsts institūcijām informāciju par atkritumu apsaimniekošanu, tai skaitā šīs
daļas 
1.punktā
 minēto informāciju un citu vides informāciju.
(2) Atkritumu apsaimniekotāji, kuri savāc vai pārvadā bīstamos atkritumus, šā panta pirmajā daļā minēto informāciju
uzglabā ne mazāk kā trīs gadus.
(3) Bīstamo atkritumu apsaimniekotāji pēc bīstamo atkritumu iepriekšējā valdītāja pieprasījuma sniedz izziņu par
attiecīgo atkritumu savākšanu, uzglabāšanu, pārkraušanu un pārvadāšanu, sagatavošanu reģenerācijai vai
apglabāšanai, reģenerāciju vai apglabāšanu.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
16.12.2010.
, 
30.04.2015.
 un 
17.11.2016
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2017.
)
VI nodaļa 
Prasības atsevišķu atkritumu veidu apsaimniekošanai
24.pants.
 (1) Ministru kabinets nosaka elektrisko un elektronisko iekārtu kategorijas.
(1
1
) Ārvalstu elektrisko un elektronisko iekārtu ražotāji drīkst rakstveidā pilnvarot personu, kas veic komercdarbību
Latvijā, pārņemt attiecīgā ārvalstu elektrisko un elektronisko iekārtu ražotāja saistības Latvijā attiecībā uz šajā likumā
noteikto elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu apsaimniekošanas prasību izpildi. Latvijā reģistrēts elektrisko un
elektronisko iekārtu ražotājs, kurš veic komercdarbību Latvijā un, izmantojot distances līgumu, pārdod elektriskās un
elektroniskās iekārtas citā Eiropas Savienības dalībvalstī, kur tas neveic komercdarbību, rakstveidā pilnvaro personu,
kas ir reģistrēta attiecīgajā Eiropas Savienības dalībvalstī, pārņemt elektrisko un elektronisko iekārtu ražotāja saistības
attiecīgajā Eiropas Savienības dalībvalstī attiecībā uz elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu apsaimniekošanu.
(2) Ministru kabinets nosaka elektrisko un elektronisko iekārtu ražotāju un to pilnvarotu pārstāvju reģistrācijas
kārtību. Elektrisko un elektronisko iekārtu ražotājus vai to pilnvarotus pārstāvjus reģistrē Vides aizsardzības un
reģionālās attīstības ministrijas pilnvarota iestāde vai elektrisko un elektronisko iekārtu ražotāju nodibināta personu
apvienība, kurai šo uzdevumu deleģējusi Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrija. Elektrisko un
elektronisko iekārtu ražotāji vai to pilnvaroti pārstāvji sniedz Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrijas
pilnvarotajai iestādei vai minētajai personu apvienībai informāciju par Latvijas tirgū piedāvāto elektrisko un elektronisko
iekārtu daudzumu, kategorijām, kā arī par savākto, atkārtoti izmantoto, pārstrādāto, reģenerēto un eksportēto
elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu daudzumu un kategorijām.
(3) Šā panta otrajā daļā minētā elektrisko un elektronisko iekārtu ražotāju nodibinātā personu apvienība:
1) attiecībā uz valsts pārvaldes uzdevuma izpildi — veikt elektrisko un elektronisko iekārtu ražotāju reģistrāciju
— atrodas Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrijas pakļautībā;
2) veicot elektrisko un elektronisko iekārtu ražotāju reģistrāciju, ir tiesīga izdot administratīvos aktus par
elektrisko un elektronisko iekārtu ražotāja reģistrēšanu, atteikumu reģistrēt elektrisko un elektronisko iekārtu
ražotāju un elektrisko un elektronisko iekārtu ražotāja izslēgšanu no elektrisko un elektronisko iekārtu ražotāju
reģistra.
14
/
28
(4) Elektrisko un elektronisko iekārtu ražotāju datu uzturēšanu veic par maksu, kuras apmēru un maksāšanas
kārtību nosaka Ministru kabinets.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
16.12.2010.
, 
29.03.2012.
 un 
27.03.2014
. likumu, kas stājas spēkā 
03.04.2014.
)
25.pants.
 Elektrisko un elektronisko iekārtu ražotājs sadarbojas ar komersantiem, kas veic elektrisko un
elektronisko iekārtu atkritumu pārstrādi, lai veicinātu elektrisko un elektronisko iekārtu izstrādi un ražošanu tā, ka ir
iespējama to demontāža un reģenerācija, kā arī šo iekārtu, to sastāvdaļu un materiālu atkārtota izmantošana,
atdalīšana un reģenerācija. Elektrisko un elektronisko iekārtu izstrādē un ražošanā piemēro normatīvajos aktos par
ekodizaina prasībām ar enerģiju saistītām precēm (produktiem) noteiktās prasības, nelietojot paņēmienus, kuri
apgrūtina minēto iekārtu atkritumu atkārtotu izmantošanu, izņemot gadījumus, kad šādu paņēmienu lietošana būtiski
uzlabo vides aizsardzības vai drošības prasību piemērošanu.
(
27.03.2014
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
03.04.2014.
)
26.pants.
 (1) Elektrisko un elektronisko iekārtu ražotājs nodrošina šo iekārtu atkritumu savākšanu, pieņemšanu,
apstrādi, atkārtotu izmantošanu, pārstrādi, reģenerāciju un apglabāšanu, pielietojot labākos pieejamos tehniskos
paņēmienus.
(2) Elektrisko un elektronisko iekārtu ražotājs var pats veikt šā panta pirmajā daļā minētos pasākumus vai slēgt
līgumu ar elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu apsaimniekotāju (komercsabiedrību, kas, pamatojoties uz
noslēgto līgumu ar elektrisko un elektronisko iekārtu ražotāju, organizē un koordinē šo iekārtu atkritumu
apsaimniekošanu).
(3) Elektrisko un elektronisko iekārtu ražotājs nodrošina mājsaimniecības elektrisko un elektronisko iekārtu
atkritumu pieņemšanu izveidotajā savākšanas sistēmā bez maksas.
(4) Elektrisko un elektronisko iekārtu izplatītājs, kas piegādā jaunas mājsaimniecības elektriskās vai elektroniskās
iekārtas tieši to lietotājam, nodrošina elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu pieņemšanu, neprasot par to
samaksu, ja attiecīgās elektriskās un elektroniskās iekārtas pieder pie līdzīga tipa elektriskajām un elektroniskajām
iekārtām un veikušas tādas pašas funkcijas kā piegādātās elektriskās un elektroniskās iekārtas.
(4
1
) Mazumtirdzniecības veikalos, kuros ir vismaz 400 kvadrātmetru lielas elektrisko un elektronisko iekārtu
tirdzniecības platības, vai tiešā to tuvumā elektrisko un elektronisko iekārtu izplatītājs nodrošina tādu elektrisko un
elektronisko iekārtu savākšanu no lietotājiem bez maksas, kurām neviens ārējais izmērs nepārsniedz 25 centimetrus,
neprasot iegādāties tāda paša vai līdzīga veida elektrisko vai elektronisko iekārtu. Elektrisko un elektronisko iekārtu
izplatītājs nodrošina savākto elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu apsaimniekošanu atbilstoši šā panta piektajai
daļai.
(5) Savāktos elektrisko vai elektronisko iekārtu atkritumus nodod apstrādes uzņēmumu (iekārtu) operatoriem, ja tie
ir saņēmuši normatīvajos aktos noteiktās atļaujas, izņemot neizkomplektētas elektriskās vai elektroniskās iekārtas,
kuras paredzēts izmantot atkārtoti.
(6) Dalīti savāktus neapstrādātus elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumus nedrīkst pieņemt apglabāšanai
atkritumu poligonos.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
27.03.2014
. likumu, kas stājas spēkā 
03.04.2014.
)
27.pants.
 (1) Līdz 2005.gada 13.augustam tirgū laisto mājsaimniecības elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu
apsaimniekošanas izmaksas sedz visi elektrisko un elektronisko iekārtu ražotāji.
(2) Līdz 2005.gada 13.augustam tādu tirgū laisto elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu apsaimniekošanas
izmaksas, kuras nav uzskatāmas par mājsaimniecības elektriskajām vai elektroniskajām iekārtām, sedz šo iekārtu
lietotājs. Šo iekārtu ražotājs minēto atkritumu apsaimniekošanas izmaksas sedz, ja attiecīgās iekārtas tiek aizstātas
ar jaunām identiskām vai tādām jaunām iekārtām, kuras veic līdzvērtīgas funkcijas.
