ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma, kas ir grozīta ar Padomes 2006. gada 24. jūlija Direktīvu 2006/69/EK, 17. panta 2. un 5. punkts ir jāinterpretē šādi: — izdevumi saistībā ar šo meitasuzņēmumu kapitāldaļu iegādi, kas radušies holdinga sabiedrībai, kura iesaistās to pārvaldīšanā un kura tādējādi veic saimniecisko darbību, ir jāuzskata par tās vispārējo izdevumu daļu un par šiem izdevumiem samaksātais pievienotās vērtības nodoklis principā ir pilnībā jāatskaita, ja vien noteikti iepriekš veikti saimnieciskie darījumi nav atbrīvoti no pievienotās vērtības nodokļa atbilstoši Sestajai direktīvai 77/388, katrā ziņā tiesības uz atskaitīšanu ir jāīsteno tikai atbilstoši šīs pašas direktīvas 17. panta 5. punktā paredzētajiem noteikumiem. — izdevumi saistībā ar šo meitasuzņēmumu kapitāldaļu iegādi, kas radušies holdinga sabiedrībai, kura iesaistās tikai dažu no tiem pārvaldīšanā un kura savukārt attiecībā uz pārējām neveic saimniecisko darbību, tikai daļēji ir jāuzskata par tās vispārējiem izdevumiem tādējādi, ka par šiem izdevumiem samaksātais PVN var tikt atskaitīts tikai daļā, kurā tie ir saistīti ar saimniecisko darbību, atbilstoši dalībvalstu definētajiem sadales kritērijiem, kurām, īstenojos šīs pilnvaras, ir jāņem vērā – kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesām – Sestās direktīvas mērķis un struktūra un šajā ziņā jāparedz aprēķināšanas veids, kas objektīvi atspoguļo to, kāda daļa no iepriekš iztērētajiem līdzekļiem faktiski ir izmantota saimnieciskajai darbībai un kāda – darbībai, kas nav saimnieciskā darbība;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 213/5

Tiesas (virspalāta) 2015. gada 5. maija spriedums – Spānijas Karaliste/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome

(Lieta C-146/13) (1)

(Prasība atcelt tiesību aktu - Ciešākas sadarbības īstenošana - Vienotas patentaizsardzības izveide - Regula (ES) Nr. 1257/2012 - LESD 118. panta pirmā daļa - Juridiskais pamats - LESD 291. pants - Pilnvaru deleģēšana organizācijām ārpus Eiropas Savienības - Savienības tiesību autonomijas un vienveidīgas piemērošanas principi)

(2015/C 213/07)

Tiesvedības valoda – spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāves – E. Chamizo Llatas un S. Centeno Huerta)

Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji – M. Gómez-Leal, M. Dean un U. Rösslein), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – T. Middleton, F. Florindo Gijón, M. Balta un L. Grønfeldt)

Personas, kas iestājušās lietā atbildētāju prasījumu atbalstam: Beļģijas Karaliste (pārstāvji – C. Pochet, J.-C. Halleux un T. Materne), Čehijas Republika (pārstāvji – M. Smolek un J. Vláčil), Dānijas Karaliste (pārstāvji – C. Thorning un M. Wolff), Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze, M. Möller un J. Kemper), Francijas Republika (pārstāvji – G. de Bergues, F.-X. Bréchot, D. Colas un N. Rouam), Luksemburgas Lielhercogiste, Ungārija (pārstāvji – M. Fehér un K. Szíjjártó), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji – M. Bulterman un J. Langer), Zviedrijas Karaliste (pārstāves – A. Falk, C. Meyer-Seitz un U. Persson), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – M. Holt, pārstāvis, kam palīdz J. Stratford, QC, un T. Mitcheson, barrister) un Eiropas Komisija (pārstāvji – I. Martínez del Peral, T. van Rijn, B. Smulders un F. Bulst)

