Keywords

Summary



Keywords

1. Prasība atcelt tiesību aktu – Fiziskas vai juridiskas personas – Tiesību akti, kas šīs personas skar tieši un individuāli – Tieša ietekme – Kritēriji – Komisijas lēmums, ar kuru konstatēta pret konkurenci vērsta darbība – Prasība, ko cēlusi organizācija, kuras darbības ir bijušas ietvars minēto darbību īstenojošo nolīgumu sagatavošanai – Tieša ietekme uz organizāciju

(EKL 81. pants un EKL 230. panta ceturtā daļa)

2. Prasība atcelt tiesību aktu – Fiziskas vai juridiskas personas – Tiesību akti, kas šīs personas skar tieši un individuāli – Individuāla skaršana – Kritēriji – Komisijas lēmums, ar kuru konstatēta pret konkurenci vērsta darbība – Prasība, ko cēlusi organizācija, kuras darbības ir bijušas ietvars minēto darbību īstenojošo nolīgumu sagatavošanai – Tās sarunu dalībnieka stāvokļa ietekmēšana – Cieša iesaistīšanās administratīvajā procesā

(EKL 81. pants un EKL 230. panta ceturtā daļa)

3. Konkurence – Administratīvais process – Komisijas lēmums, ar kuru konstatēts pārkāpums – Komisijas pienākums pierādīt pārkāpumu – Pierādīšanas pienākuma apjoms

(EKL 81. panta 1. punkts; Padomes Regulas Nr. 1/2003 2. pants)

4. Savienības tiesības – Principi – Pamattiesības – Nevainīguma prezumpcija – Tiesvedība konkurences lietā – Lēmums, ar kuru konstatēts pārkāpums, bet nav piemērots naudas sods – Piemērojamība

(EKL 81. panta 1. punkts; LES 6. panta 2. punkts; Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. panta 1. punkts)

5. Konkurence – Administratīvais process – Komisijas lēmums, ar kuru konstatēts pārkāpums – Pierādījumu veids – Netiešu pierādījumu kopuma izmantošana – Atsevišķiem netiešiem pierādījumiem nepieciešamā pierādījuma spēka līmenis – Pierādījumi, kuru pamatā ir vienīgi uzņēmumu rīcība – Uzņēmumu, kas apstrīd pārkāpuma pastāvēšanu, pagaidu pienākumi –

Komisijas pienākumi, apstrīdot uzņēmumu sniegto skaidrojumu ticamību (EKL 81. panta 1. punkts; Padomes Regulas Nr. 1/2003 2. pants)

6. Aizliegtas vienošanās – Aizliegums – Aizliegtas vienošanās, kuru sekas turpinās arī pēc to formālas izbeigšanas – EKL 81. panta piemērošana

(EKL 81. panta 1. punkts)

7. Aizliegtas vienošanās – Saskaņotas darbības – Paralēla rīcība – Saskaņotu darbību pastāvēšanas prezumpcija – Robežas – Valstu autortiesību pārvaldījuma organizāciju atteikums nodrošināt citā dalībvalstī reģistrētam lietotājam tiešu piekļuvi to repertuāram – Konkurences apdraudējums

(EKL 81. panta 1. punkts)

Summary

1. Ar tiešu skaršanu saistītais prasības pieņemamības nosacījums prasa, pirmkārt, lai apstrīdētais pasākums tieši ietekmētu prasītāja tiesisko stāvokli un, otrkārt, nepieļautu nekādu rīcības brīvību šī pasākuma adresātiem, kuri ir atbildīgi par tā ieviešanu, kas ir pavisam automātiska un izriet tikai no Savienības tiesiskā regulējuma, nepiemērojot citus starpnoteikumus.

Par tādu, ko ir tieši ietekmējis Komisijas lēmums, ar kuru konstatēta pret konkurenci vērsta darbība, ko saistībā ar mūzikas darbu publisko atskaņojumu ar savstarpējās pārstāvības nolīgumiem ir īstenojušas valstu autortiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijas, ir uzskatāma nevalstiska organizācija, kuras darbības ir bijušas ietvars minēto nolīgumu sagatavošanai un kurām ir nozīme izvērtējot, vai minētās valstu kolektīvā pārvaldījuma organizācijas plāno izpildīt apstrīdēto lēmumu, izbeidzot konstatēto pārkāpumu un izvairoties īstenot tamlīdzīgu rīcību nākotnē.

