ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sajaukšanas iespējas konstatēšanas mērķis ir aizsargāt preču zīmes izcelsmes funkciju, ļaujot iebilst pret preču zīmes reģistrāciju vai prasīt tās spēkā neesamības atzīšanu, ja pastāv risks, ka patērētāji varētu tikt maldināti attiecībā uz attiecīgo preču un pakalpojumu izcelsmi, maldīgi uzskatot, ka ar konfliktējošiem apzīmējumiem aptvertās preces un pakalpojumi nāk no viena un tā paša uzņēmuma vai no uzņēmumiem, kuri savā starpā ir ekonomiski saistīti.

Preču zīmes pamatfunkcija ir garantēt patērētājam vai galalietotājam ar preču zīmi aptvertās preces izcelsmes identitāti, ļaujot viņam šo preci atšķirt no precēm vai pakalpojumiem ar citādu izcelsmi, nesajaucot tos. Proti, lai preču zīme varētu pildīt šo lomu – būt pamatelementam netraucētas konkurences sistēmā, kuru Līgumā ir paredzēts iedibināt un saglabāt, – tai ir jāgarantē, ka visas preces vai pakalpojumi, kas ar to apzīmēti, ir ražoti vai piegādāti viena uzņēmuma kontrolē, kurš var būt uzskatāms par atbildīgu par to kvalitāti.

Lai varētu nodrošināt šo izcelsmes garantiju, kas ir preču zīmes pamatfunkcija, preču zīmes īpašniekam ir jābūt aizsargātam pret konkurentiem, kuri varētu gribēt ļaunprātīgi izmantot preču zīmes stāvokli un reputāciju, pārdodot preces, kam tā pievienota nepamatoti.

(skat. 39.–41. punktu)
Prasītājs saglabā interesi lūgt atcelt Savienības iestādes aktu, lai nepieļautu, ka nākotnē atkārtojas tā apgalvotais prettiesiskums. Tomēr šī interese celt prasību var pastāvēt tikai tad, ja apgalvotais prettiesiskums var atkārtoties nākotnē neatkarīgi no tās lietas apstākļiem, kura bijusi pamatā prasītāja celtajai prasībai. Tā tas ir tādas prasības gadījumā, kas ir vērsta pret lēmumu atteikt veikt administratīva akta iekšēju pārskatīšanu saskaņā ar tiesību aktiem vides jomā, jo apgalvotais prettiesiskums balstās uz Regulas Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, 10. panta 1. punkta, to skatot kopā ar šīs regulas 2. panta 1. punkta g) apakšpunktu, interpretāciju, kuru Komisija, ticamākais, atkārtos, kad tiks iesniegts jauns pieprasījums

(skat. 28. un 29. punktu)
Iestādēm šajā ziņā ir plaša rīcības brīvība, lai noteiktu spēju kritērijus attiecībā uz aizpildāmajām amata vietām un lai atkarībā no šiem kritērijiem un dienesta interesēs noteiktu konkursa organizēšanas nosacījumus un kārtību. Tomēr konkursu organizēšanas jomā, it īpaši saistībā ar pielaišanas nosacījumu noteikšanu, iestādēm rīcības brīvība ir jāizmanto atbilstoši Civildienesta noteikumu 27. panta pirmās daļas un 29. panta 1. punkta imperatīvajām tiesību normām. Civildienesta noteikumu 27. panta pirmajā daļā ir imperatīvi definēts jebkuras darbā pieņemšanas mērķis, bet Civildienesta noteikumu 29. panta 1. punktā ir noteikts procesuālais regulējums, kas ir jāievēro, lai aizpildītu vakances. Tādējādi šī rīcības brīvība vienmēr ir jāizmanto atkarībā no aizpildāmo amata vietu prasībām un – vispārīgāk – dienesta interesēs.

Konkrēti attiecībā uz noteikumiem, ar kuriem tiek ierobežota kandidātu reģistrēšanās konkursam, pat ja ar tiem var tikt ierobežotas iestādes iespējas pieņemt darbā labākos kandidātus Civildienesta noteikumu 27. panta pirmās daļas nozīmē, no tiem tomēr neizriet, ka jebkurš šādi ierobežojošs noteikums būtu pretrunā iepriekš minētajam pantam. Administrācijas rīcības brīvība konkursu organizēšanā un – vispārīgāk – dienesta intereses dod iestādei tiesības izvirzīt nosacījumus, kurus tā uzskata par piemērotiem un kuri, ierobežodami kandidātu piekļuvi konkursam un līdz ar to arī samazinādami konkursam reģistrēto kandidātu skaitu, tomēr neietver risku, ka tiks apdraudēts mērķis nodrošināt, ka piesakās visspējīgākie, visefektīvākie un visgodprātīgākie kandidāti Civildienesta noteikumu 27. panta pirmās daļas nozīmē.