Rezolutīvā daļa:

1) prasību noraidīt;

2) Spānijas Karaliste sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

3) Beļģijas Karaliste, Čehijas Republika, Dānijas Karaliste, Vācijas Federatīvā Republika, Francijas Republika, Luksemburgas Lielhercogiste, Ungārija, Nīderlandes Karaliste, Zviedrijas Karaliste, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

(1) OV C 171, 15.6.2013.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 65/7

Tiesas (virspalāta) 2014. gada 18. decembra g spriedums (High Court of Justice (Chancery Division) – Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – International Stem Cell Corporation/Comptroller General of Patents, Designs and Trade Marks

(Lieta C-364/13) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 98/44/EK - 6. panta 2. punkta c) apakšpunkts - Biotehnoloģisko izgudrojumu tiesiskā aizsardzība - Aktivēšana ar olšūnu partenoģenēzi - Cilvēka embrionālo cilmes šūnu ražošana - Patentspēja - “Cilvēka embrija izmantošanas rūpnieciskiem un komerciāliem mērķiem” izslēgšana - Jēdzieni “cilvēka embrijs” un “organisms, ar kuru var tikt aizsākts cilvēka attīstības process”)

(2015/C 065/10)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

High Court of Justice (Chancery Division)

Pamatlietas puses

Prasītāja: International Stem Cell Corporation

Atbildētāja: Comptroller General of Patents, Designs and Trade Marks

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 6. jūlija Direktīvas 98/44/EK par izgudrojumu tiesisko aizsardzību biotehnoloģijā 6. panta 2. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka neapaugļota cilvēka olšūna, kuras dalīšanās un tālāka attīstība ir tikusi stimulēta ar partenoģenēzi, nav “cilvēka embrijs” šīs tiesību normas nozīmē, ja, ņemot vērā pašreizējās zinātniskās atziņas, tai nav piemītošā spēja attīstīties par cilvēku, kas ir jāpārbauda valsts tiesai.

(1) OV C 260, 7.9.2013.
1)

Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu, 4. panta 3. punkta c) apakšpunkts, kā arī Padomes 2005. gada 1. decembra Direktīvas 2005/85/EK par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu, 13. panta 3. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj to, ka, kompetentajām valsts iestādēm veicot pārbaudi, kas pakļauta tiesas kontrolei, par faktiem un apstākļiem attiecībā uz tāda patvēruma meklētāja apgalvotu dzimumorientāciju, kura pieteikums ir pamatots ar bailēm no vajāšanas šīs orientācijas dēļ, šī pieteikuma iesniedzēja paziņojumus, kā arī dokumentārus vai citus pierādījumus, kas iesniegti viņa pieteikuma atbalstam, šīs iestādes novērtē, izmantojot iztaujāšanu, kas balstīta vienīgi uz stereotipiskiem priekšstatiem par homoseksuāļiem.
1)

EKL ir jāinterpretē, ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. septembra Direktīvas 2001/77/EK par tādas elektroenerģijas pielietojuma veicināšanu iekšējā elektrības tirgū, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus [atjaunojamos energoresursus], noteikumus, tādējādi, ka Eiropas Kopienai ir ārējā ekskluzīvā kompetence, kas nepieļauj tādu valsts tiesību normu, kāda ir pamatlietā, kurā ir paredzēts piešķirt atbrīvojumu no pienākuma iegādāties zaļos sertifikātus, lai valsts patēriņa tirgū importētu elektroenerģiju no trešās valsts, tādēļ, ka iepriekš starp dalībvalsti un attiecīgo trešo valsti noslēgts nolīgums par to, ka šādi importētā elektroenerģija tiek ražota no atjaunotajiem energoresursiem un tas tiek garantēts saskaņā ar tādu pašu kārtību, kas paredzēta šīs direktīvas 5. pantā;
2)

