ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
10

Prasītāji uzskata, ka 2014. gada 29. janvāra sanāksmē pēc nodaļas vadītāja darba nopelnu slavināšanas direktors pēc tam, kad nodaļas vadītājs bija devies prom, esot pieminējis lūgumu sniegt palīdzību, tomēr norādot, ka neko nezina par saturu, un lūdzot prasītājus runāt ar viņu atklāti. Viņš tiem esot teicis: “Open hearts and tell me what is on your liver” (Esiet atklāti un sakiet, kas jums uz sirds). Tāpat viņš esot ieteicis prasītājiem vērsties Padomdevējā komitejā par aizskarošu izturēšanos un tās novēršanu darbavietā. Viņi esot jautājuši direktoram, vai šīm pārrunām ir oficiāls raksturs, jo apstiprinošas atbildes gadījumā viņi būtu pieprasījuši sava padomnieka, kurš gaidīja telpas ārpusē, klātbūtni. Direktors esot atbildējis, ka tā esot iekšēja sanāksme, kas izslēdz padomnieka piedalīšanos tajā. Prasības pieteikumā prasītāji norāda, ka viņi šo tikšanos ar direktoru ir uztvēruši kā jaunu iebiedēšanas mēģinājumu, negodīgu viņu saliedētības pārbaudi un viņu cilvēka cieņas aizskārumu.
31

Starp visiem aktiem, kas izstrādāti procesā, kā rezultātā tika pieņemta Regula Nr. 6/2002, Komisijas iesniegtajā pirmajā priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai par Kopienas dizainparaugiem (OV 1994, C 29, 20. lpp.) visās valodu versijās bija ietverts precizējums “būtiskā veidā” tās 6. panta 1. punktā. Pēc Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinuma par “priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai par Kopienas dizainparaugiem (OV 1994, C 388, 9. lpp.), kurā bija norādīts, ka jēdziena “būtiskā veidā” ietekme bija izslēgt vairāku dizainparaugu paredzamo aizsardzību, it īpaši tekstila dizainparaugus, un ka līdz ar to bija piedāvāts to izlaist, šīs precizējums tika izņemts no Komisijas iesniegtā grozītā priekšlikuma Padomes Regulai (EK) par Kopienas dizainparaugiem (OV 2000, C 248 E, 3. lpp.) visās tās valodu versijās, izņemot versiju itāļu valodā. Šī atšķirība šīs tiesību normas tekstā tika atstāta grozītā priekšlikumā Padomes Regulai (EK) par Kopienas dizainparaugiem (OV 2001, C 62 E, 173. lpp.) itāļu valodā tāda, kādu to beigās arī pasniedza Komisija.
40

Tad tā, no vienas puses, apstrīdētā lēmuma 23. punktā atsaucās uz no prasītāja patenta izrietošo blīvējuma moduļa aprakstu, no kura it īpaši izriet: “Izgudrojums, kas sastāv no “šķērseniska vai gareniska” blīvējuma, nodrošina metodi, kā nodrošināt cieši pieguļošu stāvokli kabeļa, caurules vai stieples drošai ievietošanai. Iekšējais riņķveida gareniskais dobums sastāv no koncentriskiem noņemamiem blīvējuma slāņiem. Slāņi “tiek nolobīti”, līdz tiek sasniegts pareizais diametrs kabeļa ievietošanai. Modulis ir izgatavots no augstas kvalitātes gumijas”. No otras puses, minētā lēmuma 25. punktā tā atsaucās uz prasītājas preču katalogu, kurā prasītāja apgalvo, ka “[izgudrojums] ir risinājums, kura pamatā ir gumijas moduļi, kas izgatavoti no noņemamiem slāņiem” un ka “tas nodrošina perfektu blīvēšanu neatkarīgi no kabeļa vai caurules ārējiem izmēriem”.
41

Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā garantētā tiesas kontroles efektivitāte nozīmē, ka, pārbaudot lēmuma par personas uzvārda iekļaušanu vai saglabāšanu to personu sarakstā, attiecībā uz kurām ir piemērojami ierobežojošie pasākumi, pamatā esošo motīvu tiesiskumu, Savienības tiesai ir jāpārliecinās, ka šis lēmums, kuram attiecībā uz šo personu ir individuāla piemērojamība, ir balstīts uz pietiekami pārliecinošiem faktiem. Tas nozīmē, ka ir jāpārbauda minētā lēmuma pamatojumā, uz kuru tas ir balstīts, apgalvotie fakti, tādējādi tiesas kontrole nav ierobežota tikai ar abstraktu norādīto motīvu ticamības vērtējumu, bet attiecas arī uz to, vai šie motīvi vai vismaz viens no tiem, kurš pats par sevi tiek uzskatīts par pietiekamu, lai uz to balstītu minētos aktus, ir pamatoti (skat. spriedumu, 2018. gada 19. decembris, Azarov/Padome, C‑530/17 P, EU:C:2018:1031, 22. punkts un tajos minētā judikatūra).
Šajā gadījumā prasītāja no EUIPO sagaida, lai tas ne vien kombinē dažādus ražojuma, kuros ir iekļauts agrākais dizainparaugs, attēlus, bet arī to, lai tas aizstāj elementu, kas parādās lielākajā daļā no attēliem, proti, buferi, kuru krāsa atšķiras no transportlīdzekļa krāsas, ar elementu, kas parādās tikai vienā no attēliem, proti, tādas pašas krāsas buferi, kādi ir transportlīdzeklim. Līdz ar to prasītāja nav sniegusi EUIPO precīzu un pilnīgu tā dizainparauga identifikāciju un attēlu, kura agrākās tiesības tiek apgalvotas izvirzītajā pamatā. No tā izriet, ka Apelācijas padome, nepieļaujot kļūdu, nav ņēmusi vērā to, ka ražojumam, kurā ir iekļauts agrākais dizainparaugs, kas attēlots lietotas automašīnas piedāvājumā, ir tādas pašas krāsas buferi kā transportlīdzeklim.
44

Šo apgalvojumu pamatojumam prasītāja iesniedz trīs dokumentus, ko tā jau iepriekš esot iesniegusi Komisijai, proti, Apvienotās Karalistes valdības Department for International Development (DFID, Starptautiskās attīstības departaments, Apvienotā Karaliste) grupas “Media” bloga fragmentu un divas ministriju atbildes uz Apvienotās Karalistes Parlamenta locekļu uzdotiem jautājumiem, no kuriem izrietot, ka DFID un Foreign and Commonwealth Office (FCO, Ārlietu un sadraudzības lietu ministrija, Apvienotā Karaliste) vairs nebija slēguši jaunus nolīgumus ar attiecīgo izraudzīto sabiedrību. Pamatojoties uz minētajos dokumentos ietvertajiem elementiem un uz to, ka Lielbritānijas iestādes bija veikušas izmeklēšanu, 2017. gadā Lielbritānijas iestādes šai sabiedrībai vairs neesot piešķīrušas tiesības slēgt jaunus līgumus.
67

Komisija apstrīd prasītāja nostāju. Civildienesta noteikumos 22.a pants esot iekļauts tikai 2004. gada 1. maijā. Prasītājs nevarot pārmest Komisijai, ka tā nav viņam piešķīrusi statusu, kas nav pastāvējis laikā, kad tika iesniegts paziņojums par audita pieprasījumu. Attiecībā uz it kā rūpības pienākuma pārkāpumu saskaņā ar pastāvīgo judikatūru šis pienākums neļaujot piešķirt priekšrocības, kas ar šo statusu netiek nepiedāvātas. Jautājumā par it kā zaudējuma palielinājumu ar tiesību aizsardzības līdzekļu izmantošanu Komisija esot tikai izmantojusi savas tiesības. Jautājumā par it kā pārkāpumu, uzsākot disciplinārlietu, esot skaidrs, ka disciplinārlietas rezultātā nav pieņemts neviens akts saistībā ar prasītāju, kas izskaidrojot, kāpēc viņš par to nav bijis informēts. Ar vienīgi formālas disciplinārlietas uzsākšanu, kas nekad nav bijusi publiskota un kuras rezultātā nav veikta neviena izmeklēšanas darbība, prasītājam neesot varēts nodarīt zaudējumus.
11

2018. gada 6. aprīlī prasītājai pēc EUIPO lūguma bija no jauna jāiesniedz savs lūgums ierobežot to preču un pakalpojumu sarakstu, saistībā ar kuriem bija pieteikta attiecīgās preču zīmes reģistrācija, iesniedzot to citā formātā (PDF) un grozītā formā, bet joprojām ar tādu pašu saturu.
23