(3) Līdz 2005.gada 13.augustam tirgū laisto mājsaimniecības elektrisko un elektronisko iekārtu ražotājs jaunu
iekārtu pārdošanas brīdī pircējiem sniedz informāciju par izmaksām, kas saistītas ar šo iekārtu atkritumu savākšanu,
apstrādi un apglabāšanu drošā veidā.
(4) Pēc 2005.gada 13.augusta tirgū laisto mājsaimniecības elektrisko un elektronisko iekārtu pārdošanas brīdī
pircējiem atsevišķi nenorāda informāciju par izmaksām, kas saistītas ar šo iekārtu atkritumu savākšanu, apstrādi un
apglabāšanu drošā veidā.
15
/
28
(5) Pēc 2005.gada 13.augusta elektrisko un elektronisko iekārtu ražotājs sedz paša ražoto vai tirgū laisto
elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu un mājsaimniecības elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu
savākšanas un reģenerācijas izmaksas, kā arī izmaksas, kas saistītas ar šo atkritumu sagatavošanu reģenerācijai,
sagatavošanu apglabāšanai un ar apglabāšanu videi nekaitīgā veidā.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
27.03.2014
. likumu, kas stājas spēkā 
03.04.2014.
)
28.pants.
 Ražotājs, kas laiž tirgū elektriskās un elektroniskās iekārtas pēc 2005.gada 13.augusta un nav izvēlējies
šā likuma 
26.panta
 otrajā daļā minētos šo iekārtu atkritumu apsaimniekošanas veidus, šā likuma 
26.panta
 pirmajā
daļā minēto pasākumu veikšanu nodrošina ar bankas sniegtu garantiju vai civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu.
29.pants.
 Ministru kabinets nosaka:
1) prasības elektrisko un elektronisko iekārtu marķēšanai;
2) prasības elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu savākšanai un apstrādei;
3) elektrisko un elektronisko atkritumu savākšanas, atkārtotas izmantošanas, pārstrādes un reģenerācijas
apjomus un termiņus, kā arī prasības ziņojuma sniegšanai par šo darbību izpildi;
4) prasības, kas jāievēro, sniedzot informāciju patērētājiem, elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu
apstrādes, atkārtotas izmantošanas, pārstrādes un reģenerācijas iekārtu operatoriem, kā arī prasības attiecībā
uz sabiedrības un Eiropas Komisijas informēšanu.
30.pants.
 (1) Baterija vai akumulators ir elektriskās enerģijas avots, kurā enerģija rodas, tieši pārveidojoties
ķīmiskajai enerģijai, un kurš sastāv no vienas vai vairākām primārām (atkārtoti neuzlādējamām) vai sekundārām
(atkārtoti uzlādējamām) daļām.
(2) Baterijas un akumulatorus iedala šādās kategorijās:
1) bateriju pakete ir bateriju vai akumulatoru komplekss, kas savienots kopā vai ietverts ārējā apvalkā, veidojot
vienotu bloku, un nav paredzēts, ka tiešais lietotājs to sadalīs vai atvērs;
2) pārnēsājama baterija vai akumulators ir jebkura aizplombēta baterija, podziņelements, bateriju pakete vai
akumulators, ko var pārnēsāt rokās un kas nav ne rūpniecībā, ne arī transportlīdzekļos vai citā pašgājējā tehnikā
izmantojama baterija vai akumulators;
3) podziņelementi ir mazas, apaļas pārnēsājamas baterijas vai akumulatori, kuru diametrs ir lielāks par
augstumu un kurus izmanto īpašiem nolūkiem, piemēram, dzirdes aparātos, rokas pulksteņos, mazās
pārnēsājamās iekārtās un kā enerģijas avotus datu saglabāšanai;
4) transportlīdzekļos vai citā pašgājējā tehnikā izmantojama baterija vai akumulators ir baterija vai akumulators,
kas paredzēts, lai darbinātu transportlīdzekļa vai citas pašgājējas tehnikas starteri, apgaismes shēmu vai
aizdedzi (turpmāk — transportlīdzekļu baterijas un akumulatori);
5) rūpniecībā izmantojama baterija vai akumulators ir jebkura baterija vai akumulators, kas izstrādāts tikai
rūpnieciskam vai profesionālam lietojumam vai kas lietojams jebkura veida elektriskajos transportlīdzekļos.
(3) Šā likuma noteikumi attiecas uz visu veidu baterijām un akumulatoriem neatkarīgi no to lietojuma, formas,
ietilpības, svara vai tajos izmantotajiem materiāliem.
(4) Bateriju vai akumulatoru atkritumi ir jebkura baterija vai akumulators, kas atbilst šā likuma 
1.panta
 1.punktā
sniegtajai atkritumu definīcijai.
31.pants.
 (1) Bateriju vai akumulatoru ražotājs ir jebkura persona Eiropas Savienības dalībvalstī, kas neatkarīgi no
izmantotās tirdzniecības metodes, arī neatkarīgi no distances līguma, savas komercdarbības vai saimnieciskās
darbības ietvaros pirmo reizi laiž tirgū baterijas vai akumulatorus, tai skaitā baterijas vai akumulatorus, kuri atbilstoši
ražotāja komercdarbībai ir iestrādāti ierīcēs vai transportlīdzekļos.
16
/
28
(2) Bateriju vai akumulatoru izplatītājs ir jebkura persona, kas savas komercdarbības vai saimnieciskās darbības
ietvaros baterijas vai akumulatorus piegādā tiešajiem lietotājiem.
(3) Ministru kabinets nosaka bateriju vai akumulatoru ražotāju reģistrācijas kārtību un reģistra turētāju. Bateriju vai
akumulatoru ražotāji sniedz reģistram informāciju par tirgū laisto bateriju vai akumulatoru daudzumu un veidiem, par
savākto, pārstrādāto, kā arī eksportēto bateriju vai akumulatoru daudzumu un veidiem.
(3
1
) Šā panta trešajā daļā minēto elektrisko un elektronisko iekārtu ražotāju nodibinātā personu apvienība:
1) attiecībā uz valsts pārvaldes uzdevuma izpildi — veikt bateriju un akumulatoru ražotāju reģistrāciju — atrodas
Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrijas pakļautībā;
2) veicot bateriju vai akumulatoru ražotāju reģistrāciju, ir tiesīga izdot administratīvos aktus par bateriju vai
akumulatoru ražotāja reģistrēšanu, atteikumu reģistrēt bateriju vai akumulatoru ražotāju un bateriju vai
akumulatoru ražotāja izslēgšanu no bateriju vai akumulatoru ražotāju reģistra.
(4) Bateriju vai akumulatoru ražotāju datu uzturēšanu veic par maksu, kuras apmēru un maksāšanas kārtību
nosaka Ministru kabinets.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
29.03.2012
. likumu, kas stājas spēkā 
01.05.2012.
)
32.pants.
 Laišana tirgū nozīmē to, ka baterijas vai akumulatori par maksu vai bez maksas tiek piegādāti vai padarīti
pieejami trešajām personām Eiropas Savienības teritorijā, arī importēšanu Eiropas Savienības muitas teritorijā.
33.pants.
 (1) Bateriju vai akumulatoru ražotājs nodrošina bateriju un akumulatoru atkritumu pieņemšanu,
savākšanu, apstrādi un pārstrādi, izmantojot labākos pieejamos tehniskos paņēmienus atbilstoši veselības un vides
aizsardzības principiem un normatīvajiem aktiem par piesārņojumu.
(2) Bateriju vai akumulatoru ražotājs var pats veikt šā panta pirmajā daļā minētos pasākumus vai slēgt līgumu ar
komersantu, kas, pamatojoties uz noslēgto līgumu, organizē un koordinē bateriju un akumulatoru atkritumu
apsaimniekošanu.
(3) Jebkurš bateriju vai akumulatoru ražotājs, izplatītājs vai atkritumu apsaimniekotājs, kas nodarbojas ar bateriju
un akumulatoru atkritumu savākšanu, apstrādi un pārstrādi, kā arī valsts un pašvaldību iestādes var piedalīties šā
panta pirmajā un otrajā daļā minētajos pasākumos.
(4) Šā panta pirmajā un otrajā daļā minētie pasākumi attiecas arī uz baterijām un akumulatoriem, kuru
importēšanai no trešajām valstīm nav piemēroti diskriminējoši noteikumi, neierobežojot minēto bateriju un akumulatoru
tirdzniecību un nepieļaujot konkurenci ierobežojošas darbības.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
29.03.2012
. likumu, kas stājas spēkā 
01.05.2012.
)
34.pants.
 (1) Pārnēsājamo bateriju vai akumulatoru atkritumus savāc vai pieņem bez maksas arī tad, ja to
nodrošina bateriju un akumulatoru izplatītājs, neuzliekot tiešajiem lietotājiem par pienākumu pirkt jaunu bateriju vai
akumulatoru.
