ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Direktīvas 2005/36 13. panta 1. punkta pirmajā daļā ietvertais jēdziens “tādā [pašā] profesijā” ir jāsaprot tādējādi, ka tas attiecas uz profesijām, kas izcelsmes dalībvalstī un uzņēmējā valstī ir vai nu identiskas, vai līdzīgas vai dažos gadījumos tikai atbilstošas no to aptverto darbību viedokļa (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2006. gada 19. janvāris, Colegio de Ingenieros de Caminos, Canales y Puertos, C‑330/03 , EU:C:2006:45 , 20. punkts).

Saskaņā ar minētās direktīvas 13. panta 1. punkta pirmo daļu, ja piekļuve reglamentētai profesijai vai darbībai šādā profesijā uzņēmējā dalībvalstī ir atkarīga no tā, vai personai ir konkrētas profesionālās kvalifikācijas, minētās dalībvalsts kompetentā iestāde atļauj pretendentiem piekļūt un darboties minētajā profesijā saskaņā ar tādiem pašiem noteikumiem, kurus piemēro tās pilsoņiem, ja viņiem ir kompetences apliecinājums vai kvalifikāciju apliecinoši dokumenti, kuri minēti šīs pašas direktīvas 11. pantā un kurus prasa cita dalībvalsts, lai piekļūtu profesijai vai darbotos šādā profesijā tās teritorijā.

LESD 49. pants, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/36/EK (2005. gada 7. septembris) par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2013/55/ES (2013. gada 20. novembris), 4. panta 1. punkts, kā arī 13. panta 1. punkta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, ar kuru ir noteikts, ka zobu tehniķa darbības ir jāveic sadarbībā ar zobārstu, ciktāl šī prasība atbilstoši minētajam regulējumam ir piemērojama attiecībā uz klīniskajiem zobu tehniķiem, kas savu profesionālo kvalifikāciju ir ieguvuši citā dalībvalstī un vēlas strādāt savā profesijā šajā pirmajā dalībvalstī.

Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru, lai novērtētu, vai dalībvalstis ir ievērojušas samērīguma principu sabiedrības veselības jomā, ir jāņem vērā, ka cilvēku veselība un dzīvība ir pirmajā vietā starp lietām un interesēm, kuras aizsargā LESD, un ka dalībvalstis pašas var izlemt, kādā līmenī tās vēlas nodrošināt sabiedrības veselības aizsardzību, un noteikt veidu, kādā tas ir sasniedzams. Tā kā šis aizsardzības līmenis dažādās dalībvalstīs var būt atšķirīgs, dalībvalstīm ir jāpiešķir rīcības brīvība (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 19. oktobris, Deutsche Parkinson Vereinigung, C‑148/15, EU:C:2016:776, 30. punkts un tajā minētā judikatūra).

Ņemot vērā risku pacienta veselībai, kāds piemīt jebkurai no šī sprieduma 57. punktā minētajām darbībām, sabiedrības veselības aizsardzības mērķa nozīmību, kā arī šī sprieduma 60. punktā atgādināto dalībvalstīm piešķirto rīcības brīvību, īstenojot šo mērķi, ir jākonstatē, kā to arī ir izdarījis ģenerāladvokāts savu secinājumu 26.–30. punktā, ka prasība par obligātu zobārsta starpniecību ir atbilstoša, lai sasniegtu minēto un mērķi, un tā nepārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā nolūkā.

