Lieta C-126/04

Heineken Brouwerijen BV

pret

Hoofdproductschap Akkerbouw

(College van Beroep voor het bedrijfsleven lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

Labība – Importa režīms – Kopienas tarifu kvota iesala miežiem – Diskriminācija

Tiesas spriedums (ceturtā palāta) 2005. gada 13. janvārī

Sprieduma kopsavilkums

Lauksaimniecība – Tirgu kopīgā organizācija – Labība – Importa režīms – Tarifu kvota – Mieži – Kvota, kas atvērta tikai augstas kvalitātes miežiem – Nediskriminācijas principa pārkāpums – Neesamība

(EKL 34. panta 2. punkta 2. daļa; Padomes Regula Nr. 1269/1999 un Nr. 822/2001)

Ar Regulām Nr. 1269/1999 un Nr. 822/2001 atvērto Kopienas tarifu kvotu piemērošanas ierobežojumi tikai par labu augstākās kvalitātes iesala miežiem, kas paredzēti dižskābarža koku saturošās mucās nostādināma alus ražošanai, nav nediskriminācijas principa pārkāpums, ciktāl tie ir objektīvi pamatoti ar atšķirībām starp šiem miežiem un miežiem, kas paredzēti citu veidu alus ražošanai.

(sal. ar 22. punktu)

TIESAS SPRIEDUMS (ceturtā palāta)

2005. gada 13. janvārī ( )

Labība – Importa režīms – Kopienas tarifu kvota iesala miežiem – Diskriminācija

Lieta C‑126/04

par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 18. februārī un Tiesā reģistrēts 2004. gada 8. martā, tiesvedībā

Heineken Brouwerijen BV

pret

Hoofdproductschap Akkerbouw.

TIESA (ceturtā palāta)

šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Lēnartss [K. Lenaerts] (referents), tiesneši E. Juhāss [E. Juhász] un M. Ilešičs [M. Ilešič],

ģenerāladvokāte K. Štiksa‑Hakla [C. Stix‑Hackl],

sekretārs R. Grass [R. Grass],

ņemot vērā rakstveida procesu,

ņemot vērā apsvērumus, ko sniedza:

– Heineken Brouwerijen BV vārdā – H. Bronkhorsts [H. Bronkhorst], advocaat,

– Grieķijas valdības vārdā – V. Kondolaims [V. Kontolaimos] un E. Svolopulu [E. Svolopoulou], pārstāvji,

– Eiropas Savienības Padomes vārdā – M. Balta [M. Balta] un K. Mihūla [K. Michoel], pārstāves,

– Eiropas Kopienu Komisijas vārdā – F. Klotuša‑Duvjesāra [F. Clotuche‑Duvieusart] un D. V. F. Zeilstra [D. W. V. Zijlstra], pārstāves,

ņemot vērā lēmumu, kas pieņemts pēc ģenerāladvokātes uzklausīšanas, izskatīt lietu bez ģenerāladvokātes secinājumiem,

pasludina šo spriedumu.

Spriedums

1 Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par Padomes 1999. gada 14. jūnija Regulas (EK) Nr. 1269/1999 un Padomes 2001. gada 24. aprīļa Regulas (EK) Nr. 822/2001, ar ko atver Kopienas tarifu kvotu iesala miežiem, kuri atbilst KN kodam 1003 00 (attiecīgi OV L 151, 1. lpp., un OV L 120, 1. lpp), spēkā esamību, kā arī par to, kā interpretējams 10. pants Padomes 1992. gada 30. jūnija Regulā Nr. 1766/92 par labības tirgus kopēju organizāciju (OV L 181, 21. lpp.), ar labojumiem, kas paredzēti Padomes 1994. gada 22. decembra Regulā Nr. 3290/94 par pielāgojumiem un pārejas pasākumiem, kas vajadzīgi lauksaimniecības nozarē, lai īstenotu daudzpusējo tirdzniecības sarunu Urugvajas kārtā noslēgtos nolīgumus (OV L 349, 105. lpp., turpmāk tekstā – “Regula Nr. 1766/92”), un kā interpretējamas Komisijas 2001. gada 15. oktobra Regulas (EK) Nr. 2023/2001, ar ko noteikts ievedmuitas nodoklis graudaugu sektorā (OV L 273, 18. lpp.) normas.