(2) Transportlīdzekļu bateriju un akumulatoru ražotājs vai izplatītājs nodrošina šādu bateriju un akumulatoru
atkritumu savākšanu, arī izmantojot savākšanas punktus, kas izvietoti tiešo lietotāju tuvumā, vai pieņemšanu no
privātīpašumā esošiem, saimnieciskajai darbībai neparedzētiem (nekomerciāliem) sauszemes transportlīdzekļiem vai
citas pašgājējas tehnikas bez maksas, neuzliekot par pienākumu pirkt jaunu bateriju vai akumulatoru.
(3) Rūpniecībā izmantojamo bateriju un akumulatoru ražotājs vai izplatītājs nodrošina šādu bateriju un akumulatoru
atkritumu savākšanu vai pieņemšanu neatkarīgi no šo bateriju un akumulatoru ķīmiskā sastāva un izcelsmes.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
29.03.2012
. likumu, kas stājas spēkā 
01.05.2012.
)
34.
1
 pants.
 (1) Bateriju vai akumulatoru ražotāji vai to pilnvaroti pārstāvji nodrošina, ka tiek segtas visas šā likuma
33.panta
 pirmajā un otrajā daļā minēto pasākumu ietvaros savākto pārnēsājamo bateriju un akumulatoru,
transportlīdzekļu bateriju un akumulatoru, kā arī rūpniecībā izmantojamo bateriju un akumulatoru savākšanas,
apstrādes un pārstrādes izmaksas.
(2) Šā panta pirmā daļa netiek attiecināta uz bateriju un akumulatoru atkritumiem, kas savākti atbilstoši
17
/
28
normatīvajiem aktiem par elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumiem vai par nolietotu transportlīdzekļu
apsaimniekošanu, lai novērstu divkāršu samaksu par minēto atkritumu savākšanu, apstrādi un pārstrādi.
(3) Bateriju vai akumulatoru ražotāji vai to pilnvarotas personas nodrošina, ka tiek segtas visas to sabiedrības
informēšanas pasākumu izmaksas, kuri attiecas uz visu veidu pārnēsājamo bateriju un akumulatoru atkritumu
savākšanu, apstrādi un pārstrādi.
(4) Bateriju vai akumulatoru tiešajiem lietotājiem pārnēsājamo bateriju un akumulatoru pārdošanas brīdī atsevišķi
nenorāda attiecīgo bateriju un akumulatoru atkritumu savākšanas, apstrādes un pārstrādes izmaksas.
(5) Transportlīdzekļu bateriju vai akumulatoru, kā arī rūpniecībā izmantojamo bateriju vai akumulatoru ražotāji vai to
pilnvarotas personas var slēgt līgumus, kas paredz citādu izmaksu segšanas kārtību, nekā noteikts šā panta pirmajā
daļā.
(6) Šā panta prasības attiecas uz visu veidu bateriju un akumulatoru atkritumiem neatkarīgi no tirgū laišanas brīža.
(
29.03.2012
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.05.2012.
)
35.pants.
 Rūpniecībā izmantojamo bateriju, akumulatoru un transportlīdzekļu bateriju vai akumulatoru atkritumus
nedrīkst pieņemt apglabāšanai atkritumu poligonos, kā arī sadedzināt. Bateriju vai akumulatoru atkritumu apstrādes un
pārstrādes procesā radušos pārpalikumus drīkst apglabāt atkritumu poligonos vai sadedzināt.
36.pants.
 Ministru kabinets nosaka:
1) bateriju un akumulatoru atkritumu savākšanai, apstrādei un pārstrādei izvirzāmās prasības;
2) bateriju un akumulatoru savākšanas un pārstrādes apjomus un termiņus, kā arī prasības ziņojuma sniegšanai
par šo darbību izpildi.
37.pants.
 (1) 
(Izslēgta ar 
30.04.2015
. likumu)
(2) Atkritumu apsaimniekošanas valsts plānā un reģionālajos plānos paredz pasākumus, kas veicina no
bioloģiskajiem atkritumiem ražotu videi nekaitīgu materiālu izmantošanu, bioloģisko atkritumu atsevišķu savākšanu to
reģenerācijai, kompostēšanai un pārstrādei, kā arī pasākumus bioloģisko atkritumu apstrādei atbilstoši šā likuma
4.panta
 prasībām.
(3) Bioloģiskos atkritumus kompostē sadzīves atkritumu poligonos vai bioloģisko atkritumu kompostēšanai speciāli
ierīkotās vietās vai pārstrādā citādā veidā, ja saņemta atļauja attiecīgās darbības veikšanai.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
30.04.2015
. likumu, kas stājas spēkā 
01.06.2015.
)
VII nodaļa 
Maksa par atkritumu apsaimniekošanu
38.pants.
 (1) Maksu par bīstamo vai ražošanas atkritumu savākšanu, pārvadāšanu, pārkraušanu, uzglabāšanu,
reģenerāciju vai ražošanas atkritumu apglabāšanu sadzīves atkritumu poligonā nosaka, bīstamo vai ražošanas
atkritumu radītājam vai valdītājam vienojoties ar atkritumu apsaimniekotāju, kas veic attiecīgās atkritumu
apsaimniekošanas darbības.
(2) Maksu par bīstamo atkritumu apglabāšanu nosaka Ministru kabineta paredzētajā kārtībā.
(3) Maksa par ražošanas atkritumu apglabāšanu bīstamo atkritumu poligonā ir tāda pati kā maksa par bīstamo
atkritumu apglabāšanu attiecīgajā bīstamo atkritumu poligonā.
39.pants.
 (1) Nešķirotu sadzīves atkritumu apsaimniekošanas (izņemot sadzīves atkritumu reģenerāciju) maksas
noteikšanas kārtību atkritumu radītājam vai valdītājam apstiprina pašvaldība ar saistošajiem noteikumiem.
Pamatojoties uz saistošajos noteikumos paredzēto kārtību, pašvaldība ar lēmumu nosaka maksu par nešķirotu
sadzīves atkritumu apsaimniekošanu (izņemot sadzīves atkritumu reģenerāciju), un to veido:
18
/
28
1) maksa par sadzīves atkritumu savākšanu, pārvadāšanu, pārkraušanu, šķirošanu un citām normatīvajos aktos
noteiktajām darbībām, ko veic pirms atkritumu reģenerācijas un kas samazina apglabājamo atkritumu apjomu,
uzglabāšanu, dalītās atkritumu savākšanas, pārkraušanas un šķirošanas infrastruktūras objektu uzturēšanu
atbilstoši līgumam, kuru noslēgusi 
pašvaldība un atkritumu apsaimniekotājs;
2) sabiedrisko pakalpojumu regulatora apstiprinātais tarifs par sadzīves atkritumu apglabāšanu atkritumu
poligonos;
3) dabas resursu nodoklis par atkritumu apglabāšanu normatīvajos aktos noteiktajā apmērā.
(1
1
) Šā panta pirmās daļas 1.punktā minēto maksu samazina par ieņēmumu daļu, kuru atkritumu apsaimniekotājs
gūst no šķiroto atkritumu realizācijas.
(2) Atkritumu apsaimniekotājs, kuru atbilstoši šā likuma 
18.pantam
 izvēlējusies pašvaldība, nodrošina sadzīves
atkritumu savākšanu, pārvadāšanu, pārkraušanu, šķirošanu, uzglabāšanu, dalītās atkritumu vākšanas, šķirošanas un
pārkraušanas infrastruktūras objektu uzturēšanu par vienādu maksu visiem sadzīves atkritumu radītājiem attiecīgajā šo
atkritumu apsaimniekošanas zonā atbilstoši šajā likumā noteiktajā kārtībā noslēgtajam līgumam ar pašvaldību.
(2
1
) Atkritumu poligona apsaimniekotājs, pieņemot apglabāšanai sadzīves atkritumus, dabas resursu nodokli par
sadzīves atkritumu apglabāšanu normatīvajos aktos noteiktajā apmērā iekasē par visu apglabāšanai nodoto nešķiroto
sadzīves atkritumu daudzumu.
(2
2
) Atkritumu apsaimniekotājs, pieņemot nešķirotus sadzīves atkritumus no atkritumu radītāja, dabas resursu
nodokli un tarifa maksājumu par sadzīves atkritumu apglabāšanu atkritumu poligonos iekasē par visu
apsaimniekošanai nodoto nešķiroto sadzīves atkritumu daudzumu.
