ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz lietas apstākļiem un pārkāpusi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis, 8. pantu, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1037 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis, 13. pantu un it īpaši to 9. punktu, jo Komisija uzskatīja, ka prasītāja neesot izpildījusi saistību noteikumus, par kādiem Komisija bija vienojusies ar CCCME, kura rīkojās prasītāja uzdevumā. Prasītāja neesot pārkāpusi to, ko tā bija apņēmusies atbilstoši saistībām, kad tā izsniedza komercrēķinus ar pārskatītām cenām saskaņā ar MIC mainīgo maksājumu importam, kurš bija laists brīva apgrozībā pēc tam, kad stājās spēkā regula, ar ko tika atceltas saistības un ieviests MIC mainīgais maksājums, proti, pēc 2017. gada 1. oktobra.
—

līdz ar to galvenokārt piespriest Eiropas Savienībai, kuru pārstāv Eiropas Parlaments, samaksāt summu 100 000 EUR apmērā, kas atbilst noteiktajam līgumsodam, vai arī, pakārtoti, samaksāt jebkādu summu, kas nosakāma ex aequo et bono par to zaudējumu atlīdzību, kas radušies minēto publikāciju rezultātā un tostarp abu prasītāju sabiedrību publiskā tēla aizskāruma dēļ, nosakot to solidāri samaksāt vienkāršotajai akciju sabiedrībai EGIS Bâtiment International SAS un sabiedrībai ar ierobežotu atbildību INCA Ingénieurs Conseils Associas SARL, jo abas prasītājas rīkojas kā EGIS Bâtiment International – Inca Ingénieurs Conseils Associés, ko pārstāv abas prasītājas, pagaidu biedri, kā arī līgumiskos vai likumiskos procentus, sākot no 2019. gada 27. jūnija, kad pirmo reizi tika publicēti attiecīgie raksti presē, vai arī no 2019. gada 16. jūlija, kad tika nosūtīts pirmais brīdinājums, vai arī no šīs prasības celšanas datuma;
C 329/20

Prasība, kas celta 2020. gada 10. augustā – Munich/EUIPO – Tone Watch (“MUNICH10A.T.M.”)

(Lieta T-502/20)

(2020/C 329/39)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Munich, SL (La Torre de Claramunt, Spānija) (pārstāve: M. Guix Vilanova, advokāte)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Tone Watch, SL (Madride, Spānija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiska preču zīme “MUNICH10A.T.M.” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 10 727 899

Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 25. marta lēmums lietā R 2472/2018-4

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

atcelt apstrīdēto lēmumu un atzīt par spēkā neesošu Kopienas preču zīmi “MUNICH10A.T. M”. Nr. 10 727 899, kuras īpašniece ir Importaciones Issar, SL, attiecībā uz precēm, kas atbilstoši Nicas klasifikācijai ietilpst 9. klasē (saulesbrilles), 14. klasē (pulksteņu izstrādājumi un hronometriskie instrumenti, pulksteņu futrāļi (prezentācijai)) un 35. klasē (saulesbriļļu, dārgmetālu un to sakausējumu, juvelierizstrādājumu, bižutērijas, pulksteņu un hronometrisko instrumentu vairumtirdzniecība, mazumtirdzniecība un tirdzniecība globālajā tīmeklī), apstiprinot [Iebildumu nodaļas] lēmumu, ciktāl tajā par spēkā neesošu ir atzīta [strīdīgā preču zīme] attiecībā uz 35. klasē ietilpstošajiem pakalpojumiem (reklāma; darījumu vadīšana, uzņēmumu pārvaldīšana, biroja darbi), apmierinot apelācijas sūdzību un atceļot [strīdīgās preču zīmes reģistrāciju] attiecībā uz 14. klasē ietilpstošajām precēm, proti, dārgmetāliem un to sakausējumiem, kā arī izstrādājumiem no šiem materiāliem vai ar tiem pārklātiem izstrādājumiem, kas nav ietverti citās klasēs, un 35. klasē [ietilpstošajiem pakalpojumiem], proti, tirdzniecības automātu nomu, un piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītie pamati:

— apstrīdētajā lēmumā tiekot noliegta to agrāko preču zīmju reputācija, kurām ir kopīgs elements “MUNICH”, un nepareizi secināts, ka šajā gadījumā nevar piemērot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punktu;