(skat. 60., 62. un 63. punktu un rezolutīvo daļu)
Lieta C‑90/16

The English Bridge Union Limited

pret

Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – Ar sportu cieši saistītu pakalpojumu atbrīvojums – Jēdziens “sports” – Darbība, ko raksturo fiziskais elements – Sporta bridžs

Kopsavilkums – Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 26. oktobra spriedums

Eiropas Savienības tiesības–Interpretācija–Metodes–Gramatiskā, sistēmiskā un teleoloģiskā interpretācija (Padomes Direktīvas 2006/112 132. panta 1. punkta m) apakšpunkts) Nodokļu tiesību aktu saskaņošana–Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma–Atbrīvojumi–Ar sportu vai fizisko audzināšanu cieši saistītu pakalpojumu sniegšana–Sportošana–Jēdziens–Sporta bridžs–Darbība, ko raksturo šķietami maznozīmīgs fiziskais elements–Izslēgšana (Padomes Direktīvas 2006/112 132. panta 1. punkta m) apakšpunkts)
Lieta C‑251/16

Edward Cussens u.c.

pret

T. G. Brosnan

(Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Sestā direktīva 77/388/EEK – 4. panta 3. punkta a) apakšpunkts un 13. panta B daļas g) punkts – Ēku un zem tām esošās zemes nodošanas atbrīvojums no nodokļa, izņemot gadījumus, kas aprakstīti 4. panta 3. punkta a) apakšpunktā – Ļaunprātīgas rīcības aizlieguma princips – Piemērojamība, ja nav valsts tiesību normu, ar ko būtu ieviests šis princips – Tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi

Kopsavilkums – Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 22. novembra spriedums

Nodokļu tiesību aktu saskaņošana–Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma–Sestajā direktīvā paredzētie atbrīvojumi no nodokļa–Ēku un zem tām esošās zemes nodošanas atbrīvojums no nodokļa–Ļaunprātīgas rīcības aizlieguma princips–Tiešā piemērojamība–Valsts tiesiskais regulējums, kurā nav paredzēta minētā principa ieviešana valsts tiesībās–Ietekmes neesamība–Iedarbība laikā uz darījumiem, kas īstenoti pirms minētā principa noteikšanas nodokļu jomā–Atpakaļejošs spēks–Tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principu pārkāpums–Neesamība (Padomes Direktīvas 77/388 13. panta B daļas g) punkts)

Nodokļu tiesību aktu saskaņošana–Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma–Sestajā direktīvā paredzētie atbrīvojumi no nodokļa–Ēku un zem tām esošās zemes nodošanas atbrīvojums no nodokļa–Ļaunprātīgas rīcības aizlieguma princips–Darījumu pārkvalificēšana, piemērojot minēto principu–Iespēja darījumus, kas neveido ļaunprātīgu rīcību, aplikt ar nodokli, pamatojoties uz atbilstošajām valsts tiesību normām (Padomes Direktīvas 77/388 13. panta B daļas g) punkts)

Nodokļu tiesību aktu saskaņošana–Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma–Sestajā direktīvā paredzētie atbrīvojumi no nodokļa–Ēku un zem tām esošās zemes nodošanas atbrīvojums no nodokļa–Ļaunprātīgas rīcības aizlieguma princips–Piemērošanas joma–Darījumi, kuru galvenais mērķis ir nodokļu priekšrocības gūšana, kas ir pretrunā Sestās direktīvas mērķim–Kritēriji–Nodokļu priekšrocība, kas izriet no nomas līgumiem, kas noslēgti pirms to nekustamo īpašumu pārdošanas, uz kuriem attiecas minētie līgumi–Patiesā attiecīgo darījumu satura un nozīmes identificēšana–Pilnīgi mākslīga rakstura, kā arī juridisko, ekonomisko un/vai personisko saistību starp attiecīgajiem uzņēmējiem ņemšana vērā (Padomes Direktīvas 77/388 13. panta B daļas g) punkts)