(3) Atkritumu kompostēšanas izmaksas iekļauj:
1) sadzīves atkritumu apglabāšanas tarifā, ja bioloģiskos atkritumus kompostē sadzīves atkritumu poligonā;
2) maksā par sadzīves atkritumu apsaimniekošanu, ja bioloģiskos atkritumus kompostē vietās, kas speciāli
ierīkotas bioloģisko atkritumu kompostēšanai.
(4) Pašvaldība ik gadu līdz 30.jūnijam izvērtē maksu par sadzīves atkritumu apsaimniekošanu. Maksu pārrēķina, ja
šādu maksas komponenšu kopsumma mainās par 10 procentiem vai vairāk:
1) šā panta pirmās daļas 1.punktā minētās izmaksas atkritumu tilpuma un masas attiecības mērījumu
koeficienta piemērošanas rezultātā;
2) ieņēmumu daļa, kuru atkritumu apsaimniekotājs gūst kā starpību starp maksājumu par dabas resursu
nodokli par savākto un atkritumu poligonā nodoto sadzīves atkritumu daudzumu;
3) ieņēmumu daļa, kuru atkritumu apsaimniekotājs gūst kā starpību tarifa maksājumā par sadzīves atkritumu
apglabāšanu atkritumu poligonos starp savākto un atkritumu poligonā nodoto sadzīves atkritumu daudzumu.
(5) Atkritumu apsaimniekotājs nodrošina savākto, reģenerācijai nodoto un atkritumu poligonā nodoto sadzīves
atkritumu masas noteikšanu tonnās. Par savākto, reģenerācijai nodoto un atkritumu poligonā nodoto sadzīves
atkritumu masu atkritumu apsaimniekotājs Ministru kabineta noteiktajā kārtībā informē pašvaldību.
(6) Ministru kabinets nosaka:
1) kārtību, kādā atkritumu apsaimniekotājs veic sadzīves atkritumu masas un tilpuma attiecību mērījumus, un
šo mērījumu veikšanas nosacījumus;
2) kārtību, kādā nosakāms koeficients pārejai no tilpuma vienībām uz masas vienībām;
3) termiņus un kārtību, kādā atkritumu apsaimniekotājs informē pašvaldību par atkritumu masas un tilpuma
mērījumiem un piemērojamo koeficientu.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
30.04.2015.
 un 
17.11.2016
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2017.
 Sk. Pārejas
noteikumu 
28.
, 
30. 
un 
35. punktu
)
19
/
28
40.pants.
 Tarifu par sadzīves atkritumu apglabāšanu atkritumu poligonā nosaka likumā "
Par sabiedrisko
pakalpojumu regulatoriem
" paredzētajā kārtībā saskaņā ar Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisijas noteikto
metodiku par sadzīves atkritumu apglabāšanas pakalpojuma tarifa aprēķināšanu.
(
17.11.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2017.
)
41.pants.
 (1) Tarifā par atkritumu apglabāšanu poligonos iekļauj:
1) ar atkritumu poligona ierīkošanu un ekspluatāciju saistītās izmaksas, ar atkritumu poligona pārkraušanas
staciju saistītās izmaksas un izmaksas par pieņemto vai apglabāšanai sagatavoto sadzīves atkritumu
nogādāšanu no atkritumu poligona pārkraušanas stacijas uz atkritumu poligonu;
2) izmaksas, kas saistītas ar atkritumu sagatavošanu apglabāšanai, atkritumu slāņa regulāru pārklāšanu ar
inertu pārsegumu;
3) izmaksas to sabiedrības izglītības pasākumu finansēšanai, kuri vērsti uz attiecīgā atkritumu
apsaimniekošanas reģiona atkritumu radītāju izglītošanu atkritumu apsaimniekošanas jomā;
4) izmaksas, kas saistītas ar poligona apsaimniekotāja finansiālo vai citu līdzvērtīgu nodrošinājumu;
5) poligona slēgšanas un rekultivācijas izmaksas;
6) izmaksas, kas saistītas ar slēgta atkritumu poligona monitoringu un uzturēšanu vismaz 30 gadu ilgā
laikposmā pēc poligona slēgšanas;
7) izmaksas, kas saistītas ar bioloģiski noārdāmo atkritumu apglabājamā daudzuma samazināšanu, tai skaitā
bioloģiski noārdāmo atkritumu reģenerāciju;
8) pētniecības un attīstības darbības izmaksas, kas vērstas uz atkritumu poligonos apglabājamo atkritumu
daudzuma samazināšanu.
(1
1
) Šā panta izpratnē atkritumu poligona pārkraušanas stacija ir uz atkritumu poligona infrastruktūru attiecināta
pārkraušanas stacija, kurā atkritumu poligona īpašnieks vai apsaimniekotājs pieņem attiecīgajā atkritumu
apsaimniekošanas reģionā savāktos atkritumus, lai tos nogādātu apglabāšanai atkritumu poligonā vai sagatavotu
apglabāšanai.
(1
2
) Ministru kabinets paredz kārtību, kādā nosakāmas poligona slēgšanas un rekultivācijas izmaksas, slēgta
atkritumu poligona monitoringa un uzturēšanas izmaksas, kā arī kārtību, kādā pašvaldība, kuras administratīvajā
teritorijā atrodas sadzīves atkritumu poligons, vai Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrija uzrauga un
kontrolē atkritumu poligona slēgšanas kontā Valsts kasē ieskaitāmo līdzekļu iemaksas un izmaksas pēc poligona
slēgšanas.
(1
3
) Pētniecības un attīstības darbības izmaksas nedrīkst pārsniegt trīs procentus no izmaksām, kas veido tarifu
par sadzīves atkritumu apglabāšanu atkritumu poligonos, un tās ir iekļaujamas tarifā pēc pētniecības un attīstības
darbības pabeigšanas, ievērojot, ka minētās darbības nodrošina atkritumu poligonos apglabājamā atkritumu daudzuma
samazināšanu. Ministru kabinets nosaka:
1) attiecībā uz pētniecības un attīstības darbības atbilstību un novērtēšanu un projekta dokumentāciju
izvirzāmās prasības, kā arī pētniecības un attīstības izdevumu uzskaites kārtību;
2) kārtību, kādā nodrošina pētniecības un attīstības darbības rezultātu publisko pieejamību.
(1
4
) Atkritumu poligona apsaimniekotājs samazina tarifā par atkritumu apglabāšanu iekļautās izmaksas par
ieņēmumu daļu, kuru tas gūst kā starpību starp maksājumu par dabas resursu nodokli, ko samaksā atkritumu
apsaimniekotājs par sadzīves atkritumu daudzumu saskaņā ar šā likuma 
39.panta
 2.1 daļu, un valsts budžetā
samaksāto dabas resursu nodokli par sadzīves atkritumu apglabāšanu. Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija
nosaka kārtību, kādā Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisijai tiek iesniegts un komisijā izskatīts aprēķinātais
sadzīves atkritumu apglabāšanas tarifa projekts saistībā ar dabas resursu nodokļa maksājumiem.
(1
5
) Atkritumu poligona apsaimniekotājs atkritumu poligonā pieņemto un apglabāto sadzīves atkritumu masu
nosaka tonnās un par apglabāšanai pieņemto un poligonā apglabāto atkritumu masu informē pašvaldību Ministru
20
/
28
kabineta noteiktajā kārtībā un termiņos.
(2) Atkritumu poligona apsaimniekotājs to ieņēmumu daļu no tarifa par atkritumu apglabāšanu poligonā, kura
paredzēta poligona slēgšanas, rekultivācijas un slēgta poligona monitoringa un uzturēšanas izmaksu segšanai,
iemaksā atkritumu poligona slēgšanas kontā Valsts kasē par iepriekšējo ceturksni līdz nākamā ceturkšņa pirmā
mēneša piecpadsmitajam datumam.
(3) Pēc tam kad Valsts vides dienests ir pieņēmis lēmumu par atkritumu poligona slēgšanu, šā panta otrajā daļā
minētos līdzekļus Ministru kabineta noteiktajā kārtībā saņem poligona īpašnieks vai apsaimniekotājs vai valsts vai
pašvaldības iestāde poligona slēgšanas, rekultivācijas un slēgta atkritumu poligona monitoringa izmaksu segšanai.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
27.03.2014.
, 
30.04.2015.
 un 
17.11.2016
. likumu, kas stājas spēkā 
01.01.2017.
 Sk.
Pārejas noteikumu 
31. 
un 
32. punktu
)
VIII nodaļa 
Atkritumu pārrobežu pārvadājumi
42.pants.