— no sabiedrības viedokļa starp konfliktējošajām preču zīmēm pastāvot sajaukšanas iespēja;
—

atcelt Vienotā noregulējuma valdes 2020. gada 19. marta lēmumu par Banco Cooperativo Español S.A., Hypo Vorarlberg Bank AG (iepriekš – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG) un Portigon AG ex ante iemaksām vienotajā noregulējuma fondā 2016. gadā (SRB/ES/2020/16) (“Decision of the Single Resolution Board of 19 March 2020 on the calculation of the 2016 ex-ante contributions due by Banco Cooperativo Español S.A., Hypo Vorarlberg Bank AG (formerly: Vorarl-berger Landes- und Hypothekenbank AG), and Portigon AG to the Single Resolution Fund [SRB/ES/2020/16]”), kā arī tā pielikumus un, proti, tiktāl, ciktāl šis lēmums un tā pielikumi skar summas, kas prasītājam ir jāmaksā, kā arī
—

daļēji atcelt Padomes Lēmumu (ES) 2020/135 (2020. gada 30. janvāris) par to, lai noslēgtu Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas, kopā ar Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas, ciktāl izstāšanās līgums nedod iespēju pilnā mērā aizsargāt šo valstspiederīgo tiesības uz veselību un ciktāl šie akti kopš 2020. gada 1. februāra ietver automātisku, vispārēju nošķīrumu starp Savienības pilsoņiem un Apvienotās Karalistes valstspiederīgajiem bez jebkādas samērīguma pārbaudes, un līdz ar to atcelt izstāšanās līguma preambulas sesto apsvērumu un 9., 10. un 127. pantu;
—

konstatēt, ka Komisijas bezdarbība, nenovēršot vai neaizliedzot: — vēlēšanu biroja priekšsēdētāja 2019. gada 28. oktobra atteikumu publicēt paziņojumu, ar ko personāls tiek informēts par nolīgumu, kas 2019. gada 14. oktobrī noslēgts starp FFPE, R&D, Solidarité européenne, TAO-AFI, USF-L un U4U par to kopīgā saraksta “Ensemble au Luxembourg” pārstāvētības sadalījumu; — šī nolīguma, kurā nebija norādīts, ka dažas OSP ir apvienojušās vai pārgrupētas, un to kandidātu skaits, kurus izvirzījusi katra no tām, publicēšanu, ko vēlēšanu birojs veica nenoteiktā datumā vēlēšanu laikā; — to, ka OSP, kuru pārstāvēja ikviens saraksta Nr. 3 “Ensemble au Luxembourg” kandidāts, nav norādījusi nevienai OSP, kas to ir pārstāvējusi, ka tās pieder dažādām arodbiedrību saimēm un ka dažas no tām bija reģistrētas Briselē un nebija minētas šajā sarakstā; — vēlēšanu rezultātus, kas publicēti ar 2019. gada 26. novembra vēlēšanu biroja paziņojumu; — Luksemburgas Personāla komitejas vietējās nodaļas izveidi pēc 2019. gada novembra vēlēšanām; — lēmumus, ar kuriem Luksemburgas Personāla komitejas vietējā nodaļa ir iecēlusi savus pārstāvjus Centrālajā komitejā; bija prettiesiska;
—

piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājai 128 996,04 EUR, kā arī procentus, saistībā ar dotāciju nolīgumu 115011 attiecībā uz projektu “PROactive – Physical Activity as a Crucial Patient Reported Outcome in COPD” saskaņā ar likmi, kādu Eiropas Centrālā banka piemēro galvenajiem refinansēšanas darījumiem, tai no 2019. gada 23. jūlija pieskaitot 3,5 %, līdz prasītājai atmaksāto līdzekļu saņemšanas dienai;
C 87/24

Prasība, kas celta 2020. gada 20. janvārī – West End Drinks/EUIPO – Pernod Ricard (“The King of SOHO”)

(Lieta T-31/20)

(2020/C 87/29)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: West End Drinks Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: C. Hawkes, Solicitor, un C. Hall, Barrister)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Pernod Ricard SA (Parīze, Francija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “The King of SOHO” zeltainā, tumši dzeltenā, gaiši dzeltenā krāsā un krēmkrāsā reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 539 103

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 16. oktobra lēmums lietā R 1543/2018-1

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu;

— piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītie pamati:

— Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 42. panta 3. punkta pārkāpums;
1.