2 Šis lūgums tika iesniegts saistībā ar lietas iztiesāšanu starp Heineken Brouwerijen BV (turpmāk tekstā – “Heineken”) un Hoofproductschap Akkerbouw (lauksaimniecības produktu tirdzniecības organizācijas centrālā institūcija, turpmāk tekstā – “HPA”) par ievedmuitas nodokli miežiem alus ražošanai, ko Heineken importējis Kopienas teritorijā.

Atbilstošās tiesību normas

3 Regulas Nr. 1766/92 1. pantā, uz ko attiecas KN kods 1003 00, starp tiem produktiem, uz ko attiecas tiesību normas par labības tirgus kopīgu organizāciju, ir minēti iesala mieži.

4 Regulas Nr. 1766/92 10. pants nosaka:

“1. Ja vien šajā Regulā nav noteikts citādi, 1. panta uzskaitītajiem izstrādājumiem piemēro Kopējā muitas tarifa noteiktās likmes.

2. Atkāpjoties no 1. punktā noteiktā, importa likme produktiem ar KN kodu [..] 1003 [..] atbilst intervences cenai, kas attiecas uz šādiem produktiem, tos importējot, kas palielināta par 55 %, no kā atņemta CIF importēšanas cena, kas tiek piemērota attiecīgajai piegādes partijai. Minētā nodeva jebkurā gadījumā nedrīkst pārsniegt nodokli, kas paredzēts Kopējā muitas tarifā.

[..]”

5 Regula Nr. 2023/2001 nosaka ievedmuitas nodokļus labības sektorā.

6 Komisijas 1996. gada 28. jūnija Regulas (EK) Nr. 1249/96 par Regulas Nr. 1766/92 piemērošanas noteikumiem (ievedmuitas nodokļi labības nozarē; OV L 161, 125. lpp.) 2. panta 5. punkts redakcijā, kas piemērojama līdz 2003. gada 1. jūlijam, paredz sekojošo:

“Ievedmuitas nodokļus samazina pēc vienotas likmes

[..]

– [EUR] 8 apmērā par tonnu iesala miežu [..] ar nosacījumu, ka importētājs pierāda, ka ir samaksāts kvalitātes uzcenojums normālai produkta cenai.

[..]”

7 Regulas Nr. 1269/1999 1. pants nosaka:

“1. Ar šo 1999. un 2000. gadā augstas kvalitātes miežiem, ko aptver KN kods 1003 03 un kas iecerēti iesala sagatavošanai noteikta alus ražošanai, kas tiek nostādināts dižskābarža koku saturošās mucās, tiek atvērta Kopienas tarifa kvota 50 000 tonnu apmērā.

2. Kvotai piemērojamā Kopējā muitas tarifa likme ir 50 % no spēkā esošās pilnās likmes, bez samazinājuma, kas tiek piemērots iesala miežu importam importēšanas dienā.”

8 Regulas Nr. 822/2001 1. pants 2001. un 2002. gadam atver tādu pašu Kopienas tarifa kvotu “50 000 tonnu apmērā augstas kvalitātes miežiem, ko aptver KN kods 1003 00 un kas paredzēti iesala sagatavošanai noteikta alus ražošanai, kas tiek nostādināts dižskābarža koku saturošās mucās”.

9 Regulu Nr. 1269/1999 un 822/2001 pirmais un otrais apsvērums paredz sekojošo:

“(1) tā kā Kopiena, noslēdzot sarunas par Vispārējo vienošanos par tarifiem un tirdzniecību (GATT), XXIV. panta 6. punktā ir apņēmusies pārbaudīt atklātās problēmas, ja graudu “reprezentatīvās cenas” sistēmas darbība izrādītos traucējoša tirdzniecībai; tā kā atsevišķi iesala miežu sūtījumi ir radījuši grūtības;

(2) tā kā, lai novērstu šādu traucējumu, vajadzētu atvērt ikgadēju Kopienas tarifu kvotu iesala miežiem, kas atbilst KN kodam 1003 00 [..]”.

Pamata prāva un prejudiciālie jautājumi

10 Heineken ir starptautisks uzņēmums, kas aktīvi darbojas alus ražošanas un tirdzniecības sektorā.

11 Ar 2001. gada 25. oktobra lēmumu HPA uzlika Heineken pienākumu samaksāt EUR 254,82 kā ievedmuitas nodokli par 15 177 kilogramu iesala miežu importu, kas jāmaksā šim uzņēmumam. Heineken sūdzība par šo lēmumu tika noraidīta ar HPA 2002. gada 28. oktobra lēmumu.

