ĢENERĀLADVOKĀTES KRISTĪNES ŠTIKSAS-HAKLAS SECINĀJUMI,

sniegti 2004. gada 20. janvārī ( )

Apvienotās lietas C-37/02 un C-38/02

Adriano Di Lenardo Srl

pret

Ministero del Commercio con l'Estero

un

Dilexport Srl

pret

Ministero del Commercio con l'Estero

[Tribunale amministrativo regionale per il Veneto (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu]





Banāni – Importēšanas kārtība – Regula (EK) Nr. 896/2001 – Spēkā esamība – Tiesiskā drošība – Tiesiskās paļāvības aizsardzība – Atpakaļejošs spēks – Tiesības brīvi veikt profesionālo darbību





Saturs

I – Ievads

II – Atbilstošās tiesību normas

A – Padomes regulas

1. Regula Nr. 404/93

2. Regula Nr. 1637/98

3. Regula Nr. 216/2001

B – Komisijas pieņemtie piemērošanas noteikumi

1. Regula Nr. 1442/93

2. Regula Nr. 2362/98

3. Regula Nr. 896/2001

III – Fakti, pamata prāvas un prejudiciālie jautājumi

IV – Par pirmo, otro un trešo prejudiciālo jautājumu

A – Lietas dalībnieku argumenti

1. Di Lenardo un Dilexport galvenie argumenti

2. Komisijas galvenie argumenti

B – Vērtējums

1. Izskatāmie noteikumi

2. Regulas Nr. 896/2001 3., 4., 5. un 31. panta kā tiesiskā pamata pārbaude

a) 3. pants

b) 4. un 5. pants

c) 31. pants

3. Pārbaude, ievērojot atpakaļejoša spēka aizlieguma, tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības principus

a) Atpakaļejoša spēka aizlieguma princips

b) Tiesiskās paļāvības aizsardzība un tiesiskā drošība

V – Par ceturto prejudiciālo jautājumu – Regulas Nr. 896/2001 6. pantu

A – Lietas dalībnieku galvenie argumenti

B – Vērtējums

VI – Secinājumi









I – Ievads

1. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu attiecas uz banānu importēšanas kārtību jeb, precīzāk, uz Regulas, ar kuru īsteno 1993. gada 13. februāra Padomes Regulu (EEK) Nr. 404/93 par banānu tirgus kopīgo organizāciju, ( ) spēkā esamību tās redakcijā ar grozījumiem.

II – Atbilstošās tiesību normas

2. Kopienas kārtība, kas nosaka banānu importu, no tiesiskā viedokļa balstās uz Padomes regulu un uz Komisijas pieņemtajiem šīs regulas piemērošanas noteikumiem. Kopš šīs kārtības ieviešanas 1993. gadā šajā jomā veikti vairāki grozījumi.

A – Padomes regulas

1. Regula Nr. 404/93

3. No 1993. gada 1. jūlija ar Regulu Nr. 404/93 tika īstenota banānu importēšanas kopējā kārtība (15. līdz 20. pants). Šis regulējums nodala Kopienas izcelsmes banānus, Āfrikas, Karību un Klusā okeāna (ĀKK) valstu izcelsmes banānus un citu trešo valstu izcelsmes banānus. Attiecībā uz ĀKK valstu banāniem tiek izdalīti tradicionālie un netradicionālie banāni. Sākotnēji šī kārtība paredzēja ikgadējo tarifu kvotu banāniem no trešajam valstīm un banāniem no ĀKK valstīm. Šo kvotu sadalīja starp tirgus operatoriem, kas veica trešo valstu izcelsmes un/vai netradicionālo banānu tirdzniecību (A kategorija), tirgus operatoriem, kas veica Kopienas izcelsmes un/vai tradicionālo ĀKK banānu tirdzniecību (B kategorija), un tirgus operatoriem, kas kopš 1992. gada veica banānu tirdzniecību, kas nav Kopienas izcelsmes un/vai ĀKK tradicionālie banāni (C kategorija).

4. Regulas Nr 407/93 13. un 15. apsvērumā norādīts:

"(13) tā kā, lai nodrošinātu atbilstību iepriekšminētajiem mērķiem, vienlaikus ņemot vērā banānu tirdzniecības īpašās iezīmes, administrējot tarifu kvotas, jāizšķir, no vienas puses, operatori, kas iepriekš ir laiduši tirgū trešās valsts banānus un netradicionālos ĀKK banānus, un, no otras puses, operatori, kas iepriekš ir laiduši tirgū Kopienā ražotus banānus, tajā pašā laikā zināmu daudzumu atstājot pieejamu jauniem operatoriem, kas nesen ir uzsākuši saimniecisko darbību vai taisās uzsākt saimniecisko darbību šajā nozarē;

[..]

(15) tā kā, pieņemot papildu kritērijus, kurus operatoriem būtu jāievēro, Komisija vadās pēc principa, saskaņā ar kuru licences jāpiešķir fiziskām vai juridiskām personām, kas ir uzņēmušās banānu tirgū laišanas komerciālo risku, un pēc nepieciešamības novērst parasto tirdzniecības saišu starp personām, kas ieņem dažādas vietas tirdzniecības ķēdē, traucēšanu;

[..]."

2. Regula Nr. 1637/98

5. Pasaules tirdzniecības organizācijas (PTO) noslēgtās vienošanās īstenoja ar 1998. gada 20. jūlija Regulu (EK) Nr. 1637/98, kas groza Regulu (EEK) Nr. 404/93 par banānu tirgus kopīgo organizāciju ( ). Šajā gadījumā tika saglabāta atšķirība starp dažādiem tirgus operatoriem.

6. Saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 404/93 16. panta 2. daļu, ko groza Regula Nr. 1637/98:

"1. "tradicionālais imports no ĀKK valstīm" nozīmē Kopienas banānu importu no valstīm, kas uzskaitītas šīs regulas pielikumā, nepārsniedzot 857 700 tonnu (tīrsvars) robežu gadā; šos sauc par "tradicionālajiem ĀKK banāniem";

2. "netradicionālais imports no ĀKK valstīm" nozīmē Kopienas banānu importu no ĀKK valstīm, uz kurām neattiecas 1. definīcija; šos sauc par "netradicionālajiem ĀKK banāniem";

3. "imports no trešām valstīm, kas nav ĀKK valstis", nozīmē trešo valstu, kas nav ĀKK valstis, banānus, ko ieved Kopienā; šos sauc par "trešo valstu banāniem"."

3. Regula Nr. 216/2001

7. Ņemot vērā ar PTO saistītās problēmas, Padome ar 2001. gada 29. janvāra Regulu (EK) Nr. 216/2001, kas groza Regulu (EEK) Nr. 404/93 par banānu tirgus kopīgo organizāciju, ( ) paredzēja jaunus noteikumus, kas bija jāpiemēro no 2001. gada 1. jūlija.

8. Regulas (EEK) Nr. 404/93 17. pants, ko groza Regula Nr. 216/2001, paredz:

"Ciktāl vajadzīgs, importējot Kopienā banānus, jāuzrāda importa licence, ko dalībvalstis izsniedz visām ieinteresētajām personām neatkarīgi no to reģistrācijas vietas Kopienā un neierobežojot īpašos noteikumus, kuri pieņemti 18. un 19. panta piemērošanai.

Importa licence ir derīga visā Kopienas teritorijā.[..]"

9. 18. pants paredz (A, B un C) tarifa kvotu noteikšanu trešo valstu izcelsmes banāniem.

10. Regulas (EEK) Nr. 404/93 19. pants, ko groza Regula Nr. 216/2001, paredz:

"1. Tarifu kvotas var pārvaldīt saskaņā ar metodi, kuras pamatā ir ierastās tirdzniecības plūsmas ("tradicionālie/netradicionālie piegādātāji") un/vai ar citām metodēm.

2. Piemērojot izraudzīto metodi, pienācīgi ņem vērā vajadzību saglabāt piegāžu līdzsvaru Kopienas tirgū."

11. Saskaņā ar 20. panta a) apakšpunktu, Komisija pieņem 27. pantā minētās procedūras piemērošanas noteikumus, kas cita starpā satur 18. pantā minēto tarifu kvotu vadības noteikumus.

B – Komisijas pieņemtie piemērošanas noteikumi

1. Regula Nr. 1442/93

12. Lai piemērotu Regulu Nr. 404/93 un balstoties uz šīs regulas 20. pantu, Komisija pieņēma 1993. gada 10. jūnija Regulu (EEK) Nr. 1442/93 par banānu ievešanas kārtības Kopienā piemērošanas noteikumiem ( ). Šajā regulā tika definēti A un B kategoriju tirgus operatoru noteikšanas kritēriji attiecībā uz references laika posmu.

