ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas noslēgts 1999. gada 18. martā un pievienots Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, 5. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neaizliedz dalībvalstij pieņemt tādu valsts tiesisko regulējumu kā Prezidenta dekrēts 164/2004 par noteikumiem attiecībā uz darbiniekiem, kuri pieņemti darbā publiskajā sektorā, pamatojoties uz noteiktu laiku noslēgtu līgumu, kas ar mērķi transponēt konkrēti Direktīvu 1999/70, lai tās noteikumus piemērotu publiskajā sektorā, paredz īstenot preventīvus pasākumus pret secīgu līgumu vai darba attiecību uz noteiktu laiku ļaunprātīgu izmantošanu, kas uzskaitīti šīs klauzulas 1. punkta no a) līdz c) apakšpunktā, ja valsts tiesībās jau ir paredzēts – kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai – “attiecīgs tiesisks pasākums” minētās klauzulas izpratnē, proti, Likuma Nr. 2112/1920 par privātā sektora darbinieku darba līgumu obligātu izbeigšanu 8. panta 3. punkts, taču ar nosacījumu, ka minētais tiesiskais regulējums, pirmkārt, neietekmē preventīvo pasākumu pret līgumu vai darba attiecību uz noteiktu laiku ļaunprātīgu izmantošanu efektivitāti, kas izriet no minētā attiecīgā tiesiskā pasākuma, un, otrkārt, ir saderīgs ar Kopienu tiesībām un it īpaši minētā nolīguma 8. klauzulas 3. punktu;
21

Sahins par Bundesminister für Inneres lēmumu iesniedza prasību Verwaltungsgerichtshof [Administratīvajā tiesā], kas nolēma apturēt tiesvedību un iesniegt Tiesai šādus prejudiciālos jautājumus: “1) a) Vai [..] Direktīvas 2004/38/EK [..] 3. panta 1. punkts, 6. panta 2. punkts un 7. panta 1. punkta d) apakšpunkts un 2. punkts ir interpretējami tādējādi, ka tie Direktīvas 2. panta 2. punkta izpratnē ietver arī tos ģimenes locekļus, kuri uzņēmējā dalībvalstī ir ieceļojuši neatkarīgi no Savienības pilsoņa (Direktīvas 2. panta 3. punkts) un tikai tur ar Savienības pilsoni ir nodibinājuši radniecību vai ģimeni? b) Ja tas ir tā, vai papildu nozīme ir tam, ka ģimenes loceklis radniecības vai ģimenes dibināšanas brīdī uzņēmējā dalībvalstī uzturas likumīgi? Ja tas tā ir, vai, lai uzturēšanās būtu likumīga, pietiek ar to, ka ģimenes loceklis ir tiesīgs uzturēties vienīgi sava patvēruma meklētāja statusa dēļ? c) Ja atbildē uz pirmā jautājuma a) un b) daļu no Direktīvas “vienīgi” kā patvēruma meklētājam neizriet uzturēšanās tiesības kā ģimenes loceklim, kurš uzņēmējā dalībvalstī ir ieceļojis neatkarīgi no Savienības pilsoņa un tikai tur ar Savienības pilsoni ir nodibinājis radniecību vai ģimeni, vai, to neņemot vērā, var uzskatīt, ka situācijā, kad ģimenes loceklis uzņēmējā dalībvalstī ir uzturējies nepilnus četrus gadus un tur gadu ir precējies ar Savienības pilsoni, ar kuru viņš dzīvo kopā apmēram trīsarpus gadus un viņiem ir kopīgs 20 mēnešus vecs bērns, EKL 18. vai 39. pants, ievērojot pamattiesības uz ģimenes dzīves neaizskaramību, piešķir uzturēšanās tiesības? 2) Vai Direktīvas 9. panta 1. punkts un 10. panta 1. punkts pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru Savienības pilsoņa ģimenes locekļi, kuri nav kādas dalībvalsts pilsoņi un kuriem atbilstoši Kopienu tiesībām, it īpaši saskaņā ar Direktīvas 7. panta 2. punktu, pienākas uzturēšanās tiesības, nevar saņemt uzturēšanās atļauju (“Savienības pilsoņa ģimenes locekļa uzturēšanās atļauja”) tikai tādēļ, ka saskaņā ar uzņēmējas dalībvalsts patvēruma meklētāju tiesību normām viņiem ir (pagaidu) uzturēšanās atļauja šajā valstī?”
20