Otrkārt, ir jānorāda, ka pretēji tam, ko apgalvo prasītāja, reģistrācijai pieteiktā preču zīme varbūtēji netiks uztverta kā burta “v” no vārda “vericiguat” attēls. Faktiski apzīmējuma uz iekšpusi izliektā forma, ko veido pieteiktās preču zīmes melnā elementa abi gali, no vienas puses, atšķiras no parastā burta “v” attēla un, no otras puses, tuvina to sirds attēlam. Šādos apstākļos un ņemot vērā faktu, ka attiecīgie pakalpojumi attiecas uz sirdi, ir jākonstatē, ka konkrētā sabiedrības daļa uztvers reģistrācijai pieteikto preču zīmi kā sirds attēlu, un tas tā ir pat gadījumā, ja būtu konstatēts, ka šai sabiedrībai ir zināšanas par vericiguat aktīvo vielu.
125

Ņemot vērā šos apstākļus, kuri ir radījuši prasītājai morālo kaitējumu, ko pašlaik institūcija, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, ir kompensējusi tikai 1500 EUR apmērā, un apstākli, uz ko ir atsaukusies prasītāja savos 2018. gada 10. jūlija apsvērumos, ka Parlamenta atteikums izpildīt Vispārējās tiesas noteikto pierādījumu savākšanas pasākumu šo morālo kaitējumu ir padarījis smagāku, Vispārējā tiesa, novērtējot ex æquo et bono visus prasītājas ciestos morālos kaitējumus kopumā, uzskata, ka summa 8500 EUR apmērā ir atbilstoša kompensācija par morālā kaitējuma daļu, kas ir nošķirama no prettiesiskuma, kurš ir ticis konstatēts saistībā ar pirmo pamatu un kurš neesot ticis pienācīgi un pilnīgi kompensēts ar apstrīdētā lēmuma atcelšanu.
10.

Valsts atbalsts – Aizliegums – Atkāpes – Atbalsts, kuram var piemērot LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzēto atkāpi – Nosacījumi – Atbalsta stimulējošā ietekme un nepieciešamība – Lidostas pakalpojumu un tirdzniecības līgumi, kas aviosabiedrībai rada priekšrocības – Līgumi, kas uzlabo atbalstu saņemošā uzņēmuma finansiālo situāciju, bet nav nepieciešami LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzēto mērķu sasniegšanai – Izslēgšana (LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts) (skat. 186. – 196. punktu)
4.

Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības preču zīmes definīcija un iegūšana – Absolūti atteikuma pamati – Preču zīmes, kuras sastāv tikai no apzīmējumiem vai norādēm, kas var kalpot, lai apzīmētu preces vai pakalpojuma īpašības – Jēdziens – Neoloģisms, kas sastāv no elementiem, kuri apraksta attiecīgo preču vai pakalpojumu īpašības – Iekļaušana, ja kombinācija nav neparasta (Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) (skat. 25. punktu)
Administratīvās izmeklēšanas, kuru uzsākusi administrācija pēc lūguma sniegt palīdzību, kurā apgalvota psiholoģiskā vardarbība, iesniegšanas mērķis ir apstiprināt vai atspēkot psiholoģiskas vardarbības esamību Civildienesta noteikumu 12.a panta izpratnē tā, lai institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, nevarētu ietekmēt izmeklēšanas iznākumu, un tai tieši nav paredzēts ieņemt nostāju – pat netieši – par apgalvotās vardarbības patiesumu līdz administratīvās izmeklēšanas iznākuma saņemšanai. Citiem vārdiem, administratīvajā izmeklēšanā administrācija nedrīkst priekšlaicīgi pieņemt nostāju, būtībā pamatojoties uz lūguma sniegt palīdzību ietvertu vienpusēju faktu aprakstu, jo tai, tieši pretēji, sava nostāja ir jāpatur pie sevis, līdz tiek pabeigta minētā izmeklēšana, kura ir jāveic atbilstīgi sacīkstes principam, piedaloties apgalvotajam varmākam.