2. Regula Nr. 2362/98

13. Lai piemērotu Regulu Nr. 1637/98, Komisija 1998. gada 28. oktobrī pieņēma Regulu (EK) Nr. 2362/98, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EEK) Nr. 404/93 īstenošanai attiecībā uz banānu importēšanas kārtību Kopienā ( ). Ar šo regulu tiek pārtraukta importa kvotu sadale starp trim tirgus operatoru grupām un ieviesta atšķirība starp tradicionājiem un jauniem tirgus operatoriem.

14. Par tradicionāliem tirgus operatoriem uzskatāmi saimnieciskās darbības subjekti, kas 1994., 1995. un 1996. gadā ieveda noteiktu minimālo daudzumu no trešajām valstīm un/vai ĀKK valstīm. Par jauniem tirgus operatoriem uzskatāmi tādi saimnieciskās darbības subjekti, kas vienā no trim gadiem, kas seko gadam, kad pieprasīta importētāju reģistrācija, veic komercdarbību kā neatkarīgs importētājs un veic ievešanu ar deklarēto muitas vērtību vismaz ECU 400 000 apmērā. Kamēr tradicionālie operatori katru gadu saņem references daudzumu, ko nosaka atkarībā no references laika posmā faktiski ievestā banānu daudzuma, jaunie operatori saņem tikai noteiktu daudzumu, kas atkarīgs no pieprasītā kopējā daudzuma un šai tirgus operatoru grupai piešķirtā daudzuma.

3. Regula Nr. 896/2001

15. Ar 2001. gada 7. maija Regulu (EK) Nr. 896/2001, ar ko nosaka sīki izstrādātas normas Padomes Regulas (EEK) Nr. 404/93 piemērošanai attiecībā uz banānu importēšanas kārtību Kopienā, ( ) Komisija noteica Regulas Nr. 216/2001 piemērošanas noteikumus. Šī regula tika publicēta 2001. gada 8. maijā un bija jāpiemēro no 2001. gada 1. jūlija.

16. Šīs regulas 1. pantā izklāstīti noteikumi banānu importēšanas kārtības piemērošanai saskaņā, no vienas puses, ar tarifu kvotām, kas paredzētas Regulas (EEK) Nr. 404/93 18. panta 1. punktā, un, no otras puses, arī ārpus minētajām kvotām.

17. Ar šo regulu dalījums starp tradicionālajiem un jaunajiem tirgus operatoriem tika aizvietots ar dalījumu tradicionālajos un netradicionālajos operatoros, pie tam tradicionālos operatorus iedalot A/B kategorijas tradicionālajos operatoros (trešo valstu un/vai ĀKK netradicionālie banāni) un C kategorijas tradicionālajos operatoros (ĀKK tradicionālie banāni).

18. Atbilstoši septītajam apsvērumam:

"(7) Vairākus gadus piemērojot noteiktu režīmu banānu importēšanai Kopienā, ir iegūta pieredze, kas rāda, ka ir jāpiemēro stingrākus kritērijus netradicionālajiem un jaunajiem piegādātājiem [operatoriem] tā, lai izvairītos no pilnībā fiktīvu uzņēmumu reģistrēšanas un tarifu kvotu piešķiršanas pēc neīstiem vai spekulatīviem pieprasījumiem. Jo īpaši ir pamatoti prasīt noteiktu minimālu pieredzi svaigu banānu importēšanā. [..] Šajā pat nolūkā ikgada piešķīrumu turpmākajos gados būtu jāveic atkarībā no tā, vai ir izmantota iepriekšējā ikgada piešķīruma obligātā daļa."

19. 3. pants cita starpā paredz:

"Šajā regulā:

1. "Tradicionālie piegādātāji [operatori]" nozīmē ekonomikas vienības – fiziskas vai juridiskas personas, atsevišķas vienības vai to grupējumus, kas tiem atbilstīgo salīdzināmo [references] daudzumu noteikšanas laikā ir reģistrēti Kopienā un kas uz sava rēķina iepirkuši no ražotājiem minimālu daudzumu banānu, kuru izcelsme ir ārpus Kopienas valstīs, vai, attiecīgā gadījumā, ražojuši, nosūtījuši un pārdevuši šādus produktus Kopienā.

Darbības, kā noteikts iepriekšējā daļā, še turpmāk sauktas par "sākotnējo importu".

[..]

2. "Tradicionālie piegādātāji [operatori] A/B" nozīmē tradicionālos piegādātājus [operatorus], kas ir veikuši sākotnējo importu minimālajā apjomā, importējot "ārpus Kopienas valstu banānus" un/vai "netradicionālos ĀKK banānus" saskaņā ar definīcijām 16. pantā Regulā (EEK) Nr. 404/93, kas grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1637/988;

3. "Tradicionālie piegādātāji [operatori] C" nozīmē tradicionālos piegādātājus [operatorus], kas veikuši sākotnējo importu minimālajā apjomā, importējot "tradicionālos ĀKK banānus" saskaņā ar definīcijām iepriekšminētajā 16. pantā, kas grozīts ar Regulu (EK) Nr. 1637/98."

20. Atbilstoši piektajam apsvērumam:

"(5) Salīdzināmajam [references] laika posmam, kas izmantojams piegādātāju [operatoru] kategoriju definēšanā un salīdzināmo [references] daudzumu noteikšanā tradicionālajiem piegādātājiem [operatoriem], vajadzētu būt trīs gadu laika posmam no 1994. līdz 1996. gadam. Trīs gadu laika posms no 1994. līdz 1996. gadam ir nesenākais laika posms, par kuru Komisijai ir pietiekoši ticami dati par sākotnējo importu. Minētā laika posma izmantošana var atrisināt arī gadiem ilgušo konfliktu starp konkrētiem Kopienas tirdzniecības partneriem. Ņemot vērā pieejamos datus, kas savākti, lai pārvaldītu 1998. gadā atvērtās kvotas, tradicionālos piegādātājus [operatorus] nav jāreģistrē."

21. 4. pants cita starpā paredz ( ):

" 1. Visiem tradicionālajiem piegādātājiem [operatoriem] A/B, kas līdz 2001. gada 11. maijam iesnieguši rakstisku pieprasījumu, salīdzināmo [references] daudzumu nosaka, pamatojoties uz ārpus Kopienas valstu banānu un/vai netradicionālo ĀKK banānu sākotnējo importu, kas veikts 1994., 1995. un 1996. gadā, vidējo daudzumu, kas ņemts vērā attiecībā uz 1998. gadu nolūkā pārvaldīt ārpus Kopienas valstu banānu un netradicionālo ĀKK banānu importa tarifu kvotu saskaņā ar noteikumiem, kas paredzēti 19. panta 2. punktā Regulā (EEK) Nr. 404/93 un ko piemēro 1998. gadā attiecībā uz piegādātāju [operatoru] kategoriju, kura minēta iepriekšminētā panta 1. punkta a) apakšpunktā.

2. Visiem tradicionālajiem piegādātājiem [operatoriem] C, kas līdz 2001. gada 11. maijam iesnieguši rakstisku pieprasījumu, salīdzināmo [references] daudzumu nosaka, pamatojoties uz tradicionālo ĀKK banānu sākotnējā importa, kas veikts 1994., 1995. un 1996. gadā, vidējo daudzumu, kas 1998. gadā importēts kā ĀKK banānu tradicionāls daudzums.

[..]"

22. Atbilstoši desmitajam apsvērumam:

"(10) Nolūkā ieviest tarifu kvotu režīmu ar 2001. gada 1. jūliju un vajadzības gadījumā veicot korekcijas, ir lietderīgi atstāt spēkā administratīvos noteikumus, kas pamatoti uz laika posmiem, kā tos paredz Komisijas 1998. gada 28. oktobra Regula (EK) Nr. 2362/98, ar ko nosaka sīki izstrādātas normas, kā īstenot Padomes Regulu (EEK) Nr. 404/93 par banānu importu Kopienā, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1632/2000. Minētie noteikumi attiecas jo īpaši uz salīdzināmo [references] daudzumu noteikšanu gada pirmajiem trim ceturkšņiem, ierobežojumiem attiecībā uz individuāliem pieprasījumiem, licences pieprasījumu iesniegšanas un licenču izsniegšanas biežumu, kā arī licenču izsniegšanu neizmantotu daudzumu atkārtotai izmantošanai. Tomēr tas, ka tarifu kvotas A un B no vienas puses un C no otras puses attiecībā uz tradicionālajiem piegādātājiem [operatoriem] piešķirto kvotu daļu tiek pārvaldītas atsevišķi, nozīmē, ka minētie piegādātāji [operatori] var iesniegt licences pieprasījumu vienīgi saistībā ar to tarifu kvotu, attiecībā uz kuru viņiem ir piešķirts un paziņots salīdzināmais [references] daudzums."

23. 5. pants paredz:

"1. Dalībvalstis līdz 2001. gada 15. maijam paziņo Komisijai 4. panta 1. un 2. punktā minēto salīdzināmo [references] daudzumu summu.

