ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 197/34

Prasība, kas celta 2008. gada 25. jūnijā — Melli Bank/Padome

(Lieta T-246/08)

(2008/C 197/59)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Melli Bank plc, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — R. Gordon, QC, Stratford, Barrister, R. Gwynne un T. Din, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Padomes Lēmuma 2008/475/EK par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu Pielikuma B daļas 4. punktu, ciktāl tas attiecas uz Melli Bank plc;

— pieņemt visus pasākumus un lēmumus, kas varētu likties taisnīgi un atbilstoši šajos apstākļos;

— piespriest Padomei atlīdzināt visus Bank tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo pieteikumu.

Pamati un galvenie argumenti

Šajā lietā prasītāja lūdz atcelt Padomes 2008. gada 23. jūnija Lēmumu 2008/475/EK (1) ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (2) daļā, kurā prasītāja ir ietverts to fizisko un juridisko personu, vienību un struktūru sarakstā, kuru naudas resursi un saimnieciskie līdzekļi ir iesaldēti saskaņā ar šo normu.

Prasītāja lūdz atcelt Pielikuma B daļas 4. punktu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, pamatojot ar to, ka tas ir prettiesisks no diviem aspektiem.

Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir nesamērīgs, jo prasītājas naudas līdzekļu un saimniecisko īpašumu iesaldēšanai 1) nav racionālas saiknes ar mērķi novērst kodolizplatību vai tās finansēšanu un 2) nav vismazāk ierobežojošais veids, kā izrādīt modrību attiecībā uz prasītāju vai īstenot mērķi, kas ir kodolizplatības finansēšanas novēršana.

Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu pārkāpts nediskriminācijas princips, jo, no vienas puses, prasītāja ir tādā pašā stāvoklī kā citas Irānas banku Lielbritānijas meitas sabiedrības un stāvoklī, kas būtiski pielīdzināms citām Lielbritānijas bankām, tostarp tām bankām, kurām ir darījumi ar Irānu, taču pret to ir bijusi atšķirīga attieksme, un, no otras puses, tā ir būtiski atšķirīgā stāvoklī salīdzinājumā ar citu banku, kuru norādījusi Apvienoto Nāciju Drošības padome, taču pret prasītāju ir bijusi tāda pati attieksme.

(1) OV 2008 L 163, 29. lpp.

(2) Padomes 2007. gada 19. aprīļa Regula (EK) Nr. 423/2007 (OV 2007 L 103, 1. lpp.).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 197/32

Prasība, kas celta 2008. gada 4. jūnijā — Amertranseuro International Holdings un citi/Komisija

(Lieta T-212/08)

(2008/C 197/55)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Amertranseuro International Holdings Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste), Trans Euro Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste), un Team Relocations Ltd, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — L. Gyselen, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītāju prasījumi:

— atcelt Komisijas 11. marta lēmuma Lietā COM/38.543 — Starptautiskie pārcelšanās pakalpojumi — 2. panta i) punktu tiktāl, ciktāl tajā ir atzīts, ka prasītāji ir solidāri atbildīgi par Team Relocations NV iespējamo EKL 81. panta un EEZL 53. panta pārkāpumu laika posmā no 1997. gada janvāra līdz 2003. gada septembrim;

— pakārtoti, atcelt Komisijas lēmuma 2. panta i) punktu tiktāl, ciktāl tajā nav ierobežota Amerstranseuro Ltd solidārā atbildība līdz 1,3 miljoniem EUR;

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāji, pamatojoties uz EKL 230. pantu, lūdz daļēji atcelt Komisijas 11. marta Lēmumu C(2008) 926 galīgā redakcijā (lieta COM/38.543 — Starptautiskie pārcelšanās pakalpojumi) (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”) attiecībā uz EKL 81. panta 1. punkta un EEZL 53. panta 1. punkta procedūru. It īpaši prasītāji lūdz atcelt apstrīdētā lēmuma 2. panta i) punktu tiktāl, ciktāl tajā viņi ir atzīti par solidāri atbildīgiem par iespējamo Team Relocations NV (turpmāk tekstā — “TRNV”) dalību pārkāpumā, kurš ir aprakstīts apstrīdētā lēmuma 1. pantā.