Pirmais pamats ir balstīts uz [Eiropas Savienības Pamamttiecību hartas; turpmāk tekstā – “Harta”] 41. panta 1. punkta un 2. punkta pārkāpumu tādēļ, ka 1976. gada Eiropas vēlēšanu akta 13.3. pants un Parlamenta Reglamenta 4. panta 7. punkts esot bijis jāinterpretē tādējādi, ka tajos ir prasīts, lai procesā tiktu ievērotas minētās tiesības, kas ļauj apgalvot, ka pastāv izņēmumi no pienākuma paziņot par to, ka tiks atbrīvota Oriol Junqueras i Vies amata vieta, un pārliecināties par to.
1.

Pirmais pamats – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā paredzēto procesuālo garantiju neievērošana un nediskriminācijas principa pārkāpums. Prasītāja uzsver, ka veids, kādā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja pieņem lēmumus par grupu, un it īpaši I grupas, sekretariātu pagaidu darbinieku paaugstināšana amatā un pārklasificēšanu, apdraud Pamattiesību hartas 41. pantā paredzētās procesuālās garantijas. Tas it īpaši attiecoties uz lēmumu par prasītājas nepaaugstināšanu amatā/nepārklasificēšanu 2019. gadā un citos gados. Vispirms – šim lēmumam vispār neesot norādīts pamatojums. Turpinājumā – nevienā dokumentā, nevienā vispārējā lēmumā vai paziņojumā, kas ir adresēts prasītājai vai, vispārīgāk, grupu vai I grupas pagaidu darbiniekiem, neesot norādīts, kādi ir kritēriji, kas ir izraudzīti un tiek piemēroti, lai no pagaidu darbinieku vidus identificētu tos, kuri tiks paaugstināti amatā vai pārklasificēti. Kritēriju, taisnīgas attieksmes garantiju, informācijas un pamatojuma neesamība esot pretrunā Pamattiesību hartas 41. pantam vēl jo vairāk tāpēc, ka dažiem sekretariātu, un it īpaši I grupas sekretariāta, darbiniekiem esot ļoti strauja karjeras virzība un citiem – kā prasītājai – ļoti lēna.
3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka GFE nedod priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai. Prasītājs apgalvo, ka atbildētāja esot kļūdījusies: (i) definējot atsauces sistēmu pārāk šauri kā 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 9.A sadaļas normas un nevis kā plašāku AK uzņēmuma ienākuma nodokļa sistēmu; (ii) nesaprotot, ka 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 9.A sadaļas 9. nodaļa nav atkāpe no 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 5. nodaļas; (iii) un neatzīstot, ka pat ja 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 9.A sadaļas 9. nodaļa būtu atkāpe no 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 5. nodaļas, to pamato 9.A sadaļas raksturs un vispārējā struktūra.
3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums nav spēkā kompetences neesamības dēļ. Neatkarīgi no jautājuma par Komisijas pieņemtās regulas, kas ir ACER lēmuma juridiskais pamats, spēkā esamību no publisko tiesību viedokļa, šī aģentūra tāpat neesot bijusi tiesīga pieņemt apstrīdēto lēmumu, balstoties uz tiesību normām, kuras ir norādītas kā tās lēmuma juridiskais pamats, jo: i) saistībā ar Regulu 2017/459 var tikt izmantotas vienīgi lēmuma pieņemšanas pilnvaras, kas expressis verbis minētas šīs regulas 28. panta 2. punktā, un ii) saskaņā ar 8. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 713/2009 (3), kas reglamentē ACER statusu un kas bija spēkā brīdī, kad tika pieņemts apstrīdētais lēmums, ACER bija tiesīga pieņemt tikai tādu individuālu lēmumu, kas: a) ir valstu regulatīvo iestāžu kompetencē; b) attiecas uz piekļuvi un darbības drošību, un c) attiecas uz regulatīviem jautājumiem.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta kļūda vērtējumā, esot notikusi pilnvaru nepareiza izmantošana un pret viņu esot tikusi vērsta vardarbība. Prasītājs it īpaši kritizē to, ka viņa līguma nepagarināšana ir pamatota ar viņa amata vietas likvidēšanu departamenta reorganizācijas rezultātā. Viņaprāt, šajā pamatojumā ir pieļauta kļūda, jo reorganizācijas plānā nebija paredzēta tādas amata vietas likvidēšana, kas pēc pazīmēm atbilst prasītāja ieņemamajai amata vietai. Turklāt viņš uzskata, ka ir cietis no psiholoģiskas vardarbības un ka šīs vardarbības sekas ir ļāvušas pamatot lēmumu par līguma nepagarināšanu.
4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka saskaņā ar 2001. gada 24. aprīļa sprieduma Miranda/Komisija (lieta T-37/99, EU:T:2001:122) 32. un 33. punktu, ar Del Vaglio judikatūru (judikatūra, kuras kulminācijas punkts ir 2004. gada 12. oktobra rīkojums Del Vaglio/Komisija, lieta C-352/03 P EU:C:2004:613) un ar 2011. gada 15. marta spriedumu Gaëtan Barthélémy Maxence Mioni/Eiropas Komisija (lieta F-28/10, EU:F:2011:23) prasītāja nodoms piešķirt viņa interešu centram pastāvīgu raksturu, proti, noteikt savu pastāvīgo dzīvesvietu, neesot bijis saistīts ar Beļģiju, ņemot vērā to, ka viņš inter alia sniedza deklarāciju Limosas sistēmā attiecīgajā periodā. Līdz ar to viņam pienākas pilns ekspatriācijas pabalsts. Viņš vērš uzmanību uz to, ka atbildētāja savā atbildē esot kļūdaini koncentrējusies tikai uz prasītāja fizisko klātbūtni Beļģijā.
—