Tādējādi par Civildienesta noteikumu 27. panta pirmajai daļai neatbilstošiem tiek uzskatīti tikai tādi nosacījumi, kuri, ierobežodami kandidātu piekļuvi konkursam, ietver risku, ka tiks apdraudēts mērķis nodrošināt labāko kandidātu pieteikšanos.

Turklāt, ņemot vērā iestādēm šajā jomā piešķirto plašo rīcības brīvību, Vispārējai tiesai, pārbaudot, vai ir ievērots nosacījums par dienesta interesēm, ir jānoskaidro tikai tas, vai iestāde ir rīkojusies saprātīgi un neapstrīdami un nav izmantojusi savu rīcības brīvību acīmredzami nepareizi.

(skat. 28.–30., 32. un 33. punktu)
Atbilstoši Civildienesta noteikumu 45. panta prasībām gadījumā, kad ierēdnis kvalificējas paaugstināšanai amatā gadā, kura laikā viņš tiek pārcelts no vienas iestādes uz citu, kompetentā iecēlējinstitūcija izlemt par viņa paaugstināšanu amatā ir iestāde, no kuras viņš ir pārcelts.

Turklāt no iestādes, no kuras ierēdnis ir pārcelts, iecēlējinstitūcijas kompetences izlemt par viņa paaugstināšanu amatā tajā gadā, kura laikā viņš ir pārcelts, un par šīs kompetences pamatu, kas ir nepieciešamais nopelnu salīdzinājums to ierēdņu starpā, kuri ir kolēģi vienā iestādē šīs salīdzināšanas brīdī, nenovēršami izriet, ka attiecīgā iestāde, no kuras ierēdnis pārcelts, piemēro pati savu paaugstināšanas amatā sistēmu.

(skat. 33. un 35. punktu)
1)

Atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/417 (2016. gada 17. marts), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl ar to no minētā finansējuma attiecībā uz Beļģijas Karalisti tiek izslēgta summa 9601619 EUR apmērā.
449

Papildus iebildumam par to, ka nebija peļņas sadales ziņojuma 2007. gada nodokļu nolēmuma atbalstam, kas tika noraidīts šī sprieduma 430.–435. punktā izklāstīto iemeslu dēļ, Komisija apstrīdēja ASI un AOE Īrijas filiāļu atlīdzību šīm filiālēm piešķirtās peļņas veidā, piemērojot 2007. gada nodokļu nolēmumu, apstrīdot Īrijas un Apple Inc. iesniegtos ad hoc ziņojumus, lai ex post pamatotu faktu, ka šie ienākumi bija nesaistītu pušu darījuma principa diapazonā. It īpaši Komisija apšaubīja Īrijas un Apple Inc. iesniegto ad hoc ziņojumu ticamību, jo salīdzināmības izpētei izvēlētās sabiedrības, kas bija minēto ziņojumu pamatā, nebija salīdzināmas ar ASI un AOE.
35