Prasītāji izvirza divus pamatus savu prasījumu pamatojumam:

Primkārt, tie apgalvo, ka Komisija ir kļūdījusies, atzīstot visus trīs par solidāri atbildīgiem, neskatoties uz to, ka viņiem nebija zināms, nedz arī tie varēja zināt par TRNV dalību norādītajā pārkāpumā. Otrkārt, prasītāji apgalvo, ka Komisija ļaunprātīgi izmantoja savas pilnvaras, nosakot naudas sodu, kuru tie nav spējīgi samaksāt.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 171/46

Prasība, kas celta 2008. gada 16. maijā — Komisija/Atlantic Energy

(Lieta T-182/08)

(2008/C 171/88)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A.-M. Rouchaud-Joët, S. Lejeune, pārstāvji, un M. Jarvis, Barrister)

Atbildētājs: Atlantic Energy Ltd, Truro (Apvienotā Karaliste)

Prasītājas prasījumi:

— piespriest atbildētājam samaksāt Komisijai summu EUR 383 081,19 apmērā, ko veido pamatsumma EUR 226 010,00 un nokavējuma procenti EUR 76 233,61, kuri ir aprēķināti pēc ECB likmes +2 % par pamatsummu par laika posmu no 1996. gada 1. jūnija līdz 2002. gada 28. februārim, un nokavējuma procentus EUR 84 448,11 apmērā, kas ir aprēķināti par pamatsummu, plus procenti uz 2002. gada 28. februāri pēc ECB likmes +1,5 % par laika posmu no 2002. gada 16. jūlija līdz 2008. gada 31. maijam, EUR 3 610,53 apmērā;

— piespriest prasītājam maksāt procentus EUR 39,33 dienā no 2008. gada 31. maija līdz pilnīgai parāda samaksas dienai; un

— piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

1996. gada 29. martā Eiropas Kopiena, ko pārstāvēja Komisija, noslēdza līgumu BU 183/95 UK/AT ar Sidney C. Banks Pls un Jenbacher Energiesysteme AG par projekta “Uzlabots automātisks siltuma un enerģijas ražošanai paredzētais kombinētais gazificētājs, kurā kā kurināmo izmanto skaidas” īstenošanu Komisijas darbības saistībā ar enerģiju, kas nav kodolenerģija, jomā (1). Saskaņā ar līguma noteikumiem Komisija samaksāja avansu par savu ieguldījumu projektā līguma koordinatoram Sindey C. Banks Plc.

Ar 1996. gada 25. septembra faksimila paziņojumu Sidney C. Banks Plc paziņoja Komisijai, ka tas ir nolēmis izstāties no projekta. 1998. gada 17. aprīlī Eiropas Kopiena, ko pārstāv Komisija, noslēdza līguma pielikumu Nr. 1, ar kuru Atlantic Energy Ltd stājās Sidney C. Banks Plc vietā kā līgumslēdzēja puse un līguma koordinators.

Atbilstoši pielikuma 2. punktam Sidney C. Banks Plc pārskaitīja no Komisijas saņemto avansa maksājumu (kopā ar procentiem) Atlantic Energy Ltd 1998. gada aprīlī.

Komisija lūdz noteikt Atlantic Energy Ltd atmaksāt avansa maksājumu kopā ar procentiem, pamatojoties uz to, ka projekts netika faktiski uzsākts un, ja tas tika uzsākts, Komisija to apturēja.

(1) Padomes 1994. gada 23. novembra Lēmums 94/806/EK, ar ko pieņem specifisku izpētes un tehnoloģijas attīstības, ieskaitot demonstrēšanu, programmu enerģijas, kas nav kodolenerģija, jomā (1994.g.–1998.g.) OV L 334, 22.12.1994., 87. lpp.
—

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai izmaksāt prasītājai EUR 37 002, pieskaitot 4 kavējuma procentus no summas EUR 31 650, sākot ar 2006. gada 29. augustu, 4 kavējuma procentus no summas EUR 3 650, sākot ar 2007. gada 3. decembri, 4 kavējuma procentus no summas EUR 1 702, sākot ar 2008. gada 3. maiju; attiecīgi, 8 kavējuma procentus no summas EUR 37 002, sākot ar sprieduma pasludināšanas datumu;
2.

Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpusi EKL 253. pantu, secinot, ka Microsoft pieņemtie un publicētie tarifi nav pamatoti un ir pretrunā 2004. gada lēmumam, neņemot vērā to, ka i) šo publicēto tarifu mērķis tieši bija atvieglot sarunas starp Microsoft un iespējamiem licences ieguvējiem un ka ii) Microsoft, konsultējoties ar Komisiju, bija radījis mehānismu, lai pilnvarotā persona varētu pārskatīt Microsoft piedāvātos tarifus, ja kāds no iespējamiem licences ieguvējiem nevarētu panākt vienošanos, un šis mehānisms faktiski bija identisks tam, kuru bija izveidojusi pati Komisija NDC Health/IMS Health: pagaidu pasākumi (“IMS Health”) (3). Komisija pieļāva arī acīmredzamu kļūdu vērtējumā, i) pienācīgi nenovērtējot to, ka Microsoft šos publicētos tarifus noteica tādā apmērā, kurs bija zemāks par to, kādu trešās personas eksperts noteica par pamatotu, ii) pienācīgi nenovērtējot to, ka visi iespējamie licences ieguvēji panāca vienošanos ar Microsoft, un iii) nenovērtējot to, ka arī licences “bez patenta” ieguvējiem ir tiesības izmantot Microsoft patentus.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 183/25

Prasība, kas celta 2008. gada 15. maijā — Komisija/Cooperação e Desenvolvimento Regional, SA

(Lieta T-174/08)

(2008/C 183/48)

Tiesvedības valoda — portugāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — M. Afonso)

Atbildētājs: Cooperação e Desenvolvimento Regional, SA

Prasītājas prasījumi:

— piespriest atbildētājam atmaksāt Komisijai pamata summu EUR 63 349,27, kā arī nokavējuma procentus EUR 28 940,70 par laiku līdz 2008. gada 5. maijam;

— piespriest atbildētājam maksāt nokavējuma procentus, sākot ar 2008. gada 6. maiju līdz parāda pilnīgai samaksai EUR 10.91 par dienu;

— piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šī prasība ir iesniegta, pamatojoties uz EKL 238. pantu.

Projekta European Network of Centres for the Advancement of Telematics in Urban and Rural Areas (Eiropas centru teleinformātikas attīstībai pilsētu un lauku rajonos tīkls — ENCATA) ietvaros Eiropas Kopiena, ko pārstāvēja Komisija, ar divpadsmit līgumslēdzējiem, tostarp ar atbildētāju, noslēdza līgumu Nr. SU 1001 (SU) ENCATA.

Saskaņā ar šo līgumu Komisija minētā projekta īstenošanai apņēmās sniegt finanšu atbalstu līgumslēdzēju, starp kuriem bija arī atbildētājs, grupai.

Paredzētais projekta ilgums bija 18 mēneši.

Projekta īstenošana tika sākta 1996. gada 1. janvārī.

Komisija apņēmās finansēt līdz 50 % no projekta izmaksām.

1997. gada 25. septembrī puses vienojās par pirmajiem līguma grozījumiem.

Projekta ilgums tika mainīts no 18 uz 36 mēnešiem, sākot ar 1996. gada 1. janvāri.

1998. gada 29. jūnijā puses vienojās par otrajiem līguma grozījumiem, ar ko projekta ilgums tika mainīts no 36 uz 30 mēnešiem, kā sākuma datumu saglabājot 1996. gada 1. janvāri.

Galīgās Komisijas apstiprinātās projekta izmaksas bija mazākas par naudas summām, ko tā līguma Nr. SU 1001 (SU) ENCATA ietvaros jau bija izmaksājusi avansa veidā.

Tādējādi Komisija pieprasīja, lai tai tiek atmaksāts pārmaksātais avanss.

Naudas summa, kas atbildētājai jāatmaksā, ir EUR 63 349,27, kā arī nokavējuma procenti.

Gadu gaitā Komisija turpināja atbildētājai atgādināt par šo parādu un pie tās daudzkārtīgi vērsās ar pieprasījumiem par tā atmaksu. Atbildētāja savukārt vairākkārtīgi atzina šo parādu un pauda apņemšanos to pēc iespējas ātrāk samaksāt, taču līdz šim brīdim nav Komisijai samaksājusi nekādu summu saistībā ar šo parādu un nokavējuma procentiem attiecībā uz ENCATA projekta ietvaros pārmaksātajām avansa summām.
—

atcelt paziņojumu par publisko iepirkumu EuropeAid/126316/C/SER/CY, lai piešķirtu tiesības slēgt publiskā iepirkuma līgumu ar nosaukumu “Establishment of a Programme Management Unit to support the implementation of investment projects in the field of water/wastewater and solid waste”, kurš aptuveni 2008. gada 4. janvārī interneta vietnē http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ tika publicēts tikai angļu valodā, un atcelt šī paziņojuma 5. un 28.2 punktu;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 116/23

