No minētā izriet, ka izlīguma procedūra ir parastajam administratīvajam procesam, kurš ir pakļauts sacīkstes principam, alternatīvs un no tā atšķirīgs administratīvs process, kuram ir noteiktas īpatnības, piemēram, iepriekšēja iebildumu paziņošana un iespējamā naudas soda amplitūdas paziņošana. Tomēr šādos apstākļos naudas soda, kas uzlikts atbilstoši Padomes Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktam, aprēķināšanai joprojām pilnībā ir piemērojamas Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai. Tas nozīmē, ka, nosakot naudas soda apmēru, uzņēmumi, kas ir bijuši viena un tā paša karteļa dalībnieki, nevar tikt diskriminēti attiecībā uz aprēķina faktoriem un metodēm, ko neietekmē izlīguma procedūrai raksturīgās īpatnības, piemēram, 10 % samazinājuma piemērošana izlīguma gadījumā.

Aizliegtu vienošanos jomā, ja izlīguma procedūrā nav iesaistīti visi pārkāpuma dalībnieki, piemēram, tad, ja uzņēmums izstājas no minētās procedūras, Komisija, pirmkārt, pēc vienkāršotas procedūras (izlīguma procedūra) pieņem lēmumu, kura adresāti ir pārkāpuma dalībnieki, kas ir izlēmuši izlīgt, un kurā ir atspoguļota katra no tiem saistības, un, otrkārt, atbilstoši parastajam procesam – lēmumu, kura adresāti ir pārkāpuma dalībnieki, kas ir izlēmuši neizlīgt.

Ja pieteikums par Paziņojuma par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu karteļu gadījumos piemērošanu ir saistīts ar aizliegto vienošanos, kas atšķiras no tās, kuru izskata Komisija, un attiecībā uz kuru turklāt, kā izrādās, ir iestājies noilgums, nepastāv nekāda pievienotā vērtība un Komisijai nav pienākuma atlīdzināt šo sadarbību, jo tā neatvieglo izmeklēšanu. Šāda argumentācija ir piemērojama arī tā saucamās sadarbības “ārpus iecietības programmas” gadījumā.

Konkurences jomā naudas soda amplitūda ir instruments, kas ir vienīgi un īpaši saistīts ar izlīguma procedūru. Regulas Nr. 773/2004 par lietas izskatīšanu saskaņā ar [EKL] 81. un 82. pantu, ko vada Komisija, 10.a panta 2. punktā Komisijas dienestiem skaidri ir dota iespēja informēt izlīguma pārrunās iesaistītās puses par naudas soda, kas uzlikts atbilstoši Padomes Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktam, aplēsto apmēru, kas tām tiks uzlikts atbilstoši Pamatnostādnēs naudas soda aprēķināšanai noteiktajai kārtībai un, attiecīgā gadījumā, Paziņojumam par izlīguma procedūras kārtību karteļu lietās, lai pieņemtu lēmumus saskaņā ar Padomes Regulas [..] Nr. 1/2003 7. un 23. pantu, un Paziņojumam par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu karteļu gadījumos.

Ja uzņēmums neiesniedz izlīguma iesniegumu, tādējādi izstājoties no izlīguma procedūras, procedūra, kuras beigās tiek pieņemts galīgais lēmums, ir reglamentēta Regulas Nr. 773/2004 vispārīgajos noteikumos, nevis izlīguma procedūru reglamentējošajos noteikumos. Šādā gadījumā tātad ir tā saukta “tabula rasa” situācija, kurā vēl ir jānosaka atbildība. No tā arī izriet, ka izlīguma procedūrā paziņotajai amplitūdai turpmāk nav nozīmes, jo tas ir šai procedūrai piemītošs instruments. Līdz ar to būtu neloģiski un pat nepiemēroti, ja Komisijai būtu jāpiemēro vai paziņojumā par iebildumiem jāatsaucas uz naudas soda amplitūdu, kas attiecas uz citu procedūru, kura turpmāk netiek ievērota. Proti, ja jau no paziņojuma par iebildumiem brīža tiktu norādīta naudas soda amplitūda, tas būtu pretēji šāda akta pilnīgi sagatavojošajam raksturam un Komisijai tiktu atņemta iespēja uzlikt naudas sodu, kas būtu pielāgots jauniem apstākļiem un apstākļiem, kas pastāvējuši tās lēmuma pieņemšanas brīdī, lai gan tai ir jāņem vērā jaunie argumenti vai pierādījumi, kuri tai darīti zināmi parastā administratīvā procesa laikā un kuri var ietekmēt uzliekamā naudas soda apmēra noteikšanu.

Atbilstoši šai pat loģikai Komisijas, ja tā, lai atvieglotu strīdu izšķiršanu, izmanto izlīguma procedūru, kura vēlāk tiek izbeigta, pienākums norādīt pamatojumu nav lielāks par to, kāds tai ir, pieņemot lēmumu atbilstoši parastajam procesam.

(sal. ar 100., 101. un 104.–107. punktu)