(sal. ar 66.–68. un 72. punktu)

2. Apstrīdētais akts individuāli skar organizāciju, kas nav apstrīdētā akta adresāte, ja tai ir pašai sava interese celt prasību, tostarp tādēļ, ka tiesību akts, kuru lūgts atcelt, ir ietekmējis tās kā sarunu dalībnieces stāvokli.

Tā tas ir tādas organizācijas gadījumā, kura ir apstrīdējusi Komisijas lēmumu, ar kuru konstatēta pret konkurenci vērsta darbība, ko saistībā ar mūzikas darbu publisko atskaņojumu ar savstarpējās pārstāvības nolīgumiem ir īstenojušas valstu autortiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijas un kas ir ietekmējis tās sadarbības starp minētajām valstu kolektīvā pārvaldījuma organizācijām veicinātājas lomu.

Individuālu ietekmi apstiprina tas, ka prasītāja organizācija, kas ir bijusi paziņojuma par iebildumiem adresāte un ir bijusi cieši iesaistīta administratīvajā procesā kā nozīmīga Komisijas sarunu partnere, ieņēma sarunu partnera stāvokli, kurš bija skaidri definēts un cieši saistīts ar pašu lēmuma priekšmetu, tādējādi radot tai tādu stāvokli, kurā tā ir individuāli izcelta salīdzinājumā ar visām citām personām.

(sal. ar 73.–77. punktu)

3. Skat. nolēmuma tekstu.

(sal. ar 91. un 138. punktu)

4. Konkurences jomā gadījumā, ja Savienības tiesai rodas šaubas, tās ir jāinterpretē par labu lēmuma, ar ko konstatēts pārkāpums, adresātam. Tādēļ it īpaši prasības atcelt lēmumu par naudas soda uzlikšanu procesā tiesa nevar secināt, ka Komisija attiecīgo pārkāpumu ir konstatējusi juridiski pietiekamā veidā, ja tiesai par šo jautājumu vēl saglabājas šaubas.

Ir jāņem vērā nevainīguma prezumpcija, kura izriet it īpaši no Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas, kura ir daļa no pamattiesībām, kuras saskaņā ar Tiesas judikatūru ir Savienības tiesību vispārīgais princips, 6. panta 2. punkta. Ņemot vērā attiecīgo pārkāpumu raksturu, kā arī ar to saistīto sankciju raksturu un smagumu, nevainīguma prezumpcija ir piemērojama arī attiecībā uz tiem uzņēmumiem piemērojamiem procesiem par konkurences tiesību normu pārkāpšanu, kuru sekas var būt naudas sodu vai kavējuma naudas uzlikšana.

Šī judikatūra, kas ir radusies saistībā ar lietām, kurās Komisija ir uzlikusi naudas sodu, ir piemērojama arī tad, ja lēmumā, ar kuru konstatēts pārkāpums, naudas sods gala rezultātā nav ticis noteikts. Tāpat ir jāņem vērā nemazsvarīgais reputācijai nodarītais kaitējums, ko fiziskai vai juridiskai personai rada secinājums par to, ka tā ir bijusi iesaistīta konkurences tiesību normu pārkāpumā.

(sal. ar 92.–95. punktu)

5. Konkurences jomā, lai konstatētu EKL 81. panta 1. punkta pārkāpuma pastāvēšanu, ir nepieciešams, lai Komisija iesniegtu precīzus un saskaņotus pierādījumus. Tomēr katram Komisijas iesniegtajam pierādījumam par katru pārkāpuma aspektu nav noteikti jāatbilst šiem kritērijiem. Ir pietiekami, ja pierādījumu kopums, uz ko iestāde atsaucas, kopumā ņemot, atbilst šai prasībai.