Neizvirzot iebildi par jurisdikcijas neesamību, Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija izsaka zināmas šaubas attiecībā uz iestādes, kas iesniedz lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, kā tiesu iestādes statusu, it īpaši ņemot vērā nosacījumus zvejas šķīrējtiesnešu atsaukšanai no amata, zvēresta, kas tiem ir jānodod pirms stāšanās amatā, saturu, kā arī to, ka šķīrējtiesnešiem noteiktas to funkcijas ir jāveic Kuģu reģistra vadītāja uzraudzībā.
Fiziska vai juridiska persona var uzskatīt, ka ir individuāli skarta, tikai tad, ja apstrīdētais lēmums skar šo personu kādu noteiktu, viņai raksturīgo iezīmju dēļ vai viņas īpašās faktiskās situācijas dēļ, salīdzinot ar visām citām personām, un līdz ar to šādu personu individualizē tāpat kā adresātu. Ja apstrīdētais akts skar tādu personu grupu, kas ir identificētas vai identificējamas akta pieņemšanas brīdī, ņemot vērā šīs grupas dalībniekus raksturojošus kritērijus, šis akts var šīs personas skart individuāli, jo tās pieder pie ierobežota saimnieciskās darbības subjektu loka. Šajā sakarā to personu, kuras, iespējams, skars Komisijas lēmums, ar kuru interneta domēna nosaukums tiek rezervēts Kopienas iestādēm, organizācijām un struktūrām, skaits un identitāte nevar būt ne skaidri zināmi, ne arī nosakāmi. Saskaņā ar Regulā Nr. 874/2004 paredzēto procedūru, ar kuru nosaka sabiedriskās kārtības noteikumus par pirmā līmeņa domēna “.eu” ieviešanu un darbību, kā arī principiem, kas reglamentē reģistrāciju, katrs sarakstā iekļautais domēna nosaukums tiek rezervēts attiecībā uz visu sabiedrību, nevis tikai pirmtiesību īpašniekiem.

Tāpat jautājums, vai personas, kuras skar šis lēmums, ir identificētas vai identificējamas, ir jāaplūko attiecībā uz apstrīdētā lēmuma izdošanas laiku.

Tas, ka persona ir iesaistīta Kopienu akta pieņemšanas procesā, to individualizē attiecībā saistībā ar konkrēto aktu tikai tādā gadījumā, ja Kopienu noteikumi šai personai piešķir procesuālas garantijas. Tā kā Kopienu noteikumi nosaka pienākumu lēmuma pieņemšanas procesā ievērot procedūru, kuras ietvaros fiziska vai juridiska persona var prasīt ievērot tai piešķirtas tiesības, tostarp tiesības tikt uzklausītai, īpašais juridiskais stāvoklis, ko tā iegūst, to individualizē EKL 230. panta ceturtās daļas izpratnē. Lai gan ir taisnība, ka Regulā Nr. 874/2004 ir paredzēts iepriekšējas reģistrācijas periods, rezervējot domēnu nosaukumus pirmtiesību īpašniekiem, tomēr regula nesniedz nekādas procesuālas garantijas, kuras varētu uzskatīt par piešķirtām labvēlīgām tiesībām. Līdz ar to prasītāja nevar atsaukties uz šīs regulas noteikumiem, lai apgalvotu, ka tie prasītāju “individualizē” EKL 230. panta ceturtās daļas izpratnē.

(sal. ar 41.–43., 50., 53. un 54. punktu)
Keywords

Subject of the case

Rezolutīvā daļa



Keywords

Tiesību aktu tuvināšana – Preču zīmes – Regulas Nr. 40/94 un Direktīvas 89/104 interpretācija – Preču zīmes īpašnieka tiesības iebilst pret tā preču zīmes prettiesisku izmantošanu – Apzīmējuma izmantošana komercdarbībā – Jēdziens (Padomes Regulas Nr. 40/94 9. panta 1. punkta b) apakšpunkts; Padomes Direktīvas 89/104 5. panta 1. punkta b) apakšpunkts) (sal. ar 32. un 33. punktu)

2. Apelācija – Pamati – Kāda Pirmās instances tiesas argumentācijas aspekta precīzas kritikas nepieciešamība (EKL 225. panta 1. punkts; Tiesas Statūtu 58. panta pirmā daļa; Tiesas Reglamenta 112. panta 1. punkta c) apakšpunkts) (sal. ar 36.–39. punktu)