ar Lēmumu bija jāizslēdz šo prasību esamība, jo APN nedarbojas nevienā tirgū un tai nav konkurentu, un CAMED neguva priekšrocības no pasākuma, kurš ir tikai viens no neskaitāmiem vispārpiemērojamā plāna īstenošanas pasākumiem, kas interesēja visus uzņēmumus, kuri darbojas katrā Itālijas ostā (to skaitā Neapolē), nevis tikai kuģu būves nozarē.
—

atcelt Eiropas Komisijas 2018. gada 19. oktobra Lēmumu C(2018) 6717 final“State Aid S.A. 50233 (2018/N) — Greece State aid for the construction of Lamia-Xiniada section of the E65 Motorway”;
—

pakārtotāk, atcelt Lēmumu SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) (2018. gada 28. maijs), kas izziņots ar dokumenta numuru C(2018) , ciktāl ar to lielajiem elektroenerģijas patērētājiem ar vismaz izmantošanas stundām gadā ir noteikts pienākums veikt atmaksu vairāk nekā 20 % apmērā, lielajiem elektroenerģijas patērētājiem ar vismaz izmantošanas stundām gadā — vairāk nekā 15 % apmērā un lielajiem elektroenerģijas patērētājiem ar vismaz izmantošanas stundām gadā — vairāk nekā 10 % apmērā no publiskotajām tīkla maksām;
2.

Prasītāja tiesību tikt uzklausītam atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunktam pārkāpums un prasītāja procesuālo tiesību atbilstoši Komisijas 2013. gada 16. decembra Lēmuma C(2013) 8985 final par Civildienesta noteikumu 45. panta vispārīgajiem īstenošanas noteikumiem 5. pantam, it īpaši 5. panta 5. punktam un 7. punktam, pārkāpums. Otrā prasības pamata ietvaros tiek norādīts, ka atbildētājs esot pārkāpis prasītāja pamattiesības tikt uzklausītam pirms viņam nelabvēlīga lēmuma pieņemšanas, jo prasītājam pirms tam neesot tikusi dota iespēja paust savu viedokli. Atbildētājs to neapstrīdot. Atbildētājs ar to esot tieši pārkāpis prasītāja procesuālās tiesības atbilstoši Komisijas 2013. gada 16. decembra Lēmuma C(2013) 8985 final par Civildienesta noteikumu 45. panta vispārīgajiem īstenošanas noteikumiem 5. pantam, it īpaši 5. panta 5. punktam un 7. punktam, kuras turklāt atspoguļojot pārkāpto pamattiesību tikt uzklausītam augstas vērtības pakāpi un apstiprinot, ka prasītājam arī šajā gadījumā esot bijušas tiesības tikt uzklausītam pirms apstrīdēto lēmumu pieņemšanas.
C 139/64