Administratīvās izmeklēšanas pabeigšanas svarīgums ir saistīts arī ar to, ka, pirmkārt, apstāklis, ka administratīvās izmeklēšanas iznākumā, kas, ir tikusi īstenota ar tādas no institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, atsevišķas iestādes palīdzību, kāda ir Padomdevēja komiteja, institūcija, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, konstatētu psiholoģiskas vardarbības esamību, pats par sevi var labvēlīgi ietekmēt vardarbībā cietušā ierēdņa vai darbinieka atlabšanas terapeitisko procesu un turklāt cietusī persona to var izmantot, lai, iespējams, celtu valsts tiesā prasību, saistībā ar kuru šai institūcijai ir jāpilda palīdzības sniegšanas pienākums Civildienesta noteikumu 24. panta izpratnē un šī fakta atzīšana nebeidzas ar attiecīgā darbinieka nodarbinātības laikposma beigām. Otrkārt, administratīvās izmeklēšanas pabeigšana, gluži pretēji, var atspēkot personas, kas uzskata sevi par cietušo, apgalvojumus, tādējādi ļaujot atlīdzināt kaitējumu, ko šāda apsūdzība, ja tiktu pierādīta tās nepamatotība, būtu varējusi radīt personai, kura izmeklēšanas procedūrā tika norādīta kā iespējamais vardarbības izdarītājs.

(skat. 68. un 69. punktu)
1.

Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības preču zīmes definīcija un iegūšana – Absolūti atteikuma pamati – Preču zīmes, kuras sastāv tikai no apzīmējumiem vai norādēm, kas var kalpot, lai apzīmētu preces vai pakalpojuma īpašības – Mērķis – Pieejamības prasība (Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts, kas aizstāts ar Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu) (skat. 17. punktu)
4.

Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības preču zīmes definīcija un iegūšana – Absolūti atteikuma pamati – Preču zīmes, kuras sastāv tikai no apzīmējumiem vai norādēm, kas var kalpot, lai apzīmētu preces vai pakalpojuma īpašības – Vārdiska preču zīme “Business and technology working as one” (Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) (skat. 32., 38. punktu)
5.

Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības preču zīmes definīcija un iegūšana – Absolūti atteikuma pamati – Preču zīmes, kuras sastāv tikai no apzīmējumiem vai norādēm, kas var kalpot, lai apzīmētu preces vai pakalpojuma īpašības – Preču zīme, kas veidota no vairākiem elementiem – Kompetentās iestādes iespēja veikt katra preču zīmes elementa pārbaudi – Nepieciešamība ņemt vērā kopējo iespaidu, ko kombinācija radījusi konkrētai sabiedrības daļai (Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) (skat. 31. punktu)
432

Pirmām kārtām, attiecībā uz VNV priekšsēdētājas interviju televīzijas kanālam Bloomberg2017. gada 23. maijā žurnālists jautāja: “Vai mēs varam doties uz Spāniju? Es vēlētos mūsu skatītājiem parādīt kaut ko, kas pašlaik pie mums šeit, Bloomberg, atrodas mūsu radara ekrānos, un tas attiecas uz Banco Popular un opciju obligācijām, kas šobrīd ir nedaudz pakļautas spiedienam. Šai iestādei CET 1 ir nedaudz augstāks par 7 %. Vai tā atrodas arī jūsu radara ekrānos?” (“Can I take you to Spain? I want to show our audience something that is very much on our radar screen here at Bloomberg and that is Banco Popular and the CoCos (Contingent Convertibles) which are under a little bit of pressure right now. This is an institution with a CET 1 just north of 7 per cent. Is it on your radar screen as well?”)
508

Ar otro iebildumu prasītāji norāda, ka to īpašuma atņemšana bez kompensācijas pārkāpj to tiesību uz īpašumu būtisko saturu. Tie norāda, ka netika veikts ne neatkarīgs vērtējums, ne arī ex post galīgais vērtējums, kas paredzēts Regulas Nr. 806/2014 20. panta 11. punktā, kas ir divi īpašie “aizsardzības pasākumi”, kuri paredzēti Regulā Nr. 806/2014, lai nodrošinātu Hartas 17. panta aizsardzību, ļaujot nodrošināt, ka tiem tiek izmaksāta taisnīga kompensācija. Tie apgalvo, ka neatkarīgs un visaptverošs ex ante vērtējums, kas ļautu novērtēt uzņēmuma aktīvu un saistību vērtību, netika veikts, un to nevarēja pamatot ar to, ka noregulējuma instruments jau bija izvēlēts. Tie uzskata, ka, tā kā netiks veikts Regulas Nr. 806/2014 20. panta 11. punktā paredzētais ex post galīgais vērtējums, nav ievēroti “aizsardzības pasākumi”, kas paredzēti, lai aizsargātu akcionāru tiesības uz kompensāciju. 3. vērtējums, kas paredzēts Regulas Nr. 806/2014 20. panta 16. punktā, kalpojot citiem mērķiem, un VNV nevarot apgalvot, ka ar to pietiekot.
211