3. Apelācija – Pamati – Kļūdains faktu vērtējums – Nepieņemamība – Pierādījumu vērtējuma kontrole Tiesā – Izslēgšana, izņemot sagrozīšanas gadījumu (EKL 225. panta 1. punkts, Tiesas Statūtu 58. panta pirmā daļa) (sal. ar 60., 70. un 71. punktu)

4. Ārpuslīgumiska atbildība – Nosacījumi – Patiesi zaudējumi, cēloņsakarība un neparasti un īpaši zaudējumi – Kumulatīvs raksturs (EKL 288. panta otrā daļa) (sal. ar 77. un 78. punktu)

Subject of the case

Priekšmets

Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2006. gada 10. maija spriedumu lietā T–279/03 Galileo International Technology u.c./Komisija, ar kuru tika noraidīta prasība atlīdzināt zaudējumus, kas bija vērsta uz to, lai, pirmkārt, aizliegtu Komisijai lietot vārdu “Galileo” saistībā ar Kopienas globālo satelītnavigācijas sistēmas projektu un veicināt, ka trešās personas izmanto šo vārdu, un, otrkārt, piespriestu atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājiem radies no tā, ka Komisija izmanto un popularizē šo vārdu, kas esot identisks prasītāju reģistrētām preču zīmēm un arī to komercnosaukumiem

Rezolutīvā daļa

Rezolutīvā daļa:

1) apelācijas sūdzību noraidīt;

2) Galileo International Technology LLC , Galileo International LLC , Galileo Belgium SA , Galileo Denmark A / S , Galileo Deutschland GmBH , Galileo España , SA , Galileo France SARL , Galileo Nederland BV , Galileo Nordiska AB , Galileo Portugal Ltd , Galileo Sigma Srl , Galileo International Ltd , The Galileo Co . un Timas Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
saistītie noteikumi 1. panta 2. punktā un 8. panta 2. un 4. punktā Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvā 91/439/EEK par vadītāju apliecībām, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1997. gada 2. jūnija Direktīvu 97/26/EK, nepieļauj to, ka dalībvalsts savā teritorijā atsakās atzīt transportlīdzekļa vadīšanas tiesības, kas izriet no vadītāja apliecības, kura izdota citā dalībvalstī, un līdz ar to šādas apliecības derīgumu, pamatojot ar to, ka apliecības turētājs, kuram pirmās dalībvalsts teritorijā bija anulēta iepriekš iegūtā apliecība, nav nokārtojis vadīšanas prasmju pārbaudi, kas ir vajadzīga saskaņā ar šīs valsts tiesisko regulējumu, lai pēc anulēšanas saņemtu jaunu apliecību, ja kopā ar šo anulēšanu noteiktais jaunas apliecības izdošanas pagaidu aizlieguma termiņš bija beidzies, kad vadītāja apliecību izdeva otra dalībvalsts;
Keywords

Subject of the case

Rezolutīvā daļa



Keywords

Personu brīva pārvietošanās

–

Brīvība veikt uzņēmējdarbību

–

Vadītāja apliecība

–

Direktīva 91/439 (Padomes Direktīvas 91/439 1. panta 2. punkts un 8. panta 2. un 4. punkts) (sal. ar. 29., 32., 39. punktu un rezolutīvās daļas 1. un 2. punktu)

Subject of the case

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Bayerisches Verwaltungsgericht München – 1. panta 2. punkta un 8. panta 2. un 4. punkta interpretācija Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvā 91/439/EEK par vadītāju apliecībām (OV L 237, 1. lpp.) – Valsts atteikšanās atzīt derīgumu vai apmainīt vadītāja apliecību, ko pēc aizlieguma termiņa izsniegusi cita dalībvalsts turētājam, kuram pirmajā valstī izdotā vadītāja apliecība atņemta narkotisku vielu lietošanas dēļ – Pienākums nokārtot prasmju pārbaudi

Rezolutīvā daļa

Rezolutīvā daļa:

1) saistītie noteikumi 1. panta 2. punktā un 8. panta 2. un 4. punktā Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvā 91/439/EEK par vadītāju apliecībām, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1997. gada 2. jūnija Direktīvu 97/26/EK, nepieļauj to, ka dalībvalsts savā teritorijā atsakās atzīt transportlīdzekļa vadīšanas tiesības, kas izriet no vadītāja apliecības, kura izdota citā dalībvalstī, un līdz ar to šādas apliecības derīgumu, pamatojot ar to, ka apliecības turētājs, kuram pirmās dalībvalsts teritorijā bija anulēta iepriekš iegūtā apliecība, nav nokārtojis vadīšanas prasmju pārbaudi, kas ir vajadzīga saskaņā ar šīs valsts tiesisko regulējumu, lai pēc anulēšanas saņemtu jaunu apliecību, ja kopā ar šo anulēšanu noteiktais jaunas apliecības izdošanas pagaidu aizlieguma termiņš bija beidzies, kad vadītāja apliecību izdeva otra dalībvalsts;

2) saistītie noteikumi 1. panta 2. punktā un 8. panta 2. un 4. punktā Direktīvā 91/439, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/26, nepieļauj to, ka tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā, dalībvalsts, kurā iesniedz pieteikumu kā valsts vadītāja apliecību pārreģistrēt citā dalībvalstī izdotu derīgu vadītāja apliecību, šādai pārreģistrācijai paredz nosacījumu, ka pieteikuma iesniedzējam jāveic jauna vadīšanas prasmju pārbaude, ko prasa pirmās dalībvalsts tiesiskais regulējums, lai šajā sakarā kliedētu šaubas saistībā ar iepriekšējiem apliecības saņemšanas apstākļiem otrajā dalībvalstī.
1

Ar apelācijas sūdzību Eiropas Investīciju banka (EIB) lūdz atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2021. gada 24. novembra spriedumu KL/EIB (T‑370/20, turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”, EU:T:2021:822), ar ko tā, pirmkārt, atcēla EIB 2019. gada 8. februāra un 8. marta lēmumus, ar kuriem KL bija atzīts par darbspējīgu un esošu neattaisnotā prombūtnē no 2019. gada 18. februāra, kā arī EIB priekšsēdētāja 2020. gada 16. marta lēmumu, ar ko šie lēmumi tika apstiprināti (turpmāk kopā – “apstrīdētie lēmumi”), un, otrkārt, piesprieda EIB izmaksāt KL invaliditātes pensiju no 2019. gada 1. februāra kopā ar nokavējuma procentiem par šo pensiju, no tās atskaitot KL jau samaksātās summas kā atalgojumu, kuras invaliditātes pensijas izmaksas dēļ, izrādās, viņam nebija jāsaņem.
2

Šie lūgumi ir iesniegti tiesvedībās starp L. GmbH un H. Ltd., kas ir atbilstoši Vācijas tiesībām reģistrēti uzņēmumi, no vienas puses, un Bundesrepublik Deutschland (Vācijas Federatīvā Republika), ko pārstāv Bundesinstitut für Arzneimittel und Medizinprodukte (Federālais zāļu un medicīnas ierīču institūts, Vācija; turpmāk tekstā – “BfArM”), no otras puses, par Savienības tiesību normu attiecībā uz cilvēkiem paredzētām medicīnas ierīcēm un zālēm piemērošanas jomas noteikšanu.
10

Šī likuma 34.d panta 2. punktā ir noteikts, ka šādā gadījumā tiek atmaksāta nodokļa summa, kas tiktu iekasēta no līdzīga transportlīdzekļa, ja tas tiktu aplikts ar nodokli kā lietots transportlīdzeklis brīdī, kad attiecīgais transportlīdzeklis tiek eksportēts ārpus Somijas teritorijas. Tādējādi atmaksātā minētā nodokļa summa nevar pārsniegt par šo transportlīdzekli samaksātā nodokļa summu. Transportlīdzekļu nodoklis netiek atmaksāts, ja minētā transportlīdzekļa vērtība vai nodoklis par to pašu transportlīdzekli ir palielinājušies pēc nodokļa uzlikšanas veikto pārveidojumu vai pievienotā aprīkojuma dēļ. Minētais nodoklis netiek atmaksāts par tādu transportlīdzekli, kas nav pienācīgi deklarēts kā ar nodokli apliekams, vai tad, ja atmaksājamā summa ir mazāka par 500 EUR. Tāpat šis nodoklis netiek atmaksāts arī par transportlīdzekli, kas pirmo reizi nodots ekspluatācijā vismaz desmit gadus pirms eksporta dienas. Atmaksāšana ir atkarīga no nosacījuma, ka attiecīgais transportlīdzeklis ir derīgs braukšanai, kad tas vairs netiek lietots Somijā, un ka šis transportlīdzeklis ir ticis izņemts no ekspluatācijas Somijā.
12