Prasība, kas celta 2019. gada 3. februārī — Drex Technologies/Padome

(Lieta T-61/19)

(2019/C 139/67)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Drex Technologies SA (Tortola, Britu Virdžīnu Salas) (pārstāvis: E. Ruchat, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atzīt prasītājas prasību par pieņemamu un pamatotu;

— līdz ar to piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt visu prasītājai nodarīto kaitējumu Vispārējās tiesas noteiktā saprātīgā apmērā;

— pakārtoti, piespriest iecelt ekspertu, lai noteiktu prasītājai nodarītā kaitējuma kopējo apmēru;

— piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatojumam prasītāja izvirza galveno pamatu un papildu pamatu, kuri attiecas uz kaitējumu, kāds tai esot nodarīts un par ko atbildīga esot Eiropas Savienības Padome.

Galvenais pamats ir balstīts uz to, ka strīdīgie ierobežojošie pasākumi, proti, Padomes Lēmums (KĀDP) 2018/778 (2018. gada 28. maijs), ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, un šī lēmuma turpmākie izpildes akti, esot nelikumīgi. Pirmkārt, tie pārkāpj pienākumu norādīt pamatojumu, kas ir paredzēts LESD 296. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā, un, otrkārt, tie pārkāpj prasītājas tiesības uz īpašumu un tiesības uz reputācijas aizsardzību. Šis pārkāpums prasītājai esot tieši radījis būtisku morālu un materiālu kaitējumu, kas ietver attiecīgi reputācijas aizskārumu, no vienas puses, un līgumattiecību izbeigšanu, kā arī materiālo vērtību un ienākumu zaudēšanu, no otras puses, par ko tai būtu tiesības uz atlīdzību.

Papildu pamats ir balstīts uz Eiropas Savienības atbildības mehānisma pastāvēšanu neatkarīgi no vainas.
Prasība, kas celta 2019. gada 21. janvārī – Amigüitos pets & life/EUIPO – Société des produits Nestlé (“THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect”)

(Lieta T-40/19)

(2019/C 93/98)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Amigüitos pets & life, SA (Lorca, Spānija) (pārstāvis: N. Fernández Fernández-Pacheco, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Šveice)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect” baltā, sarkanā un melnā krāsā reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 385 719

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 19. novembra lēmums lietā R 272/2018-4

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir apmierināti iebildumi pret Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 15 385 719 attiecībā uz 5. un 31. klasē ietilpstošajām precēm;

— uzdot EUIPO apmierināt Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 15 385 719 attiecībā uz visām aizsardzībai pieteiktajām precēm;

— piespriest personai, kas iestājusies lietā, un attiecīgā gadījumā atbildētājam atlīdzināt izdevumus, kas radušies procesā EUIPO un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

Izvirzītie pamati:

— Eiropas Padomes un Parlamenta Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;
3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka valsts aizdevumi Femern A/S un A/S Femern Landanlæg tika atļauti būvniecības lēmumā un ka tie, kas tika piešķirti A/S Femern Landanlæg, nav uzskatāmi par atbalstu, savukārt tie, kas tika piešķirti Femern A/S, ir saderīgi ar iekšējo tirgu.
Prasība, kas celta 2018. gada 5. decembrī – The Logistical Approach/EUIPO – Idea Groupe (“Idealogistic Compass Greatest care in getting it there”)

(Lieta T-716/18)

(2019/C 44/105)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: The Logistical Approach BV (Uden, Nīderlande) (pārstāvji: R. Milchior un S. Charbonnel, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Idea Groupe (Montoir de Bretagne, Francija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Idealogistic Compass Greatest care in getting it there” melnā, baltā un zilā krāsā reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 567 201

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 21. septembra lēmums lietā R 2062/2017–4

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

— piespriest sabiedrībai Idea Groupe atlīdzināt izdevumus, kas radušies tās iestāšanās lietā dēļ, ja tā nolemtu iestāties lietā.

