Keywords

Summary



Keywords

Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Priekšnodokļa atskaitīšana

(Padomes Direktīvas 77/388 13. panta A daļas 1. punkta e) apakšpunkts un 17. panta 3. punkta b) apakšpunkts)

Summary

Tādas darbības kā zobu protēžu izgatavošana un labošana, uz kurām attiecas atbrīvojums no pievienotās vērtības nodokļa dalībvalsts teritorijā atbilstoši 13. panta A daļas 1. punkta e) apakšpunktam Sestajā direktīvā 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, redakcijā, kas izriet no Direktīvas 91/680 un Direktīvas 92/111, nedod tiesības atskaitīt iepriekš saskaņā ar šīs direktīvas 17. panta 3. punkta b) apakšpunktu samaksātu pievienotās vērtības nodokli, pat ja tas ir Kopienas iekšējais darījums un neatkarīgi no tā, kāds ir galamērķa dalībvalstī piemērojamais pievienotās vērtības nodokļa regulējums.

Šo interpretāciju, kas izriet no paša Sestās direktīvas teksta, apstiprina gan tās mērķis, gan tās struktūra un nodokļu neitralitātes princips.

Pirmkārt, no pievienotās vērtības nodokļa kopējās sistēmas mērķa un ar Direktīvu 91/680 ieviestā pagaidu regulējuma nodokļu uzlikšanai tirdzniecībā starp dalībvalstīm izriet, ka nodokļa maksātājam, kuram piemēro atbrīvojumu no nodokļa un kuram tādēļ nav tiesību atskaitīt nodokli, kas iepriekš samaksāts dalībvalstī, šīs tiesības nevar būt arī tad, ja attiecīgajam darījumam ir Kopienas iekšējā darījuma raksturs.

Otrkārt, Sestās direktīvas 13. panta A daļā paredzētajiem atbrīvojumiem no nodokļa – tā kā tie attiecas tikai uz dažām darbībām sabiedrības interesēs, kas uzskaitītas un sīki raksturotas šajā normā, – ir specifisks raksturs, savukārt atbrīvojums no nodokļa darījumiem ar Kopienas iekšējo darījumu raksturu ir vispārīgs; tas bez īpašām norādēm attiecas uz saimnieciskiem darījumiem starp dalībvalstīm. Šajos apstākļos Sestās direktīvas struktūrai atbilst, ka regulējums, kas ir piemērojams specifiskiem atbrīvojumiem, kuri paredzēti šīs direktīvas 13. panta A daļā, tiek atzīts par pārāku par to regulējumu, kas ir piemērojams tajā pašā direktīvā paredzētajiem vispārīgajiem atbrīvojumiem attiecībā uz darījumiem, kuriem ir Kopienas iekšējo darījumu raksturs.

Treškārt, nodokļu neitralitātes principam ir pretrunā tas, ka līdzīgu pakalpojumu sniegšana, starp kuriem pastāv konkurence, no pievienotās vērtības nodokļa viedokļa ir izvērtējama atšķirīgi. Ja darījumi, kas ir atbrīvoti no nodokļa saskaņā ar Sestās direktīvas 13. panta A daļas 1. punkta e) apakšpunktu, dotu tiesības uz nodokļa atskaitīšanu gadījumā, ja tiem būtu Kopienas iekšējo darījumu raksturs, minētais princips nebūtu ievērots, jo šie paši darījumi, ja tos veic dalībvalsts teritorijā, nedod tiesības uz nodokļa atskaitīšanu.

Šajā sakarā nav nozīmes apstāklim, ka pakalpojumu saņemšanas vietas dalībvalsts piemēro pagaidu regulējumu, kas paredzēts Sestās direktīvas 28. panta 3. punkta a) apakšpunktā kopā ar tās pašas direktīvas E pielikuma 2. punktu – regulējumu, kurš ļauj tai turpināt uzlikt nodokli par attiecīgajiem darījumiem. Nodokļa uzlikšana, kura ir atļauta šajā normā, nav vis saskaņota nodokļu uzlikšana, kas būtu pievienotās vērtības nodokļa sistēmas sastāvdaļa, kura ar Sesto direktīvu ir paredzēta dažām darbībām sabiedrības interesēs, bet gan ir nodokļa uzlikšana, kas ir atļauta vienīgi pārejas periodā. Šis izņēmuma regulējums ir interpretējams šauri, un tāpēc tā piemērošanas jomu nedrīkst attiecināt uz dalībvalstīm, kuras ir pielāgojušās ar Sesto direktīvu noteiktajam principam atbrīvot no nodokļa dažas darbības sabiedrības interesēs, kas uzskaitītas šīs direktīvas 13. pantā.

(sal. ar 38., 41., 43., 44., 46.–48., 52., 54. un 58. punktu un rezolutīvo daļu)