Amazon apstrīd, ka tā var tikt vainota attiecīgajai preču zīmei identiska apzīmējuma izmantošanā. Tā atsaucas uz vairākiem Tiesas spriedumiem, kas pasludināti lietās, kurās tiek apsūdzēti tiešsaistes tirdzniecības vietas operatori, piemēram, sabiedrība eBay, lai norādītu, ka šādu tirdzniecības vietas operatoru statusā to arī nevar atzīt par atbildīgu par to, ka trešās personas–pārdevēji, kas lieto operatora tiešsaistes tirdzniecības vietu, izmanto attiecīgajai preču zīmei identisku apzīmējumu. Amazon apgalvo, ka tās interneta veikalos iekļauto tirdzniecības vietu darbības veids būtiski neatšķiras no citu tirdzniecības vietu darbības veida un ka tās logotipa iekļaušana trešo personu–pārdevēju sludinājumos nenozīmē, ka tā šos sludinājumus uzskata par saviem. Turklāt Amazon ieskatā papildpakalpojumi, ko tā piedāvā trešajām personām–pārdevējiem, nevarot attaisnot to, ka to piedāvājumi tiek uzskatīti par daļu no tās komercpaziņojuma. Tas, ka pakalpojumu sniedzējs rada vajadzīgos tehniskos nosacījumus, lai izmantotu aizsargātai preču zīmei identisku apzīmējumu, un saņem atlīdzību par šo pakalpojumu, nenozīmējot, ka šis pakalpojumu sniedzējs pats izmanto attiecīgo apzīmējumu.
29

Saskaņā ar Hartas 11. pantu ikvienai personai ir tiesības uz vārda brīvību, un tas ietver uzskatu brīvību un brīvību saņemt un izplatīt informāciju vai idejas bez valsts iestāžu iejaukšanās un neatkarīgi no valstu robežām. Kā izriet no paskaidrojumiem attiecībā uz Pamattiesību hartu (OV 2007, C 303, 17. lpp.) un Hartas 52. panta 3. punkta, tās 11. pantā garantētajām tiesībām ir tāda pati nozīme un apjoms kā Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 10. pantā garantētajām tiesībām, kā tās ir interpretētas Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūrā, neskarot to, ka Savienības tiesībās tām var būt piešķirta plašāka aizsardzība (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 26. aprīlis, Polija/Parlaments un Padome, C‑401/19, EU:C:2022:297, 44. punkts).
11

Kā izriet no iesniedzējtiesas nolēmuma, saskaņā ar NPK 107. panta 1. punktu, 139. un 224. pantu liecinieku, kurš kriminālprocesā pirmstiesas stadijā tiek nopratināts pierādījumu vākšanas nolūkā, parasti nopratina bez apsūdzētā un viņa advokāta piedalīšanās. Atbilstoši NPK 280. panta 2. punktam, lasot to kopā ar 253. pantu, liecinieks pēc tam tiek no jauna nopratināts procesa iztiesāšanas stadijā tiesas sēdē, klātesot apsūdzētajam un viņa advokātam, kuri tādējādi var uzdot lieciniekam savus jautājumus.
69

Šajā ziņā ir jāuzsver, ka no paša PDNK pielikuma 1. panta 1. punkta otrā teikuma formulējuma un it īpaši no tajā pārņemtā jēdziena “pēc analoģijas” izriet, ka šīs tiesību normas mērķis ir garantēt citiem darbiniekiem, kuri bija nodarbināti 2013. gada 31. decembrī, iespēju izmantot noteiktus Civildienesta noteikumu XIII pielikumā paredzētos pārejas pasākumus, neraugoties uz pastāvošajām atšķirībām starp ierēdņiem un citiem darbiniekiem. To ņemot vērā, šis jēdziens “pēc analoģijas” pats par sevi neļauj precīzi noteikt no tiem citiem darbiniekiem, kuri bija nodarbināti 2013. gada 31. decembrī, tos, kuriem ir jābūt iespējai izmantot attiecīgos pārejas pasākumus, it īpaši gadījumā, ja vēlāk tiek grozītas viņu darba attiecības ar Savienības administrāciju.
2