Apelācijas padome konstatēja, ka neviens no pirmajā instancē iesniegtajiem pierādījumiem nerāda attiecīgo preču zīmi tās reģistrētajā formā, proti, tādu, kāda tā ir grafiski atveidota reģistrā. Proti, ne uz vienas no pudelēm nebija nepārtrauktas diagonālas līnijas, vēl jo mazāk – tādas pašas līnijas, kas bija daļa no agrākās preču zīmes, šī līnija nebija uz vienas no attiecīgajām pudelēm ārējās virsmas un neparādījās uz tās etiķetes vai caur to un nebija iespējams saskatīt to, kas varētu atrasties pudelē aiz etiķetes, jo necaurspīdīga etiķete pārklājusi gandrīz visu pudeles virsmu. Apelācijas padome piebilda, ka prasītāja bija tai iesniegusi papildu pierādījumus, kuros parādītas pudeles, uz dažām ir nesalasāmas etiķetes un dažām citām ir etiķetes, uz kurām ir norāde “żubrówka bison vodka”, bet uz visām pudelēm, tāpat kā tām, kas uzrādītas pirmajā instancē, ir necaurspīdīgās etiķetes, kas neļauj saskatīt to, kas ir aiz etiķetēm, un nav diagonālas līnijas, kas ir daļa no agrākās preču zīmes uz pudeles ārējās virsmas vai arī šķērso pašu etiķeti. Attiecībā uz novēloti iesniegtajiem pierādījumiem, it īpaši uz K. paziņojumam pievienotajām fotogrāfijām, kurās attēlota pudele ar etiķeti ar norādi “żubrówka bison vodka”, šoreiz ne tikai ar skatu no priekšpuses, bet arī ar skatu no aizmugures un no abiem sāniem, Apelācijas padome konstatēja, ka uz sānu skatiem, kas parādās uz katras no fotogrāfijām, varētu ievērot nepārtrauktu līniju un ka, lai gan tās bijušas atšķirīgas uz divām fotogrāfijām, šīs līnijas nebija nekādā veidā identiskas taisnai diagonālai līnijai, kas veido daļu no agrākās preču zīmes: piemēram, tām ir atšķirīgs novietojums, tās ir daudz garākas, neaizsākas tajā pašā pudeles apakšējās daļas vietā un nav pilnīgi taisnas (apstrīdētā lēmuma 40.–42. punkts).
68

Šādos apstākļos prasītājas atsauce uz specifisko lidostas termināļa mp2 pasažieru maksas tarifu un AMS līguma ietekmi uz tās konkurences stāvokli konkrētajā tirgus daļā nav pamatota un neļauj konstatēt individuālās ietekmes esamību. It īpaši, lai arī šādi pasākumi, kā to apgalvo prasītāja, var novest pie tās darbības ierobežošanas šajā tirgū, no visa iepriekš minētā izriet, ka tā nav sniegusi pietiekamas norādes, lai pierādītu, ka tās situācija atšķiras no citu tirgus dalībnieku, kuri konkurē ar Ryanair šajā tirgū, situācijas tādējādi, ka tā to ietekmē analoģiski šo pasākumu adresātiem.
6

Proti, gāzes vads OPAL pieder WIGA Transport Beteiligungs‑GmbH (turpmāk tekstā –“WIGA”, iepriekš – “W & G Beteiligungs‑GmbH & Co. KG”, iepriekš – Wingas GmbH & Co. KG), kurai pieder 80 % no gāzes vada domājamajām daļām, un E.ON Ruhrgas AG, kurai pieder 20 % no gāzes vada domājamajām daļām. WIGA atrodas OAO Gazprom un BASF SE kopīgā kontrolē. Sabiedrība, kas izmanto WIGA piederošo gāzes vada OPAL daļu, ir OPAL Gastransport GmbH & Co. KG (turpmāk tekstā – “OGT”).
12

Ar 2016. gada 15. aprīļa lēmumu par ex ante iemaksām VNF par 2016. gadu (SRB/ES/SRF/2016/06) (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”) VNV izpildsesijā saskaņā ar Regulas Nr. 806/2014 54. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 70. panta 2. punktu noteica katras iestādes, tostarp prasītājas, ex ante iemaksu apmēru par 2016. gadu. Šī lēmuma pielikumā tabulas veidā ir ietverti visu iestāžu ex ante iemaksu apmēri par 2016. gadu, kā arī zināms skaits citu sadaļu, tostarp ar nosaukumiem Method (EA) ((Eurozonas) metode) un Risk adjustment factor in the EA environment (Riska pielāgošanas faktors eurozonas kontekstā).
172

