ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
39

Proti, lai arī Spānijas Karaliste izklāsta dažādus argumentus par to, kādā apmērā attiecīgais nelikumīgais atbalsts vai nu esot jāatgūst, vai esot ticis patiesībā atgūts, gan no rakstiskajam liecībām, kas sniegtas, atbildot uz Tiesas uzdotajiem jautājumiem, gan no tiesas sēdē sniegtajiem paskaidrojumiem izriet, ka Spānijas Karaliste atzīst, ka pat tad, ja visi šie argumenti būtu pieņemami un pamatoti, Komisijas argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigās nebija atgūta būtiska daļa no atbalsta, kas bija jāatgūst, lai izpildītu spriedumu Komisija/Spānija (EU:C:2006:777).
17

Saskaņā ar Komisijas viedokli no Beļģijas iestāžu atbilžu uz 2009. gada 26. jūnija argumentēto atzinumu analīzes, kā arī no to turpmākajiem paziņojumiem izriet, ka minētā dalībvalsts līdz prasības pamatlietā sakarā ar valsts pienākumu neizpildi celšanai nebija pilnībā izpildījusi iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Beļģija. Faktiski viena Flandrijas reģiona aglomerācija neatbilda Direktīvas 91/271 5. panta 2. un 3. punkta prasībām un 21 Valonijas reģiona aglomerācija, kā arī Briseles Galvaspilsētas reģions neatbilda Direktīvas 91/271 3. panta un/vai 5. panta 2. un 3. punkta prasībām.
2)

Vai CIVA 16. panta 6. punkta c) apakšpunkts atbilstoši pārsūdzētajā spriedumā sniegtajai interpretācijai (ka nodoklis par komercreklāmu publisku demonstrēšanu nav uzskatāms par summu, kas samaksāta pakalpojumu saņēmēja vārdā un interesēs, lai gan tā ir iegrāmatota trešās personas pagaidu kontos un to tiek paredzēts samaksāt valsts iestādēm, līdz ar to tā netiek izslēgta no nodokļu bāzes PVN aprēķināšanai) ir saderīgs ar [Sestās direktīvas] 11. panta A daļas 3. punkta c) apakšpunktā (tagad – Direktīvas 2006/112 79. panta pirmās daļas c) punkts) paredzēto noteikumu, īpaši jēdzienu “summas, ko nodokļu maksātājs saņēmis no pircēja kā tādu izmaksu atmaksāšanu, kuras veiktas pircēja vārdā un interesēs un kuras iegrāmatotas šā nodokļa maksātāja pagaidu kontā”?”
38

Attiecībā uz Direktīvas 2000/78 6. panta 2. punkta redakcijām citu Savienības dalībvalstu valodās ir jākonstatē, ka tajās, tāpat kā šī sprieduma 35. punktā ietvertajā franču valodas redakcijā, ir skaidri minēta vecuma noteikšana, lai persona saņemtu pensiju vai invaliditātes pabalstu vai varētu pretendēt uz pensiju vai invaliditātes pabalstu, profesionālo sociālā nodrošinājuma sistēmu mērķiem. Piemēram, minētā noteikuma spāņu valodas redakcijā ir paredzēts “la determinación, para los regímenes profesionales de seguridad social, de edades para poder beneficiarse de prestaciones de jubilación o invalidez u optar a las mismas”, šī noteikuma vācu valodas redakcijā ir šāda: “bei den betrieblichen Systemen der sozialen Sicherheit die Festsetzung von Altersgrenzen als Voraussetzung für die Mitgliedschaft oder den Bezug von Altersrente oder von Leistungen bei Invalidität”, attiecīgā noteikuma angļu valodas redakcijā ir noteikts “the fixing for occupational social security schemes of ages for admission or entitlement to retirement or invalidity benefits”, savukārt šī paša noteikuma poļu valodas redakcijā ir teikts “ustalanie, dla systemów zabezpieczenia społecznego pracowników, wieku przyznania lub nabycia praw do świadczeń emerytalnych lub inwalidzkich”.
“54