Nodokļu tiesību aktu saskaņošana–Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma–Sestajā direktīvā paredzētie atbrīvojumi no nodokļa–Ēku un zem tām esošās zemes nodošanas atbrīvojums no nodokļa–Ļaunprātīgas rīcības aizlieguma princips–Piemērošanas joma–Nekustamie īpašumi, kas faktiski vēl nav lietoti pirms to pārdošanas–Iekļaušana–Nosacījums–Nodokļu priekšrocības iegūšana, kas ir pretrunā atbilstošo noteikumu mērķim–Pārbaude, kas jāveic valsts tiesai (Padomes Direktīvas 77/388 13. panta B daļas g) punkts)
Regulas Nr. 650/2012 31. pants attiecas nevis uz in rem tiesību nodošanas kārtību, kas tostarp iekļauj vindikācijas vai damnācijas legātus, bet tikai uz in rem tiesību satura ievērošanu, kas tiek noteikts atbilstoši mantojumam piemērojamiem tiesību aktiem (lex causae), un uz to pieņemšanu tās dalībvalsts tiesību sistēmā, kurā tās tiek norādītas (lex rei sitae). Līdz ar to, tā kā ar vindikācijas legātu nodotās in rem tiesības ir īpašumtiesības, kas ir atzītas Vācijas tiesībās, nav jāveic Regulas Nr. 650/2012 31. pantā paredzētā pielāgošana.

(skat. 63. un 64. punktu)
Lieta C‑262/16

Shields & Sons Partnership

pret

Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Pievienotās vērtības nodoklis – Direktīva 2006/112/EK – 296. panta 2. punkts – 299. pants – Kopējais vienotas likmes režīms lauksaimniekiem – Izslēgšana no vienotās likmes režīma – Nosacījumi – Jēdziens “lauksaimnieku kategorijas”

Kopsavilkums – Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 12. oktobra spriedums

Nodokļu tiesību aktu saskaņošana–Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma–Īpaši režīmi–Kopējs vienotas likmes režīms, ko piemēro lauksaimniekiem–Iespēja no šī režīma izslēgt lauksaimnieku–Izslēgšanas iemeslu izsmeļošs saraksts (Padomes Direktīvas 2006/112 296. panta 2. punkts, 297.–299. pants) Nodokļu tiesību aktu saskaņošana–Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma–Īpaši režīmi–Kopējs vienotas likmes režīms, ko piemēro lauksaimniekiem–Lauksaimnieku kategorijas–Jēdziens–Lauksaimnieki, kuri kā kopējā vienotas likmes režīma dalībnieki atgūst būtiski lielāku summu, nekā viņi atgūtu kā parastā vai vienkāršotā pievienotās vērtības nodokļa režīma nodokļa maksātāji–Izslēgšana (Padomes Direktīvas 2006/112 296. panta 2. punkts)
Regulas Nr. 2913/92, kurā grozījumi ir izdarīti ar Regulu Nr. 648/2005, 204. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja pienācīgi pierādītas preču daļas bojāejas un neglābjama zuduma dēļ attiecīgajā procedūrā paredzētajā galamērķa muitas iestādē netiek uzrādīts viss tādas preces daudzums, kurai piemērota Kopienas ārējā tranzīta procedūra, šī situācija – kas veido kāda no tādiem pienākumiem neizpildi, ko uzliek šīs procedūras izmantošana, proti, pienākuma preces neskartas nogādāt galamērķa muitas iestādē, neizpildi – principā rada ievedmuitas parādu attiecībā uz to preču daļu, kas nav nogādāta šajā iestādē. Valsts tiesai ir jāpārliecinās, vai tāds apstāklis kā noliešanas ierīces bojājums šajā gadījumā atbilst kritērijiem, kas raksturo “nepārvaramas varas” un “neparedzamu apstākļu” jēdzienus Regulas Nr. 2913/92, kurā grozījumi ir izdarīti ar Regulu Nr. 648/2005, 206. panta 1. punkta izpratnē, proti, vai tas ir neparasts un ārpus uzņēmēja, kurš darbojas šķidrumu transportēšanas jomā, ietekmes un vai no tā sekām nebūtu varēts izvairīties, neraugoties uz pienācīgu rūpību. Šīs pārbaudes ietvaros šai tiesai ir it īpaši jāņem vērā tas, kā uzņēmēji, proti, principāls un pārvadātājs, ir ievērojuši spēkā esošos noteikumus un prasības par cisternu tehnisko stāvokli un tādu šķidrumu kā šķīdinātājs pārvadājumu drošību.