Prasība, kas celta 2008. gada 28. februārī — TNC Kazchrome un ENRC Marketing/Padome un Komisija

(Lieta T-107/08)

(2008/C 116/43)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: akciju sabiedrība Transnational Company Kazchrome (TNC Kazchrome), Aktobe (Kazahstāna), ENRC Marketing AG, Kloten (Šveice) (pārstāvji — L. Ruessmann un A. Willems, advokāti)

Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija

Prasītāju prasījumi:

— atcelt apstrīdēto regulu daļā, kurā ir paredzēts piemērot antidempinga pasākumus SiMn, kuru ražo un/vai pārdod prasītājas, importam;

— piespriest Padomei un Komisijai solidāri un pilnībā atlīdzināt prasītājām zaudējumus, tai skaitā procentus par kaitējumu, kas tika nodarīts sakarā ar nepamatotu tiesvedības uzsākšanu, kļūdainiem faktiem un kļūdainu vērtējumu, tai skaitā ar to, ka Komisija pārkāpa Kopienu tiesību pamatprincipus un nelikumīgu Padomes Regulas (EK) Nr. 1420/2007 pieņemšanu;

— piespriest Komisijai un Padomei segt savus, kā arī atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus;

— piespriest Komisijai segt savus tiesāšanās izdevumus pašai, kā arī solidāri un pilnībā atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus tiktāl, ciktāl tos nav atlīdzinājusi Padome.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājas, kas ir attiecīgi silīcijmangāna ražotājas un eksportētājas uz Eiropas Savienību, lūdz atcelt Padomes 2007. gada 4. decembra Regulu (EK) Nr. 1420/2007, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas un Kazahstānas izcelsmes silīcijmangāna importam un izbeidz procedūru attiecībā uz Ukrainas izcelsmes silīcijmangāna importu (1).

Savas prasības atbalstam prasītājas apgalvo, ka atbildētājas pieļāva acīmredzamas kļūdas vērtējumā, pārkāpa Pamatregulu (2) un nenorādīja pamatojumu saskaņā ar EKL 253. pantu, uzsākot antidempinga izmeklēšanu attiecībā uz Kazahstānu, bet to pārtraucot attiecībā uz Indiju, noraidot prasītāju apgalvojumu, saskaņā ar kuru tās darbojās kā vienota ekonomiska vienība, nosakot prasītājiem piemērojamo eksporta cenu, novērtējot to, vai un kādā mērā silīcijmangāna imports no Kazahstānas radīja zaudējumus Kopienas rūpniecībai, apvienojot importu no Kazahstānas ar importu no Ķīnas, lai veiktu minēto novērtēšanu, un izvērtējot Komisijas intereses.

Turklāt prasītājas apgalvo, ka Kopienu iestādes pārkāpa viņu tiesības tikt uzklausītām un labas pārvaldības, prasītāju leģitīmo interešu aizsardzības, nediskriminācijas un samērīguma principu, jo, cita starpā, prasītājām netika dota pieeja informācijai, uz kuras pamata Kopienu iestādes izdarīja secinājumus, un tika noraidīts prasītāju piedāvātais maksājums.

(1) OV 2007 L 317, 5. lpp.

(2) Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 1996 L 56, 1. lpp.).
—

pakārtoti, atcelt lēmumu tiktāl, ciktāl: (a) ir noteikts, ka Itālija prettiesiski samaksāja valsts atbalstu ThyssenKrupp, Cementir un Nuova Terni Industrie Chimiche, pārkāpjot EK līguma 88. panta 3. punktu; (b) ir noteikts, ka no ThyssenKrupp, Cementir un Nuova Terni Industrie Chimiche ir jāatgūst naudas summas; un līdz ar to (c) piespriež Itālijai nekavējoties atgūt šīs summas kopā ar procentiem;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 92/36

Prasība, kas celta 2008. gada 29. janvārī — Transportes Evaristo Molina/Komisija

(Lieta T-45/08)

(2008/C 92/73)

Tiesvedības valoda — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Transportes Evaristo Molina, S.A., Santa María del Águila (Spānija) (pārstāvji — A. Hernández Pardo, L. Ruiz Ezquerra un M. C. Flores Hernández, abogados)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Komisijas 2006. gada 12. aprīļa lēmumu par procesu, kas ierosināts saskaņā ar EK līguma 81. pantu, lietā COMP/B-1/38.348 Repsol CPP un

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasība ir par Komisijas 2006. gada 12. aprīļa lēmumu, kurā atbildētāja piekrita REPSOL CPP ierosinātajām saistībām saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 9. panta 1. punktu.