[..] no teleoloģiskā viedokļa saskaņā ar Direktīvas 2003/87 9. panta 3. punktu uzsāktās procedūras mērķis papildus Komisijas iepriekšējās kontroles iespējai ir nodrošināt dalībvalstīm tiesisko drošību un it īpaši dot tām iespēju īsā laika sprīdī gūt skaidrību par veidu, kādā tās var sadalīt emisijas kvotas un pārvaldīt kvotu tirdzniecības sistēmu Kopienā, pamatojoties uz savu VSP attiecīgajā kvotu sadales periodā. Ņemot vērā šā perioda ierobežoto ilgumu, kas ir trīs vai pieci gadi (Direktīvas 2003/87 11. pants), gan Komisijai, gan dalībvalstīm ir leģitīma interese par to, lai jebkuras domstarpības par VSP saturu ātri tiktu atrisinātas un lai VSP visā tā spēkā esamības periodā nebūtu pakļauts riskam, ka Komisija to varētu apstrīdēt ([iepriekš minētais] rīkojums lietā EnBW Energie Baden‑Württemberg/Komisija, 117. punkts).
24

Lai nodrošinātu tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principu ievērošanu, Savienības materiālo tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tās attiecas uz situācijām, kas radušās pirms to stāšanās spēkā, tikai tad, ja no to redakcijas, mērķiem vai struktūras skaidri izriet, ka tām ir jāpiešķir šāds spēks (it īpaši skat. 2002. gada 29. janvāra spriedumu lietā C-162/00 Pokrzeptowicz-Meyer, Recueil, I-1049. lpp., 49. punkts un tajā minētā judikatūra).
30

No attiecīgā tiesību akta rakstura un it īpaši no apstākļa, ka runa ir par vispārpiemērojamu tiesību aktu, izriet, ka tas pats par sevi nevar atbrīvot struktūru, kas to pieņem, no informācijas [sniegšanas] pienākuma, kas izriet no šīs direktīvas.
18

No Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem izriet, ka KartG 39. panta 2. punkts ir speciālā tiesību norma, kas regulē pieteikumus par piekļuvi lietas materiāliem attiecībā uz tiesvedībām konkurences jomā, un kā tāda šī norma izslēdz to, ka ZPO 219. panta 2. punktā ietvertā vispārējā norma būtu piemērojama šādās tiesvedībās. Līdz ar to šajā gadījumā ZPO 219. panta 2. punkta otrā teikuma piemērošanas nosacījumi, tostarp nosacījums par to, ka gadījumā, ja lietas dalībnieki nav devuši piekrišanu, ir jāpierāda likumīgas juridiskās interese esamība, būtu jāizpilda tikai tad, ja Tiesas sniegtā atbilde liktu iesniedzējtiesai uzskatīt KartG 39. panta 2. punktu par nesaderīgu ar Savienības tiesībām un tādējādi to nepiemērot. Taču, ja minētā atbilde ļautu iesniedzējtiesai uzskatīt, ka KartG 39. panta 2. punkts ir saderīgs ar Savienības tiesībām, tā varētu lemt par VDMT pieteikumu piešķirt piekļuvi attiecīgajiem lietas materiāliem, pamatojoties uz vienīgi šo tiesību normu, kas ZPO 219. panta 2. punktu padarītu par nepiemērojamu šajā lietā.
41

Sagatavojot pilnšļirces, lai izpildītu to aptieku pasūtījumus, kurām pacienti ir iesnieguši attiecīgās receptes, tāda sabiedrība kā Apozyt neizmanto nevienu no minētā pielikuma 1. punktā minētajiem biotehnoloģijas procesiem, turklāt tā šīm aptiekām nekad neveic iepriekšējas piegādes, kā to tieši vai netieši dara vairumtirgotāji. Turklāt no iesniedzējtiesas lēmuma un tostarp no uzdotā jautājuma formulējuma izriet, pirmkārt, ka Landgericht Hamburg pamatojas uz priekšnoteikumu, saskaņā ar kuru zāļu sastāvs netiek mainīts. Otrkārt, šļirču, arī pilnšļirču satura izrakstīšanu pacientam veic ārsts, kurš arī ir pats izlēmis ārstēt savu pacientu, izmantojot šīs šļirces.
—

kuru sertifikāti pēc turētāju lūguma tieši vai netieši tiek atpirkti vai izpirkti no šo uzņēmumu aktīviem. Pasākumus, ko veic PVKIU, lai nodrošinātu, ka to sertifikātu fondu biržas cena būtiski neatšķiras no to tīrās aktīvu vērtības, uzskata par līdzvērtīgiem šādai atpirkšanai vai izpirkšanai.
13

No Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem izriet, ka laikā no 1993. gada 28. septembra līdz 2008. gada 31. augustamP. Dumont de Chassart strādāja algotu darbu Francijā. Savukārt G. Descampe strādāja algotu darbu gan Beļģijā laikā no 1968. līdz 1976. gadam un no 1987. līdz 1988. gadam, gan Francijā laikā no 1989. gada līdz 2002. gadam. Pēc tam G. Descampe vairs nestrādāja un, būdams “priekšpensijā”, dzīvoja Francijā no saviem ietaupījumiem, nesaņemot nevienu pabalstu.
2

Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp pašvaldību asociāciju Grande Área Metropolitana do Porto (turpmāk tekstā – “GAMP”) un vairākām valsts iestādēm, ko pārstāv Comissão Directiva do Programa Operacional Potencial Humano (Darbības programmas cilvēkpotenciāla attīstībai komisija), Ministério do Ambiente e do Ordenamento do Território, tagad – Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território (Vides un teritorijas labiekārtošanas ministrija, tagad – Lauksaimniecības, jūras lietu, vides un teritorijas labiekārtošanas ministrija) un Ministério do Trabalho e da Solidariedade Social (Darba un sociālās solidaritātes ministrija) par Eiropas Savienības fondu izmantošanu.
71

Tomēr minētā tiesību norma prasa it īpaši Direktīvas 2003/86 IV nodaļā minēto nosacījumu ievērošanu. Tās 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir viens no šiem nosacījumiem un ļauj dalībvalstīm pieprasīt pierādījumus, ka apgādniekam ir stabili un pastāvīgi ienākumi, kas ir pietiekami, lai apmierinātu pašam savas un viņa ģimenes locekļu vajadzības, neizmantojot attiecīgās dalībvalsts sociālās palīdzības sistēmu. Šajā pašā tiesību normā ir precizēts, ka dalībvalstis novērtē šos ienākumus atkarībā no to veida un pastāvīguma un var ņemt vērā valsts minimālo algu un pensiju līmeni, kā arī ģimenes locekļu skaitu (iepriekš minētais spriedums lietā Chakroun, 42. punkts).
78

No pirmā apelācijas pamata pārbaudes izriet, ka Vispārējā tiesa nav pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nolemjot, ka Komisija pamatoti ir uzskatījusi, ka kapitāla ieguldījums ir valsts atbalsts EKL 87. panta 1. punkta izpratnē. Tādējādi, arī nepieļaujot kļūdu tiesību piemērošanā, Vispārējā tiesa, lai noraidītu tajā izvirzīto pamatu, kas attiecas uz EKL noteiktās kompetences sadales pārkāpumu, apstrīdētā sprieduma 203.–205. punktā ir noteikusi: “203 Šajā gadījumā [..] saistībā ar iebildumu, saskaņā ar kuru Komisija esot pārkāpusi dalībvalstu pilnvaras, ir jānorāda, kā tas arī izriet no pirmā pamata pārbaudes, ka Komisija nav pieļāvusi kļūdu, atzīstot, ka kapitāla ieguldījums ir valsts atbalsts EKL 87. panta 1. punkta nozīmē. Tātad tā šajā ziņā nav pārkāpusi dalībvalstu pilnvaras. Līdz ar to [..] Komisijai bija pilnvaras to novērtēt atbilstoši minētā panta 2. un 3. punktam. Tātad tā šajā ziņā nav pārkāpusi dalībvalstu pilnvaras. 204 Saistībā ar apgalvojumu, saskaņā ar kuru reģionālā un ekonomikas politika, kurā ietilpst dienvidu skrejceļa paplašināšana, ir dalībvalstu ekskluzīvā kompetencē, ir jākonstatē, ka, pat ja tā būtu atzīta, šis apstāklis nevarētu radīt tādas sekas, ka Komisijai tiek atņemtas valsts atbalsta kontroles pilnvaras, kas tai piešķirtas EKL 87. un 88. pantā, gadījumā, ja šo politiku ietvaros piešķirtais finansējums būtu valsts atbalsts EKL 87. panta 1. punkta nozīmē. 205 Visbeidzot saistībā ar faktu, ka Komisija nevarot nodrošināt labāku kontroli par to, kas tiek veikta valsts līmenī, kā to pieprasa EKL 5. panta 2. punkts, ir jāatzīst, ka šim argumentam nav nozīmes, ņemot vērā to, ka ir noteikts, ka Komisijai saskaņā ar EK līgumu bija pilnvaras pārbaudīt šajā gadījumā aplūkoto pasākumu, jo tas attiecās uz valsts atbalstu.”
47

