ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Iecēlējinstitūcijai, lai veiktu paaugstināšanai amatā izvirzīto kandidātu salīdzinošu nopelnu izvērtējumu, ir plaša rīcības brīvība, un šajā jomā Savienības tiesas kontrolei ir jāattiecas vienīgi uz to, vai, ņemot vērā veidu un līdzekļus, kurus izmantojot, administrācija varēja nonākt pie vērtējuma, tā ir ievērojusi saprātīgas robežas un nav acīmredzami kļūdaini izmantojusi savas pilnvaras. Tādējādi Savienības tiesa nevar minētās institūcijas veikto kandidātu kvalifikācijas un nopelnu izvērtējumu aizstāt ar savu izvērtējumu.

Civildienesta noteikumu 45. pantā paredzētais iecēlējinstitūcijas pienākums veikt salīdzinošu nopelnu izvērtējumu ierēdņiem, kuri var tikt paaugstināti amatā, ir vienlaikus gan vienlīdzīgas attieksmes pret ierēdņiem principa un principa par viņu tiesībām veidot karjeru izpausme, gan viņu nopelnu vērtējums; tādējādi tas ir izšķirošais kritērijs. Šajā ziņā Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punktā ir paredzēts, ka salīdzinošā nopelnu izvērtējumā iecēlējinstitūcija it īpaši ņem vērā ziņojumus par ierēdņiem, citu valodu lietošanu pienākumu izpildē, kas nav tās valodas, par kurām ierēdņi ir snieguši pierādījumus, ka viņiem ir padziļinātas zināšanas, un, ja vajadzīgs, veicamo uzdevumu līmeni. Minētajā noteikumā institūcijai ir atstāta zināma rīcības brīvība attiecībā uz to, cik lielu nozīmi salīdzinošo nopelnu izvērtējumā tā nolemj piešķirt katram no trijiem minētajiem kritērijiem, tomēr ievērojot vienlīdzīgas attieksmes principu.

Ja amatā paaugstināmo ierēdņu nopelni pēc Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punktā skaidri noteiktajiem trim kritērijiem ir vienlīdzīgi, iecēlējinstitūcija pakārtoti var ņemt vērā citus faktus, piemēram, ierēdņu vecumu un viņu darba stāžu pakāpē vai dienestā; tādā gadījumā šie kritēriji var būt tās izvēli noteicošs faktors.

(skat. 33. un 34. punktu)

Vispārējā tiesa: 2013. gada 16. maijs, Canga Fano/Padome, T‑281/11 P, 43. un 44. punkts, un tajos minētā judikatūra
Keywords

Summary



Keywords

1. Kopienas dizainparaugi – Spēkā neesamības pamati – Individuāla rakstura neesamība – Dizainparaugs, kas informētam lietotājam nerada no agrāka dizainparauga atšķirīgu kopējo iespaidu – Informēts lietotājs – Jēdziens

(Padomes Regulas Nr. 6/2002 6. panta 1. punkts un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

2. Kopienas dizainparaugi – Spēkā neesamības pamati – Individuāla rakstura neesamība – Dizainparaugs, kas informētam lietotājam nerada no agrāka dizainparauga atšķirīgu kopējo iespaidu – Vērtējuma kritēriji – Autora brīvība

(Padomes Regulas Nr. 6/2002 6. panta 2. punkts un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

3. Kopienas dizainparaugi – Apelācijas process – Prasība Savienības tiesā – Biroja struktūrvienības lēmums, kurš ietilpst Apelāciju padomes lēmuma kontekstā

4. Kopienas dizainparaugi – Spēkā neesamības pamati – Individuāla rakstura neesamība – Dizainparaugs, kas informētam lietotājam nerada no agrāka dizainparauga atšķirīgu kopējo iespaidu – Kopējā iespaida noteikšana, ņemot vērā ražojuma izmantošanas veidu

(Padomes Regulas Nr. 6/2002 6. panta 1. punkts un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