Šis lūgums tika iesniegts tiesvedībā starp VT, no vienas puses, un Ministero dell’Interno (Iekšlietu ministrija, Itālija) un Ministero dell’Interno – Dipartimento della Pubblica Sicurezza – Direzione centrale per le risorse umane (Iekšlietu ministrijas Sabiedriskās drošības departamenta Cilvēkresursu centrālā direkcija, Itālija), no otras puses, par lēmumu nepieļaut VT dalību konkursā, kas tika rīkots, lai aizpildītu komisāra amatu vietas Polizia di Stato (Valsts policija, Itālija), pamatojoties uz to, ka viņš bija sasniedzis šajā ziņā noteikto maksimālo vecumu.
35

Saskaņā ar Lugāno II konvencijas 23. panta 1. punktu puses, no kurām vienai vai vairākām domicils ir valstī, kam ir saistoša minētā konvencija, var vienoties par to, ka vienīgi tiesai kādā valstī, kurai arī saistoša šī konvencija, ir jurisdikcija izskatīt strīdus, kas radušies saistībā ar noteiktām tiesiskām attiecībām. Šāda jurisdikcijas noteikšana ir spēkā vienīgi tad, ja tā vienošanās par to citastarp ir – kā izriet no šīs normas a) apakšpunkta – “rakstiska vai [mutiska, bet] rakstiski apstiprināta”.
30

Šajā kontekstā, kā uzsver arī Eiropas Komisija, apstāklis, ka daļa no pamatlietā aplūkojamās kopīpašumā esošās ēkas koplietojamo telpu pārvaldības un uzturēšanas darbības un ikgadējā maksa, ko par to ietur šī pārvaldniece, izriet no nepieciešamības ievērot speciālās prasības drošuma un teritorijas plānošanas jomā, kas izklāstītas piemērojamajos valsts tiesību aktos, neizslēdz šo darbību no Direktīvas 93/13 2. panta c) punkta piemērošanas jomas un līdz ar to arī šā sprieduma 12. punktā minēto līgumu – no šīs direktīvas piemērošanas jomas.
14

Tiesvedībā starp VP Capital un šo iestādi par nodokļu režīma piemērošanu aplūkotajiem darījumiem Hof von Cassatie (Kasācijas tiesa, Beļģija) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu: “Vai tāds valsts tiesiskais regulējums kā [pamatlietā aplūkotais] ir pretrunā LESD 49. pantā nodrošinātajai brīvībai veikt uzņēmējdarbību, ja ar to Luksemburgas tās sabiedrības peļņa, kas Luksemburgā iegrāmato ar akcijām vai kapitāldaļām saistītu kapitāla vērtības samazinājumu un kas, proti, to atskaita no savas ar nodokli apliekamās peļņas, tomēr faktiski to nevar atskaitīt no šīs peļņas, jo nodokļu aspektā ir cietusi zaudējumus, pēc savas juridiskās adreses pārcelšanas uz Beļģiju saistībā ar šo kapitāla vērtības samazinājuma atsaukšanu tiek aplikta ar nodokli Beļģijā, ja vien ar šo atsaukšanu saistītais kapitāla pieaugums netiek iegrāmatots nepieejamā pasīvu kontā, savukārt Beļģijas sabiedrības ienākumi, kas ar akcijām vai kapitāldaļām saistīto kapitāla vērtības samazinājumu ir iegrāmatojusi Beļģijā, šī kapitāla vērtības samazinājuma atsaukšanas kontekstā netiek aplikti ar nodokli, ja kapitāla vērtības samazinājums nav ticis atskaitīts iepriekš no Beļģijā ar nodokli apliekamās peļņas, nepastāvot pienākumam ar šo atsaukšanu saistīto kapitāla vērtības pieaugumu iegrāmatot nepieejamā pasīvu kontā?”
10