 (1) Bīstamo atkritumu eksportēšana reģenerācijai vai apglabāšanai uz valstīm, kuras pievienojušās
1989.gada 22.marta Bāzeles konvencijai par kontroli pār kaitīgo atkritumu robežšķērsojošo transportēšanu un to
aizvākšanu, ir atļauta, ievērojot minētajā konvencijā noteikto procedūru.
(2) Latvijas teritorijā aizliegts ievest atkritumus apglabāšanai, arī sadedzināšanai, ja minētā darbība ir klasificējama
kā atkritumu apglabāšana, vai ilgstošai uzglabāšanai.
(3) Atkritumus reģenerācijai vai sadedzināšanai, ja sadedzināšana klasificējama kā atkritumu reģenerācija, ir
atļauts ievest tikai tādā gadījumā, ja valsts teritorijā darbojas atkritumu reģenerācijas iekārtas, kurām ir atbilstoša
jauda un kuru īpašnieks ir saņēmis atļauju attiecīgo atkritumu reģenerācijai, un atkritumu ievešanas rezultātā netiek
apdraudēta atkritumu apsaimniekošanas valsts plāna vai reģionālajos plānos noteiktā Latvijas teritorijā radīto atkritumu
apstrāde un reģenerācija.
(4) Valsts vides dienests pieņem lēmumu par atkritumu ievešanas aizliegumu, ja konstatē, ka netiek ievēroti šā
panta trešās daļas nosacījumi. Valsts vides dienests pirms attiecīgo atkritumu ievešanas izvērtē atkritumu
sadedzināšanas iekārtas jaudu un plānoto sadedzināmo atkritumu apjomu un veidu, ņemot vērā informāciju par to
valsts teritorijā radīto sadzīves atkritumu daudzumu, kuri ir piemēroti sadedzināšanai attiecīgajās sadedzināšanas
iekārtās atbilstoši šo iekārtu darbībai izsniegtajai A vai B kategorijas piesārņojošās darbības atļaujai. Ministru kabinets
nosaka kārtību, kādā Valsts vides dienests pieņem lēmumu par atļauju ievest atkritumus reģenerācijai un lēmumu par
atkritumu ievešanas aizliegumu.
(5) Atkritumu apsaimniekotājs, kas ieved Latvijas teritorijā vai izved no Latvijas teritorijas Eiropas Parlamenta un
Padomes 2006.gada 14.jūnija regulas (EK) Nr. 
1013/2006
 par atkritumu sūtījumiem (turpmāk — regula Nr. 
1013/2006
)
3.pantā vai Bāzeles konvencijā minētos atkritumus šā panta trešajā daļā paredzētajiem mērķiem, atkritumu radītājs,
kas pats izved no Latvijas teritorijas atkritumus apglabāšanai, pārstrādei vai reģenerācijai, līdz kārtējā gada 1.martam
iesniedz pārskatu par atkritumiem par iepriekšējo kalendāra gadu saskaņā ar noteikumiem par vides aizsardzības
valsts statistikas pārskatu veidlapām.
(6) Šā panta trešajā daļā minēto sadedzināšanas iekārtu īpašnieks līdz attiecīgā gada 20.decembrim iesniedz
Valsts vides dienestam informāciju par nākamajā gadā plānoto sadedzināmo atkritumu apjomu un veidu.
(7) Atkritumu apsaimniekotājs, kurš atbilstoši izsniegtajai A vai B kategorijas piesārņojošās darbības atļaujai
sagatavo atkritumus sadedzināšanai atkritumu sadedzināšanas iekārtās, līdz attiecīgā gada 20.decembrim iesniedz
Valsts vides dienestam informāciju par nākamajā gadā plānoto sadedzināmo atkritumu apjomu un veidu.
(8) Valsts vides dienests pilda regulā Nr. 
1013/2006
 minētos kompetentās iestādes un korespondenta pienākumus
un izsniedz apstiprinājumu vai piekrišanu atkritumu pārrobežu pārvadājumiem.
(8
1
) Valsts vides dienests kontrolē elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu sūtījumus saskaņā ar regulu Nr.
1013/2006
 un Eiropas Komisijas 2007.gada 29.novembra regulu Nr. 
1418/2007
 par Eiropas Parlamenta un Padomes
regulas (EK) Nr. 
1013/2006
 III vai IIIA pielikumā uzskaitītu dažu atkritumu eksportu reģenerācijai uz valstīm, uz kurām
neattiecas ESAO lēmums par atkritumu pārrobežu pārvietošanas kontroli, kā arī lietotu elektrisko un elektronisko
iekārtu sūtījumus, par kuriem pastāv pamatotas aizdomas, ka tiek sūtīti elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumi.
Valsts vides dienests ir tiesīgs pieprasīt elektrisko un elektronisko iekārtu ražotājam un bez maksas saņemt no tā, šo
ražotāju pārstāvošas trešās personas vai citas personas, kas organizē attiecīgo lietoto elektrisko un elektronisko 
21
/
28
iekārtu sūtījumu, informāciju par veiktajām lietoto elektrisko un elektronisko iekārtu funkcionalitātes un ķīmiskā sastāva
analīzēm.
(8
2
) Ministru kabinets nosaka prasības tādu lietotu elektrisko un elektronisko iekārtu sūtījumu pārbaudei, par
kuriem pastāv aizdomas, ka tiek sūtīti elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumi. Valsts vides dienestam ir tiesības
pieņemt lēmumu, ka elektrisko un elektronisko iekārtu sūtījums ir elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumi, ja pastāv
pamatotas aizdomas, ka tiek sūtīti elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumi.
(8
3
) Valsts vides dienesta pieņemtos lēmumus saistībā ar elektrisko un elektronisko iekārtu sūtījumiem var
apstrīdēt Vides pārraudzības valsts birojā un pārsūdzēt tiesā 
Administratīvā procesa likumā
 noteiktajā kārtībā.
Lēmuma pārsūdzēšana neaptur tā darbību.
(9) Par apstiprinājuma vai piekrišanas izsniegšanu atkritumu pārrobežu pārvadājumiem maksājama valsts nodeva.
Nodevas apmēru un maksāšanas kārtību nosaka Ministru kabinets.
(10) Atkritumus, kuru sagatavošana atkārtotai izmantošanai, atkārtota izmantošana, reģenerācija vai apglabāšana
Latvijā nav iespējama ekonomisku vai tehnisku apsvērumu dēļ, attiecīgo darbību veikšanai var izvest uz citām valstīm
atbilstoši 1989.gada 22.marta Bāzeles konvencijai par kontroli pār kaitīgo atkritumu robežšķērsojošo transportēšanu
un to aizvākšanu un regulai Nr. 
1013/2006
.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
29.03.2012.
, 
27.03.2014.
 un 
30.04.2015
. likumu, kas stājas spēkā 
01.06.2015.
)
Pārejas noteikumi
1. Ar šā likuma spēkā stāšanos spēku zaudē Atkritumu apsaimniekošanas likums (Latvijas Republikas Saeimas
un Ministru Kabineta Ziņotājs, 2001, 3.nr.; 2004, 7., 10.nr.; 2005, 2., 15.nr.; 2006, 24.nr.; 2008, 9.nr.; 2009, 21.nr.).
2. Šā likuma 
6.panta
 3.punkts, 
12.panta
 trešā daļa un 
42.panta
 piektā daļa stājas spēkā 2011.gada 1.janvārī.
3. Ministru kabinets ne vēlāk kā līdz 2010.gada 31.decembrim izdod šā likuma 
6.panta
 1.punktā, 
9.panta
 ceturtajā
daļā, 
11.panta
 otrajā daļā, 
12.panta
 otrajā daļā, 
17.panta
 piektajā, sestajā un astotajā daļā, 
20.panta
 ceturtajā,
piektajā un septītajā daļā, 
22.panta
 otrās daļas 1.punktā, 
24.panta
 otrajā un ceturtajā daļā un 
31.panta
 ceturtajā daļā
minētos noteikumus.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
30.04.2015
. likumu, kas stājas spēkā 
01.06.2015.
)
4. Ministru kabinets ne vēlāk kā līdz 2011.gada 30.novembrim izdod šā likuma 
6.panta
 2., 4., 5.punktā, 
20.panta
astotajā daļā, 
22.panta
 otrās daļas 2. un 3.punktā, 
24.panta
 pirmajā daļā, 
29.pantā
, 
31.panta
 trešajā daļā, 
36.pantā
,
38.panta
 otrajā daļā minētos noteikumus.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
29.03.2012
. likumu, kas stājas spēkā 
01.05.2012.