5. Kopienas dizainparaugi – Spēkā neesamības pamati – Individuāla rakstura neesamība – Dizainparaugs, kas informētam lietotājam nerada no agrāka dizainparauga atšķirīgu kopējo iespaidu – Vērtējuma kritēriji – Agrāka dizainparauga izmantošanas neērtības un problēmas – Izslēgšana

(Padomes Regulas Nr. 6/2002 1., 3. un 6. pants)

Summary

1. Skat. nolēmuma tekstu.

(sal. ar 21.–25. punktu)

2. Skat. nolēmuma tekstu.

(sal. ar 31.–33. punktu)

3. Gadījumā, kad Apelāciju padome apstiprina zemākas Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) instances lēmumu pilnā apmērā, šis lēmums, kā arī tā pamatojums ir daļa no konteksta, kurā ir pieņemts apstrīdētais lēmums; šis konteksts prasītājam ir zināms un ļauj tiesai pilnībā veikt savu tiesiskuma pārbaudi attiecībā uz konkrēta dizainparauga individuālā rakstura vērtējuma pamatotību.

(sal. ar 43. punktu)

4. Novērtējumam ir jāattiecas uz dizainparauga informētam lietotājam radīto kopējo iespaidu, ietverot arī veidu, kādā minētajā dizainparaugā ietvertais ražojums tiek lietots.

(sal. ar 46. punktu)

5. Proti, atbilstoši Regulas Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem 6. pantam dizainparauga individuālais raksturs ir jāizvērtē, salīdzinot kopējo iespaidu, ko konfliktējošie dizainparaugi rada informētam lietotājam, un ņemot vērā autora brīvības pakāpi. Līdz ar to kritērijs attiecībā uz neērtībām un dažādām problēmām agrākā dizainparauga lietošanā, kas – kā tiek apgalvots – esot atrisinātas apstrīdētajā dizainparaugā, neietilpst to kritēriju skaitā, kas var tikt ņemti vērā, izvērtējot dizainparauga individuālo raksturu. Turklāt no Regulas Nr. 6/2002 1. un 3. panta izriet, ka dizainparaugu tiesības ir vērstas uz to, lai aizsargātu ražojuma izskatu, nevis to lietošanas vai funkcionēšanas kārtības koncepciju.

(sal. ar 52. punktu)
Līgumslēdzējai iestādei ir pienākums katrā iepirkuma procedūras stadijā raudzīties, lai tiktu ievērots vienlīdzīgas attieksmes princips un līdz ar to – vienlīdzīgas iespējas visiem pretendentiem. Vienlīdzīgas attieksmes princips ietver pārredzamības pienākumu, lai varētu pārbaudīt tā ievērošanu. Pārskatāmības princips līdz ar to nozīmē arī, ka visa tehniskā informācija, kas nepieciešama, lai pareizi saprastu paziņojumu par paredzamo publisko iepirkumu vai specifikācijas, cik vien iespējams, tiek nodota visu to uzņēmumu rīcībā, kas piedalās publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, lai, pirmkārt, visi pietiekami informēti un uzmanīgi pretendenti varētu saprast tās precīzo piemērošanas jomu un to interpretēt vienādi un, otrkārt, lai līgumslēdzēja iestāde varētu faktiski pārbaudīt, vai pretendentu piedāvājumi atbilst kritērijiem, kas reglamentē attiecīgo iepirkumu.

Šādos apstākļos pārredzamības pārkāpumu nerada iestādes atteikums nosūtīt novērtējuma ziņojumu pirmstiesas procedūras laikā, jo tas nebūtu padarījis prasītāju un pārējo pretendentu izredzes, formulējot to piedāvājuma noteikumus, nevienlīdzīgas. Kā tas izriet no Regulas Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Finanšu regulai, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam, 147. panta, novērtējuma ziņojuma mērķis nav izklāstīt visus iepirkuma līguma slēgšanas tiesību procedūras nosacījumus un kārtību, bet sniegt novērtēšanas komitejas veiktā novērtējuma rezultātu, ietverot šajā ziņā izslēgto pretendentu vārdus un to piedāvājuma noraidīšanas iemeslus, kā arī piedāvātā līgumslēdzēja vārdu un šīs izvēles pamatojumu.