(sal. ar 65. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)
Jānorāda, ka saskaņā ar Direktīvas 2003/87 10.a panta 2. punktu Komisijai ir plaša rīcības brīvība, nosakot nozaru un apakšnozaru līmeņatzīmes. Izmantojot šo brīvību, savukārt ir jāizdara izvēle, kā arī jāveic sarežģīti tehniski un ekonomiski vērtējumi. Šajā jomā veikta pasākuma acīmredzami nepiemērotais raksturs vien var ietekmēt šāda pasākuma tiesiskumu (spriedumi, 2016. gada 8. septembris, Borealis u.c., C‑180/15, EU:C:2016:647, 45. punkts, kā arī 2016. gada 26. oktobris, Yara Suomi u.c., C‑506/14, EU:C:2016:799, 37. punkts).

No Lēmuma 2011/278 preambulas 11. apsvēruma izriet, ka gadījumā, ja dati nav bijuši pieejami vai ja dati nav savākti atbilstoši līmeņatzīmju noteikšanas metodoloģijai, līmeņatzīmju vērtību noteikšanai ir izmantota informācija par pašreizējiem emisiju līmeņiem un patērētajiem daudzumiem un par visefektīvākajiem paņēmieniem, galvenokārt pamatojoties uz BREF. It īpaši, tā kā trūkst datu par dūmgāzu apstrādi, siltumenerģijas eksportēšanu un elektroenerģijas ražošanu, produktu līmeņatzīmju vērtības koksam un karstajam metālam ir iegūtas no tiešo un netiešo emisiju aprēķiniem, pamatojoties uz informāciju par attiecīgām enerģijas plūsmām, ko nodrošina atbilstīgie BREF un standarta emisiju koeficienti, kas noteikti LDSD 2007 (spriedumi, 2016. gada 8. septembris, Borealis u.c., C‑180/15, EU:C:2016:647, 47. punkts, kā arī 2016. gada 26. oktobris, Yara Suomi u.c., C‑506/14, EU:C:2016:799, 39. punkts).

Turklāt attiecībā uz dūmgāzēm, kas rodas karstā metāla ražošanas procesā, no Lēmuma 2011/278 preambulas 32. apsvēruma izriet, ka produktu līmeņatzīmēs tiek ņemta vērā efektīva enerģijas atgūšana no dūmgāzēm un emisijām saistībā ar šo gāzu izmantošanu. Šajā nolūkā, lai noteiktu līmeņatzīmju vērtības produktiem, kuru ražošanā rodas dūmgāzes, lielā mērā ir ņemts vērā oglekļa saturs šajās dūmgāzēs (spriedumi, 2016. gada 8. septembris, Borealis u.c., C‑180/15, EU:C:2016:647, 48. punkts, kā arī 2016. gada 26. oktobris, Yara Suomi u.c., C‑506/14, EU:C:2016:799, 40. punkts).

Šajos apstākļos nešķiet, ka, Lēmumā 2011/278 karstā metāla līmeņatzīmes noteikšanai pamatodamās uz datiem, kas iegūti no BREF par dzelzi un tēraudu un LDSD 2007, Komisija nebūtu izpildījusi tai uzlikto pienākumu izmantot visprecīzākos un visjaunākos pieejamos zinātniskos datus, kā arī nebūtu ievērojusi labas pārvaldības principu.

(sal. ar 31.–34. punktu)
Līdz ar to faktu, ka darba devējs vienpusēji un darba ņēmējam par sliktu izdara nebūtiskus grozījumus viņa darba līguma būtiskajos nosacījumos ar konkrēto darba ņēmēju nesaistītu iemeslu dēļ vai būtiskus grozījumus minētā darba līguma nebūtiskajos nosacījumos ar konkrēto darba ņēmēju nesaistītu iemeslu dēļ, nevar kvalificēt kā “atlaišanu” šīs direktīvas izpratnē.

Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvas 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu 1. panta 1. punkts un 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka darba devējam ir pienākums uzsākt šajā 2. pantā paredzētās konsultācijas, ja tas ir nolēmis darbiniekiem nelabvēlīgā veidā vienpusēji grozīt darba samaksas nosacījumus, kas nozīmē darba tiesisko attiecību izbeigšanu, ja darbinieki šiem grozījumiem nepiekrīt, ja vien ir izpildīti šīs direktīvas 1. panta 1. punktā paredzētie nosacījumi, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

Runājot par brīdi, no kura darba devējam ir pienākums uzsākt šīs Direktīvas 98/59 2. pantā paredzētās konsultācijas, ir jāatgādina Tiesas uzskats, ka konsultēšanās un paziņošanas pienākums rodas pirms darba devēja lēmuma izbeigt darba līgumus (spriedumi, 2005. gada 27. janvāris, Junk, C‑188/03, EU:C:2005:59, 37. punkts, kā arī 2009. gada 10. septembris, Akavan Erityisalojen Keskusliitto AEK u.c., C‑44/08, EU:C:2009:533, 38. punkts) un ka šīs direktīvas 2. panta 2. punktā paredzētā mērķa – izvairīties no līgumu izbeigšanas vai to skaita samazināšanas – sasniegšana tiktu apdraudēta, ja konsultācijas ar pārstāvjiem notiktu pēc darba devēja lēmuma (spriedumi, 2005. gada 27. janvāris, Junk, C‑188/03, EU:C:2005:59, 38. punkts, kā arī 2009. gada 10. septembris, Akavan Erityisalojen Keskusliitto AEK u.c., C‑44/08, EU:C:2009:533, 46. punkts).

Šāds secinājums vēl jo vairāk ir izdarāms tāpēc, ka minētās direktīvas 2. pantā paredzētās konsultēšanās mērķis, proti, izvairīties no darba līgumu izbeigšanas un samazināt izbeidzamo darba līgumu skaitu, kā arī mazināt darbinieku atlaišanas sekas (spriedums, 2009. gada 10. septembris, Akavan Erityisalojen Keskusliitto AEK u.c., C‑44/08, EU:C:2009:533, 46. punkts) un, kā norāda iesniedzējtiesa, uzteikumu saistībā ar līguma grozījumiem mērķis, proti, novērst slimnīcas likvidāciju, lielā mērā pārklājas. Tiklīdz lēmums par darba nosacījumu grozījumiem var dot iespēju novērst kolektīvo atlaišanu, minētās direktīvas 2. pantā paredzētā konsultēšanās procedūra ir jāuzsāk brīdī, kad darba devējs plāno veikt šādus grozījumus (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2009. gada 10. septembris, Akavan Erityisalojen Keskusliitto AEK u.c., C‑44/08, EU:C:2009:533, 47. punkts).

(skat. 29., 34., 35. punktu un rezolutīvo daļu)
Lieta C‑6/16

Eqiom SAS

un

Enka SA

pret

Ministère des Finances et des Comptes publics

(Conseil d’État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiešie nodokļi – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Kapitāla brīva aprite – Nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā – Direktīva 90/435/EEK – 1. panta 2. punkts – 5. panta 1. punkts – Atbrīvojums no nodokļa – Dividendes, ko meitasuzņēmums rezidents izmaksā mātesuzņēmumam nerezidentam, kuru tieši vai netieši kontrolē trešo valstu rezidenti – Prezumpcija – Krāpšana nodokļu jomā, izvairīšanās no to maksāšanas un ļaunprātīga izmantošana

Kopsavilkums – Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 7. septembra spriedums