12 Pret pēdējo lēmumu Heineken ir cēlis prasību College van Beroep voor het bedrijfsleven. Tā kā tādi ražotāji kā Heineken, kas neražo dižskābarža koku saturošās mucās nostādinātu alu, nav varējuši izmantot tarifu kvotas, ko 1999.–2002. gadam atver Regulas Nr. 1269/199 un Nr. 822/2001, šī tiesa jautā, vai apskatītās Kopienas tiesību normas nav diskriminējošas.

13 Šajos apstākļos College van Beroep voor het bedrijfsleven ir nolēmusi apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:

“1) Vai [..] Regulas Nr. 1269/1999 un Nr. 822/2001 [..], kas nosaka vienīgi Kopienas tarifu kvotas, kuras noteiktas dižskābarža koku saturošās mucās nostādināma alus ražošanai, ir saderīgas ar diskriminācijas aizliegumu starp ražotājiem, kas noteikts EKL 34. panta 2. punkta otrajā daļā?

2) Gadījumā, ja minētās Regulas izrādītos spēkā neesošas, vai [..] Regulas Nr. 1766/92 [..] 10. panta 2. punkts kopsakarā ar [..] Regulu Nr. 2023/2001 [..] tomēr uzliek pienākumu piemērot ievedmuitas nodokli KN koda 1003 00 aptvertajiem augstas kvalitātes iesala miežiem alus ražošanai?”

Par prejudiciālajiem jautājumiem

Par pirmo jautājumu

14 Heineken norāda, ka 1999.–2002. gadam Regulas Nr. 1269/1999 un Nr. 822/2001 ir atvērušas Kopienas tarifu kvotas tikai augstas kvalitātes iesala miežiem, ko aptver KN kods 1003 00 un kas paredzēti noteikta alus ražošanai. Minētās Regulas pārkāpj EKL 34. panta 2. punkta otro daļu, jo tās izraisa nepamatotu atšķirīgu attieksmi pret miežiem, kas paredzēti dižskābarža koku saturošās mucās nostādināma alus ražošanai, salīdzinot ar miežiem, kas paredzēti alus ražošanai ar citu paņēmienu.

15 Savukārt Grieķijas valdība, Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija iebilst, ka Regula Nr. 1269/1999 un Regula Nr. 822/2001 nepārkāpj diskriminācijas aizlieguma principu. Proti, no vienas puses, atverot kvotas iesala miežiem, kas paredzēti dižskābarža koku saturošās mucās nostādināma alus ražošanai, jāņem vērā to pieprasījums Kopienas tirgū un nepieciešamība saglabāt līdzsvaru tajā. No otras puses, ir pamats atšķirīgi attiekties pret miežu veidiem, kas paredzēti atšķirīgu veidu alus ražošanai.

16 Atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai EKL 34. panta 2. punkta otrajā daļā paredzētais visa veida diskriminācijas aizliegums kopējās lauksaimniecības politikas ietvaros ir konkrēta vispārējā vienādas attieksmes principa izpausme, kas nosaka, ka vienādas situācijas nevar risināt dažādi un atšķirīgas situācijas nevar risināt vienādi, ja vien šādai īpašai attieksmei nav pamatots iemesls (skat. jo īpaši Tiesas 1988. gada 20. septembra spriedumu lietā 203/86 Spānija/Padome, Recueil, 4563. lpp., 25. punkts; 1997. gada 17. aprīļa spriedumu lietā C‑15/95 EARL de Kerlast, Recueil, I‑1961. lpp., 35. punkts; 2000. gada 13. aprīļa spriedumu lietā C‑292/97 Karlsson u.c., Recueil, I‑2737. lpp., 39. punkts, un 2003. gada 6. marta spriedumu lietā C‑14/01 Niemann, Recueil, I‑2279. lpp., 49. punkts).

17 Šajā gadījumā atbilstoši Regulas Nr. 1766/92 10. panta 2. punktam ievedmuitas nodoklis iesala miežiem tiek aprēķināts, gan ņemot vērā intervences cenu, gan arī reprezentatīvo importa cenu, kas aprēķināta saskaņā ar noteikto pasaules tirgus cenu.

18 Tomēr, kā redzams no Regulas Nr. 1269/1999 un Regulas Nr. 822/2001 pirmā un otrā apsvēruma, “reprezentatīvā cena” ir radījusi šķēršļus tirdzniecībai.