(sal. ar 45.–51. punktu)
Šajā ziņā Regulas Nr. 207/2009 59. panta pirmajā teikumā ir precizēts, ka “apelāciju [apelācijas sūdzību] var iesniegt jebkura puse, kas iesaistīta procesā un ko lēmums ietekmējis nelabvēlīgi”. No šī noteikuma izriet, ka puses, kas iesaistītas procesā Iekšējā tirgus saskaņošanas birojā (preču zīmes, paraugi un modeļi), apelācijas sūdzību Apelāciju padomē par zemākas instances pieņemtu lēmumu var iesniegt tikai, ciktāl šī instance ir noraidījusi to pretenzijas vai pieteikumus. Gluži pretēji, ja zemākās instances lēmumā kādas puses pretenzijas ir apmierinātas, par šīm pretenzijām nevar iesniegt apelācijas sūdzību Apelāciju padomē.

Atbilstoši Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 64. panta 1. punktam pēc apelācijas sūdzības pieņemamības izvērtēšanas Apelāciju padomei ir jālemj par apelācijas sūdzību un, to darot, tā var izmantot jebkuras pilnvaras, kas ir tai struktūrvienībai, kura pieņēmusi apstrīdēto lēmumu. No šīs tiesību normas izriet, ka sakarā ar iesniegto apelācijas sūdzību par pārbaudītāja reģistrāciju atsakošo lēmumu Apelāciju padome var veikt jaunu un pilnu reģistrācijas pieteikuma izvērtēšanu pēc būtības gan attiecībā uz tiesību jautājumiem, gan faktiem. Tomēr šīs pilnvaras ir pakļautas apelācijas sūdzības pieņemamībai apelāciju padomē.

Šajā ziņā nav nozīmes tam, ka konkrētā sabiedrības daļa izrāda augstu uzmanības līmeni. Šajā ziņā nav nozīmes arī tam, ka reģistrācijai pieteiktais apzīmējums tiek rakstīts ar lieliem burtiem un ir izmantojams kā sauklis. Vārdiska preču zīme ir preču zīme, kas sastāv tikai un vienīgi no burtiem, vārdiem vai vārdu savienojumiem, ir atveidota ar rakstu zīmēm parastajā šriftā, bez īpaša grafiska elementa. Aizsardzība, kas izriet no vārdiskas preču zīmes reģistrācijas, attiecas uz reģistrācijas pieteikumā norādīto vārdu, nevis uz īpašajiem grafiskajiem vai stilistiskajiem aspektiem, kurus, iespējams, šī preču zīme varētu ietvert.

Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē no modernās grieķu valodas zinošas konkrētās sabiedrības daļas viedokļa vārdiskais elements “NEO”, kura reģistrācija ir pieteikta attiecībā uz precēm, kas Nicas Nolīguma izpratnē ietilpst 7. un 12. klasē, ir Kopienas preču zīmes reģistrācijas pietikumā minētās preces aprakstošs.

Pastāv noteikta attiecīgi Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta un minētās regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanas jomu pārklāšanās, jo šajā regulā 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā minētajiem aprakstošajiem apzīmējumiem nav arī atšķirtspējas šīs pašas regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē. Pēdējā no šīm tiesību normām atšķiras no pirmās, ciktāl tā aptver visus apstākļus, kuros ar apzīmējuma palīdzību nav iespējams parādīt viena uzņēmuma preču vai pakalpojumu atšķirību no citu uzņēmumu precēm vai pakalpojumiem.

(sal. ar 42. punktu)
Ja regula, kas tieši un individuāli skar kādu privātpersonu, tiesvedības laikā tiek aizstāta ar aktu, kuram ir tāds pats priekšmets, šis akts ir jāuzskata par jaunu apstākli, kas prasītājam ļauj pielāgot savus prasījumus un izvirzītos pamatus.