Tiesību aktu tuvināšana–Kopēja nodokļu sistēma, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs–Direktīva 90/435–Pilnīga saskaņošana–Neesamība–Iespējamība izvērtēt vienas jomas valsts tiesiskā regulējuma saderīgumu pamatojoties uz primārajām tiesībām (Padomes Direktīvas 90/435 1. panta 2. punkts) Tiesību aktu tuvināšana–Kopēja nodokļu sistēma, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs–Direktīva 90/435–Atbrīvojums meitasuzņēmuma dalībvalstī no nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā par mātesuzņēmumam izmaksātajiem ienākumiem–Dividendes, ko meitasuzņēmums rezidents izmaksā mātesuzņēmumam nerezidentam, kuru tieši vai netieši kontrolē trešo valstu pilsoņi–Piešķiršanas nosacījumi–Mātesuzņēmuma konstatēta tiesību uz atbrīvojumu ļaunprātīgas izmantošanas neesamība–Nepieļaujamība (LESD 49. pants; Direktīvas 90/435 1. panta 2. punkts un 5. panta 1. punkts) Personu brīva pārvietošanās–Brīvība veikt uzņēmējdarbību–Kapitāla brīva aprite–Piemērošanas jomas–Nodokļu tiesību akti–Uzņēmumu ienākuma nodoklis–Dividenžu aplikšana ar nodokli–Kapitāldaļu turējums meitasuzņēmumā, kas sniedz noteiktu ietekmi uz citā dalībvalstī reģistrētas sabiedrības pārvaldību–Kapitāla brīvu apriti reglamentējošo tiesību normu nepiemērojamība–Brīvību veikt uzņēmējdarbību reglamentējošo tiesību normu piemērojamība–Mātesuzņēmums, ko tieši vai netieši kontrolē viens vai vairāki trešo valstu rezidenti–Ietekmes neesamība (LESD 49. un 63. pants)
Šajā ziņā uzmanība ir jāvērš uz to, ka ar kredītlīgumu aizdevējs galvenokārt apņemas aizņēmēja rīcībā nodot noteiktu naudas summu, savukārt pēdējais minētais galvenokārt uzņemas atmaksāt šo summu – parasti ar procentiem – paredzētajos termiņos. Tātad šāda līguma pamatsaistības attiecas uz naudas summu, kas ir jādefinē attiecībā uz līgumā noteikto maksājuma un atmaksas valūtu. Līdz ar to, kā ir norādīts ģenerāladvokāta secinājumu 46. un nākamajos punktos, tas, ka kredīts ir jāatmaksā noteiktā valūtā, principā attiecas nevis uz maksājuma papildnoteikumiem, bet gan uz pašu parādnieka pienākuma būtību un tātad ir aizdevuma līguma būtiska sastāvdaļa.

Direktīvas 93/13 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka prasība, lai līguma noteikums būtu sastādīts vienkāršā, skaidri saprotamā valodā, ir saistīta ar nosacījumu, ka kredītlīgumu gadījumā finanšu iestādēm ir jāsniedz aizņēmējiem pietiekama informācija, lai tie varētu pieņemt labi informētus un piesardzīgus lēmumus. Šajā ziņā šī prasība nozīmē, ka noteikums, saskaņā ar kuru aizdevums ir jāatmaksā tajā pašā ārvalsts valūtā, kādā tas ir ticis pielīgts, patērētājam ir jāsaprot ne vien no formālā un gramatiskā viedokļa, bet arī attiecībā uz tā konkrēto nozīmi tādējādi, ka vidusmēra patērētājam, kas ir samērā informēts, uzmanīgs un apdomīgs, ir jāspēj ne vien apzināties tās ārvalsts valūtas vērtības pieauguma vai samazinājuma iespējamību, kurā līgums ir noslēgts, bet arī novērtēt šāda noteikuma iespējami nozīmīgās ekonomiskās sekas attiecībā uz viņa finansiālajām saistībām. Šajā ziņā nepieciešamās pārbaudes ir jāveic valsts tiesai.