Prasītāja apgalvo, ka ar tiesiskās paļāvības aizsardzības principu tiek pausta tieksme dienestā esošos ierēdņus pasargāt no grozījumiem, kas izdarīti Civildienesta noteikumu normās, kuras ir bijušas būtiskas to lēmumā kļūt par Savienības ierēdņiem, ņemot vērā, ka šis lēmums lielākajā skaitā gadījumu it īpaši ir nozīmējis atstāt savu izcelsmes valsti, kā arī tās sociālā nodrošinājuma sistēmu. Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips tādējādi nosakot likumdevējam pienākumu izvairīties no krasiem dienestā esošo ierēdņu juridiskās un ekonomiskās situācijas grozījumiem un paredzēt atbilstīgus pārejas pasākumus, kas tiem ļautu pielāgoties jaunajai situācijai, kuru termiņam būtu jābūt pietiekamam un kuriem jābūt progresīviem un atbilstīgiem, ņemot vērā spēkā esošo tiesisko kārtību un ierēdņu likumīgās bažas. Prasītājas ieskatā, likumdevējs šajā gadījumā esot pārkāpis minēto principu, neparedzot pārejas pasākumus attiecībā uz atalgojuma pārskatīšanas metodes piemērošanas apturēšanu, kā arī attiecībā uz solidaritātes nodevas piemērošanu šīs apturēšanas laikā. Likumdevējs esot arī pārkāpis tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, neparedzot pārejas pasākumus attiecībā uz solidaritātes nodevas likmes korekciju, to mainot no 6 % uz 7 %, sākot no AD 15 pakāpes 2. līmeņa.
41

Katrā ziņā ir jānorāda, ka no pierādījumiem, it īpaši no to tabulu datiem, kurās ir atspoguļots preču, kas ir izplatītas no 2009. līdz 2015. gadam, pārdošanas apjoms un vērtība, izriet, ka pasūtījumi ir adresēti ne vien franšīzes ņēmējiem un licenciātiem, bet arī citām sabiedrībām. Tas pierāda, ka apstrīdētās preču zīmes izmantošana ir bijusi publiska un uz ārieni vērsta un tā ir veikta ne tikai apstrīdētās preču zīmes īpašnieka uzņēmumā vai franšīzes ņēmēju un licenciātu tīklā.
1

Prasītājas – Jindal Saw Ltd, privāto tiesību sabiedrība, kas reģistrēta saskaņā ar Indijas tiesībām, un Jindal Saw Italia SpA, sabiedrība, kas reģistrēta saskaņā ar Itālijas tiesībām un kas pieder Jindal Saw, – darbojas tostarp plastiskā čuguna cauruļu un caurulīšu, kas paredzētas Indijas tirgum un eksportam, ražošanas un tirdzniecības jomā. Attiecīgajā šajā lietā aplūkotajā laikposmā trīs saistītas sabiedrības iesaistījās Jindal Saw preču tirdzniecībā Eiropas Savienībā, proti, papildus Jindal Saw Italia – arī Jindal Saw España SL un Jindal Saw Pipeline Solutions, UK (turpmāk tekstā visas kopā – “Jindal Saw tirdzniecības struktūras”).
30

Jānorāda, ka Pamatregulas vācu valodas redakcijā šis pēdējais minētais nosacījums ir formulēts šādi: “der Einführer nach dem Ausmaß des Dumpings und der angeblichen oder festgestellten Schädigung von dem Dumping Kenntnis hatte oder hätte haben müssen”. Portugāļu valodas redakcijā ir noteikts, ka “o importador tivesse ou devesse ter tido conhecimento dessas práticas no que respeita à importância do dumping e do prejuízo alegados ou verificados”, un angļu valodas redakcijā ir norādīts, ka “the importer was aware of, or should have been aware of, the dumping as regards the extent of the dumping and the injury alleged or found”.
28