2. Izmantojot saskaņā ar 1. punktu saņemto informāciju un ņemot vērā kopējos daudzumus, kas pieejami tarifu kvotu A/B un C ietvaros, Komisija attiecīgā gadījumā nosaka vienotu korekcijas koeficientu, kas piemērojams visu piegādātāju [operatoru] salīdzināmajiem [references] daudzumiem.

3. Ja piemēro 2. punktu, tad kompetentās iestādes līdz 2001. gada 7. jūnijam paziņo visiem piegādātājiem [operatoriem] viņu salīdzināmos [references] daudzumus, kas koriģēti ar korekcijas koeficientu.

4. Kompetentās iestādes katrā dalībvalstī ir tās, kas uzskaitītas pielikumā. Šo sarakstu Komisija groza pēc attiecīgo dalībvalstu lūguma."

24. 6. pants paredz:

"Šajā regulā "netradicionālie piegādātāji [operatori]" nozīmē ekonomikas vienības, kas brīdī, kad tās reģistrē kā piegādātājus [operatorus], ir Kopienā reģistrētas ekonomikas vienības un kas:

a) neatkarīgi un uz sava rēķina ir bijušas iesaistītas saimnieciskajā darbībā, importējot Kopienā svaigus banānus ar KN kodu 0803 00 19 vienā no diviem iepriekšējiem gadiem tieši pirms tā gada, attiecībā uz kuru tās vēlas reģistrēties;

b) šādā veidā a) punktā minētajā laika posmā ir importējušas produktus ar deklarētu muitas vērtību EUR 1 200 000 vai vairāk, un

c) kam nav piešķirts salīdzināmais [references] daudzums kā tradicionālajam piegādātājam [operatoram] tādas tarifu kvotas ietvaros, kurai tās vēlas reģistrēties saskaņā ar 7. pantu, un kas nav fiziska persona vai juridiska persona, kura Komisijas Regulas (EEK) Nr. 2454/93 143. panta nozīmē ir saistīta ar tradicionālo piegādātāju [operatoru]."

25. Regulas Nr. 2454/93 ( ) 143. pants tā redakcijā pēc Komisijas 1999. gada 8. janvāra Regulas (EK) Nr. 46/1999 pieņemšanas par grozījumiem Regulā (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas muitas kodeksa izveidi, ( ) cita starpā paredz:

"1. Kodeksa 3. nodaļas II sadaļā, kā arī šajā sadaļā personas uzskata par saistītām tikai tad, ja:

a) kāda persona ir citas personas uzņēmuma valdes loceklis vai administratīvs vadītājs;

b) personas ir juridiski atzīti uzņēmējdarbības partneri (komercsabiedrību biedri);

[..]

d) kādai personai tieši vai netieši pieder, tā kontrolē vai tur 5 % vai vairāk abu tādu personu nesamaksātās balss akcijas vai daļas;

e) viena no personām tieši vai netieši kontrolē otru;

f) abas personas tieši vai netieši kontrolē kāda trešā persona;

g) abas personas kopā tieši vai netieši kontrolē kādu trešo personu vai,

[..]

2. Piemērojot šo sadaļu, tādas uzņēmējdarbībā saistītas personas, no kurām viena persona ir otras personas vienīgais pārstāvis vai vienīgais koncesionārs neatkarīgi no apzīmējuma, par saistītām uzskata tikai tad, ja tās atbilst 1. punkta kritērijiem."

26. Regulas Nr. 896/2001 31. pants paredz, ka no 2001. gada 1. jūlija tiek atcelta Regula Nr. 2362/98, kaut gan to piemēro attiecībā uz importa licencēm, kas izsniegtas 2001. gadam. 28. pants kā cits pārejas noteikums paredz:

"1. Daudzumi, kas pieejami 2001. gada otrajā pusē, ir šādi:

– tarifu kvotu A/B ietvaros: 1 137 159 tonnas;

– tarifu kvotas C ietvaros: 509 359 tonnas.

2. Attiecībā uz 2001. gada otro pusi visiem tradicionālajiem piegādātājiem [operatoriem], kam ir piemērots 4. pants, pēc 5. panta 2. punkta piemērošanas salīdzināmos [references] daudzumus reizina ar koeficientu 0,4454 tradicionālajiem piegādātājiem [operatoriem] A/B un ar koeficientu 0,5992 tradicionālajiem piegādātājiem [operatoriem] C.

[..]"

III – Fakti, pamata prāvas un prejudiciālie jautājumi

27. Divas Itālijas sabiedrības Adriano Di Lenardo Srl un Dilexport Srl (turpmāk tekstā – "Di Lenardo" un "Dilexport") darbojās svaigu banānu importa no trešām valstīm un tirdzniecības sektorā. Kopš 1993. gada tās ir atzītas un reģistrētas Itālijā kā tirgus operatori, kam piešķir tarifa kvotu Regulas Nr. 404/93 un Komisijas pieņemto šīs regulas piemērošanas noteikumu izpratnē. Šādā statusā tās darbojās līdz 2001. gada 1. jūjijam. Kā tas izriet no iesniedzējtiesas rīkojuma, Di Lenardo un Dilexport jāuzskata par saistītiem uzņēmumiem Regulas Nr. 2454/93 143. panta izpratnē, jo tās savstarpēji saista noteiktas personas, kas darbojas kā partneri.

28. Piemērojot Regulas Nr. 896/2001 45. pantu, Di Lenardo un Dilexport 2001. gada 11. maijā lūdza Ministero del Comercio con l'estero (Ārējās tirdzniecības ministriju) piešķirt tai A/B tarifa kvotu 2001. gada 2. pusgadam (kas noteikta 1 137 159 tonnu apmērā) un informēt tās par piešķirtajiem daudzumiem līdz 2001. gada 7. jūlijam.

29. Ar 2001. gada 17. maija lēmumu Ārējās tirdzniecības ministrija noraidīja minētos lūgumus, pamatojot noraidījumu ar to, ka nebija izpildīti Regulas Nr. 896/2001 4. panta 1. punktā izvirzītie nosacījumi, jo izrādījās, ka šie uzņēmumi netika veikuši banānu sākotnējo importu no 1994. līdz 1996. gadam.

30. Katra no importētājām sabiedrībām vērsās Tribunale amministrativo regionale per il Veneto [Venēcijas Reģionālā administratīvā tiesa] ar prasību atcelt minēto lēmumu un konstatēt, ka ministrijai ir pienākums tām kā tradicionālajiem operatoriem banānu tirdzniecības jomā piešķirt 2001. gada otrajam pusgadam noteiktās A/B tarifu kvotas. Pamatojot savu prasību, tās norādīja, ka Regula Nr. 896/2001 ir spēkā neesoša, jo tā pārkāpj Regulu Nr. 404/93, EKL 5. pantu un EKL 7. pantu, tiesiskās drošības principu un tiesiskās paļāvības principu, kā arī ESL 6. pantu, un tādējādi tā nav spēkā.

31. Ārējās tirdzniecības ministrija uzskata, ka lēmums par lūgumu noraidīšanu ir pamatots, jo Di Lenardo un Dilexport darbojās nevis kā sākotnējie importētāji, bet gan kā "sekundārie importētāji" vai "banānu nogatavinātāji", un šajā statusā tie piedalījās tarifu kvotu sadalē 1998. gadā.

32. Ar diviem iesniedzējtiesas rīkojumiem Tribunale amministrativo regionale per il Veneto saskaņā ar EKL 234. pantu uzdeva tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:

1. Vai Regulas (EK) Nr. 896/2001 1., 3., 4., 5. un 31. panta noteikumi nav pretrunā ar līgumu, jo īpaši ar 7. pantu (bijušais 4. pants) un citām līguma tiesību normām un principiem attiecībā uz funkciju un pilnvaru sadali starp Kopienas iestādēm (īpaši starp Padomi un Komisiju)?

2. Vai šie Regulas (EK) Nr. 896/2001 panti nepārkāpj principu, ka tiesību normām nav atpakaļejoša spēka, un savā starpā saistītos tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības principus?

3. Vai minētie Regulas (EK) Nr. 896/2001 noteikumi nepārkāpj grozīto un papildināto Padomes 2993. gada 13. februāra Regulu (EEK) Nr. 404/93, it īpaši Regulas 20. pantu?

4. Noliedzošas atbildes gadījumā uz iepriekšējiem jautājumiem Tiesai tika lūgts konstatēt, vai minētās Komisijas regulas 6. pants, it īpaši tā c) apakšpunktā minētais noteikums nepārkāpj pamattiesības brīvi veikt profesionālo darbību, šajā gadījumā – brīvību veikt uzņēmējdarbību, neļaujot personām, kas ir saistītas ar tradicionālajiem operatoriem, piedalīties tarifu kvotu sadalē pat "netradicionālo operatoru" statusā?