Šajā ziņā jākonstatē, ka Komisija ir noteikusi rīcības virzienu, ko tā vēlējās ievērot attiecībā uz pierādījumu iesniegšanu un ekonomisko datu vākšanu, publicējot 2011. gada 17. oktobra dokumentu SEC(2011) 1216, galīgā redakcija, Best practices for the submisssion of economic evidence and data collection in cases concerning the application of articles 101 and 102 TFEU and in merger cases (“Ekonomikas rādītāju iesniegšanas un datu apkopošanas paraugprakse lietās, kuras attiecas uz LESD 101. un 102. panta piemērošanu, un apvienošanās lietās”; turpmāk tekstā – “paraugprakse”), kas papildina Komisijas paziņojumu par paraugpraksi attiecībā uz lietu izskatīšanu saskaņā ar LESD 101. un 102. pantu (OV 2011, C 308, 6. lpp.). Jau ir ticis nospriests, ka ar šādiem paziņojumiem Komisija pati ierobežo savu novērtējuma rīcības izmantošanas iespējas un nevar atkāpties no šīm normām, pretējā gadījumā tā varētu tikt sodīta par tādu vispārējo tiesību principu pārkāpumu kā vienlīdzīgas attieksmes princips vai tiesiskās paļāvības aizsardzības princips (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2005. gada 28. jūnijs, Dansk Rørindustri u.c./Komisija, C‑189/02 P, C‑202/02 P, no C‑205/02 P līdz C‑208/02 P un C‑213/02 P, EU:C:2005:408, 211. punkts, un 2012. gada 13. decembris, Expedia, C‑226/11, EU:C:2012:795, 28. punkts).
201

Prasītāja norāda, ka apstrīdētajā lēmumā ir kļūda vai – pakārtoti – nepietiekams pamatojums, ciktāl tā pamatojumā aprakstītais un rezolutīvajā daļā konstatētais pārkāpums nav saderīgs ar 2010. gada 9. novembra lēmumā konstatēto pārkāpumu, kurš apstrīdētajā lēmums ir uzskatīts par galīgu, it īpaši attiecībā uz līdzdalībnieku skaitu un identiskumu. No tā izrietot, ka nedz valsts tiesa, kurā pēc tam celta zaudējumu atlīdzināšanas prasība, nedz apsūdzētie pārvadātāji neesot varējuši no apstrīdētā lēmuma izdarīt secinājumus par prasībām atlīdzināt kaitējumu.
376

Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija nav pietiekami ņēmusi vērā Japānas tiesisko regulējumu. Visos NGPP, kas regulē maršrutus, no vienas puses, starp Japānu un, no otras puses, Franciju, Vāciju, Itāliju un Nīderlandi, esot ietvertas normas, kas prasa, lai noteiktie pārvadātāji savstarpēji noslēdz nolīgumus par tarifiem. Turklāt Japānas tiesību akti nosakot pienākumu vietējām un ārvalstu sabiedrībām saņemt Japānas Civilās aviācijas biroja (turpmāk tekstā – “JCAB”) apstiprinājumu, lai noteiktu tarifus vai nodokļus, ko tās piemēro kravu pārvadājumu pakalpojumu jomā lidojumos no Japānas un uz to, pretējā gadījumā tiekot uzliekts sods. Šādi apstiprinātiem nolīgumiem principā esot imunitāte attiecībā uz Japānas konkurences tiesībām. Prasītāja apgalvo, ka šis tiesiskais regulējums ļoti veicinājis to, ka tā veica saskaņošanu ar citiem pārvadātājiem, un ka līdz ar to Komisijai esot vajadzējis tai šajā ziņā piemērot naudas soda samazinājumu, kas lielāks par 15 %.
92