Apstrīdētā lēmuma rezolutīvā daļa ir formulēta šādi: “1. pants Atbrīvojuma shēma no nodokļa par virspeļņu, kuras pamatā ir 1992. gada [CIR 92] 185. panta 2. punkta b) [apakšpunkts] un saskaņā ar kuru [Beļģijas Karaliste] ir izdevusi iepriekšējus nolēmumus par labu daudznacionālu uzņēmumu grupu struktūrām Beļģijā, tādējādi piešķirot minētajām struktūrām labumu uzņēmumu nodokļa atvieglojumu veidā attiecībā uz daļu no to gūtās peļņas, ir atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu un ko Beļģija ir nelikumīgi īstenojusi, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu. 2. pants. 1. [Beļģijas Karalistei] ir pienākums [..] atgūt 1. pantā minēto nesaderīgo un nelikumīgo atbalstu no tā saņēmējiem. 2. Visas summas, kas pēc 1. punktā minētās atgūšanas vēl nav atgūtas no saņēmējiem, atgūst no uzņēmumu grupas, kurai saņēmējs pieder. 3. Atgūstamajām summām pieskaita procentus par laikposmu no dienas, kad atbalsts nodots saņēmējiem, līdz tā faktiskās atgūšanas dienai. 4. Procentus par atgūstamajām summām aprēķina pēc salikto procentu formulas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 794/2004 V nodaļu. 5. [Beļģijas Karaliste] izbeidz 1. pantā minēto atbalstu un anulē visus maksājumus, kas vēl nav veikti minētā atbalsta ietvaros, sākot no šā lēmuma pieņemšanas dienas. 6. [Beļģijas Karaliste] noraida visus lūgumus sniegt iepriekšējus nolēmumus, kas iesniegti Iepriekšējo nolēmumu dienestam attiecībā uz 1. pantā minēto atbalstu vai vēl nav izskatīti šā lēmuma pieņemšanas dienā. 3. pants. 1. Šā lēmuma 1. pantā minētā piešķirtā atbalsta atgūšana ir tūlītēja un efektīva. 2. [Beļģijas Karaliste] nodrošina šā lēmuma pilnīgu īstenošanu četru mēnešu laikā no tā paziņošanas dienas. 4. pants. 1. Divu mēnešu laikā no šā lēmuma paziņošanas dienas [Beļģijas Karaliste] iesniedz Komisijai šādu informāciju: a) 1. pantā minētā atbalsta saņēmēju saraksts un kopējā summa, ko katrs no viņiem saistībā ar to saņēmis; b) kopējā no katra atbalsta saņēmēja atgūstamā summa (pamatsumma ar procentiem); c) šā lēmuma izpildes nodrošināšanas nolūkā veikto un plānoto pasākumu sīks apraksts; d) dokumenti, kas apliecina, ka atbalsta saņēmējiem ir pieprasīts atmaksāt atbalstu. 2. [Beļģijas Karaliste] pastāvīgi informē Komisiju par to, kā tiek īstenoti valsts pasākumi, kas pieņemti, lai izpildītu šo lēmumu, līdz 1. pantā minētā piešķirtā atbalsta pilnīgai atgūšanai. Pēc Komisijas vienkārša pieprasījuma [tā] tūlīt iesniedz jebkuru informāciju par pasākumiem, kas jau veikti un kas ir plānoti, lai izpildītu šo lēmumu. Tā arī iesniedz sīku informāciju par atbalsta un atmaksas procentu summām, ko saņēmēji jau atmaksājuši. 5. pants. Šis lēmums ir adresēts Beļģijas Karalistei.”
189

Tā kā Komisija ir norādījusi, ka atbilstoši Polijas Pasta likumam līdzvērtīgi pakalpojumi neietver kurjerpakalpojumus, un ir izklāstījusi, ka, lai noteiktu, kuri uzņēmumi piedalās fonda finansēšanā, ir jāpārbauda, vai šo uzņēmumu sniegtie pakalpojumi no lietotāja perspektīvas varētu tikt uzskatīti par universālajā pakalpojumā ietilpstošiem, tā netieši, taču noteikti ir uzskatījusi, ka kurjerpakalpojumi no lietotāju perspektīvas neietilpst universālajā pakalpojumā. Komisija uzskatīja, ka, tā kā iemaksu maksimālo summu noteicošā procentuālā daļa ir vienādi piemērojama visiem tirgus dalībniekiem, prasītā iemaksa, kas ir jāveic katram pakalpojumu sniedzējam, nav diskriminējoša. Papildus tam šie apstrīdētā lēmuma punkti ļāva, pirmkārt, ieinteresētajām personām uzzināt pieņemtā lēmuma pamatojumu, lai aizstāvētu savas tiesības, un, otrkārt, Eiropas Savienības tiesai veikt lēmuma tiesiskuma kontroli. Proti, prasītājas varēja apstrīdēt šo vērtējumu pamatotību, tostarp prasības pieteikumu 58. un 59. punktā apgalvojot, ka nebija grūti noteikt kurjerpakalpojumus, kuri no lietotāja perspektīvas ir līdzīgi universālajam pakalpojumam, un ka to lietošanas, to cenas un to sniegšanas nosacījumu dēļ kurjerpakalpojumi var aizstāt universālos pakalpojumus. Turklāt – kā izklāstīts šī sprieduma 91. un nākamajos punktos – Vispārējā tiesa varēja izteikties par šo apgalvojumu. Līdz ar to prasītājas kļūdaini apgalvo, ka šajā ziņā pamatojums nav pietiekams.
93