)
5. Līdz attiecīgo Ministru kabineta noteikumu spēkā stāšanās dienai, bet ne ilgāk kā līdz 2011.gada 30.novembrim
ir piemērojami šādi Ministru kabineta noteikumi:
1) Ministru kabineta 2001.gada 17.jūlija noteikumi Nr.323 “
Prasības atkritumu sadedzināšanai un atkritumu
sadedzināšanas iekārtu darbībai
”;
2) Ministru kabineta 2003.gada 8.jūlija noteikumi Nr.371 “
Kārtība, kādā nosaka maksu par bīstamo atkritumu
apglabāšanu
”;
3) Ministru kabineta 2004.gada 20.aprīļa noteikumi Nr.365 “
Noteikumi par atkritumu pārstrādes, reģenerācijas
un apglabāšanas veidiem
”;
4) Ministru kabineta 2004.gada 27.jūlija noteikumi Nr.624 “
Noteikumi par elektrisko un elektronisko iekārtu
kategorijām
”;
5) Ministru kabineta 2004.gada 24.augusta noteikumi Nr.736 “
Elektrisko un elektronisko iekārtu marķēšanas un
informācijas sniegšanas prasības
”;
22
/
28
6) Ministru kabineta 2004.gada 9.novembra noteikumi Nr.923 “
Elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu
apsaimniekošanas noteikumi
”;
7) Ministru kabineta 2004.gada 30.novembra noteikumi Nr.985 “
Noteikumi par atkritumu klasifikatoru un
īpašībām, kuras padara atkritumus bīstamus
”;
8) Ministru kabineta 2005.gada 26.jūlija ieteikumi Nr.1 “
Ieteikumi pašvaldībām par saistošajiem noteikumiem,
kuri reglamentē sadzīves atkritumu apsaimniekošanu
”;
9) Ministru kabineta 2005.gada 22.novembra noteikumi Nr.874 “
Kārtība, kādā iepērkami un realizējami melno un
krāsaino metālu atgriezumi un lūžņi
”;
10) Ministru kabineta 2005.gada 27.decembra noteikumi Nr.1002 “
Elektrisko un elektronisko iekārtu ražotāju
reģistrācijas kārtība
”;
11) Ministru kabineta 2006.gada 3.janvāra noteikumi Nr.3 “
Noteikumi par valsts nodevu par licences izsniegšanu
melno un krāsaino metālu atgriezumu un lūžņu iepirkšanai un valsts nodevas maksāšanas kārtību
”;
12) Ministru kabineta 2006.gada 25.aprīļa noteikumi Nr.332 “
Noteikumi par azbesta un azbesta izstrādājumu
ražošanas radīto vides piesārņojumu un azbesta atkritumu apsaimniekošanu
”;
13) Ministru kabineta 2006.gada 13.jūnija noteikumi Nr.474 “
Atkritumu poligonu ierīkošanas, atkritumu poligonu
un izgāztuvju apsaimniekošanas, slēgšanas un rekultivācijas noteikumi
”;
14) Ministru kabineta 2008.gada 29.jūlija noteikumi Nr.613 “
Atkritumu apsaimniekošanas atļauju izsniegšanas,
pagarināšanas, pārskatīšanas un anulēšanas kārtība
”;
15) Ministru kabineta 2008.gada 22.septembra noteikumi Nr.782 “
Kārtība, kādā iesniedzami ziņojumi par
pārstrādāto atkritumu apjomu un veidiem
”;
16) Ministru kabineta 2008.gada 22.septembra noteikumi Nr.789 “
Atsevišķu veidu bīstamo atkritumu
apsaimniekošanas kārtība
”;
17) Ministru kabineta 2008.gada 25.novembra noteikumi Nr.977 “
Noteikumi par bateriju un akumulatoru ražotāju
reģistrācijas kārtību un reģistra turētāju
”;
18) Ministru kabineta 2008.gada 16.decembra noteikumi Nr.1051 “
Bīstamo atkritumu uzskaites, identifikācijas,
uzglabāšanas, iepakošanas, marķēšanas un pārvadājumu uzskaites kārtība
”;
19) Ministru kabineta 2009.gada 17.februāra noteikumi Nr.156 “
Noteikumi par ārvalstu elektrisko un elektronisko
iekārtu ražotāju reģistrācijas kārtību un pienākumiem
”;
20) Ministru kabineta 2009.gada 1.septembra noteikumi Nr.985 “
Noteikumi par atkritumu savākšanas,
šķirošanas un bioloģiski noārdāmo atkritumu kompostēšanas vietām
”;
21) Ministru kabineta 2010.gada 9.februāra noteikumi Nr.121 “
Noteikumi par kārtību, kādā savāc un
apsaimnieko dzērienu primāro iepakojumu, kuram nepiemēro depozīta sistēmu un kuru pieņem tirdzniecības
vietā vai speciāli izveidotā dzērienu iepakojuma pieņemšanas punktā, un par prasībām komersantiem, kuri
pieņem šādu iepakojumu
”.
6. Atkritumu apsaimniekošanas valsts plāns 2006.—2012.gadam un atkritumu apsaimniekošanas reģionālie plāni,
kas izdoti līdz šā likuma spēkā stāšanās dienai, ir spēkā līdz to termiņa beigām.
7. Ministru kabineta 2006.gada 26.septembra noteikumi Nr.797 “Noteikumi par Ziemeļvidzemes reģionālo atkritumu
apsaimniekošanas plānu 2006.—2013.gadam” ir spēkā līdz 2013.gada 31.decembrim.
8. Pašvaldības līdz 2011.gada 1.aprīlim izvērtē spēkā esošo saistošo noteikumu par sadzīves atkritumu
apsaimniekošanu atbilstību šā likuma prasībām un atkritumu apsaimniekošanas valsts plānam un reģionālajiem
plāniem, kā arī pašvaldību administratīvo teritoriju dalījumu atkritumu apsaimniekošanas zonās un, ja nepieciešams,
līdz 2011.gada 1.oktobrim izdod jaunus saistošos noteikumus. 
23
/
28
9. Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrija sadarbībā ar pašvaldībām izstrādā un Ministru kabinets līdz
2013.gada 1.jūlijam izdod šā likuma 
10.panta
 pirmajā daļā minētos noteikumus.
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
16.12.2010.
 un 
29.03.2012
. likumu, kas stājas spēkā 
01.05.2012.
)
10. Ministru kabinets:
1) līdz 2012.gada 30.decembrim apstiprina šā likuma 
9.panta
 otrajā daļā minēto atkritumu apsaimniekošanas
valsts plānu, tai skaitā atkritumu rašanās novēršanas programmu;
2) 
(izslēgts ar 
30.04.2015
. likumu).
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
30.04.2015
. likumu, kas stājas spēkā 
01.06.2015.
)
11. Atļaujas, kas izsniegtas, pamatojoties uz Atkritumu apsaimniekošanas likuma (Latvijas Republikas Saeimas
un Ministru Kabineta Ziņotājs, 2001, 3.nr.; 2004, 7., 10.nr.; 2005, 2., 15.nr.; 2006, 24.nr.; 2008, 9.nr.; 2009, 21.nr.)
prasībām, ir spēkā līdz to termiņa beigām.
12. Līdz 2005.gada 26.jūlijam pašvaldības un sadzīves atkritumu apsaimniekotāja noslēgtais līgums par sadzīves
atkritumu savākšanu, pārvadāšanu, pārkraušanu un uzglabāšanu izbeidzas līgumā noteiktajā termiņā. Ja pašvaldība un
sadzīves atkritumu apsaimniekotājs pēc 2005.gada 26.jūlija ir noslēguši vai pagarinājuši līgumu par sadzīves atkritumu
savākšanu, pārvadāšanu, pārkraušanu un uzglabāšanu, nepiemērojot normatīvos aktus par publisko iepirkumu vai
neatbilstoši normatīvajiem aktiem par publisko iepirkumu, minētais līgums izbeidzams ne vēlāk kā līdz 2013.gada
1.jūlijam.
(Pirmais teikums, ciktāl tas attiecas uz līgumiem, kas noslēgti, nepiemērojot vai neatbilstoši piemērojot
normatīvos aktus par publisko iepirkumu, atzīts par spēkā neesošu no 
01.07.2013.
 ar Satversmes tiesas 
06.12.2012.
spriedumu, kas stājas spēkā 
11.12.2012.
)
13. Līdz līguma par sadzīves atkritumu apsaimniekošanu attiecīgajā zonā noslēgšanai ar komersantu, kurš
izraudzīts publisko iepirkumu vai publisko un privāto partnerību regulējošos normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā,
maksa par sadzīves atkritumu apsaimniekošanu atbilst pēdējam regulatora apstiprinātajam sadzīves atkritumu
apsaimniekošanas tarifam, kas noteikts pirms šā likuma spēkā stāšanās. Pašvaldība ir tiesīga pārskatīt minēto
sadzīves atkritumu apsaimniekošanas tarifu, ja ir mainījies šā likuma 
39.panta
 pirmās daļas 2. un 3.punktā minētais
tarifs vai nodoklis, un precizēt to tādā apmērā, kādā to ietekmē attiecīgās izmaiņas.