IV – Par pirmo, otro un trešo prejudiciālo jautājumu

33. Tā kā pirmais, otrais un trešais prejudiciālais jautājums attiecas uz vienu un to pašu noteikumu, proti, Regulas Nr. 896/2001 1., 3., 4., 5. un 31. panta, spēkā esamību, tie jāizskata kopā.

A – Lietas dalībnieku argumenti

1. Di Lenardo un Dilexport galvenie argumenti

34. Attiecībā uz pirmo prejudiciālo jautājumu, proti, par Kopienas iestāžu pilnvarām un EK līgumu, Di Lenardo un Dilexport atzīmē, ka, saskaņā ar EKL 7. pantu, ikviena iestāde darbojas saskaņā ar pilnvarām, ko tām piešķir šis līgums, un ka Regulas Nr. 404/93 20. pants tā redakcijā pēc Regulas Nr. 216/2001 pieņemšanas piešķir Komisijai pilnvaras pieņemt piemērošanas noteikumus. Tomēr, pieņemot Regulu Nr. 896/2001, Komisija ir stājusies Padomes [kā likumdevēja] vietā. Šajā sakarā prasītāji pamatā norāda uz sākotnējā importētāja koncepcijas ieviešanu šīs direktīvas 3. panta izpratnē, kā arī uz nosacījumiem, saskaņā ar kuriem sākotnējie importētāji uzskatāmi par tradicionālajiem operatoriem. Līdz ar to tiek kavēta Regulas Nr. 404/93 mērķa – novērst šķēršļus tirdzniecības attiecībās starp personām dažādos tirdzniecības posmos – sasniegšana.

35. Prasītāji pēc būtības secina, ka Regulas Nr. 896/2001 1. pants pārkāpj pilnvaru sadales principu un līdz ar to EKL 7. pantu. Regulas Nr. 896/2001 3. panta prettiesiskums izraisa šīs pašas regulas 4., 5. un 31. panta prettiesiskumu.

36. Attiecībā uz otro prejudiciālo jautājumu, proti, attiecībā uz atpakaļejoša spēka aizlieguma, tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības principiem, Di Lenardo un Dilexport norāda, ka iepriekš minētie jauninājumi pārveido Regulā Nr. 404/93 paredzēto kārtību tiktāl, ka uzņēmumu, kuriem ir vairāk nekā divdesmit gadus ilga pieredze, izslēdz no tirgus. Ar šo nesamērīgo pasākumu Komisija pārkāpj tādas pamattiesības kā tiesības uz īpašumu un tiesības veikt profesionālo darbību un EKL 5. pantu.

37. Turklāt jauna jēdziena "tradicionālais operators" piemērošana references laika posmam no 1994. līdz 1996. gadam iedarbojas ar atpakaļejošu spēku un līdz ar to pārkāpj tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības principus.

38. Attiecībā uz trešo prejudiciālo jautājumu, proti, par iespējamo pretrunu starp Regulu Nr. 896/2001 un Regulu Nr. 404/93, Di Lenardo un Dilexport norāda, ka ar Regulu Nr. 896/2001 Komisija ir ieviesusi no Regulas Nr. 404/93 pilnīgi atšķirīgu klasifikāciju un definīciju. Tādējādi Komisija ir pārkāpusi ne tikai EKL 7. pantu, bet arī Regulu Nr. 404/93 un jo īpaši šīs regulas 20. pantā paredzēto pilnvaru nodošanas noteikumu.

2. Komisijas galvenie argumenti

39. Saskaņā ar Komisijas viedokli, uz pamata prāvām var attiecināt tikai Regulas Nr. 896/2001 3., 4., 5. un 6. pantu. Tā kā šie noteikumi nav jāizvērtē kopumā attiecībā uz šīm pašām normām vai principiem, Komisija, atkāpjoties no pirmā, otrā un trešā jautājuma redakcijas, piedāvā izskatīt katru noteikumu atsevišķi.

40. Attiecībā uz Regulas Nr. 896/2001 3. panta spēkā esamību Komisija uzskata, ka vispirms ir jāizvērtē EKL 7. panta 1. punkts un EKL 211. panta ceturtais ievilkums, kā arī 20. panta a) apakšpunkts Regulas Nr. 216/2001 redakcijā.

41. Komisija uzsver, ka, saskaņā ar Tiesas judikatūru, jēdziens "īstenošana" lauksaimniecības jomā un Regulas Nr. 404/93 20. pantā paredzētā pilnvaru nodošana ir jāinterpretē plaši. Šīs normas būtu jāievēro.

42. Komisija apgalvo, ka norādes uz operatoriem atrodamas tikai Regulas Nr. 404/93 apsvērumos, nevis motīvu daļā un šī regula drīzāk nošķir [operatorus] pēc importēšanas veida. Tas norāda, ka Padome nav vēlējusies noteikt stingrus kritērijus importa licenču izsniegšanai. Līdz ar to ir nepieciešama precīzāka subjektīvo kritēriju definīcija. Turklāt Komisijai ir jāievēro dažādi importēšanas veidi, kā arī tarifu kvotu pārvaldīšana atkarībā no operatoru kategorijas (tradicionālie vai jaunie operatori), vienlaicīgi rūpējoties par Kopienas tirgus apgādes nodrošināšanu.

43. Komisija apgalvo, ka jēdziens "tradicionālais operators" balstās uz sākotnējā importētāja koncepciju un ir saderīgs ar Regulu Nr. 404/93. Tā norāda, ka šajā regulā pat izdarītas skaidras atsauces uz jēdzienu "tradicionālais A/B operators" un "tradicionālais C operators" definīcijām. Atsauce uz apzīmējumu "sākotnējie importētāji" veicina tirdzniecības struktūru attīstību, un tās mērķis ir uzlabot tirdzniecības sakaru pārskatāmību.

44. Komisija precizē, ka jēdziens "sākotnējais importētājs" nav jauns. Šis noteikums tika pārņemts, ievērojot Regulas Nr. 2362/98 negatīvo iedarbību. Turklāt tika dots astoņu gadu pārejas posms.

45. Attiecībā uz Regulas Nr. 896/2001 4. un 5. panta spēkā esamību, ievērojot atpakaļejoša spēka aizlieguma, tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības principus, Komisija apgalvo, ka ir jāatsaucas uz references laika posmu, lai nodalītu tradicionālos un netradicionālos operatorus.

46. Attiecībā uz atpakaļejošu spēku Komisija norāda, ka Regulai Nr. 896/2001 nav atpakaļejošas iedarbības, jo pieprasījumu saskaņā ar Regulā Nr. 896/2001 paredzēto kārtību varēja iesniegt jau pirms šīs regulas piemērošanas.

47. Attiecībā uz tiesisko paļāvību un tiesisko drošību Komisija, pamatojoties uz Tiesas judikatūru, apgalvo, ka operatori samērīgā laikā un saskaņā ar skaidriem noteikumiem tika informēti par viņu tiesībām un pienākumiem. Paredzētais plānojums tika veidots, ievērojot tradicionālo operatoru individuālo situāciju un nodrošinot "nesāpīgu" pārejas posmu.

B – Vērtējums

48. Ar pirmo, otro un trešo prejudiciālo jautājumu iesniedzējtiesa izvirza jautājumu par Regulas Nr. 896/2001 1., 3., 4., 5. un 31. panta spēkā esamību. Kā pamatoti apgalvo Komisija, vispirms tomēr jāpārbauda, vai visi šie noteikumi attiecināmi uz pamata prāvām un vai līdz ar to Tiesai jāuzsāk šo noteikumu pārbaude.

49. Atkāpjoties no iesniedzējtiesas jautājumu redakcijas un Komisijas apsvērumiem, saskaņā ar piemērojamiem vērtēšanas kritērijiem atsevišķi ir jāizskata noteikumi, kas būtu izskatāmi pirmā, otrā un trešā jautājuma ietvaros.

1. Izskatāmie noteikumi

50. Pirmkārt, jāizskata Komisijas apgalvojums, saskaņā ar kuru pamata prāvās nevar atsaukties uz Regulas Nr. 896/2001 1. un 31. panta noteikumiem, kas skaidri minēti pirmajā prejudiciālajā jautājumā un uz kuriem izdarīta atsauce otrajā un trešajā prejudiciālajā jautājumā. Lai noteiktu, vai Tiesai ir jānovērtē šo divu pantu spēkā esamība, jānoskaidro, vai šie divi panti ietekmētu iznākumu pamata prāvās.

51. No abiem iesniedzējtiesas rīkojumiem nevar izdarīt secinājumus par Regulas Nr. 896/2001 1. un 31. panta nozīmi pamata prāvās, kas nerunā par labu šo noteikumu noteicošajai lomai.

52. Tomēr noteicošais šajā gadījumā ir tas, vai 1. un 31. pants ir piemērojami.

53. Saskaņā ar Komisijas viedokli 1. panta atbilstība pamata prāvām ir jānoraida, jo šis noteikums paredz tikai to, ka Regula Nr. 896/2001 paredz sīki izstrādātus banānu importēšanas kārtības noteikumus, nenosakot citus normatīvos priekšrakstus.