Apstrīdētā lēmuma 11. un 12. apsvērumā Komisija būtībā pārmet prasītājai, ka tā tai ir sniegusi nepilnīgu informāciju par tās grupas struktūru un par to veidojošo sabiedrību darbību. Šie iemesli ir saistīti ar Galīgās regulas 3. panta piemērošanas otrā nosacījuma pārbaudi attiecībā uz to, vai nav saistības ar ražotājiem eksportētājiem, kam tiek piemēroti antidempinga maksājumi. Komisija it īpaši ir konstatējusi, ka, pretēji prasītājas sākotnēji sniegtajai informācijai, atbildēs uz skaidrojumu pieprasījumiem bija norādīts, ka viens no grupas uzņēmumiem, proti, Foshan Nanhai Huachangsheng Textile Co. Ltd, piederēja diviem citiem uzņēmumiem, kas nav minēti sākotnējā atbildē, proti, Lihua International (HK) Holding Ltd un Foshan Huachang Textile Development Co. Ltd, kas savukārt pieder vienai un tai pašai ģimenei un kuru izveidošanas datumus, precīzu darbību, tostarp iespējamos ieguldījumus citos uzņēmumos, un pašreizējo režīmu prasītāja nevarēja pierādīt ar pierādījumiem.
173

Prasītājas apgalvotais mantiskais kaitējums sastāv no divām daļām: ienākumu zaudējums, kas izriet no atvaļinājuma noteikšanas dienesta interesēs, un finansiālās sekas, kas izriet no viņas nespējas atmaksāt savus parādus, ko tā bija uzņēmusies.
174

Attiecībā uz 45 % no šīs tīrās peļņas daļas, kas pienāktos prasītājai, Komisija iebilst, ka prasītāja nav iesniegusi nekādu vienošanos šajā ziņā ar konsorcija dalībniekiem, ka šo daļu ar konkrēto līguma slēgšanas tiesību zaudēšanu saistītā kaitējuma novērtējuma tabulā papildinot akronīms “TBC” un ka tā šķietot nesamērīga, jo, saskaitot to ar pārvaldības komisijas maksu, prasītājas paredzamās tīrās peļņas daļa no konsorcija veiktās konkrētā līguma izpildīšanas būtu 67 %, četriem pārējiem konsorcija dalībniekiem atstājot sadalei tikai 33 % no šīs peļņas daļas. Šajā ziņā ir jānorāda, ka vienīgajos pieņemamajos prasītājas iesniegtajos pierādījumos nekas neliecina par galīgo tīrās peļņas sadalījumu, par kādu konsorcija dalībnieki būtu vienojušies gadījumam, ja viņiem būtu tikušas piešķirtas konkrētās līguma slēgšanas tiesības. Turklāt prasītāja neapstrīd, ka ar konkrēto līguma slēgšanas tiesību zaudēšanu saistītā kaitējuma novērtējuma tabulā esošais akronīms “TBC” norāda uz to, ka tajā minētais galīgais sadalījums “tiks apstiprināts vēlāk”, kad ar konkrēto iepirkumu saistītais līgums būs oficiāli parakstīts. Ņemot vērā, ka prasītājai uz tāda paša pamata kā pārējiem konsorcija dalībniekiem noteikti būtu bijušas tādas pašas tiesības uz daļu no paredzamās tīrās peļņas par konkrētā līguma izpildi, bet ka aplūkojamajā gadījumā tai nav izdevies pierādīt, ka tās daļai būtu bijis jābūt augstākai nekā pārējiem konsorcija dalībniekiem un, konkrētāk, ka tā būtu 45 % no šīs peļņas daļas, Vispārējā tiesa uzskata, ka prasītājas tiesību uz atlīdzību taisnīgs novērtējums būtu noteikt minēto peļņas daļu 20 % apmērā, kas atbilst paredzamās tīrās peļņas daļas vienlīdzīgam sadalījumam starp pieciem konsorcija dalībniekiem.
51