Norādot, ka Padome viņai nekad nebija paziņojusi citus strīdīgo tiesību aktu pieņemšanas pamatojuma aspektus kā tos, kas bija minēti šajos tiesību aktos un ietverti preses rakstā, kas bija iesniegts, lai pamatotu Vispārējā tiesā iesniegto iebildumu rakstu, Bamba k-dze apgalvo, ka atsaukšanās uz apstākli, ka viņa bija Cyclone preses grupas direktore, un politisko kontekstu Kotdivuārā šo tiesību aktu pieņemšanas brīdī, izriet no neskaidriem, neprecīziem un kategoriskiem apsvērumiem, kas nav pietiekams pamatojums, lai ļautu Bamba k-dzei saprast iemeslus viņas iekļaušanai to personu sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi, un konstatēt to pamatotību, kā arī lai ļautu Vispārējai tiesai veikt likumības kontroli. Līdz ar to Vispārējā tiesa esot pamatoti secinājusi, ka pamatojums ir nepietiekams.
45

Šajā ziņā ir jāatgādina, ka saskaņā ar Lēmuma Nr. 1/80 6. panta 1. punkta pirmo ievilkumu, lai Turcijas darba ņēmējam būtu tiesības atjaunot savu darba atļauju pie viena un tā paša darba devēja, pietiek ar to, ka viņš ir bijis likumīgi nodarbināts ilgāk nekā gadu, ņemot vērā, ka šajā tiesību normā šo tiesību atzīšana nav padarīta atkarīga ne no viena cita nosacījuma un it īpaši ne no tādiem nosacījumiem, ar kādiem ir iegūtas iebraukšanas un uzturēšanās tiesības (iepriekš minētais spriedums lietā Unal, 38. punkts un tajā minētā judikatūra).
24

Šādi noteikumi nedrīkst pārkāpt nodokļu sistēmas neitralitātes principu, liekot apliekamajai personai pilnībā vai daļēji uzņemties PVN nastu. It īpaši šādiem noteikumiem ir jāļauj apliekamajai personai ar atbilstošiem nosacījumiem atgūt visu parādu, kas izriet no šī pārmaksātā PVN. Tas nozīmē, ka atmaksa ir jāveic saprātīgā termiņā, samaksājot skaidrā naudā vai līdzīgā veidā, un ka katrā ziņā pieņemtais atmaksas veids nedrīkst apliekamajai personai radīt nekādu finanšu risku (it īpaši skat. 2001. gada 25. oktobra spriedumu lietā C-78/00 Komisija/Itālija, Recueil, I-8195. lpp., 33. un 34. punkts; 2008. gada 10. jūlija spriedumu lietā C-25/07 Sosnowska, Krājums, I-5129. lpp., 17. punkts; 2011. gada 12. maija spriedumu lietā C-107/10 Enel Maritsa Iztok 3, Krājums, I-3873. lpp., 33. punkts, un iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Ungārija, 45. punkts).
25

24. pantā ar nosaukumu “Darbības joma”, kas ir ietverts 2. iedaļā ar nosaukumu “Marķēšana”, ir noteikts: “1. Šī iedaļa attiecas uz barību, kas minēta [Regulā Nr. 1829/2003]. 2. Šī iedaļa neattiecas uz barību, kas satur vielas, kuras sastāv no ĢMO, satur tos vai ražoti no tiem, ar īpatsvaru, kas nepārsniedz 0,9 % no barības un no katras barības, no kuras tā sastāv, ar noteikumu, ka šī klātbūtne ir nejauša vai tehniski nenovēršama. [..]”
63

No otras puses, kā arī to savu secinājumu 76. punktā ir norādījusi ģenerāladvokāte, reāla saikne, kas tiek prasīta starp studentu, pabalsta pieprasītāju, un uzņēmēju dalībvalsti, nav jānosaka vienoti attiecībā uz visiem pabalstiem, bet ir jānosaka atkarībā no lietā aplūkotā pabalsta pamatelementiem, it īpaši no tā rakstura un mērķiem. Starp citu, pabalsta mērķis ir jāpārbauda atkarībā no pabalsta rezultātiem, nevis no tā struktūras vai tā formālas kvalifikācijas (šajā ziņā skat. spriedumu apvienotajās lietās Vatsouras un Koupatantze, 41. un 42. pants).
20