Šāda pielāgošana ir jāveic divu mēnešu termiņa laikā, kurš paredzēts LESD 263. panta sestajā daļā. Šis termiņš ir piemērojams gan tad, ja prasība atcelt tiesību aktu ir celta ar prasības pieteikumu, gan tad, ja lietas izskatīšanas laikā ir grozīti prasījumi atcelt agrāku tiesību aktu, kurš ir atcelts un aizvietots ar attiecīgo aktu.

Tomēr, atkāpjoties no šī principa, šis termiņš iztiesājamajā lietā nav piemērojams, ja, pirmkārt, attiecīgajam aktam un aktam, ar kuru to atceļ un aizstāj, attiecībā uz attiecīgo personu ir tas pats priekšmets, tie būtībā ir balstīti uz to pašu pamatojumu un to saturs ir būtībā identisks, tiem tādējādi atšķiroties vienīgi ar to attiecīgo ratione temporis piemērošanas jomu, un, otrkārt, prasījumu pielāgošana nav pamatota ne ar vienu jaunu pamatu, faktu vai pierādījumu, bet vienīgi ar attiecīgā akta, ar kuru atceļ un aizstāj šo attiecīgo aktu, pieņemšanu. Šādos apstākļos, tā kā strīda priekšmets un ietvari, kādi tie ir noteikti sākotnējā prasībā, netiek grozīti citādi kā vien attiecībā uz to laika dimensiju, tiesisko drošību nekādā veidā neietekmē apstāklis, ka lūgums grozīt prasījumus ir iesniegts pēc attiecīgā divu mēnešu termiņa.

(sal. ar 25., 26., 28. un 29. punktu)
Saistībā ar precēm, kas norādītas Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumā, aprakstošs Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta nozīmē no Eiropas Savienības vidusmēra vāciski runājoša patērētāja skatupunkta ir apzīmējums “fluege.de”, kura reģistrācija ir pieteikta saistībā ar “reklāma; darījumu vadīšana; uzņēmumu pārvaldīšana; biroja darbi”, “transports; preču iesaiņošana un uzglabāšana; ceļojumu organizēšana” un “sabiedriskās ēdināšanas pakalpojumi (ēdināšana); viesu izmitināšana”, kas attiecīgi ietilpst Nicas nolīguma 35., 39. un 43. klasē.

Tā kā reģistrācijai pieteikto preču zīmi konkrētā sabiedrības daļa var spontāni uztvert kā domēna vārdu, kurš norāda uz interneta lapas adresi aviācijas un lidojumu jomā, reģistrācijai pieteiktā preču zīme ir aprakstoša saistībā ar “transporta” pakalpojumiem, kas ietilpst 39. klasē, un, konkrētāk, aviotransporta pakalpojumiem šo pakalpojumu ietvaros. Citi pakalpojumi, kas preču zīmes reģistrācijas pieteikumā ir definēti ļoti plaši, arī var visi tikt sniegti šajā jomā un tie ir cieši saistīti ar aviotransportu un lidojumiem.

Vārda, kas ir aprakstošs un kam nav atšķirtspējas, savienošana ar elementu, kas atbilst pirmā līmeņa domēnam neizraisa to, ka šādi izveidotam apzīmējumam, ko konkrētā sabiedrības daļa var spontāni identificēt kā domēna vārda un līdz ar to kā norādi uz interneta adresi, tiek piešķirta atšķirtspēja. Šāda domēna atšķirtspējīgā daļa nav pirmā līmeņa domēns, ko, iespējams, veido punkts un burtu grupa, kas atbilst valsts kodam, bet, lielākais, otrā līmeņa domēns, kuram pievienots pirmā līmeņa domēns.

Domēna vārds pats par sevi, lielākais, norāda vienīgi uz interneta adresi, nevis uz konkrēta preču ražotāja vai pakalpojumu sniedzēja komerciālo izcelsmi. Domēnu vārdu piešķiršanas prakse un domēnu vārdu izmantošana nenosaka domēna vārda spēju tikt reģistrētam par Kopienas preču zīmi, ņemot vērā Regulā Nr. 207/2009 definētos absolūtos reģistrācijas atteikuma pamatojumus.