54. 31. pantā ietverti divi normatīva rakstura noteikumi, proti, tiek atcelta iepriekšējā Komisijas regula par piemērošanas noteikumiem un tiek atstāti spēkā šīs regulas noteikumi attiecībā uz importa licencēm, kas izsniegtas 2001. gadam. Līdz ar to 31. pants ir viens no būtiskākajiem noteikumiem, kas nosaka Regulas Nr. 896/2001 spēkā esamību laikā. Komisijas apsvērumi par nepiemērojamību tāpat būtu jāņem vērā attiecībā uz citu noteikumu, proti, 32. pantu, kas reglamentē stāšanos spēkā.

55. Laika aspekts ir šī procesa priekšmets. Faktiski otrais prejudiciālais jautājums viennozīmīgi balstās uz atpakaļejoša spēka aizlieguma principu, kā arī uz tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības principiem. Tā kā pamata prāvas attiecas uz licenču izsniegšanu sākot no 2001. gada otrā pusgada, 31. panta daļai, kas importa licences, kuras izsniegtas saskaņā ar iepriekšējo regulu par piemērošanas noteikumiem, atstāj spēkā, nevar būt nozīmes, spriežot pamata prāvās.

2. Regulas Nr. 896/2001 3., 4., 5. un 31. panta kā tiesiskā pamata pārbaude

a) 3. pants

56. Šaubas par Regulas Nr. 896/2001 3. panta spēkā esamību attiecas uz "tradicionālo operatoru" juridisko definīciju un, precīzāk, uz sākotnējā importētāja koncepciju, kas tika ieviesta ar šo noteikumu. Tā kā no šī brīža tikai sākotnējie importētāji uzskatāmi par tradicionāliem operatoriem, minēto personu loks tika sašaurināts; tas ietekmēja un joprojām ietekmē Dilexport un Di Lenardo.

57. Kā apstrīdētā noteikuma spēkā esamības pārbaudes mēraukla ir jāizskata Padomes pamata Regula Nr. 404/93, precīzāk, tās redakcija pēc Regulas Nr. 216/2001 pieņemšanas.

58. Šis precizējums ir būtisks, jo šaubas izteiktas kontekstā, kas attiecas uz saderību ar Regulas Nr. 404/93 piecpadsmitajā apsvērumā minēto mērķi "novērst parasto tirdzniecības saišu starp personām, kas ieņem dažādas vietas tirdzniecības ķēdē, traucēšanu" un kas šī iemesla dēļ vienlaikus attiecas uz saderību ar Padomes pamata regulas 20. pantu.

59. Šajā sakarā tomēr ir jānorāda, ka kopš Regulas Nr. 404/93 pieņemšanas Padomes pamata regulā ir izdarīti vairāki grozījumi, kas atstāj zināmu ietekmi arī uz apsvērumu nozīmi. Tomēr apsvērumi kā tādi nevar būt vērtējuma kritērijs, jo tikai kopā ar akta normatīvo daļu tiem var būt pietiekams normatīvs raksturs.

60. Šajā gadījumā problēma pēc būtības attiecas uz jautājumu, vai Komisijai bija tiesības pieņemt Regulas Nr. 896/2001 3. pantu, proti, vai šajā gadījumā ir runa par noteikumu, kas uzskatāms par piemērošanas noteikumu.

61. Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru par Komisijas īstenošanas pilnvarām un EKL 211. panta ceturto ievilkumu Komisija, lai nodrošinātu Kopējā tirgus darbību un attīstību, īsteno pilnvaras, ko Komisijai piešķīrusi Padome tās pieņemto noteikumu īstenošanai( ).

62. Saskaņā ar pastāvīgu judikatūru no Līguma struktūras, precīzāk, EKL 211. panta, un prakses prasībām izriet, ka īstenošanas jēdziens jāinterpretē plaši. Tā kā Komisija ir vienīgā iestāde, kas pastāvīgi un uzmanīgi seko lauksaimniecības tirgu attīstībai un rīkojas nekavējoties atbilstoši situācijai, Padome var šajā jomā piešķirt Komisijai ievērojamas pilnvaras. Līdz ar to šo pilnvaru robežas ir jānovērtē saistībā ar tirgus organizācijas vispārējiem pamata mērķiem. ( )

63. Turklāt Tiesa ir spriedusi, ka lauksaimniecības jomā Komisijai ir tiesības veikt visus vajadzīgos un lietderīgos piemērošanas pasākumus, lai īstenotu pamata tiesību aktus tiktāl, ciktāl tie nav pretrunā ar šiem aktiem vai Padomes pieņemtajiem piemērošanas tiesību aktiem. ( )

64. Padomes pamata tiesību akti šajā jomā, proti, Regula Nr. 404/93 tās redakcijā pēc Regulas Nr. 216/2001 pieņemšanas, 20. pantā skaidri paredz pilnvaru nodošanu Komisijai, lai pieņemtu Padomes pamata regulas IV nodaļas ( ) piemērošanas noteikumus. Šis noteikums tāpat paredz Komisijas pienākumu pieņemt noteiktus noteikumus.

65. Komisijas pieņemtos tiesību aktus, kas nosaka dažādus operatoru veidus, var skatīt kontekstā ar Padomes pieņemtajiem tiesību aktiem par dažādiem importa veidiem, kas norādīti 16. pantā, tā redakcijā pēc Regulas Nr. 1637/98 pieņemšanas. Tas tomēr nenozīmē, ka šis noteikums ir uzskatāms par Komisijas pieņemto tiesību aktu spēkā esamības vērtēšanas kritēriju. Faktiski 16. pants pēc Regulas Nr. 216/2001 pieņemšanas ir ieguvis jaunu redakciju.

66. Līdz ar to Komisijas pilnvaras jāizvērtē saskaņā ar pamata regulu jaunajā redakcijā, jo īpaši ņemot vērā apstākli, ka Padome pati nav sniegusi precizējumus attiecībā uz importētāja vai importēšanas veidu.

67. Ar 19. pantu, kurā izdarīti grozījumi ar Regulu Nr. 216/2001, Padome tieši pretēji ir noteikusi, kādā veidā ir veicama tarifu kvotu pārvaldība. Kā tas skaidri norādīts 20. panta a) apakšpunktā, vienīgi Komisijas kompetencē ietilpst precizēt pārvaldības noteikumus. Tādēļ atsevišķā 19. panta punktā patiešām ir precizētas Komisijas īstenošanas pilnvaras.

68. Tomēr šis 19. panta 1. punkta precizējums par tarifu kvotu pārvaldību neietver nevienu stingru nosacījumu. Tādēļ pāvaldību var veikt, izmantojot metodi, kuras pamatā ir ierastās tirdzniecības plūsmas, vai kādu citu metodi. Pateicoties otrai alternatīvai, Komisijai ir piešķirta liela diskrecionāra vara. Savukārt 19. panta 2. punktā, saskaņā ar kuru, piemērojot Komisijas izraudzīto metodi, pienācīgi ņem vērā vajadzību saglabāt piegāžu līdzsvaru Kopienas tirgū, tiek noteiktas šīs varas robežas.

69. Vajadzība nodrošināt importa kārtības darbību ļauj izdarīt secinājumu, ka Komisijai, kas uzņēmusies atbildību par banānu tirgus kopīgās organzācijas vadību, tāpat ir iespēja precizēt operatora jēdzienu tādējādi, ka tajā tiek apzīmēti tikai sākotnējie importētāji.

70. Saskaņā ar grozījumiem, kas Padomes pamata regulā izdarīti ar Regulu Nr. 216/2001, Komisijai tāpat bija iespēja ieviest sistēmu, kas atšķirtos no iepriekš spēkā esošās sistēmas.

71. Šajā sakarā ir jāuzsver, ka neviens no pamata regulā izvirzītajiem mērķiem nerada šķērli sākotnējā importētāja koncepcijas ieviešanai.

72. Pat ja netiktu piemēroti Regulas Nr. 896/2001 3. panta noteikumi, proti, "tradicionālā piegādātāja [operatora]" juridiskā definīcija Regulas Nr. 216/2001 20. panta a) apakšpunktā minētajiem "noteikumi[em] par 18. pantā minēto tarifu kvotu vadību", tas nenozīmē, ka Komisijai nebija tiesības pieņemt apstrīdēto noteikumu. Tādēļ 20. panta redakcija Komisijai neaizliedz pieņemt piemērošannas noteikumus, kas, kaut arī tie nav skaidri norādīti šajā noteikumā, ir vajadzīgi importēšanas kārtības darbībai. ( )

b) 4. un 5. pants

73. Attiecībā uz Regulas Nr. 896/2001 4. un 5. pantu vispirms jāatgādina, ka šajā gadījumā runa ir par references laika posma noteikšanu. Tā kā šis aspekts ir apstrīdēts tikai saderības kontekstā ar dažiem tiesību principiem, tas jāizskata, sniedzot atbildi uz otro prejudiciālo jautājumu.