Šajā gadījumā, protams, nav šaubu par to, ka “Garkalns” ir Latvijas uzņēmums, kurš ir dibināts Latvijā, un ka visi pamatlietas apstākļi ir saistīti tikai ar šo vienu dalībvalsti. Tomēr, kā izriet no Tiesas judikatūras, tās atbilde var būt noderīga iesniedzējtiesai pat šādos apstākļos, proti, gadījumā, ja tās valsts tiesībās būtu noteikts pienākums piešķirt valsts pilsonim tādas pašas tiesības, kādas citas dalībvalsts pilsonim izrietētu no Savienības tiesībām tādā pašā situācijā (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu apvienotajās lietās Blanco Pérez un Chao Gómez, 39. punkts, kā arī 2012. gada 10. maija spriedumu apvienotajās lietās no C-357/10 līdz C-359/10 Duomo Gpa u.c, 28. punkts).
40

Ar savu trešo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Direktīva 2006/112 ir jāinterpretē tādējādi, ka fakts, ka nodokļa maksātājs nav pārbaudījis nedz to, vai būvlaukumā nodarbināto darba ņēmēju un rēķina izrakstītāja starpā ir tiesiskās attiecības, nedz to, vai šis izrakstītājs ir šos darba ņēmējus deklarējis, ir tāds objektīvs apstāklis, no kura ir secināms, ka rēķina saņēmējs ir zinājis vai tam bijis jāzina, ka tas piedalās ar izvairīšanos no PVN saistītas krāpšanas darījumā.
44

Vispirms, kaut arī no Pamatlēmuma preambulas ceturtā apsvēruma izriet, ka noziedzīgos nodarījumos cietušajiem ir jānodrošina augsts aizsardzības līmenis (skat. it īpaši 2008. gada 9. oktobra spriedumu lietā C-404/07 Katz, Krājums, I-7607. lpp., 42. un 46. punkts), Pamatlēmuma mērķis ir tā 1. panta c) punktā definētajā kriminālprocesā vienīgi izstrādāt obligātos standartus par noziedzīgajos nodarījumos cietušo aizsardzību (2011. gada 15. septembra spriedums apvienotajās lietās C-483/09 un C-1/10 Gueye un Salmerón Sánchez, Krājums, I-8263. lpp., 52. punkts).
30

Šajā ziņā minētā tiesa tostarp jautā, vai ar 2004. gada 16. decembra spriedumu lietā C-293/03 My (Krājums, I-12013. lpp.) un 2006. gada 16. februāra spriedumu lietā C-185/04 Öberg (Krājums, I-1453. lpp.) netiek mēģināts noteikt šādu pieeju, it īpaši tādēļ, ka pirmajā no šiem spriedumiem ir uzsvērts, ka saskaņā ar EKL 10. pantu nevar tikt pieļauts, ka valsts tiesiskais regulējums varētu traucēt un tādējādi atturēt no profesionālo darbību veikšanas Eiropas Savienības iestādē, atņemot darba ņēmējam tiesības saņemt sociālos pabalstus, kurus tas būtu saņēmis saskaņā ar savas valsts režīmu, ja tas nebūtu uzsācis šādu profesionālo darbību. Tomēr ir jānoskaidro, vai tas, ka ECB personāls ir atbrīvots no Vācijas ienākuma nodokļa, lai gan vecāku pabalsts tiek finansēts no nodokļiem, nepieļauj šīs koncepcijas attiecināšanu uz tādu situāciju kā pamatlietā.
54

Atšķirībā no Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 4. punkta, kurš gadījumā, ja tas ir trešo personu izdots dokuments, šīm personām piešķir vienīgi tiesības uz to, ka ar tām attiecīgā iestāde apspriedīsies saistībā ar šī paša 4. panta 1. un 2. punktā paredzēto izņēmumu piemērošanu, šī panta 5. punktā dalībvalsts iepriekšēja piekrišana ir noteikta kā nepieciešams nosacījums tās izdota dokumenta izsniegšanai, ja attiecīgā dalībvalsts to lūdz.
18