14. Pašvaldības un sadzīves atkritumu apsaimniekotāja noslēgtais līgums par sadzīves atkritumu savākšanu,
pārvadāšanu, pārkraušanu un uzglabāšanu, kurā nav noteikts līguma darbības termiņš, izbeidzams ne vēlāk kā līdz
2013.gada 1.jūlijam.
15. Pašvaldība, kuras noslēgtie līgumi izbeidzami saskaņā ar šā likuma pārejas noteikumu 
12. 
vai 
14.punktu
, līdz
2013.gada 1.jūlijam izvēlas sadzīves atkritumu apsaimniekotāju šā likuma 
18.pantā
 noteiktajā kārtībā.
16. Līdz līgumā noteiktā termiņa beigām, bet ne ilgāk kā līdz 2015.gada 31.decembrim ir spēkā līgums par
sadzīves atkritumu apsaimniekošanu, ko slēgusi persona, kura ir publisko iepirkumu pasūtītājs atbilstoši normatīvajiem
aktiem par publisko iepirkumu, un kas noslēgts līdz šā likuma spēkā stāšanās dienai.
17. Līdz līgumā noteiktā termiņa beigām, bet ne ilgāk kā līdz 2015.gada 31.decembrim ir spēkā līgums, ko
atkritumu radītājs, kurš atbilstoši normatīvajiem aktiem atbrīvots no dabas resursu nodokļa maksāšanas par atsevišķu
veidu atkritumu apsaimniekošanu vai kurš piedalās atsevišķu veidu atkritumu apsaimniekošanas sistēmās, noslēdzis
ar paša izraudzītu atkritumu apsaimniekotāju par šķirotu sadzīves atkritumu savākšanu, pārvadāšanu, pārkraušanu un
uzglabāšanu un kas noslēgts līdz šā likuma spēkā stāšanās dienai.
18. Pašvaldības, kuras līdz šā likuma spēkā stāšanās dienai nav noslēgušas līgumu par sadzīves atkritumu
savākšanu, pārvadāšanu, pārkraušanu un uzglabāšanu, sadzīves atkritumu apsaimniekotāju izvēlas šā likuma
18.pantā
 noteiktajā kārtībā līdz 2011.gada 31.decembrim.
24
/
28
19. Šā likuma 
27.panta
 ceturtās daļas nosacījumus attiecībā uz liela izmēra mājsaimniecības elektriskajām un
elektroniskajām iekārtām nepiemēro līdz 2013.gada 13.februārim, bet attiecībā uz citām mājsaimniecības
elektriskajām un elektroniskajām iekārtām — līdz 2011.gada 13.februārim. Pircējiem norādītās izmaksas par šo
iekārtu atkritumu savākšanu, apstrādi un apglabāšanu drošā veidā nedrīkst būt lielākas par elektrisko un elektronisko
iekārtu atkritumu apsaimniekošanas faktiskajām izmaksām.
20. Ministru kabinets ne vēlāk kā līdz 2013.gada 1.jūlijam izdod šā likuma 
6.panta
 6.punktā, 
12.
1
 pantā
 minētos
noteikumus.
(
29.03.2012
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
27.03.2014
. likumu, kas stājas spēkā 
03.04.2014.
)
21. Ja pašvaldība šā likuma 
18.pantā
 noteiktajā kārtībā nav noslēgusi līgumu par sadzīves atkritumu savākšanu,
pārvadāšanu, pārkraušanu vai uzglabāšanu, personas, kas ir pasūtītāji normatīvo aktu par publisko iepirkumu izpratnē,
veic sadzīves atkritumu savākšanas un pārvadāšanas publisko iepirkumu, ievērojot pašvaldības saistošo noteikumu
prasības. Šādā gadījumā pasūtītāja noslēgtais līgums ir spēkā līdz tajā noteiktā līguma darbības termiņa beigām, taču
ne ilgāk kā vienu mēnesi pēc tam, kad stājas spēkā līgums, kuru noslēgusi pašvaldība ar šā likuma 
18.panta
 pirmajā
daļā noteiktajā kārtībā izraudzītu komersantu.
(
29.03.2012
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.05.2012.
)
22. Ministru kabinets:
1) līdz 2014.gada 1.jūlijam izdod šā likuma 
6.panta
 1.
1
 punktā, 
24.panta
 otrajā daļā un 
42.panta
 8.
2
 daļā
minētos noteikumus;
2) līdz 2014.gada 30.decembrim izdod šā likuma 
12.
1
 pantā
 minētos noteikumus;
3) līdz 2015.gada 1.decembrim izdod šā likuma 
12.panta
 otrās daļas 6.punktā un 
41.panta
 1.
2 
un trešajā daļā
minētos noteikumus;
4) līdz 2016.gada 1.martam izdod šā likuma 
18.panta
 otrajā un vienpadsmitajā daļā un 
42.panta
 ceturtajā daļā
minētos noteikumus.
(
27.03.2014
. likuma redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
30.04.2015
. likumu, kas stājas spēkā 
01.06.2015.
)
23. Līdz šā likuma 
24.panta
 otrajā daļā minēto Ministru kabineta noteikumu spēkā stāšanās dienai, bet ne ilgāk kā
līdz 2014.gada 1.jūlijam ir piemērojami Ministru kabineta 2011.gada 26.aprīļa noteikumi Nr.323 "
Noteikumi par
elektrisko un elektronisko iekārtu ražotāju un bateriju vai akumulatoru ražotāju reģistrācijas kārtību un samaksu par
datu uzturēšanu
", ciktāl tie nav pretrunā ar šo likumu.
(
27.03.2014
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
03.04.2014.
)
24. Līdz šā likuma 
12.
1
 pantā
 minēto Ministru kabineta noteikumu spēkā stāšanās dienai, bet ne ilgāk kā līdz
2014.gada 30.decembrim ir piemērojami Ministru kabineta 2013.gada 22.oktobra noteikumi Nr.1172 "
Atkritumu
tirgotāju un atkritumu apsaimniekošanas starpnieku reģistrācijas kārtība
", ciktāl tie nav pretrunā ar šo likumu.
(
27.03.2014
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
03.04.2014.
)
25. Līdz līgumā noteiktā termiņa beigām, bet ne ilgāk kā līdz 2017.gada 1.jūnijam ir spēkā līgums par savā
komercdarbības veikšanas vietā radīto atkritumu savākšanu, pārvadāšanu, pārkraušanu un uzglabāšanu, kuru sadzīves
atkritumu radītājs noslēdzis un par kuru informējis vietējo pašvaldību, pamatojoties uz Atkritumu apsaimniekošanas
likuma 
18.panta
 desmito daļu, kas bija spēkā līdz 2015.gada 31.maijam.
(
30.04.2015
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.06.2015.
)
26. Šā likuma 
12.panta
 trešās daļas jaunā redakcija stājas spēkā vienlaikus ar attiecīgiem grozījumiem likumā "
Par
nodokļiem un nodevām
".
(
30.04.2015
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.06.2015.
)
25
/
28
27. Grozījumi šā likuma 
23.panta
 pirmajā daļā attiecībā uz informācijas uzskaiti un sniegšanu valsts institūcijām un
pašvaldībām un grozījumi šā likuma 
41.panta
 pirmajā daļā attiecībā uz izmaksu, kas saistītas ar slēgta atkritumu
poligona uzturēšanu, un izmaksu, kas saistītas ar bioloģiski noārdāmo atkritumu apglabājamā daudzuma
samazināšanu, iekļaušanu tarifā par atkritumu apglabāšanu poligonos stājas spēkā 2016.gada 1.janvārī.
(
30.04.2015
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.06.2015.
)
28. Ministru kabinets:
1) līdz 2017.gada 31.martam izdod šā likuma 
20.panta
 vienpadsmitajā daļā un 
41.panta
 1.
3
 un 1.
5
 daļā minētos
noteikumus;
2) līdz 2017.gada 31.augustam izdod šā likuma 
22.panta
 otrās daļas 4. un 5.punktā un 
39.panta
 sestajā daļā
minētos noteikumus.
(
17.11.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2017.
)
29. Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija līdz 2017.gada 28.februārim nosaka šā likuma 
41.panta
 1.
4
 daļā
minēto kārtību.
(
17.11.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2017.