74. Attiecībā uz Regulas Nr. 896/2001 5. pantu papildus jāatzīmē, ka šajā noteikumā paredzēti dažādi pienākumi sniegt informāciju un Komisijas pienākums noteikt korekcijas koeficientu un izdarīt grozījumus sarakstā. Šajā gadījumā runa ir par tipiskiem tarifu kvotu pārvaldības aspektiem. Nav šaubu, ka Regulas Nr. 896/2001 5. panta noteikumi balstās uz Padomes pamata regulu, jo Regulas Nr. 404/93 20. pantā, tā redakcijā pēc Regulas Nr. 216/2001 pieņemšanas, paredzētajās Komisijas pilnvarās ar panta a) apakšpunktu skaidri iekļauti tarifu kvotu vadības noteikumi, kas ir Komisijas pieņemto piemērošanas noteikumu priekšmets.

c) 31. pants

75. Regulas Nr. 896/2001 31. pants nosaka atsevišķus šīs regulas piemērošanas jomas aspektus. Attiecībā uz Regulas Nr. 2362/98 atcelšanu no 2001. gada 1. jūlija Komisijai, nepastāvot īpašiem atcelšanas procedūras noteikumiem, bija tiesības atcelt vienu no pašas pieņemtajām regulām. Tas pats attiecas uz saskaņā ar atcelto pamata regulu izsniegto licenču atstāšanu spēkā, kas paredzēta 31. pantā. Tādēļ Komisija varēja pieņemt noteikumus, ar kuriem atcelšanu neattiecina uz atsevišķām atceltā tiesību akta daļām, ja, kā šajā gadījumā, to dara, lai saglabātu iepriekšējo tiesisko stāvokli "veco" licenču turētāju labā.

76. Atceļot iepriekšējo regulu un piemērojot jauno regulu no 2001. gada 1. jūlija, Komisija tāpat ir ievērojusi Regulas Nr. 216/2001 2. pantā paredzētos nosacījumus. Saskaņā ar šo pantu, Komisija var atlikt piemērošanas dienu līdz 2001. gada 1. jūlijam. Komisija turklāt šo iespēju izmantoja jau iepriekš. ( )

77. Pirmā un trešā prejudiciālā jautājuma izskatīšana līdz ar to nav atklājusi nevienu apstākli, kas varētu ietekmēt Regulas Nr. 896/2001 3., 4., 5. un 31. panta spēkā esamību.

3. Pārbaude, ievērojot atpakaļejoša spēka aizlieguma, tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības principus

78. Otrajā prejudiciālajā jautājumā iesniedzējtiesa norāda uz vairākiem principiem, jo īpaši uz atpakaļejoša spēka aizlieguma, kā arī uz tiesiskās paļāvības (tiesiskās paļāvības aizsardzības) un tiesiskās drošības principiem, kam, pēc iesniedzējtiesas domām, būtu jākalpo par spēkā esamības mērauklu. Šajā sakarā vispirms jāizskata, vai katrs no šiem principiem var būt neatkarīgs kritērijs. Pastāv dažādas koncepcijas par šo principu savstarpējo saistību. Tādējādi atpakaļejoša spēka aizlieguma princips, no vienas puses, uzskatāms par tiesiskās drošības principa īpašu izpausmi un, no otras puses, par tiesiskās paļāvības aizsardzības daļu. Turpretī Tiesas judikatūrā atrodamas atsauces ne tikai uz tiesiskās drošības principa atzaru ( ), bet arī uz atsaucēm, kas aicina apskatīt atpakaļejoša spēka aizlieguma principu kā neatkarīgu principu ( ). Līdz ar to visām šīm koncepcijām kopīgs ir tas, ka tās runā par neatkarīgiem principiem. Turpmākajos apsvērumos attiecīgie Regulas Nr. 896/2001 noteikumi tādējādi tiks izskatīti atsevišķi, no vienas puses, saskaņā ar atpakaļejoša spēka aizlieguma principu un, no otras puses, saskaņā ar tiesiskās paļāvības aizsardzības un tiesiskās drošības principiem.

a) Atpakaļejoša spēka aizlieguma princips

79. Attiecībā uz atpakaļejošu spēku ir jānodala īsts atpakaļejošs spēks un šķietams atpakaļejošs spēks.

80. Saskaņā ar pastāvīgo Tiesas judikatūru ( ), tiesību aktam ir īsts atpakaļejošs spēks, ja tas stājas spēkā pirms tā publikācijas. Šāda spēkā esamība principā ir aizliegta. Tā kā apstrīdētā regula tika publicēta 2001. gada 8. maijā, bet piemērota tikai no 2001. gada 1. jūlija, tai nekādā ziņā nebija īsts atpakaļejošs spēks.

81. Līdz ar to jāuzdod jautājums, vai Regulai Nr. 896/2001 raksturīgs šķietams atpakaļejošs spēks. Ar šķietamu atpakaļejošu spēku saprot jauna tiesību akta piemērošanu iepriekšējā tiesību akta ietekmē radītās situācijas nākotnes sekām. Tas tā būtu, ja Regulu Nr. 896/2001 piemērotu darbībai, kas uzsākta, bet līdz regulas stāšanās spēkā brīdim vēl nav pabeigta.

82. Tomēr šajā gadījumā attiecīgajiem noteikumiem nav pat šāda šķietama atpakaļejoša spēka. References laika posmā veiktais imports ir vienīgais vērā ņemamais fakts, kas ir noticis pirms Regulas Nr. 896/2001 stāšanās spēkā. Te tomēr runa ir par pabeigtām darbībām. Vecās licences palikušas neskartas un ir pilnībā izmantotas, proti, līgumi ir jau izpildīti.

83. Šķietams atpakaļejošs spēks pastāvētu tad, ja licencēm, kas izsniegtas saskaņā ar iepriekšējo kārtību un kas vēl nav izmantotas, piemērotu jaunu kārtību. Tomēr, saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru ( ), pat šāda iedarbība, proti, šķietams atpakaļejošs spēks, nebūtu prettiesiska.

84. Līdz ar to, kā tas skaidri izriet no 31. panta, Regulu Nr. 896/2001 piemēro tikai nākotnes darbībām, proti, tā attiecas tikai uz licenču izsniegšanu importam, ko veic tikai 2001. gada 2. pusgadā. Līdz ar to šis gadījums atšķiras no apstākļiem lietā Biegi ( ), kas attiecās uz jauna tiesību akta piemērošanu pabeigtām darbībām.

85. Vienīgi references laika posms ir saistīts ar pagātni. Tādēļ, kā to pamatoti apgalvo Komisija, šis aspekts ir raksturīgs kārtībām, kas balstās uz references daudzumiem un references laika posmiem. Turklāt šādas juridiskas konstrukcijas ir pat Kopienas lauksaimniecības tirgus organizācijas pamata elements, un Tiesa turklāt tās atzinusi par principā likumīgām. ( )

b) Tiesiskās paļāvības aizsardzība un tiesiskā drošība

86. Attiecībā uz tiesiskās paļāvības aizsardzību un tiesisko drošību vispirms ir jāanalizē šo divu principu pastāvošā savstarpējā saistība un jānosaka, vai šajā gadījumā ir runa par diviem neatkarīgiem vērtēšanas kritērijiem, kas jāizskata atsevišķi.

87. Judikatūrā ir atsauces uz to, ka Tiesa tiesiskās paļāvības aizsardzības principu atvasina no tiesiskās drošības principa. ( ) Atšķirība starp šiem diviem principiem drīzāk meklējama faktā, ka tiesiskās drošības princips balstās uz objektīvu elementu, kamēr tiesiskās paļāvības aizsardzības principam ir subjektīvs pamats.

88. Tiesiskās drošības princips prasa, lai tiesību normas būtu skaidras un precīzas un nodrošinātu ar Kopienu tiesībām noteikto situāciju un tiesisko attiecību paredzamību. ( ) Pirmajam aspektam – skaidrībai – šajā gadījumā nav nozīmes. Noteicošais ir otrais elements, proti, noteikta tiesiska stāvokļa pastāvīgums.