Tomēr, pirmkārt, ne no Slovākijas iestāžu apsvērumiem, kuri pievienoti lietas materiāliem, ne no apstrīdētā lēmuma, ne no Komisijas procesuālajiem rakstiem tiesvedības laikā pat pēc konkrēta Vispārējās tiesas rakstveida jautājuma šajā ziņā neizriet, kāds bija slēgtais finanšu gads, ko minētās iestādes ir ņēmušas vērā, veicot aprēķinu par gadu saskaņā ar Regulas Nr. 651/2014 2. panta 1. punktu, lasot to kopsakarā ar minētās regulas I pielikuma 3. panta 3. punktu un 4. panta 2. punktu. Otrkārt, minētajā lēmumā atspoguļojot saņēmēja uzņēmuma un sabiedrības N. apvienotos datus par laikposmu no 2010. līdz 2012. gadam, netiek ņemts vērā, ka šajā laikposmā un būtisku daļu no 2013. gada atbalstu saņēmušo uzņēmumu kontrolēja sabiedrība P., kuras dati tomēr netika analizēti. Katrā ziņā attiecīgā atbalsta piešķiršanas brīdī, 2013. gada 7. novembrī, pēdējais slēgtais finanšu gads, par kuru bija jāveic aprēķins, par pamatu ņemot gadu, ir 2012. gads, kurā atbalsta saņēmēju uzņēmumu kontrolēja vienīgi sabiedrība P., nevis sabiedrība N. Savā atbildē uz Vispārējās tiesas rakstveida jautājumiem Komisija turklāt apstiprināja 2012. gada atbilstību šī pielikuma 4. panta 1. punkta piemērošanai.
41

Tomēr šajā lietā prasītājas pirms strīdīgo aktu pieņemšanas neapgalvoja, ka uz caurskatīto datortehniku un Komisijas pārkopētajiem datiem būtu jāattiecina aizsardzība, kas izriet no to darbinieku un vadītāju tiesībām uz privātās dzīves neaizskaramību. Tikai pēc minēto datu pārkopēšanas un tehnikas, kas varētu ietvert šādus datus, atprasīšanas, prasītājas 2017. gada 24. februārī un pēc tam 13. aprīlī norādīja uz aplūkojamo datu aizsardzību, kas izriet no to darbinieku un vadītāju tiesībām uz privātās dzīves neaizskaramību.
103

Prasītājas apgalvo arī, ka pilnfunkciju kopuzņēmumu nevar kvalificēt kā vienkāršu instrumentu, ja tam ir pašam sava stratēģiska interese koncentrācijas darījumā, pat ja mātessabiedrībām var būt arī plašāka stratēģiska interese šajā darījumā. Tikai tad, ja iegāde neattiecas uz pilnfunkciju kopuzņēmuma saimniecisko darbību, bet tā kalpo tikai mātessabiedrību interesēm, darījums var attiekties uz tām. Šajā lietā DDC interese esot materializējusies it īpaši ar tās iepriekšējiem iegādes projektiem, ar to, ka tā ir izveidota jau sen, ar to, ka darījums netieši pastiprinās tās klātbūtni tirgū, ar to, ka tā esot bijusi Cemex Croatia tiešā pircēja, un to, ka tā piedalās darbībā, kas to skar tieši.
60

No judikatūras izriet, ka principā pakārtotā tiesību aizsardzības līdzekļa, kas ir iebilde par prettiesiskumu, sistēma attaisno to, ka šāda iebilde, kas pirmo reizi izvirzīta Savienības tiesā, tiek atzīta par pieņemamu, atkāpjoties no prasības pieteikuma un sūdzības savstarpējās atbilstības noteikuma (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 27. oktobris, ECB/Cerafogli, T‑787/14 P, EU:T:2016:633,47. punkts). Līdz ar to tas vien, ka iebilde par Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 20. panta prettiesiskumu pirmo reizi tika izvirzīta prasības pieteikuma stadijā, nenozīmē, ka šī iebilde ir nepieņemama.
58