19 Padome un Komisija šajā sakarā ir izskaidrojušas, ka ievedmuita gan lopbarības, gan iesala miežiem tiek aprēķināta pēc vidējās cenas lopbarības miežiem labības tirgū Minneapolis (ASV), jo nepastāv skaidra cenas noteikšana, kas attiektos uz šo miežu veidu. Tā kā ir skaidrs, ka iesala miežu cena ir augstāka par lopbarības miežu cenu, aprēķini saskaņā ar Regulas Nr. 1766/92 10. panta 2. punktu nozīmē, ka iesala miežu imports faktiski tiek padarīts neiespējams. Regulas Nr. 1249/96 2. panta 5. punktā paredzētais muitas nodokļa samazinājums ir izrādījies nepietiekams, lai novērstu šķēršļus, kas iespaido miežu importu tirdzniecībai.

20 No Regulu Nr. 1269/1999 un Nr. 822/2001 pirmā un otrā apsvēruma izriet, ka tarifu kvotu atvēršana tostarp ir vērsta uz ASV apstrīdēto šķēršļu novēršanu, ņemot vērā Kopienas pienākumus GATT ietvaros.

21 Kas attiecas uz ierobežojumiem, kas jāpiemēro ar Regulām Nr. 1269/1999 un Nr. 822/2001 atvērto Kopienas tarifu kvotu piemērošanas jomai, Padome un Komisija norāda, ka iesala mieži ir Kopienā pieejami pietiekamā daudzumā, izņemot miežus, kas tiek izmantoti dižskābarža koka mucās nostādināma alus ražošanai, kas jāimportē no ASV. Dižskābarža koka mucās nostādināma alus ražotāji tādejādi ir atkarīgi no iesala miežu importa no trešās valsts, kamēr pārējie Kopienas ražotāji sava alus ražošanai nepieciešamos miežus atrod Kopienas ietvaros. Tas ir objektīvs pamats tarifu kvotu atvēršanai miežiem, kas paredzēti dižskābarža koku saturošās mucās nostādināma alus ražošanai, jo ievedmuitas nodokļi ir pārāk augsti, lai Kopienā varētu turpināt šāda alus ražošanu, un ar Regulas Nr. 1246/96 2. panta 5. punktā paredzēto ievedmuitas nodokļa samazinājumu nepietiek, lai novērstu šķēršļus tirdzniecībai, kas iespaido šāda alus ražošanai paredzēto miežu importu. Regulas Nr. 1269/1999 un Nr. 822/2001 zināmā mērā līdzsvaro saistības, kas Kopienai izriet no GATT un no kopējās tirgus organizācijas labības sektorā, Kopienā nodrošinot tāda veida miežu piegādi, kas netiek ražoti Kopienā un kuru cena bez minētajām kvotām būtu pārāk augsta.

22 Tādējādi ar Regulām Nr. 1269/1999 un Nr. 822/2001 atvērto Kopienas tarifu kvotu piemērošanas ierobežojumi ir objektīvi pamatoti ar atšķirībām starp iesala miežiem, kas paredzēti dižskābarža koku saturošās mucās nostādināma alus ražošanai, un miežiem, kas paredzēti citu veidu alus ražošanai.

23 No iepriekš minētā izriet, ka, izskatot pirmo jautājumu, nav atklāti fakti vai apstākļi, kas iespaidotu Regulas Nr. 1269/1999 un Regulas Nr. 822/2001 spēkā esamību.

Par otro jautājumu

24 Otrais jautājums attiecas uz Regulas Nr. 1766/92 10. panta 2. punkta kopsakarā ar Regulas Nr. 2023/2001 interpretāciju, ja Regula Nr. 1269/1999 un Regula Nr. 822/2001 tiktu atzītas par spēkā neesošām.

25 Ievērojot uz pirmo jautājumu sniegto atbildi, nav nepieciešamības atbildēt uz otro jautājumu.

Par tiesāšanās izdevumiem

26 Attiecībā uz lietas dalībniekiem pamata lietā šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (ceturtā palāta) nospriež:

Izskatot uzdotos jautājumus, nav atklāti apstākļi, kas iespaidotu Padomes 1999. gada 14. jūnija Regulas (EK) Nr. 1269/1999 un Padomes 2001. gada 24. aprīļa Regulas (EK) Nr. 822/2001, ar ko atver Kopienas tarifu kvotu iesala miežiem, kuri atbilst KN kodam 1003 00, spēkā esamību.

[Paraksti]