)
30. Līdz šā likuma 
39.panta
 sestajā daļā minēto noteikumu spēkā stāšanās dienai atkritumu apsaimniekotājs
sniedz pašvaldībai informāciju par savākto un poligonā nodoto sadzīves atkritumu daudzumu.
(
17.11.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2017.
)
31. Sadzīves atkritumu poligonu apsaimniekotāji sagatavo un ne vēlāk kā līdz 2017.gada 31.decembrim iesniedz
izskatīšanai Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisijā atbilstoši šā likuma 
41.panta
 1.
4
 daļā minētajai tarifa
aprēķināšanas kārtībai sagatavotu tarifa projektu.
(
17.11.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2017.
)
32. Līdz šā likuma 
41.panta
 1.
4
 daļā minētā tarifa apstiprināšanas brīdim atkritumu poligona apsaimniekotājs dabas
resursu nodoklim par sadzīves atkritumu apglabāšanu piemēro koeficientu, kas atbilst attiecībai starp poligonā
apglabāto atkritumu un poligonā pieņemto atkritumu daudzumu, un vienlaikus paziņo par to pašvaldībai saskaņā ar šā
likuma 
41.panta
 1.
5
 daļu.
(
17.11.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2017.
)
33. Informāciju saskaņā ar Ministru kabineta noteikto kārtību par veiktajiem atkritumu masas un tilpuma
mērījumiem un piemērojamo koeficientu pārejai no tilpuma uz masas vienībām atkritumu apsaimniekotājs pirmo reizi
iesniedz pašvaldībai līdz 2018.gada 30.aprīlim.
(
17.11.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2017.
)
34. Ja atkritumu apsaimniekošanas līgumos, kas noslēgti publisko iepirkumu vai publisko un privāto partnerību
regulējošos normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā līdz 2016.gada 31.decembrim vai izsludināti līdz 2016.gada
31.decembrim, paredzēts nosacījums par sadzīves atkritumu apsaimniekošanas maksas pārskatīšanu, pašvaldība
pārrēķinu par 2017.gadu veic:
1) divu mēnešu laikā pēc tam, kad tā saņēmusi šo pārejas noteikumu 
30.punktā
 noteikto informāciju no
atkritumu apsaimniekotāja;
2) divu mēnešu laikā pēc tam, kad tā saņēmusi šo pārejas noteikumu 
32.punktā
 noteikto informāciju no
atkritumu poligona apsaimniekotāja.
(
17.11.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2017.
)
35. Ja atkritumu apsaimniekošanas līgumi, kas noslēgti publisko iepirkumu vai publisko un privāto partnerību
regulējošos normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā līdz 2016.gada 31.decembrim vai izsludināti līdz 2016.gada
31.decembrim, neparedz iespēju pārskatīt sadzīves atkritumu apsaimniekošanas maksu, pašvaldības līdz 2020.gada
26
/
28
Likumā iekļautas tiesību normas, kas izriet no:
1) Padomes 1975.gada 16.jūnija direktīvas 
75/439/EEK
 par atkritumeļļu apglabāšanu;
2) Padomes 1975.gada 15.jūlija direktīvas 
75/442/EEK
 par atkritumiem;
3) Padomes 1978.gada 20.februāra direktīvas 
78/176/EEK
 par titāna dioksīda ražošanas atkritumiem;
4) Padomes 1982.gada 3.decembra direktīvas 
82/883/EEK
 par procedūrām tādas vides uzraudzībai un kontrolei, kuru
ietekmē titāna dioksīda ražošanas atkritumi;
5) Padomes 1983.gada 24.janvāra direktīvas 
83/29/EEK
, ar ko groza direktīvu 
78/176/EEK
 par titāna dioksīda
ražošanas atkritumiem;
6) Padomes 1986.gada 22.decembra direktīvas 
87/101/EEK
, ar ko groza direktīvu 
75/439/EEK
 par atkritumeļļu
apglabāšanu;
7) Padomes 1991.gada 18.marta direktīvas 
91/156/EEK
, ar ko groza direktīvu 
75/442/EEK
 par atkritumiem;
8) Padomes 1991.gada 18.marta direktīvas 
91/157/EEK
 par baterijām un akumulatoriem, kuros ir dažas bīstamas
vielas;
9) Padomes 1991.gada 12.decembra direktīvas 
91/689/EEK
 par bīstamajiem atkritumiem;
10) Padomes 1991.gada 23.decembra direktīvas 
91/692/EEK
, ar ko standartizē un racionalizē ziņojumus par to, kā
īsteno dažas direktīvas, kas attiecas uz vidi;
11) Komisijas 1993.gada 4.oktobra direktīvas 
93/86/EEK
, ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes direktīvu
91/157/EEK
 par baterijām un akumulatoriem, kuros ir dažas bīstamas vielas;
12) Padomes 1994.gada 27.jūnija direktīvas 
94/31/EK
, ar ko groza direktīvu 
91/689/EEK
 par bīstamajiem atkritumiem;
13) Padomes 1996.gada 16.septembra direktīvas 
96/59/EK
 par polihlorētu bifenilu un polihlorētu terfenilu (PCB/PCT)
apglabāšanu;
14) Komisijas 1998.gada 22.decembra direktīvas 
98/101/EK
, ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes direktīvu
91/157/EEK
 par baterijām un akumulatoriem, kuros ir dažas bīstamas vielas (dokuments attiecas uz EEZ);
15) Padomes 1999.gada 26.aprīļa direktīvas 
1999/31/EK
 par atkritumu poligoniem;
16) Eiropas Parlamenta un Padomes 2000.gada 4.decembra direktīvas 
2000/76/EK
 par atkritumu sadedzināšanu;
17) Eiropas Parlamenta un Padomes 2003.gada 27.janvāra direktīvas 
2002/96/EK
 par elektrisko un elektronisko
iekārtu atkritumiem (EEIA);
18) Eiropas Parlamenta un Padomes 2003.gada 8.decembra direktīvas 
2003/108/EK
, ar ko groza direktīvu 
2002/96/EK
30.jūnijam nodrošina minēto līgumu pārskatīšanu, iekļaujot tajos nosacījumus sadzīves atkritumu apsaimniekošanas
maksas pārrēķināšanai atbilstoši šā likuma 
39.panta
 piektajai daļai, un veic pirmo pārrēķinu.
(
17.11.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2017.
)
36. Dabas resursu nodokļa maksājumu pieaugumu atbilstoši nodokļa likmei, kas stājas spēkā 2017.gada 1.janvārī,
par periodu no 2017.gada 1.janvāra līdz pašvaldības pieņemtā lēmuma par sadzīves atkritumu apsaimniekošanas
maksas noteikšanu spēkā stāšanās brīdim proporcionāli iekļauj turpmākajos maksājumos periodā līdz 2017.gada
31.decembrim.
(
08.12.2016
. likuma redakcijā, kas stājas spēkā 
01.01.2017.
)
Informatīva atsauce uz Eiropas Savienības direktīvām
(Ar grozījumiem, kas izdarīti ar 
27.03.2014
. likumu, kas stājas spēkā 
03.04.2014.
)
27
/
28
© Oficiālais izdevējs "Latvijas Vēstnesis"
par elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumiem (EEIA);
19) Eiropas Parlamenta un Padomes 2006.gada 5.aprīļa direktīvas 
2006/12/EK
 par atkritumiem (dokuments attiecas
uz EEZ);
20) Eiropas Parlamenta un Padomes 2006.gada 6.septembra direktīvas 
2006/66/EK
 par baterijām un akumulatoriem
un bateriju un akumulatoru atkritumiem, ar ko atceļ direktīvu 
91/157/EEK
;
21) Eiropas Parlamenta un Padomes 2008.gada 19.novembra direktīvas 
2008/98/EK
 par atkritumiem un par dažu
direktīvu atcelšanu (dokuments attiecas uz EEZ);
22) Eiropas Parlamenta un Padomes 2009.gada 23.aprīļa direktīvas 
2009/31/EK
 par oglekļa dioksīda ģeoloģisko
uzglabāšanu un grozījumiem Padomes direktīvā 
85/337/EEK
, Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvās 
2000/60/EK
,
2001/80/EK, 2004/35/EK, 
2006/12/EK
, 2008/1/EK un regulā (EK) Nr. 
1013/2006
;
23) Eiropas Parlamenta un Padomes 2012.gada 4.jūlija direktīvas 
2012/19/ES
 par elektrisko un elektronisko iekārtu
atkritumiem (EEIA).
Likums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā izsludināšanas. 
Likums Saeimā pieņemts 2010.gada 28.oktobrī.
Valsts prezidents V.Zatlers
Rīgā 2010.gada 17.novembrī
28
/
28