Direktīvas 2001/83, kas grozīta ar Regulu Nr. 1394/2007, 10. pants, lasot to kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to zāļu, kuras, iesniedzot tirdzniecības atļaujas pieteikumu, pamatojoties uz šo 10. pantu, ir izmantotas kā atsauces zāles cita ražotāja ģenēriskām zālēm, tirdzniecības atļaujas īpašniekam ir atzītas tiesības celt prasību par kompetentās iestādes lēmumu, ar kuru ir piešķirta tirdzniecības atļauja šīm pēdējām zālēm, ja vien tas rīkojas, lai iegūtu tiesisko aizsardzību priekšrocībai, kas šim īpašniekam ir atzīta šajā 10. pantā. Šādas tiesības celt prasību it īpaši ir tad, ja minētais īpašnieks pieprasa, lai, piemērojot šo 10. pantu, tā zāles netiktu izmantotas nolūkā saņemt tirdzniecības atļauju zālēm, kurām tā zāles nevar tikt uzskatītas par atsauces zālēm minētā 10. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē.
2)

Direktīvas 2001/29 5. panta 3. punkta n) apakšpunkts, to skatot saistībā ar tās 5. panta 2. punkta c) apakšpunktu, jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tas, ka dalībvalsts publiskajām bibliotēkām, uz kurām attiecas šīs tiesību normas, piešķir tiesības digitalizēt to kolekcijā esošos darbus, ja šī reproducēšanas darbība ir nepieciešama šo darbu publiskošanai to izmantotājiem īpašās, šim nolūkam paredzētās vietās šo iestāžu telpās;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 253/13

Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 5. jūnija spriedums (Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Public Relations Consultants Association Ltd/The Newspaper Licensing Agency Ltd u.c.

(Lieta C-360/13) (1)

(Autortiesības - Informācijas sabiedrība - Direktīva 2001/29/EK - 5. panta 1. un 5. punkts - Reproducēšana - Izņēmumi un ierobežojumi - Interneta vietņu kopiju izveide uz ekrāna un datora cietā diska kešatmiņā interneta pārlūkošanas brīdī - Pagaidu reproducēšanas darbība - Īslaicīga vai papildu darbība - Tehnoloģiska procesa neatņemama un būtiska daļa - Likumīga izmantošana - Patstāvīga ekonomiska nozīme)

2014/C 253/16

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Supreme Court of the United Kingdom

Pamatlietas puses

Prasītāja: Public Relations Consultants Association Ltd

Atbildētāji: The Newspaper Licensing Agency Ltd u.c.

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Supreme Court of the United Kingdom – Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV L 167, 10. lpp.) 5. panta 1. punkta interpretācija – Reproducēšanas tiesības – Izņēmumi un ierobežojumi – Tādu reproducēšanas darbību jēdziens, kuras ir pagaidu, īslaicīgas un papildu, kā arī tehnoloģiska procesa neatņemamas un būtiskas daļa –Tīmekļa vietnes kopija, kas tiek automātiski saglabāta kešatmiņā un uz datora ekrāna

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka kopijas uz datora izmantotāja ekrāna un kopijas šī datora cietā diska kešatmiņā, ko galalietotājs izveido interneta vietnes aplūkošanas laikā, atbilst nosacījumiem, ka kopijām jābūt pagaidu, īslaicīgām vai papildu un tām jābūt neatņemamai un būtiskai tehnoloģiska procesa daļai, kā arī nosacījumiem, kas noteikti šīs direktīvas 5. panta 5. punktā, un tātad šīs kopijas var izveidot bez autortiesību īpašnieku atļaujas.