Šajā ziņā ir jāatgādina nepieciešamība nošķirt tiesības, kas izriet no domēna vārda reģistrācijas, no vienas puses, un tiesības, kas izriet no apzīmējuma reģistrēšanas par Kopienas preču zīmi, no otras puses. Lai to izdarītu, tam ir jāatbilst visiem nosacījumiem, kas šajā ziņā paredzēti Regulā Nr. 207/2009. Tādējādi jebkurš arguments, kas ir saistīts ar pieejamības prasības neesamību sakarā ar iespējamajām ekskluzīvajām tiesībām, kuras iegūtas saistībā ar attiecīgo domēnu vārdu, nav akceptējams.

(sal. ar 20., 26., 28.–31., 38. un 41. punktu)
165

Otrkārt, apstrīdētais pasākums nevar tikt attaisnots ar atšķirībām starp zaudējumus radošu līdzdalības pirkumu un līdzdalības pirkumu sanācijas nolūkā, no vienas puses, un ar atšķirīgiem nodokļu maksātāju mērķiem, no otras puses. Prasītāja, kuru atbalsta Vācijas Federatīvā Republika, uzskata, ka gadījumā, kad kapitāldaļas tiks pirktas sanācijas nolūkā, jaunajam akcionāram nebūšot pilnīgas kontroles pār to, kā tiks izmantoti zaudējumi. Turklāt uzņēmumiem, kuriem nepieciešama sanācija, atšķirībā no maksātspējīgiem uzņēmumiem, nebūšot iespējas saņemt finansējumu kapitāla tirgos vai meklēt pārņēmēju. Tiem nebūšot arī iespējas saglabāt savus zaudējumus atbilstoši klauzulai par slēptajām rezervēm.
152

Šajā lietā no lietas materiāliem izriet, pirmkārt, ka atbilstoši Civildienesta noteikumu 70. panta pirmajai daļai Komisija ir samaksājusi Alessandro Missir Mamachi četriem bērniem viņa pilnu atalgojumu par laikposmu no 2006. gada 1. oktobra līdz 31. decembrim. Otrkārt, Komisija viņiem ir samaksājusi kopējo summu 414308,90 EUR kā maksājumu nāves gadījumā saskaņā ar minēto Civildienesta noteikumu 73. panta 2. punkta a) apakšpunktu, kā arī kopējo summu 76628,40 EUR saistībā ar dzīvesbiedra nāvi atbilstoši Civildienesta noteikumu X pielikuma 25. pantam. Treškārt, Komisija šiem četriem bērniem ir atzinusi tiesības, sākot no 2007. gada 1. janvāra, saņemt bāreņa pensiju, kas paredzēta Civildienesta noteikumu 80. pantā, proti, kopējo summu 4376,82 EUR mēnesī, un pabalstu izglītībai, kas minēts Civildienesta noteikumu VII pielikumā, proti, kopējo summu 2287,19 EUR mēnesī. Ceturtkārt, saskaņā ar Civildienesta noteikumu 76. pantu ar 2007. gada 14. maija lēmumu Komisija katram no četriem bērniem līdz 19 gadu vecumam ir piešķīrusi ikmēneša ārkārtas atbalstu sociālu iemeslu dēļ, kas vienāds ar apgādājamā bērna pabalsta apmēru par kopējo summu 1332,76 EUR mēnesī. Ar 2008. gada 4. jūlija lēmumu šī pēdējā minētā summa tika divkāršota no 2008. gada 1. augusta. Piektkārt, no lietas materiālu pirmajā instancē 4. pielikuma izriet, ka Livio Missir Mamachi ir saņēmis apgādājamo bērnu pabalstu par kopējo summu 1453,84 EUR mēnesī un nodokļa samazinājumu pēc četru nodokļu atlaižu piemērošanas saistībā ar apgādājamiem bērniem, kas, ņemot vērā nodokli, kurš maksājams bez apgādājamā bērna, un reāli samaksāto nodokli, nozīmē, ka Komisija ir samaksājusi summu 1015,78 EUR apmērā.
8