2017. gada 24. aprīļadecreto‑legge n. 50 – Disposizioni urgenti in materia finanziaria, iniziative a favore degli enti territoriali, ulteriori interventi per le zone colpite da eventi sismici e misure per lo sviluppo (Dekrētlikums Nr. 50, ar ko paredz steidzamus noteikumus finanšu jomā, iniciatīvas teritoriāliem subjektiem, papildu pasākumus par labu zonām, kuras ir skārušas zemestrīces, un attīstības pasākumiem; 2017. gada 24. aprīļaGURI Nr. 95 – kārtējais pielikums Nr. 20), kas ir pārveidots par likumu ar grozījumiem ar 2017. gada 26. jūnijalegge n. 96 (likums Nr. 96; 2017. gada 23. jūnijaGURI Nr. 144), redakcijā, kas ir piemērojama pamatlietā (turpmāk tekstā – “Dekrētlikums Nr. 50/2017”), 47. panta “Iejaukšanās dzelzceļa transporta jomā” 11.a punktā ir paredzēts: “Lai uzlabotu pasažieru dzelzceļa līniju elastību starp Sicīliju un Itālijas pussalu [Dekrēta Nr. 138 T/2000] 2. panta 1. punkta e) apakšpunktā minētais dzelzceļa transports pa jūru var tikt nodrošināts, izmantojot ātrgaitas kuģus, kuru ekspluatēšanas kārtība ir saistīta ar dzelzceļa transporta pakalpojumiem no un uz Sicīliju, it īpaši turp un atpakaļ satiksmes līnijās “Messine – Villa San Giovanni” un “Messine – Reggio de Calabre”, kas ir izpildāmi, ievērojot spēkā esošajos tiesību aktos paredzētos resursus “partie services” programmas līgumam, kas noslēgts starp valsti un Rete Ferroviaria italiana SpA, neskarot tajā paredzētos pakalpojumus.”
8

No Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem izriet, ka pamatlietā piemērojamās KN redakcijas ir tās, kas izriet attiecīgi no Īstenošanas regulas Nr. 927/2012, ar kuru KN ir grozīta no 2013. gada 1. janvāra, un Īstenošanas regulas Nr. 1001/2013, ar kuru KN ir grozīta no 2014. gada 1. janvāra. Tomēr KN noteikumos, kas attiecas uz pamatlietu, ir saglabāts tas pats formulējums.
150

Pārsūdzētā sprieduma 120.–122. punktā Vispārējā tiesa ir norādījusi, ka gan no Īstenošanas regulas 2015/81 8. panta 2. punkta formulējuma, gan no šīs īstenošanas regulas priekšmeta, proti, precizēt noteikumus par to, kā aprēķināmas ikvienas [kredīt]iestādes ex ante iemaksas VNF, izriet, ka šī norma nav interpretējama tādējādi, ka ar to ikvienai [kredīt]iestādei būtu piešķirtas tiesības uz ex ante iemaksas apmēra atmaksu, ko iekasē dalībvalsts, kura to pārskaitījusi uz VNF. Tādējādi minētajā normā ir tikai paredzēta šo iemaksu atskaitīšanas darbības integrēšana ex ante iemaksu VNF aprēķināšanas metodē.
36

Protams, kā ģenerāladvokāts ir norādījis secinājumu 30.–34. punktā, no Direktīvas 2008/115 15. panta 1. punkta pirmā teikuma, it īpaši no vārdiem “jo īpaši”, izriet, ka šie abi pamati nav izsmeļošs uzskaitījums. Līdz ar to dalībvalstis var paredzēt citus īpašus aizturēšanas pamatus papildus abiem šajā tiesību normā tieši paredzētajiem.
99

Tomēr tāda desmit gadu noilguma termiņa kā pamatlietā piemērošana patērētāja celtai prasībai atmaksāt nepamatoti samaksātās summas, pamatojoties uz negodīgu noteikumu Direktīvas 93/13 izpratnē, kredītlīgumā, kas noslēgts ar pārdevēju vai piegādātāju, kurš sākas no katra šī patērētāja veiktā izpildījuma datuma, lai gan patērētājs šajā datumā pats nebija spējīgs novērtēt, vai šis noteikums ir negodīgs, vai nav zinājis par minētā noteikuma negodīgumu, un neņemot vērā to, ka šim līgumam bija atmaksas termiņš, šajā gadījumā 30 gadi, kas ievērojami pārsniedz likumisko desmit gadu noilguma termiņu, nevar nodrošināt minētajam patērētājam efektīvu aizsardzību. Tātad šāds termiņš pārmērīgi apgrūtina to tiesību īstenošanu, kuras šim patērētājam izriet no Direktīvas 93/13, un tādējādi netiek ievērots efektivitātes princips.