(1) OV C 260, 07.09.2013.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 282/16

Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 12. jūnija spriedums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

(Lieta C-377/13) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Jēdziens “dalībvalsts tiesa” - Tribunal Arbitral Tributário - Direktīva 69/335/EEK - 4. un 7. pants - Kapitālsabiedrības pamatkapitāla palielināšana - 1984. gada 1. jūlijā spēkā esoša zīmognodeva - Šīs zīmognodevas atcelšana, vēlāk – tās ieviešana no jauna)

2014/C 282/21

Tiesvedības valoda – portugāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

Pamatlietas puses

Prasītāja: Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, SA

Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvas 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, kas grozīta ar Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvu 85/303/EEK, 4. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 7. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz dalībvalstij no jauna ieviest kapitāla nodokli par kapitālsabiedrības kapitāla palielināšanu, uz kuru attiecas pirmā no šīm tiesību normām, kam šāds nodoklis tika uzlikts 1984. gada 1. jūlijā, bet kas vēlāk no tā tika atbrīvota.

(1) OV C 274, 21.9.2013.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 202/8

Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 8. maija spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Assica – Associazione Industriali delle Carni e dei Salumi, Kraft Foods Italia SpA/Associazioni fra produttori per la tutela del “Salame Felino” u.c.

(Lieta C-35/13) (1)

(Lauksaimniecība - Lauksaimniecības produkti un pārtikas produkti - Regula (EEK) Nr. 2081/92 - 2. pants - Ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzība - Materiālā piemērošanas joma - Aizsardzība valsts teritorijā - Reģistrācijas Kopienā neesamība - Sekas - Tādu nosaukumu aizsardzība, kas ir saistīti ar precēm bez īpašas saiknes starp to īpašībām un ģeogrāfisko izcelsmi - Nosacījumi)

2014/C 202/09

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Corte suprema di cassazione

Pamatlietas puses

Prasītāja: Assica – Associazione Industriali delle Carni e dei Salumi, Kraft Foods Italia SpA

Atbildētāji: Associazioni fra produttori per la tutela del “Salame Felino”, La Felinese Salumi SpA, Salumificio Monpiù Srl, Salumi Boschi F.lli SpA, Gualerzi SpA, Alinovi Tullio di Alinovi Giorgio & C. Snc, Salumificio Gastaldi di Gastaldi Franco e C. Snc, Boschi Cav. Umberto SpA, Fereoli Mario & Figlio Snc, Salumificio Ducale Snc di Morini & Tortini, Fereoli Gino & Figlio Snc, Ronchei Srl, Salumificio B. R. B. Snc

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālo nolēmumu – Corte suprema di cassazione – Padomes 1992. gada 14. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2081/92 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (OV L 208, 1. lpp.) 2. panta interpretācija – Nereģistrēts cilmes vietas nosaukums, attiecībā uz kuru nepastāv juridiski saistoša akta, kas definētu ražošanas ģeogrāfiskās zonas robežas, specifikācijas attiecībā uz ražošanu un iespējamos nosacījumus, kurus ražotājiem ir jāizpilda, lai saņemtu tiesības izmantot šo cilmes vietas nosaukumu – Iespēja aizliegt valsts teritorijā kā negodīgas konkurences darbību šī cilmes vietas nosaukuma izmantošanu valsts precēm, kuru izcelsme nav cilmes vietas nosaukumā norādītā vieta

Rezolutīvā daļa

Padomes 1992. gada 14. jūlija Regula (EEK) Nr. 2081/92 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību, ko groza ar Padomes 1997. gada 17. marta Regulu (EK) Nr. 535/97, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek piešķirts aizsardzības režīms Kopienā nereģistrētam ģeogrāfiskam nosaukumam, bet ka to vajadzības gadījumā var aizsargāt saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu par to preču ģeogrāfiskiem nosaukumiem, kurām nav īpašas saiknes starp to īpašībām un to ģeogrāfisko izcelsmi, ar nosacījumu, ka tomēr, pirmkārt, šī tiesiskā regulējuma izpildē netiek apdraudēti Regulas Nr. 2081/92, ko groza ar Regulu Nr. 535/97, izvirzītie mērķi un, otrkārt, tas nav pretrunā brīvai preču apritei, kas noteikta EKL 28. pantā, kas ir jāpārbauda valsts tiesai.