Lai minēto vietni varētu izmantot, interneta lietotājiem ir jāaizpilda pieteikuma veidlapa. Tiklīdz interneta lietotāji izdara pasūtījumu, pēdējiem minētajiem izdarot atzīmes attiecīgajos veidlapas lauciņos, ir jāpaziņo, ka tie piekrīt līguma vispārējiem noteikumiem un atsakās no tiesībām atkāpties no līguma. Direktīvas 97/7 4. un 5. pantā paredzētā informācija, it īpaši informācija par tiesībām atkāpties no līguma, interneta lietotājiem netiek tieši parādīta, viņi to tomēr var apskatīt, uzklikšķinot uz saiti minētā līguma noslēgšanas lapā, kas aizpildāma. Ja minētajā lauciņā nav ievilkts ķeksītis, abonenta līguma noslēgšana ar Content Services nav iespējama.
7

Komisijas 1995. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1663/95 ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Regulu Nr. 729/70 attiecībā uz ELVGF Garantiju nodaļas grāmatojumu noskaidrošanas procedūru (OV L 158, 6. lpp.), ar grozījumiem, kas paredzēti Komisijas 1999. gada 22. oktobra Regulā (EK) Nr. 2245/1999 (OV L 273, 5. lpp.; turpmāk tekstā – “Regula Nr. 1663/95”), 8. panta 1. punktā ir noteikts: “Ja kādas izmeklēšanas rezultātā Komisija uzskata, ka izdevumi netika veikti saskaņā ar Kopienas noteikumiem, tā paziņo ieinteresētajai dalībvalstij iegūtās ziņas veicamos korektīvos pasākumus, lai nodrošinātu atbilstību turpmāk. Paziņojumā ietver atsauci uz šo regulu. Dalībvalsts atbild divu mēnešu laikā, un Komisija pēc tam var mainīt savu nostāju. Attaisnotos gadījumos Komisija var piekrist pagarināt attiecīgo atbildes termiņu. Pēc atbildes sniegšanas termiņa beigām Komisija uzaicina attiecīgo dalībvalsti uz divpusējām sarunām, un puses cenšas panākt vienošanos par veicamajiem pasākumiem, kā arī par pārkāpuma smaguma novērtējumu un Kopienai nodarītajiem finansiālajiem zaudējumiem. Pēc šīm sarunām un pēc termiņa beigām, ko Komisija, apspriedusies ar dalībvalstīm, pēc tām ir noteikusi tālākas informācijas sniegšanai, vai, ja dalībvalsts nepieņem uzaicinājumu uz tikšanos Komisijas noteiktajā termiņā, pēc šā termiņa beigām Komisija oficiāli nosūta dalībvalstij savus secinājumus, atsaucoties uz Komisijas [..] Lēmumu 94/442/EK. Neskarot šā punkta ceturto daļu, paziņojumā iekļauj to izdevumu novērtējumu, kurus Komisija gatavojas izslēgt atbilstīgi Regulas [..] Nr. 729/70 5. panta 2. punkta c) apakšpunktam. Dalībvalsts pēc iespējas drīz informē Komisiju par korektīviem pasākumiem, kas ir pieņemti, lai nodrošinātu atbilstību Kopienas noteikumiem, un to spēkā stāšanās dienu. Komisija pēc vajadzības pieņem vienu vai vairākus lēmumus atbilstīgi Regulas [..] Nr. 729/70 5. panta 2. punkta c) apakšpunktam par to izdevumu izslēgšanu, kuri neatbilst Kopienas noteikumiem, līdz pat korektīvo pasākumu spēkā stāšanās dienai.”
26

Savukārt Itālijas valdība apgalvo, ka Itālijas tiesiskais regulējums ietver tiesību instrumentus, kas ļauj saprātīgā termiņā no pašvaldību uzņēmumiem, kuri izmanto poligonu, saņemt visu poligona apsaimniekotājam radušos izmaksu atmaksu. It īpaši tā norāda, ka poligona apsaimniekotājs ir cēlis regresa prasību administratīvajā tiesā, kurai ir ekskluzīva kompetence to izskatīt.
16