Tādējādi, kā ir norādīts ģenerāladvokāta secinājumu 66. un 67. punktā, pirmkārt, aizņēmējs ir skaidri jāinformē par to, ka, parakstot aizdevuma līgumu, kas ir izteikts ārvalsts valūtā, viņš sevi pakļauj valūtas riskam, ko viņam no ekonomiskā viedokļa, iespējams, būs grūti uzņemties gadījumā, ja samazināsies tās valūtas vērtība, kurā viņš saņem ienākumus. Otrkārt, komersantam, šajā gadījumā bankai, ir jāizklāsta iespējamās valūtas maiņas likmju izmaiņas un aizdevuma līgumu ārvalsts valūtā slēgšanai raksturīgie riski, it īpaši, ja patērētājs aizņēmējs ienākumus nesaņem šajā valūtā. Līdz ar to valsts tiesai ir jāpārbauda, vai komersants attiecīgajiem patērētājiem ir darījis zināmu visu atbilstīgo informāciju, kas viņiem ļauj novērtēt tāda līguma noteikuma kā tas, uz kuru attiecas pamatlieta, ekonomiskās sekas attiecībā uz viņu finanšu saistībām.

(skat. 50. un 51. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)
Lieta C‑392/16

Dumitru Marcu

pret

Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) un Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București

(Curtea de Apel Bucureşti lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – 199. panta 1. punkta c) apakšpunkts – PVN identifikācijas numura nepiešķiršana – Apgrieztā iekasēšana – Prejudiciālā jautājuma hipotētiskums – Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu nepieņemamība

Kopsavilkums – Tiesas (otra palāta) 2017. gada 6. jūlija spriedums

Prejudiciāli jautājumi – Tiesas kompetence – Robežas – Lūgums interpretēt Savienības tiesību normas, kas acīmredzami nav piemērojamas pamatlietā – Direktīvas 2006/112 199. panta 1. punkta c) apakšpunkts – Nepieņemamība

(LESD 267. pants; Padomes Direktīvas 2006/112 135. panta 1. punkta j) un k) apakšpunkts, 137. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 199. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

Curtea de Apel Bucureşti (Bukarestes Apelācijas tiesa, Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu nav pieņemams.

Tikai tad, kad attiecīgā dalībvalsts ir izvēlējusies piešķirt saviem nodokļa maksātājiem Direktīvas 2006/112 137. pantā paredzēto izvēli un ja viens no nodokļu maksātajiem ir izmantojis šo iespēju, darījumiem, uz kuriem attiecas šīs direktīvas 135. panta 1. punkta j) un k) apakšpunkts, var piemērot apgrieztās iekasēšanas mehānismu, pamatojoties uz šīs direktīvas 199. panta 1. punkta c) apakšpunktu.

Līdz ar to, lai gan pamatlietā aplūkotie darījumi vai daži no tiem attiecas uz nekustamo īpašumu Direktīvas 2006/112 135. panta 1. punkta j) un k) apakšpunkta izpratnē, ja Rumānija savos tiesību aktos nav piemērojusi Direktīvas 2006/112 137. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā paredzēto iespēju piešķirt saviem nodokļa maksātajiem tiesības izvēlēties savu darījumu aplikšanu ar nodokli vai ja D. Marcu nav iesniedzis skaidru lūgumu šajā ziņā atbilstoši šīs direktīvas 137. pantam saviem darījumiem piemērot PVN, minētās direktīvas 199. panta 1. punkta c) apakšpunkta piemērošanas nosacījumi nav izpildīti un tādēļ apgrieztās iekasēšanas mehānisms, kāds ir paredzēts šajā direktīvā, nav piemērojams.

Otrkārt, pieņemot, ka pamatlietā aplūkotie darījumi ir notikuši ar nekustamo īpašumu Direktīvas 2006/112 12. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta izpratnē, arī tad šiem darījumiem nevar piemērot atgrieztās iekasēšanas mehānismu, jo tie neietilpst to darījumu sarakstā, kas ir izsmeļoši uzskaitīti Direktīvas 2006/112 199. panta 1. punkta a)–g) apakšpunktā.

(skat. 47., 51., 52. un 54. punktu un rezolutīvo daļu)