(1) OV C 86, 23.03.2013.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 142/8

Tiesas (septītā palāta) 2014. gada 20. marta spriedums – Rousse Industry/Eiropas Komisija

(Lieta C-271/13 P) (1)

(Apelācija - Valsts atbalsts - Atbalsts, ko Bulgārijas Republika piešķīrusi, atsakoties no parādsaistību prasījumiem - Komisijas lēmums, ar kuru šis atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots to atgūt - Jēdziens “jauns atbalsts” - Pienākums norādīt pamatojumu)

2014/C 142/09

Tiesvedības valoda – bulgāru

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Rousse Industry (pārstāvji – A. Angelov un S. Panov, advokati)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Urraca Caviedes un D. Stefanov)

Priekšmets

Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 20. marta spriedumu lietā T-489/11 Rousse Industry/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasītājas prasību daļēji atcelt Komisijas 2011. gada 13. jūlija Lēmumu 2012/706/ES par valsts atbalstu SA.28903 (C 12/2010) (ex N 389/09), ko Bulgārija piešķīrusi uzņēmumam Rousse Industry (OV 2012, L 320, 27. lpp.) – Valsts atbalsts, atsakoties no parādsaistību prasījumiem – Lēmums, ar kuru šis atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots to atgūt – Tāds procesuālo noteikumu pārkāpums, ar kuru tiek apdraudētas prasītāja tiesības – Vispārējās tiesas izdarīts Savienības tiesību pārkāpums

Rezolutīvā daļa:

1) apelācijas sūdzību noraidīt;

2) Rousse Industry AD atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

(1) OV C 207, 20.7.2013.
1)

Padomes 2004. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2252/2004 par drošības elementu un biometrijas standartiem dalībvalstu izdotās pasēs un ceļošanas dokumentos, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regulu (EK) Nr. 444/2009, 1. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī regula nav piemērojama tādām identifikācijas kartēm, ko dalībvalsts izsniedz saviem valstspiederīgajiem, kā Nīderlandes identifikācijas kartes, neatkarīgi gan no to derīguma termiņa, gan no iespējas tās izmantot ceļojumos ārpus šīs dalībvalsts;
1)

neveikdama visus vajadzīgos pasākumus, lai no saņēmēja atgūtu valsts atbalstu, uz ko attiecas Komisijas 2010. gada 14. decembra Lēmums 2011/471/ES par valsts atbalstu C 38/05 (ex NN 52/04), ko Vācija piešķīra Biria grupai, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi LESD 108. panta 2. punktā un Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [LESD 108. panta] piemērošanai, 14. panta 3. punktā, kā arī minētā lēmuma 1.–3. pantā paredzētos pienākumus;
1)

Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti 2. panta b) un d) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, pirmkārt, meklētājprogrammas kā satura nodrošinātāja darbība, kura izpaužas kā publicētās vai trešo personu internetā ievietotās informācijas atrašana, to automātiski indeksējot, to īslaicīgi uzglabājot un visbeidzot to nododot interneta lietotāju rīcībā noteiktā svarīguma secībā, ir jākvalificē kā “personas datu apstrāde” šā 2. panta b) punkta nozīmē, ja minētā informācija ietver trešo personu personas datus, un, otrkārt, meklētājprogrammas pakalpojumu sniedzējs ir jāuzskata par “atbildīgu” par šādu personas datu apstrādi minētā 2. panta d) punkta nozīmē;
2)