Šis lēmums tika pieņemts procesā, kas ierosināts pēc REPSOL CPP lūguma sniegt negatīvu atzinumu vai, pakārtoti, individuālu atbrīvojumu saistībā ar vienošanos un/vai tipveida līgumiem, ar kuriem tā izbeidza mehānisko transportlīdzekļu degvielas izplatīšanu uzpildes stacijās Spānijā.

Komisijas akceptētajā saistību piedāvājumā REPSOL CPP cita starpā uzņēmās pienākumu ik gadu palielināt uzpildes staciju skaitu, kas var manīt piegādātāju, kā sakarā tā uzņēmās pienākumu piedāvāt uzpildes staciju īpašniekiem/operatoriem iespēju iegūt uzufrukta/būvēšanas lietu tiesības, lai gan tas nozīmētu, ka operatoriem būtu jāievēro virkne nosacījumu.

Prasītāja, uzpildes stacijas īpašniece un operatore, kas bija noslēgusi piegādes līgumu ar REPSOL CPP, apgalvo, ka kopš 2007. gada 19. novembra, kas ir datums, kurā tai paziņots par to, ka neatkarīgs pārbaudītājs to ir iekļāvis REPSOL CPP saistību I pielikumā, apstrīdētais lēmums to skar tieši un individuāli.

Prasījumu pamatojumā prasītāja Komisijai, pirmkārt, pārmet Regulas Nr. 1/2003 9. panta pārkāpumu. Prasītāja konkrētāk apgalvo, ka Komisija, lai gan tā zināja, kā pareizi jāinterpretē konkurences aizsardzības noteikumi par termiņiem, akceptēja REPSOL CPP ierosinātās saistības, pārkāpjot un ignorējot Regulas Nr. 1/2003 9. panta mērķi. Turklāt prasītāja šajā sakarā apgalvo, ka apstrīdētais lēmums pārkāpj Regulas Nr. 1/2003 9. pantu un samērīguma principu, ņemot vērā, ka Komisijas akceptētās saistības nebija pietiekami efektīvas, lai novērstu bažas, uz kurām tā pati bija vērsusi uzmanību.

Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka ir aizskarts princips, saskaņā ar kuru persona nedrīkst gūt labumu no savas nelikumīgās darbības un negodīgi iedzīvoties.

(1) Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 79/29

Prasība, kas celta 2008. gada 18. janvārī — Liga para a Protecção da Natureza/Eiropas Kopienu Komisija

(Lieta T-29/08)

(2008/C 79/58)

Tiesvedības valoda — portugāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Liga para a Protecção da Natureza (LPN), Lisabona (Portugāle) (pārstāve — P. Vinagre e Silva)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Eiropas Komisijas ģenerālsekretariāta lēmumu, kurā kā atbildē uz apstiprinājuma lūgumu noraidīts LPN lūgums iepazīties ar dokumentiem par Baixo Sabor dambja celtniecību;

— piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Vispirms informācija, ko LPN lūdza Komisijai, ir jāuzskata par tādu informāciju, ko tai var sniegt un ir jāsniedz, ņemot vērā nozīmīgās vides aizsardzības intereses, kuras tā vēlas aizstāvēt un aizsargāt Baixo Sabor dambja celtniecības projekta sakarā (Regula Nr. 1367/2006 (1) un Regula Nr. 1049/2001 (2)).

Izņēmumi no principa, ka pastāv sevišķas sabiedrības intereses saņemt informāciju (Regulas Nr. 1367/2006 6. panta 1. punkts), Komisiju neatbrīvo no pienākuma to katrā lietā pamatot konkrēti. Noraidījuma iemesli Komisijai vienmēr ir jāinterpretē šauri.

Ar to, ka Komisija atsaucas uz teorētisku pārāku izņēmuma modeli, kas saistīts ar izmeklēšanu un auditu, nepietiek, lai bez plašāka un konkrētāka pamatojuma saistībā ar katru dokumentu pieņemtu lēmumu liegt pieeju visiem LPN lūgtajiem dokumentiem.

Komisija liedza iepazīties arī ar daļu no dokumentiem, šo aizliegumu pamatojot ar vispārīgiem iemesliem, kuri ir pamatoti ar principu, ka neviens dokuments, kas attiecas uz izmeklēšanas procedūru, nav pieejams, nepapūloties dokumentu daļas iedalīt “slepenās” un “atklātās”. Tomēr arī šajā sakarā Komisijai dokumentos, ar kuriem lūgts iepazīties, ietvertā informācija ir jāizvērtē konkrēti.