89. Šī iegūto tiesību aizsardzība tomēr nenozīmē, ka tiesību normās nevar izdarīt grozījumus. Ar tiesību normas pastāvēšanu nepietiek, proti, tās noteikums kā tāds vēl nav pamats tiesiskai paļāvībai. Faktiski, ievērojot likumdevēja rīcības brīvību, saimnieciskās darbības subjekts saskaņā ar pastāvīgo judikatūru nevar paļauties uz to, ka tiks saglabāta noteikta situācija, kuru Kopienas iestādes var grozīt diskrecionārās varas ietvaros. ( )

90. Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips ietver trīs nosacījumus. Pirmkārt, no objektīvā veidokļa ir vajadzīgs, lai Kopiena rada tiesiskās paļāvības situāciju. ( ) Tāpat tās var būt Kopienas iestādes radītas pamatotas cerības. ( )

91. Šajā gadījumā ar Regulu Nr. 896/2001 noteiktiem uzņēmumiem tika ieviests ierobežojums salīdzinājumā ar to iepriekšējo tiesisko stāvokli. Tomēr, tā kā Regula Nr. 896/2001, saskaņā ar tās 31. pantu, netiek piemērota iepriekšējām importa licencēm, attiecībā uz šo noteikumu nepastāv tiesiskās paļāvības aizsardzības un tiesiskas drošības problēma.

92. Neskatoties uz šiem tiesiskā stāvokļa grozījumiem, tika saglabāti noteikti iepriekšējās kārtības pamata elementi. Tādējādi tika saglabāta references laika posma un references daudzumu sistēma, kurā noteicošie bija tas pats references gadu laika posms.

93. Tomēr "kopējā tirgus organizācijas jomā, kuras mērķis ir pastāvīgi piemēroties ekonomiskās situācijas izmaiņām" ( ), ir jārēķinās ar ierobežojumu ieviešanu.

94. Tas tieši attiecas uz trešo valstu izcelsmes banānu ievešanas jomu. Ņemot vērā tiesību normu attīstību kopš Regulas Nr. 404/93 pieņemšanas un attīstību PTO ietvaros, kā arī daudzos Padomes iekļautos grozījumus šajā regulā, ieinteresētās saimnieciskās darbības aprindas var rēķināties ar vēl citu grozījumu pieņemšanu. Šādā situācijā nevar pastāvēt cerības uz stabilitāti.

95. Attiecībā uz nosacījumu par to, ka Kopienas iestādēm ir jārada attiecīga situācija, ir jāuzsver, ka ne Padome, ne Komisija nav radījušas situāciju, kas varētu rosināt tiesisku paļāvību. Vēl jo mazāk var apgalvot, ka tās – kā judikatūra to prasa ( ) – būtu veicinājušas tiesību subjektu noteiktu rīcību.

96. No iepriekš minētā izriet, ka tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pirmais nosacījums, proti, noteiktu importētāju, kurus skar izmaiņas, tiesiskā paļāvība, nav konstatēta.

97. Pat ja tiek pieņemta saimnieciskās darbības subjektu tiesiskā paļāvība, vēl ir jāizpilda otrs nosacījums, proti, vai ieinteresētajām personām varēja rasties paļāvība? Saskaņā ar judikatūru, šajā sakarā tāpat jāņem vērā cerības, kas var būt attiecīgajai ekonomikas jomai piederošam uzņēmumam. ( ) Šīm cerībām jābalstās uz objektīviem iemesliem. Tādējādi noteicošais faktors ir nevis tas, vai šajā gadījumā Di Lenardo un Dilexport bija noteiktas cerības, bet tas, ko "rūpīgam un informētam saimnieciskās darbības subjektam" vajadzēja paredzēt ( ), proti, tas, ko šāds parasts operators varēja sagaidīt. Di Lenardo un Dilexport nevarēja gaidīt, ka tiesiskais stāvoklis nemainīsies.

98. Tā kā ne pirmais ne otrais tiesiskās paļāvības aizsardzības principa nosacījums nav izpildīts, nav vajadzības izskatīt trešo nosacījumu, proti, vai Kopienas intereses dominē pār individuālajām interesēm.

99. Līdz ar to uz otro prejudiciālo jautājumu jāatbild – izskatīšana, ievērojot atpakaļejoša spēka aizlieguma, kā arī tiesiskās paļāvības aizsardzības un tiesiskās drošības principus, nav atklājusi nevienu apstākli, kas varētu ietekmēt Regulas Nr. 896/2001 3., 4., 5. un 31. panta spēkā esamību.

V – Par ceturto prejudiciālo jautājumu – Regulas Nr. 896/2001 6. pantu

A – Lietas dalībnieku galvenie argumenti

100. Di Lenardo un Dilexport uzsver, ka, pieņemot Regulu Nr. 896/2001, Komisija nav aprobežojusies ar tradicionālo operatoru kritēriju grozījumiem, bet ieviesusi radikālus ierobežojumus netradicionālajiem operatoriem. Tas jo īpaši attiecas uz 6. panta c) apakšpunktā paredzēto noteikumu, kas attiecas uz personām, kuras ir "saistītas" ar tradicionālo operatoru saskaņā ar Regulas Nr. 2454/93 143. pantu. Tādi ar tradicionāliem operatoriem saistītie uzņēmumi kā, piemēram, Di Lenardo un Dilexport, tādējādi tika izslēgti no banānu tirgus bez iespējas pierādīt savu neatkarību. Tas ir pretrunā ar Regulu Nr. 216/2001 un pārkāpj tiesības uz aizstāvību un tiesības brīvi veikt profesionālo darbību.

101. Komisija atgādina, ka Regulas Nr. 896/2001 6. pantā norādītā netradicionālo operatoru definīcija atbilst Regulā Nr. 2362/98 minētajai jauno operatoru definīcijai. Pēc Komisijas domām, saistītajiem uzņēmumiem noteiktais ierobežojums atbilst septītajā apsvērumā izvirzītajam mērķim – nostiprināt kritērijus, kas atļauj iesniegt pieprasījumu. Turklāt jaunais tiesību akts maina attieksmi pret nogatavinātājiem un reaģē uz darījumiem ar importa licencēm, ar ko īpaši nodarbojās saistītie uzņēmumi.

102. Attiecībā uz iespējamiem tiesību veikt profesionālo darbību ierobežojumiem Komisija uzsver, ka Di Lenardo un Dilexport var turpināt savu darbību, jo tie ir saistīti ar tradicionālo operatoru, kas var saņemt licences. Jaunais regulējums ierobežo tikai spekulatīvu licenču izmantošanu. Noteiktos apstākļos uzņēmējdarbības ierobežojumi ir pieļaujami. Nobeigumā Komisija atzīmē, ka nevar runāt par iegūtām tiesībām saistībā ar licenču izsniegšanu tarifu kvotu ietvaros.

B – Vērtējums

103. Ceturtais prejudiciālais jautājums attiecas uz Regulas Nr. 896/2001 6. panta, jo īpaši tā c) apakšpunkta, spēkā esamību saistībā ar pamattiesībām veikt profesionālo darbību.

104. Prejudiciāla nolēmuma tiesvedības ietvaros Tiesas uzdevums nav konstatēt faktus vai konrētiem faktiem piemērot Kopienu tiesību noteikumu. Līdz ar to iesniedzējtiesai ir jānoteic, kādā veidā Di Lenardo un Dilexport ir savstarpēji saistīti, un jānovērtē, vai šajā gadījumā ir runa par savstarpēji saistītiem uzņēmumiem Regulas Nr. 2454/93 143. panta izpratnē. Kā izriet no iesniedzējtiesas rīkojuma, valsts tiesa faktiski jau ir veikusi šādu novērtējumu. Tiesai tāpat nav jāvērtē tas, vai un kādā mērā Di Lenardo un Dilexport ir neatkarīgi. Visbeidzot tāpat šajā procesā nav jāizskata, vai šos divus uzņēmumus varētu vainot jebkādā ļaunprātīgā licenču izmantošanā pagātnē.

105. No procesuālo tiesību viedokļa ir apšaubāms, vai Regulas Nr 2454/93 143. pantam raksturīgais pieņēmums par neapstrīdamību ir jāpārbauda. Tiesa ir atbalstījusi šāda pieņēmuma pieņemamību, tomēr saistībā ar pavisam citiem gadījumiem. Vienā lietu kategorijā tika izskatīti dalībvalstu tiesību akti, proti, šajos tiesību aktos izteikto pieņēmumu saderība ar transponējamām direktīvām vai primārajiem tiesību aktiem. ( ) Cita lietu kategorija attiecās uz konkurences un antidempinga lietu izskatīšanas procedūru Komisijā, proti, uz Kopienas iestāžu veikto uzņēmumu darbības izmeklēšanu. ( ) Līdz ar to te faktiski runa ir par aizstāvības tiesībām. Šajā lietā un pamata prāvās Di Lenardo un Dilexport tāpat norāda uz šo tiesību pārkāpumu.

106. Līdz ar to ceturtais prejudiciālais jautājums ir par tiesību brīvi veikt profesionālo darbību, tātad par citu materiāla rakstura pamattiesību iespējamu pārkāpumu.