Savienības tiesībās atzītās pamattiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka tās neliedz ar tiesas izdotu rīkojumu aizliegt interneta pieslēguma nodrošinātājam sniegt saviem klientiem piekļuvi interneta vietnei, kurā bez tiesību subjektu piekrišanas ir publiskoti aizsargāti objekti, ja šajā rīkojumā nav precizēts, kādi pasākumi šim pieslēguma nodrošinātājam ir jāveic, un ka pēdējais minētais var izvairīties no naudas soda par minētā rīkojuma neizpildi, ja tas pierāda, ka jau ir veicis visus iespējamos pasākumus, ar nosacījumu tomēr, ka, pirmkārt, pieņemtie pasākumi nelietderīgi neatņem interneta lietotājiem iespēju likumīgi piekļūt pieejamajai informācijai un, otrkārt, to sekas ir tādas, ka tiek novērsta vai vismaz padarīta grūti realizējama neatļauta iepazīšanās ar aizsargātajiem objektiem un interneta lietotāji, kam ir piekļuve šī rīkojuma adresāta pakalpojumiem, nopietni atturēti iepazīties ar šiem objektiem, kas nodoti to rīcībā, pārkāpjot minētās pamattiesības, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 129/5

Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 6. marta spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Loredana Napoli/Ministero della Giustizia – Dipartimento Amministrazione Penitenziaria

(Lieta C-595/12) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2006/54/EK - Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos - Sagatavošanas kursi ierēdņa statusa iegūšanai - Izslēgšana ilgstošas prombūtnes dēļ - Prombūtne dzemdību atvaļinājuma dēļ)

2014/C 129/05

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Pamatlietas puses

Prasītāja: Loredana Napoli

Atbildētāja: Ministero della Giustizia – Dipartimento Amministrazione Penitenziaria

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīvas 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbības un profesijas jautājumos (OV L 204, 23. lpp.), 2. panta 2. punkta c) apakšpunkta, 14. panta 2. punkta un 15. panta interpretācija – Tieša iedarbība – Apmācības ierēdņa statusa iegūšanai – Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta izslēgšana no apmācībām un ieskaitīšana nākamajā kursā attaisnota kavējuma, kas ilgāks par secīgām 30 dienām, gadījumā – Kavējums dzemdību atvaļinājuma dēļ

Rezolutīvā daļa:

1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīvas 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos, 15. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tādas valsts tiesību normas, saskaņā ar kurām, atsaucoties uz sabiedrības interesēm, tiek izslēgta sieviete, kura atrodas dzemdību atvaļinājumā, no profesionālās sagatavošanas kursa, kurš ir būtiska viņas darba daļa un kurš obligāti ir jāapmeklē, lai varētu kandidēt uz iecelšanu pastāvīgā ierēdņa statusā, kā arī, lai varētu saņemt darba apstākļu uzlabojumu, nodrošinot viņai tiesības piedalīties nākamajā sagatavošanas kursā, bet tā norises laikam neesot zināmam;

2) Direktīvas 2006/54 14. panta 2. punkts nav piemērojams valsts tiesību aktam, kā pamatlietā izskatāmais, ar kuru neparedz noteiktu nodarbošanos tikai vīriešu dzimuma darbiniekiem, bet ar kuru tiek kavēta pieeja šim darbam darbiniecēm, kuras nav varējušas īstenot pilnīgu profesionālo sagatavošanu obligātā dzemdību atvaļinājuma dēļ;

3) Direktīvas 2006/54 14. panta 1. punkta c) apakšpunkta un 15. panta noteikumi ir pietiekami skaidri, precīzi un beznosacījuma, lai būtu tieši piemērojami.

(1) OV C 86, 23.3.2013.
1)

Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 2. panta 2. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts, ka dalībvalsts tādos apstākļos kā pamatlietā minētie tiešajam pēcnācējam, kas ir 21 gadu vecs vai vecāks, lai to uzskatītu par apgādībā esošu un uz to attiektos šajā tiesību normā minētais “ģimenes locekļa” jēdziens, prasa pierādīt to, ka viņš ir veltīgi centies atrast darbu vai saņemt iztikas pabalstu no izcelsmes valsts iestādēm un/vai citādi mēģinājis nodrošināt savu eksistenci;