Ņemot vērā, ka aizliegums piedalīties pret konkurenci vērstās darbībās un nolīgumos, kā arī pārkāpējiem piemērojamie sodi ir vispārzināmi, ir ierasts, ka darbības, ko ietver šīs saskaņotās darbības un nolīgumi, notiek slēptā veidā, ka sanāksmes norisinās slepeni un ka ar tām saistītā dokumentācija tiek samazināta līdz minimumam. Pat ja Komisija atklāj pierādījumus, kas tiešā veidā apliecina prettiesisku saziņu starp tirgus dalībniekiem, kā, piemēram, sanāksmju protokoli, šie pierādījumi parasti ir fragmentāri un izkaisīti, kā rezultātā bieži noteiktas detaļas jārekonstruē, izmantojot dedukciju. Tomēr, ja konteksts, kurā ir notikušas sanāksmes starp uzņēmumiem, kuriem ir inkriminēta konkurences tiesību pārkāpšana, liecina par to, ka šīs sanāksmes ir bijušas nepieciešamas, lai koleģiāli izskatītu jautājumus, kuri nav saistīti ar šo tiesību pārkāpumu, Komisija nevar pieņemt, ka šo sanāksmju mērķis ir bijis saskaņot pret konkurenci vērstu darbību. Vairumā gadījumu pret konkurenci vērstu darbību vai nolīguma pastāvēšana ir jāsecina no noteiktām sakritībām vai norādēm, kuras, skatot tās kopsakarā, nepastāvot citam loģiskam izskaidrojumam, var būt pierādījums par konkurences noteikumu pārkāpumu.

Ja starp uzņēmumiem notikušās saskaņošanas pierādījums izriet nevis no vienkārša rīcības tirgū paralēlā rakstura konstatējuma, bet no lietas dokumentiem, no kuriem izriet, ka attiecīgās darbības ir saskaņošanas rezultāts, attiecīgajiem uzņēmumiem ir nevis vienkārši jāsniedz iespējams alternatīvs skaidrojums attiecībā uz Komisijas konstatētajiem faktiem, bet gan ir jāapstrīd šo faktu, kas ir tikuši konstatēti, pamatojoties uz Komisijas iesniegtajiem dokumentiem, pastāvēšana.

Savukārt gadījumos, kad Komisijas argumentācija ir balstīta uz pieņēmumu, ka tās lēmumā konstatētos faktus nevar izskaidrot citādi kā vien kā saskaņotas darbības starp uzņēmumiem, ir pietiekami, ka attiecīgie uzņēmumi pierāda apstākļus, kas sniedz citu izskaidrojumu Komisijas konstatētajiem faktiem un kas tādējādi ļauj ar citu faktu izskaidrojumu aizstāt Komisijas sniegto faktu izskaidrojumu.

Šajā ziņā – gadījumā, ja Komisija izmanto noteiktus piemērus, lai atņemtu ticamību attiecīgā uzņēmuma izvirzītajai tēzei, tai ir jāpierāda, kādēļ šie piemēri ir atbilstoši. Turklāt Komisija nevar pārmest attiecīgajam uzņēmumam, ka tas nav iesniedzis papildu precizējumus par kādu citu tā sniegto izskaidrojumu, ciktāl tieši Komisija ir tā, kurai ir jāpierāda pārkāpuma pastāvēšana. Līdz ar to, ja Komisija administratīvajā posmā ir uzskatījusi, ka attiecīgais uzņēmums nav pietiekami pamatojis savu sniegto izskaidrojumu, tai ir jāturpina lietas apstākļu izmeklēšana vai ir jākonstatē, ka attiecīgās personas nav varējušas sniegt nepieciešamo informāciju, lai izvērtētu, vai pastāv ticams izskaidrojums attiecīgo uzņēmumu īstenotajai paralēlajai rīcībai.

Pirms izvērtēt, vai pastāv paralēlās rīcības izskaidrojums, kas nebūtu saistīts ar saskaņošanu, ir jāizskata jautājums par to, vai Komisija ir konstatējusi pārkāpuma esamību, izmantojot pierādījumus, kas pārsniedz vienkāršu konstatējumu par paralēlas rīcības esamību. Būtībā šis jautājums ir jāizskata pirms citu, ar saskaņošanu nesaistītu izskaidrojumu pamatotības izvērtēšanas, jo, ja Vispārējā tiesa secinātu, ka šādi pierādījumi ir sniegti, šie izskaidrojumi, pat ja tie būtu ticami, nevarētu atspēkot konstatējumu par šī pārkāpuma pastāvēšanu.

(sal. ar 96.–99., 101., 107. un 161. punktu)

6. Skat. nolēmuma tekstu.

(sal. ar 123. punktu)

7. Skat. nolēmuma tekstu.

(sal. ar 137. punktu)