Tomēr, atbildot uz argumentiem, ko prasītāja izvirzījusi attiecībā uz GEVES vērtējumu, it īpaši, no vienas puses, par augļu novākšanas datumu un apsvērumiem, kas attiecas uz cietes regresijas rādītāju, un, no otras puses, par augļu lietošanas gatavības datumu, ir jākonstatē, ka Apelācijas padome (skat. iepriekš 21. punktu), no vienas puses, ir vienīgi uzskatījusi, ka piemērojamie kritēriji, protams, bija neskaidri definēti, bet, pēc tās domām, tie bija “īstenoti”, un, no otras puses, norādījusi, ka tā uzticas ekspertu atzinumiem, tomēr nekādi nepaskaidrojot, kāpēc argumenti un pierādījumi, it īpaši prasītājas sniegtie ekspertu ziņojumi, nebūtu bijuši būtiski un tādēļ esot bijuši jānoraida.
3

Team Europe tīkla dalībniekus ar Eiropas Savienību, ko pārstāv Komisija, saista “saprašanās protokols par pievienošanos Team Europe” (turpmāk tekstā “saprašanās protokols”). Šis protokols paredz iespēju abām pusēm jebkurā brīdī rakstveidā atteikties no šīs saprašanās, nenosakot jebkādus citus noteikumus. Tajā arī būtībā ir norādīts, ka šie dalībnieki nesaņem atalgojumu no Komisijas. Turklāt tajā ir noteikts, ka tā dalībnieki darbojas brīvprātīgi, bet viņi var, ievērojot atsevišķus nosacījumus, saņemt savu izdevumu atmaksu vai saprātīgu kompensāciju no to pasākumu organizatoriem, kuros viņi piedalās.
60

No lietas materiāliem, it īpaši no EUIPO savos procesuālajos rakstos un tiesas sēdē sniegtajiem paskaidrojumiem, izriet, ka TMview datubāze ir informātikas rīks, kuru pārvalda EUIPO un kurā piedalās trešie preču zīmju biroji, tostarp – WIPO. Šajā rīkā tiek apkopoti dalībnieku preču zīmju biroju preču zīmju reģistrācijas pieteikumi un reģistrācijas, un tas ļauj tiem piekļūt. Informāciju sniedz preču zīmju biroji, kuru turējumā ir saturs un kuri ir atbildīgi par šī satura ikdienas aktualizēšanu. TMview datubāze ļauj iegūt informāciju par šīs datubāzes dalībnieku preču zīmju biroju reģistrētām preču zīmēm, piemēram, informāciju, kas ietverta to attiecīgajos preču zīmju reģistros. Izraksts no TMview datubāzes atbilst kompetentās iestādes reģistra stāvoklim brīdī, kad tās lietotājs iegūst informāciju no šīs datubāzes.
118

Taču, pirmkārt, no šī sprieduma 43.–58. punktā izklāstītās informācijas izriet, ka būtībā attiecīgo noteikumu mērķis ir sadalīt visas EEZ valstu tirgus, neraugoties uz to, vai to juridiskais un ekonomiskais konteksts ļauj konstatēt, ka tie var izkropļot konkurenci. Tādējādi Komisijas paustās bažas pamatoti attiecas uz visu šo ģeogrāfisko zonu, līdz ar to piedāvātās un uzliktās saistības atbilst šīm bažām, un Komisijai nav jāvērtē katrs no attiecīgajiem valsts tirgiem. Tādējādi argumenti, kurus prasītāja šajā ziņā ir izvirzījusi gan otrajā pamatā (skat. šī sprieduma 109. punktu), gan trešajā pamatā (skat. šī sprieduma 77. un 78. punktu), ir nepamatoti.
148

Turklāt ir jākonstatē, ka Komisija apstrīdētā lēmuma 300. apsvērumā, atsaukdamās uz minētā lēmuma 298. apsvērumu, ir norādījusi, ka Nīmas lidostas ekspluatācijas finanšu līdzsvars balstījās uz SMAN piešķirto fiksēto piemaksu, kuras apmērs citstarp tika noteikts atkarībā no Nīmas‑Izē‑Levigānas TRK un prasītāju komerciālo attiecību parametriem 2006. gadā, proti, tā, lai ļautu Ryanair turpināt darbību no Nīmas lidostas ar tādiem pašiem nosacījumiem kā laikā, kad to ekspluatēja TRK. Tajā pašā apsvērumā Komisija no tā ir secinājusi, ka ar šiem līgumiem prasītājām piešķirtās priekšrocības tika finansētas, izmantojot šo fiksēto piemaksu, tātad no valsts līdzekļiem.