Nodokļa ieturējumu ienākuma gūšanas vietā veido jebkurš ienākuma nodoklis, kas tiek uzlikts dividenžu izmaksāšanas valstī, un darījums, kuram tiek uzlikts šis nodoklis, ir dividenžu izmaksāšana vai citādāki ienākumi no vērtspapīriem, ja ar šo nodokli apliekamā summa ir ienākumi no minētajiem vērtspapīriem un nodokļa maksātājs ir šo pašu vērtspapīru turētājs. Līdz ar to, lai piemērotu iepriekš minēto noteikumu, vienlaicīgi ir jāizpilda trīs nosacījumi. Tā kā trešais nosacījums, saskaņā ar kuru nodokļu maksātājs ir vērtspapīru turētājs, nav izpildīts, Direktīvas 90/435 5. panta 1. punkts neaizliedz tādu grāmatvedības koriģējošo mehānismu, kāds ir paredzēts minētajā valsts tiesību noteikumā.

Līguma 52. pants (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem — EKL 43. pants) ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā nav aizliegts piemērot tādu valsts aktu, saskaņā ar kuru dalībvalstī rezidējošas meitas sabiedrības tās mātes sabiedrībai sadalītās peļņas aplikšanai ar nodokli piemēro koriģējošu mehānismu neatkarīgi no tā, vai mātes sabiedrība ir rezidente tajā pašā dalībvalstī vai citā dalībvalstī, lai gan atšķirībā no mātes sabiedrības rezidentes mātes sabiedrībai nerezidentei tās meitas sabiedrības rezidences dalībvalsts nodokļa atlaidi nepiešķirs.

Tā kā attiecīgā grāmatvedības koriģējošā mehānisma piemērošana nevar mainīt meitas sabiedrības rezidentes nodokļu nastu atkarībā no tā, vai tās mātes sabiedrība ir rezidente tajā pašā dalībvalstī vai citā dalībvalstī, atkarībā no tā, vai tā sadala peļņu mātes sabiedrībai nerezidentei vai mātes sabiedrībai rezidentei, šī mehānisma piemērošana nenoved attiecībā pret meitas sabiedrību pie atšķirīgu situāciju aplūkošanas vienādi, kas ir ar Līguma 52. pantu principā aizliegta attieksme nodokļu ziņā.

Šis vērtējums nevar tikt apšaubīts ar faktu, ka akcionāriem nerezidentiem peļņu sadalošā uzņēmuma aplikšana ar nodokli ir galīga tādā ziņā, ka peļņu sadalošās sabiedrības nodokļu nastas pieaugumu nekompensē, piešķirot atbilstošu nodokļa atlaidi. Ja nav unificēšanas vai saskaņošanas pasākumu Kopienā, dalībvalstis saglabā kompetenci līgumu vai vienpusējā ceļā definēt kritērijus savu pilnvaru nodokļu aplikšanā sadalei, tostarp, lai novērstu nodokļu dubulto uzlikšanu. Šajā sakarā, piemērojot šādu valsts tiesisko regulējumu, mātes sabiedrībai rezidentei piešķirtās nodokļa atlaides mērķis ir novērst dubulto uzlikšanu meitas sabiedrības sadalītajai peļņai, ko attiecībā uz meitas sabiedrību pirmo reizi apliek ar nodokli. Ja ir dividenžu pārrobežu sadales iezīmes, šī nodokļu dubultā uzlikšana principā jānovērš nevis meitas sabiedrības rezidences dalībvalstij, bet gan dalībvalstij, kuras teritorijā mātes sabiedrība ir rezidente, kā tas izriet no Direktīvas 90/435 par kopēju nodokļu režīmu, ko piemēro mātes sabiedrībām un meitas sabiedrībām, 4. panta. Līdz ar to mātes sabiedrības rezidences dalībvalstij ir jāpiemēro vienāds nodokļu režīms, kam ir tāds pats mērķis kā nodokļa atlaidei, ko meitas sabiedrības rezidences dalībvalsts piešķīrusi tajās rezidējošām mātes sabiedrībām, lai izvairītos arī no nodokļu dubultās uzlikšanas dividenžu formā sadalītai peļņai. Tādējādi tāpat kā meitas sabiedrības rezidentes mātes sabiedrība rezidente var saņemt nodokļa atlaidi no savas rezidences dalībvalsts, kas ir arī meitas sabiedrības reģistrācijas dalībvalsts, meitas sabiedrības rezidences mātes sabiedrība nerezidente ir pasargāta no nodokļu dubultas uzlikšanas riska dividenžu formā sadalītai peļņai, bet tikai savā rezidences dalībvalstī. Tas, ka meitas sabiedrības dalībvalsts mātes sabiedrībai nerezidentei nav piešķīrusi nodokļa atlaidi, nerada atšķirību starp mātes sabiedrības rezidentes meitas sabiedrības rezidentes situāciju un mātes sabiedrības nerezidentes meitas sabiedrības rezidentes situāciju.

(sal. ar 82.–85., 87.–92. un 94.–96. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)