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 264, 13. lpp.).

(2) Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).
—

atcelt Komisijas 2007. gada 20. decembra Lēmumu C(2007) 6514, kas paziņots 2007. gada 21. decembrī, tiktāl, ciktāl ar to no Kopienu finansējuma ir izslēgtas un no Itālijas Republikas budžeta ir jāsedz finansiālas sekas, kas rodas, sedzot izdevumus, kurus finansē Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda Garantiju nodaļa;
—

atcelt Eiropas Komisijas Reģionālās politikas Ģenerāldirektorāta 2007. gada 8. novembra Memorandu Nr. 011871 — Programmas un projekti Kiprā, Grieķijā, Ungārijā, Itālijā, Maltā un Nīderlandē — par Komisijas izmaksāto summu, kas atšķiras no pieprasītās summas. Ref.: EPPD Mērķis 2 Lacio 2000.–2006. g. (Nr. CCI 2000 IT 16 2 DO 009);
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 37/24

Prasība, kas celta 2007. gada 27. novembrī — BP Aromatics/Komisija

(Lieta T-429/07)

(2008/C 37/37)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: BP Aromatics Ltd, Sunbury on Thames (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — A. Renshaw un G. Bushell, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītājas prasījumi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest atbildētājai un visiem lietas dalībniekiem, kuriem atļāva iestāties tiesvedībā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

— pieņemt jebkādu citu pasākumu, kuru Pirmās instances tiesa uzskata par atbilstošu.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2007. gada 10. jūlija galīgo lēmumu K (2007) 3202, kurā Komisija konstatēja, ka Portugāles iestāžu paziņots valsts atbalsts par labu Artensa (Artenius) jaunas ķīmisko vielu ražošanai paredzētas rūpnīcas celtniecībai ir saderīgs ar kopējo tirgu saskaņā ar EKL 87. panta 3. punkta a) apakšpunktu.

Savas prasības atbalstam prasītāja apgalvo, ka Komisija pārkāpa EKL 87. un 88. pantu, noteikumus minēto pantu piemērošanai, noteiktas būtiskas formas prasības un vairākus Kopienu tiesību principus, jo tā:

— nepareizi interpretēja un nepareizi piemēroja 2002. gada daudznozaru pamatprincipus par reģionālo atbalstu lielos ieguldījumu projektos (1), attiecībā uz kuriem tiek prasīta uz EEZ tirgus, nevis uz pasaules tirgus balstīta analīze;

— pieļāva acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka attīrītas tereftalskābes atbilstošais tirgus ir pasaules mēroga, nevis EEZ mēroga tirgus, kā to apgalvoja prasītāja;

— pieļāva acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka Artensa attiecīgie pārdošanas apjomi nepārsniegs 25 %, kaut arī patiesībā tie pārsniegs 25 % EEZ zonas tirgū;

Prasītāja apgalvo, ka, ja Komisija būtu veikusi detalizētu un pareizu izmeklēšanu attiecībā uz attīrītas tereftalskābes EEZ tirgu, tai būtu bijušas nopietnas grūtības noteikt, vai valsts atbalsts ir saderīgs ar kopējo tirgu, un līdz ar to būtu nepieciešams uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru saskaņā ar EKL 88. panta 2. punktu.

Pēc prasītājas domām, to, ka Komisijai bija nopietnas grūtības izvērtēt valsts atbalstu sākotnējās izmeklēšanas laikā un ka tai līdz ar to vajadzēja uzsākt formālu procedūru saskaņā ar EKL 88. panta 2. punktu, apstiprina arī aizritējušais laiks no Portugāles iestāžu paziņojuma līdz apstrīdētā lēmuma pieņemšanai.

Turklāt prasītāja apgalvo, ka tika pārkāptas tās procesuālās tiesības, jo Komisija neuzsāka formālu izmeklēšanu saskaņā ar EKL 88. panta 2. punktu, kaut arī tai vajadzēja to uzsākt.

Visbeidzot prasītāja apgalvo, ka Komisija pārkāpa tās pienākumu norādīt pamatojumu saskaņā ar EKL 253. pantu.

(1) Komisijas paziņojums — Daudznozaru pamatprincipi par reģionālo atbalstu lielos ieguldījumu projektos (paziņots ar dokumentu Nr. K (2002) 315) (OV 2002 C 70, 8. lpp.).