Jau sākotnēji ir jāuzsver – kā to jau pamatoti norādījusi prasītāja –, ka šī lieta atšķiras no lielākās daļas lietu saistībā ar valstu piešķirtajiem atbalstiem, jo Polijas Republika, kuras intereses ne tikai atšķīrās no prasītājas interesēm, bet arī bija tām pretējas, administratīvajā procesā apgalvoja, ka paziņotais pasākums ir uzskatāms par valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu, jo prasītājai bija iespēja gūt pārmērīgu kompensāciju. Šajā kontekstā īpaši svarīgi bija, lai Komisija būtu devusi prasītājai iespēju sniegt noderīgus apsvērumus, lai tādējādi nodrošinātu, ka Komisijai varētu tikt sniegta šī informācija, ar kuru varētu pierādīt, ka paziņotais pasākums nebija valsts atbalsts vai nebija ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts. Šis procesuālais pienākums bija aktuāls vēl jo vairāk tādēļ, ka prasītājai bija tiesības uz kompensāciju tā iemesla dēļ, ka attiecībā uz konkrēto automaģistrāles A2 posmu bija ieviests atbrīvojums no ceļa nodevām un ka valsts tiesās notika tiesvedība starp prasītāju un Polijas Republiku par šīs kompensācijas apmēru. Tādos apstākļos Komisijai bija pienākums izrādīt īpašu vērību attiecībā uz prasītājas tiesību tikt iesaistītai administratīvajā procesā ievērošanu.
127

Turklāt, pat ja patiešām no Parlamenta ģenerālsekretāra 2016. gada 5. septembra raksta attiecībā uz pārējiem saņēmējiem un no 2016. gada 10. novembra raksta attiecībā uz prasītāju, kas bija adresēti Parlamenta Prezidijam, izriet, ka Parlaments bija paredzējis lūgt dažiem saņēmējiem to finansiālā stāvokļa uzlabošanas pasākumus, šī iespēja bija paredzēta visiem – saistībā ar dotācijas pieteikumiem attiecībā uz 2017. finanšu gadu. Turklāt nav norāžu, kas liecinātu, ka Parlaments faktiski būtu piedāvājis šo iespēju noteiktiem saņēmējiem, bet ne prasītājai.
Tomēr ir jākonstatē, ka no dokumenta “Comments on the rationale for a non‑divergent position between EFSA conclusions on 4‑chloroaniline (PCA) and EMA’s CHMP/ICH conclusions” (Komentāri, kas pamato vienotu nostāju EFSA secinājumā par 4‑hloranilīnu (PCA) un EMA CHMP/ICH secinājumos), kas pievienots lietas materiāliem, izriet, ka abas aģentūras ir apstiprinājušas, pirmkārt, ka to nostājas zinātniski neatšķiras, jo abas aģentūras uzskata, ka PCA, pamatojoties uz pašlaik pieejamajiem datiem, ir jāatzīst par genotoksisku un kancerogēnu, un, otrkārt, tas, ka abas aģentūras ir izmantojušas atšķirīgas pieejas, esot izskaidrojamas ar dažādiem kontekstiem, kuros bija jāizvērtē PCA.
348

Treškārt, otrā pamata pirmajā daļā prasītāja apgalvo, ka neesot nekādas noteiktības saistībā ar pētījumu attiecībā uz žurkām rezultātu transponēšanu uz cilvēkiem dēļ atšķirībām saistībā ar to, kā triklozāns iedarbojas uz žurkām, no vienas puses, un to, kā tas iedarbojas uz cilvēkiem, no otras puses. Pastāvot lielas atšķirības starp žurkas un cilvēku endokrīnajām funkcijām un līdz ar to arī attiecībā uz pašu iedarbību, ar kuru triklozānam vajadzētu radīt neirotoksisko ietekmi. Pastāvot uztveramas atšķirības starp cilvēku un žurku vairogdziedzera darbību un šīs atšķirības būtiski ietekmējot secinājumus, kas jāizdara no pētījumiem uz žurkām, lai izvērtētu potenciāla riska cilvēku veselībai esamību. Apelācijas padomes apsvērums attiecībā uz to, ka atšķirības starp cilvēkiem un žurkām saistībā ar jutīgumu pret triklozānu esot vairāk kvalitatīvas nekā kvantitatīvas, esot nepārliecinošs un pretrunīgs. Kvalitatīvās atšķirības ietekmējot pašu veidu, kādā triklozāns izraisot kaitīgo iedarbību uz cilvēkiem un žurkām. Šis apsvērums liecinot par šajā padomē iesniegto argumentu zinātniski nepareizu tulkošanu. Šādā kontekstā jāņem vērā arī prasītājas argumenti, kas apkopoti šī sprieduma 265. punktā, ciktāl tie attiecas uz pastāvošajām atšķirībām starp cilvēkiem un žurkām.