107. Attiecībā uz Di Lenardo un Dilexport atsauci uz aizstāvības ievērošanas tiesību principu un jo īpaši uz tiesībām tikt uzklausītam, jāatgādina, ka prejudiciāla nolēmuma tiesvedības ietvaros Tiesai principā ir jāizskata prejudiciālos jautājumus tādā formā, kādā šie jautājumi tai ir uzdoti, un tā nedrīkst grozīt šo jautājumu priekšmetu, pamatojoties uz argumentiem, ko tai sniedzis lietas dalībnieks pamata prāvā. Tas tāpat attiecināms uz prejudiciāliem jautājumiem par Kopienas iestāžu aktu spēkā esamību.

108. No minētā izriet, ka jāaprobežojas ar pārbaudi par Regulas Nr. 2454/93 143. panta saderību ar tiesībām brīvi veikt profesionālo darbību.

109. Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru pamattiesības brīvi veikt profesionālo darbību pieder pie vispārējiem Kopienu tiesību principiem. Tomēr brīva profesionālās darbības veikšana nav neierobežotas izņēmumu tiesības, bet šī profesionālā darbība jāskata tās sabiedrisko funkciju kontekstā. Līdz ar to var noteikt ierobežojumus tiesībām brīvi veikt profesionālo darbību, jo īpaši kopīgās tirgus organizācijas ietvaros, ar nosacījumu, ka šie ierobežojumi faktiski atbilst Kopienas izvirzītiem vispārējo interešu mērķiem un ka tie, ņemot vērā izvirzīto mērķi, neizraisa nesamērīgu un nepieņemamu iejaukšanos, kas pamatā pārkāpj pašas tādējādi nodrošinātās tiesības. ( )

110. Prejudiciālajā jautājumā tiesības brīvi veikt uzņēmējdarbību ("libertà di impresa") ir skaidri izteiktas kā tiesību brīvi veikt profesionālo darbību veids. Kaut arī dažkārt Tiesa lieto uzņēmējdarbības brīvību ( ) vai komercdarbības brīvību kā pamattiesību jēdzienus ( ), tās tomēr nevar uzskatīt par tiesībām, kas atšķiras no tiesībām brīvi veikt profesionālo darbību vai saimniecisko darbību ( ); tas drīzāk ir vienotas terminoloģijas trūkums.

111. Vispirms ir jānosaka vai Regulas Nr. 896/2001 6. pants vispār iejaucas pamattiesību brīvi veikt profesionālo darbību aizsardzības jomā. Šis noteikums ietver "netradicionāla operatora" juridisko definīciju. Tā kā regula nosaka īpašas normas licenču izsniegšanai šīs grupas operatoriem, juridiskai definīcijai ir izšķiroša nozīme. Personas, kas nav iekļautas šajā definīcijā, nevar prasīt licences izsniegšanu. Līdz ar to šāds uzņēmums vairs nevar veikt noteiktu saimniecisko darbību. Tādējādi 6. pants iejaucas pamattiesību brīvi veikt profesionālo darbību aizsardzības jomā.

112. Tomēr Regulas Nr. 896/2001 6. pants pamatā nepārkāpj pašas tiesības brīvi veikt profesionālo darbību, uz ko atsaucas Di Lenardo un Dilexport, jo tas ietekmē šo tiesību izlietošanas noteikumus, neapdraudot pašu šo tiesību pastāvēšanu. Faktiski 6. pants neizslēdz iespēju ievest banānus. Bet šī iespēja netiek sniegta visiem uzņēmumiem, neskatoties uz to statusu sabiedrību tiesībās.

113. Līdz ar to turpmāk jāpārbauda, vai Regulas Nr. 896/2001 6. panta, jo īpaši šī panta c) apakšpunkta, noteikumi atbilst vispārējo interešu mērķiem, vai tie nerada pārmērīgu iejaukšanos un vai tādējādi Padome šajā gadījumā nav pārkāpusi savas rīcības brīvības robežas.

114. Saskaņā ar Regulas Nr. 896/2001 sesto apsvērumu 6. panta mērķis ir rezervēt tiesības uz daļu no tarifu kvotas netradicionālajiem operatoriem. Šai daļai būtu jāļauj operatoriem, kas iepriekš references laika posmā nav veikuši sākotnējo importu, veikt saimniecisko darbību un piemēroties jaunajiem noteikumiem, un tā ļauj operatoriem uzsākt banānu importu un tādējādi veicina brīvu konkurenci.

115. 6. panta c) apakšpunkta noteikumu, kas jo īpaši uzsvērts prejudiciālajā jautājumā, var uzskatīt par Komisijas reakciju uz zināmu nevēlamu uzņēmumu praksi. No septītā apsvēruma izriet, ka šī noteikuma mērķis ir pastiprināt netradicionālo operatoru pielaišanas kritērijus, lai izvairītos no fiktīvu personu reģistrācijas un kvotu piešķiršanas pēc neīstiem vai spekulatīviem pieprasījumiem. Līdz ar to šī regulējuma mērķis ir ne tikai izvairīties no spekulācijām ar licencēm, bet arī izslēgt iespēju operatoram, kas jau saņēmis licenci, izmantojot ar šo operatoru saistītu uzņēmumu, vēlreiz prasīt licences izsniegšanu.

116. Tādējādi Regulas Nr. 896/2001 6. panta mērķis ir vispārējo interešu ievērošana, jo tas darbojas pret nevēlamu praksi.

117. 6. panta c) apakšpunktā noteiktais ierobežojums dažiem, proti, saistītajiem uzņēmumiem veikt saimniecisko darbību, bija turklāt nepieciešams, lai izvairītos no tiesību akta apiešanas un lai likvidētu saistītiem uzņēmumiem radušās priekšrocības. Bez šāda tiesību akta pastāvētu risks, ka Regulai Nr. 896/2001 pamatā esošajā Regulā Nr. 216/2001 izvirzītais Kopienas tirgus regulāras apgādes mērķis vairs atbilstoši nav sasniedzams. Jebkurā gadījumā, novērtējot saderību ar pamattiesībām brīvi veikt profesionālo darbību, vairs nav jāizskata fakts, ka Komisija ir atsaukusies uz kādu muitas tiesību noteikumu un tādēļ to saturiski pārņēmusi.

118. Atšķirīgā saistīto operatoru un nesaistīto operatoru situācija banānu sektorā pamato atšķirīgo attieksmi pret tiem. Šādos apstākļos ar apstrīdēto noteikumu dažiem uzņēmumiem liegtā iespēja pieprasīt licences nav uzskatāma par nesamērīgu Komisijas pasākumu. Faktiski tieši saistītajiem uzņēmumiem, veicot minēto pielāgošanos uzņēmumu grupas, kurai tas pieder, ietvaros, ir iespēja izvērst saimniecisko darbību.

119. Tas fakts, ka iepriekšējam noteikumam – Regulas Nr. 2362/92 11. pantam, kas bija mazāk stingrs – nepārprotami trūka iedarbības, runā par labu 6. panta c) apakšpunkta, t. sk. Regulas Nr. 2454/93 143. panta, uz kuru šis noteikums atsaucas, regulējuma atbilstībai. Turklāt noteiktais tiesību brīvi veikt profesionālo darbību ierobežojums iedarbojas tikai noteiktos apstākļos tādējādi, ka importa licenci vispār nevar piešķirt.

120. No iepriekš minētā izriet, ka Regulas Nr. 896/2001 6. panta iejaukšanās trešo valstu izcelsmes banānu netradicionālo operatoru tiesībās brīvi veikt profesionālo darbību atbilst Kopienas vispārējo interešu mērķiem un pēc būtības nepārkāpj šīs tiesības. Šādos apstākļos jāatzīst, ka, pieņemot šo noteikumu, Komisija nav pārkāpusi savas rīcības brīvības robežas.

121. Ņemot vērā iepriekš minēto, iesniedzējtiesai ir jāatbild, ka ceturtā prejudiciālā jautājuma izskatīšana nav atklājusi nevienu apstākli, kas varētu ietekmēt Regulas Nr. 896/2001 6. panta spēkā esamību.

VI – Secinājumi

122. Pamatojoties uz šiem apsvērumiem, Tiesai uz uzdotajiem prejudiciālajiem jautājumiem jāatbild šādi:

1. Pirmā un trešā prejudiciālā jautājuma izskatīšana nav atklājusi nevienu apstākli, kas varētu ietekmēt Komisijas 2001. gada 7. maija Regulas Nr. 896/2001, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EEK) Nr. 404/93 piemērošanai attiecībā uz banānu importēšanas kārtību Kopienā, 3., 4., 5. un 31. panta spēkā esamību.

2. Izskatīšana, ievērojot atpakaļejoša spēka aizlieguma, kā arī tiesiskās paļāvības aizsardzības un tiesiskās drošības principus, nav atklājusi nevienu apstākli, kas varētu ietekmēt Regulas Nr. 896/2001 3., 4., 5. un 31. panta spēkā esamību.

3. Ceturtā prejudiciālā jautājuma izskatīšana nav atklājusi nevienu apstākli, kas varētu ietekmēt Regulas Nr. 896/2001 6. panta spēkā esamību.