Izvirzītais pamats:
—

atcelt Eiropas Komisijas 2018. gada 17. septembra lēmumu, ar kuru tiek noteikts pienākums īstenot galīgajā revīzijas ziņojumā noteiktās darbības un ieteikumus daļā par ieteikuma 04.01. g) punktu par finanšu korekcijas piemērošanu izmaksām attiecībā uz PVN saistībā ar gadījumiem, kuros dalībnieki, kas saņēma atbalstu, bija PVN maksātāji un tādēļ varēja saņemt PVN atmaksu, tomēr to nedarīja, projektos, kas īstenoti visu no Eiropas Sociālā fonda līdzfinansēto darbības programmu ietvaros, par kuriem izmaksas tika deklarētas atmaksas saņemšanai no Eiropas Komisijai;
1.

Pirmais pamats attiecas uz neatbilstošu Eiropas Komisijas kompetences no Eiropas Savienības finansējuma izslēgt konkrētus izdevumus īstenošanu. — Piemērojot Lēmumā 2018/873 noteiktās korekcijas, Komisija savu kompetenci ir īstenojusi neatbilstošā veidā, pārkāpjot Regulas Nr. 1306/2013 52. panta noteikumus, kā arī tiesiskās paļāvības aizsardzības un tiesiskās noteiktības principus. — Ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Regulas Nr. 1306/2013 52. pants, jo Savienības iestāde pēc apspriedēm ar Rumānijas iestādēm ar lēmumu apstiprināja Valsts Lauku attīstības programmas 2007.–2013. gadam (VLAP) pārskatīšanu, paužot savu piekrišanu attiecībā uz VLAP ietvertajiem pasākumiem, kā arī attiecībā uz maksāšanas metodēm saistībā ar 1.a, 3.a, 5.a, 3.b un 4.b apakšpasākumu pasākuma Nr. 215 ietvaros – Dzīvnieku labturības maksājumi. Lēmums apstiprināt VLAP pārskatīšanu ir juridiska saistība un tā rezultātā no Savienības budžeta tiek veikti maksājumi. — Rumānijas iestādes maksājumus ir veikušas saskaņā ar Komisijas apstiprinājumu. Šādos apstākļos lēmums veikt korekcijas ir prettiesisks. — Rumānija apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts tiesiskās paļāvības aizsardzības princips situācijā, kurā Komisijas lēmums apstiprināt VLAP pārskatīšanu Rumānijas iestādēm un maksājumu saņēmējiem radīja tiesisku paļāvību saistībā ar Komisijas apstiprināto aprēķina metožu tiesiskumu. Šis princips Komisijai uzliek pienākumu arī attiecībā uz 3.a, 5.a, 3.b un 4.b apakšpasākumu no 2015. gada 19. septembra piemērot korekcijas, kā Savienības iestāde darīja attiecībā uz korekcijām, kas attiecas uz 1.a apakšpasākumu. — Tāpat arī Rumānija uzskata, ka Savienības iestādei būtu bijis jāievēro šis princips arī attiecībā uz maksājumiem pēc 2015. gada 19. septembra, jo tajā brīdī vairs nevarēja notikt jauna VLAP pārskatīšana. — Rumānija uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts tiesiskās noteiktības princips, ciktāl Komisijai ir atšķirīga nostāja attiecībā uz aprēķina metožu tiesiskumu. Patiesībā ar apstrīdēto lēmumu Komisija konstatēja to maksājumu prettiesiskumu, kas bija veikti, pamatojoties uz aprēķina metodēm, kuras tā iepriekš bija apstiprinājusi. Turklāt, lai gan Rumānijas iestādes Savienības iestādei bija lūgušas sniegt paskaidrojumus par iespēju koriģēt kļūdas kompensāciju maksājumos, jo pēc 2015. gada 19. septembra vairs nebija iespējams veikt VLAP grozījumu, Komisija nepauda savu nostāju attiecībā uz šo aspektu.
—

atzīt Siltumnīcefekta gāzu (SEG) emisiju aktus ( 1 ) par prettiesiskiem, ciktāl ar tiem laikposmā no 2021. gada līdz 2030. gadam tiek atļautas siltumnīcefekta gāzu emisijas 80 % apmērā no 1990. gada emisijām 2021. gadā, samazinot šo apmēru līdz 60 % no 1990. gada emisijām 2030. gadā;