Keywords

Summary



Keywords

1. Prasība atcelt tiesību aktu – Fiziskas vai juridiskas personas – Tiesību akti, kas šīs personas skar tieši un individuāli – Prasība, ko cēlusi Eiropas ekonomisko interešu grupa – Nepieņemamība

(EKL 230. panta ceturtā daļa)

2. Prasība atcelt tiesību aktu – Fiziskas vai juridiskas personas – Tiesību akti, kas šīs personas skar tieši un individuāli – Tieša ietekme – Kritēriji – Padomes lēmums, ar ko pieņem EEZ Apvienotās komitejas lēmuma projektu – Tieša ietekme uz Eiropas ekonomisko interešu grupu – Neesamība

(EKL 230. panta ceturtā daļa; EEZ līguma II pielikums, kurā grozījumi izdarīti ar EEZ Apvienotās komitejas Lēmumu Nr. 59/2004)

3. Iebilde par prettiesiskumu – Starpposma raksturs – Nepieņemama pamata prasība – Iebildes nepieņemamība

(EKL 241. pants)

4. Process – Pieteikums par lietas ierosināšanu – Formas prasības – Strīda priekšmeta noteikšana – Kopsavilkums par izvirzītajiem pamatiem – Prasības pieteikums par Kopienu iestādes nodarīto zaudējumu atlīdzināšanu

(Tiesas Statūtu 21. pants; Pirmās instances tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

Summary

1. Nevar uzskatīt, ka apvienību, kas izveidota kādas personu kategorijas kolektīvo interešu sekmēšanai, individuāli skar tiesību akts, kas ietekmē šīs kategorijas personu vispārējas intereses, ja attiecīgais tiesību akts nav individuāli skāris attiecīgās personas. Šis risinājums ir jāpiemēro arī Eiropas ekonomisko interešu grupas gadījumā, kas tikusi izveidota, lai pārstāvētu un aizstāvētu kādas uzņēmumu kategorijas intereses, un kurai tādējādi ir apvienībai līdzvērtīga loma. Kaut arī ir taisnība, ka īpašu apstākļu esamība, tādu kā apvienības loma procesā, kā rezultātā tiek pieņemts tiesību akts EKL 230. panta izpratnē, var pamatot prasības pieņemamību, ko cēlusi apvienība, kuras biedrus minētais tiesību akts neskar tieši un individuāli, cita starpā tad, ja šis akts ietekmē apvienības kā sarunu dalībnieces stāvokli, tas tā nav gadījumā, kad apvienība, kas ir prasītāja, nav pildījusi savas sarunu dalībnieces funkcijas un kad attiecīgās tiesības normas tai nepiešķir nekādas procesuāla rakstura tiesības.

(sal. ar 38. un 40. punktu)

2. Lai Kopienu tiesību akts EKL 230. panta ceturtās daļas izpratnē tieši skartu kādu personu, tam ir tieši jāiespaido šīs personas juridiskais stāvoklis un šī akta īstenošanai jānotiek automātiski un jāizriet tikai no Kopienas tiesiskā regulējuma, nepiemērojot citus papildu noteikumus. Tiklīdz dalībvalstij pašai nav atbilstošas rīcības brīvības, tiešā saikne starp Kopienu tiesību aktu un prasītāju tādēļ netiek pārrauta, un noteiktos gadījumos pasākumu, ko dalībvalsts īsteno saskaņā ar Kopienu tiesību aktu, ieviešana tad, ja minētais akts tai deva tikai tiesības pieņemt lēmumu šajā nolūkā, obligāti nenoved pie šīs tiešās saiknes saraušanas.

Šajā sakarā, pieņemot EEZ Apvienotās komitejas Lēmuma Nr. 59/2004 projektu, ar kuru groza EEZ līguma II pielikumu, un ieviešot atkāpi no Direktīvas 67/548 30. panta par labu Norvēģijai saistībā ar akrilamīdu, Padomi nevar uzskatīt par personu, kas piešķīra šo atkāpi, bet gan par vienu no Apvienotās komitejas lēmuma pieņemšanas procesa dalībniecēm. Līdz ar to šis Padomes lēmums nevar tieši ietekmēt Eiropas ekonomisko interešu grupu, kas pārstāv sintētisko koagulantu un flokulantu ražotājus. Padomes lēmuma pieņemšanas brīdī pastāvēja faktiska juridiskā nenoteiktība attiecībā uz Apvienotās komitejas lēmuma pieņemšanu, kas ir starpposma dokuments starp minēto Padomes lēmumu un Norvēģijas pasākumiem, ņemot vērā to, ka paredzētā atkāpe varēja tikt noraidīta pēc komitejā klātesošo līgumslēdzēju pušu pārstāvju balsojuma. Turklāt Norvēģijas iestādēm palika pilnīgi brīva izvēle izmantot vai neizmantot atkāpes tiesības, kuras varētu paredzēt Apvienotās komitejas lēmumā. Attiecīgi ir pārrauta tiešā saikne starp Padomes lēmumu un Norvēģijas pasākumiem.

(sal. ar 43. un 45. punktu)

3. EKL 241. panta paredzētā iespēja atsaukties uz tā pasākuma prettiesiskumu, kas ir apstrīdētā tiesību akta juridiskais pamats, nedod tiesības celt atsevišķu prasību, un šo iespēju var realizēt tikai starpposma veidā; pamata prasības nepieņemamība tādējādi noved pie iebildes par prettiesiskumu nepieņemamības.

(sal. ar 49. punktu)

4. Atbilstoši Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunktam prasītājam tostarp ir jānorāda strīda priekšmets, kā arī kopsavilkums par izvirzītajiem pamatiem. Lai izpildītu šīs prasības, prasības pieteikumā par iespējamo Kopienu iestādes radīto zaudējumu atlīdzību ir jāietver fakti, kas ļautu noteikt rīcības, kuru prasītājs pārmet iestādei, iemeslus, kādēļ tas uzskata, ka pastāv cēloņsakarība starp rīcību un apgalvoto kaitējumu, kā arī šī kaitējuma raksturu un apjomu. Prasībai saņemt jebkādu atlīdzību trūkst nepieciešamās precizitātes, un tā tāpēc ir jāuzskata par nepieņemamu.

Taču prasītājs var neaprēķināt zaudējumu apmēru, kas, pēc tā uzskatiem, tam ir nodarīti, tomēr skaidri norādot faktus, kas dod iespēju novērtēt kaitējuma raksturu un apjomu, lai līdz ar to atbildētājam būtu iespēja nodrošināt savu aizstāvību. Šādos apstākļos, tas, ka prasības pieteikumā dati nav aprēķināti, neskar otras puses aizstāvības tiesības.

(sal. ar 54. un 55. punktu)