Iesniedzējtiesa norādīja, ka Á. L. González Alonso ir pieņēmis piedāvājumu un parakstījis virkni dokumentu, tostarp apdrošināšanas polisi ar nosaukumu “Segur Fondo Dinámico”, apdrošināšanas aptaujas lapu attiecībā uz parakstītāja datiem un viņa veselības stāvokli, kā arī viņa bankai adresēto atļauju automātiski atskaitīt no viņa konta apdrošināšanas prēmijas maksājumus. Tiklīdz šie dokumenti bija parakstīti, Nationale Nederlanden no 2007. gada 3. septembra ar bankas starpniecību sāka tieši atskaitīt no Á. L. González Alonso konta secīgās [apdrošināšanas] prēmijas un turpināja to darīt līdz 2008. gada 30. maijam, šiem atskaitījumiem kopumā sasniedzot summu EUR 3083,30 apmērā.
1)

paredzētajā termiņā neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai atgūtu valsts atbalstu, kas par nelikumīgu un ar kopējo tirgu nesaderīgu atzīts ar Komisijas 2005. gada 7. decembra Lēmumu 2006/323/EK saistībā ar Francijas, Īrijas un Itālijas īstenoto atbrīvojumu no akcīzes nodokļa minerāleļļām, ko attiecīgi Gardannā, Šenonas reģionā un Sardīnijā izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā, un Komisijas 2007. gada 7. februāra Lēmumu 2007/375/EK saistībā ar Francijas, Īrijas un Itālijas īstenoto atbrīvojumu no akcīzes nodokļa minerāleļļām, ko attiecīgi Gardannā, Šenonas reģionā un Sardīnijā izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā (C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01)), Itālijas Republika nav izpildījusi Lēmuma 2006/323 5. pantā, Lēmuma 2007/375 4. pantā un EKL 249. panta ceturtajā daļā paredzētos pienākumus;
Līguma par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām (TRIPs), kas ietverts 1.C pielikumā Līgumam par Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) izveidošanu, kurš apstiprināts ar Lēmumu 94/800 par daudzpusējo sarunu Urugvajas kārtā panākto nolīgumu slēgšanu Eiropas Kopienas vārdā jautājumos, kas ir tās kompetencē, 27. pants ietilpst kopējā tirdzniecības politikā.

LESD 207. panta 1. punkts būtiski atšķiras no noteikumiem, kurus tas būtībā aizstājis, tādēļ jautājums par kompetenču sadalījumu starp Savienību un dalībvalstīm ir jāizvērtē, pamatojoties uz pašreiz spēkā esošo Līgumu.

Šajā ziņā, pirmkārt, no LESD 207. panta 1. punkta izriet, ka kopējā tirdzniecības politika ietilpst Savienības ekskluzīvajā kompetencē un it īpaši attiecas uz intelektuālā īpašuma komerciālajiem aspektiem. Šādā ziņā ar to vien, ka tādam Savienības tiesību aktam kā tās noslēgtam nolīgumam var būt zināma iedarbība uz starptautisko tirdzniecību, nepietiek, lai secinātu, ka šis akts būtu pieskaitāms tiem, kas ietilpst kopējā tirdzniecības politikā; savukārt Savienības tiesību akts ietilpst ekskluzīvajā kompetencē kopīgās tirdzniecības politikas jomā, ja tas konkrēti attiecas uz starptautisko tirdzniecību tādā ziņā, ka šis akts ir it īpaši domāts, lai veicinātu, atvieglotu vai reglamentētu šo tirdzniecību, un tieši un tūlītēji to ietekmē. No tā izriet, ka Savienības intelektuālā īpašuma jomā pieņemto tiesību normu vidū tikai tās, kurām ir īpaša saikne ar starptautisko tirdzniecību, var ietilpt LESD 207. panta 1. punktā paredzētajā intelektuālā īpašuma komerciālo aspektu jēdzienā un tādējādi – kopējās tirdzniecības politikas jomā.

Otrkārt, tas, ka TRIPs līguma 27. pantā esošie patentspējas noteikumi tiek uzskatīti par ietilpstošiem kopējās tirdzniecības politikas, nevis iekšējā tirgus jomā, pareizi atspoguļo apstākli, ka šie noteikumi ir saistīti ar starptautiskās tirdzniecības liberalizāciju, nevis Savienības dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu.

(sal. ar 46., 48., 49., 51., 52., 60. un 61. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)