Saņēmusi otro UPS sūdzību, kurā tā apgalvoja, ka nav izskatīti visi pirmajā sūdzībā minētie pasākumi un ka nelikumīgie atbalsti esot piešķirti pēc 2002. gada galīgā lēmuma pieņemšanas, un vēl vienu sūdzību no prasītājas konkurenta, Komisija ar 2007. gada 12. septembra vēstuli paziņoja Vācijas Federatīvajai Republikai savu lēmumu uzsākt EKL 88. panta 2. punktā paredzēto procedūru attiecībā uz valsts atbalstu C 36/07 (ex NN 25/07), ko Vācijas iestādes piešķīrušas Deutsche Post (OV 2007, C 245, 21. lpp.) (turpmāk tekstā – “2007. gada lēmums par procedūras sākšanu”). Šajā jaunajā lēmumā Komisija norādīja uz nepieciešamību veikt visaptverošu izmeklēšanu par visiem konkurences traucējumiem, kuri izriet no valsts līdzekļu piešķiršanas prasītājai. Tā norādīja, ka ar 1999. gada lēmumu par procedūras sākšanu uzsāktā procedūra tiks papildināta, lai ietvertu nesen paziņoto informāciju un pieņemtu galīgo lēmumu par šo valsts līdzekļu piešķiršanas saderību ar EKL.
21

Tiesas sēdes laikā Komisija iesniedza dokumentu ar nosaukumu “Corrigendum to Report of works of the Evaluation Committee evaluating offers submitted in response to the call for tenders No 10340 lot 1” (Labojums novērtējuma komitejas darba ziņojumā par to piedāvājumu novērtējumu, kas iesniegti, atbildot uz uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu procedūrā [AO] 10340, saistībā ar daļu Nr. 1), un prasītājas nav iebildušas pret tā pievienošanu lietas materiāliem.
37

Ar 2010. gada 22. decembra vēstuli ECHA atbildēja ChemSec, ka: “[..] Attiecībā uz Jūsu [vēstules] 1) punktu informācijas izpaušana par ražotāju/importētāju saskaņā ar REACH regulas 118. panta 2. punkta d) apakšpunktu un Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punktu [proti, faktiski 4. panta 2. punktu] padarītu publisku informāciju par pastāvošo saikni starp ražotāju/importētāju un pakārtotajiem lietotājiem, kas apdraudētu komerciālo interešu aizsardzību. Turklāt tas, ka ražotājs vai importētājs ir veicis reģistrāciju, ir uzskatāms par tirgum svarīgu informāciju. Šī informācija var palielināt tirgus pārskatāmību un ļaut iesaistītajām personām pielāgot savu izturēšanos to konkurentu statusam. Atsevišķu operatoru informācijas neizpaušana tātad atbilst vispārējām interesēm. Sevišķas sabiedrības intereses, lai šī informācija tiktu izpausta, nav konstatētas, un nekāda steidzama rīcība, kuras dēļ šī informācija būtu jāizpauž atbilstoši REACH regulas 118. panta 2. punkta pēdējai daļai, nav tikusi izvirzīta. Līdz ar to šī informācija nevar tikt izpausta, ciktāl ir jāpiemēro izņēmums no Regulas Nr. 1049/2001. Attiecībā uz Jūsu [vēstules] 2) punktu, lūdzu, ņemiet vērā, ka saskaņā ar REACH regulas 118. panta 2. punktu c) apakšpunktu informācija par precīzu tonnāžu tiek uzskatīta par tādu, kas principā apdraud komerciālo interešu aizsardzību. Tāpat kā iepriekšējā punktā ir jāpiemēro Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkts [proti, faktiski 4. panta 2. punkts], ciktāl šīs informācijas izpaušana faktiski apdraud komerciālo interešu aizsardzību un ciktāl mēs nesaskatām nekādu iemeslu, kas ļautu izdarīt citādu secinājumu vai mums atkāpties no juridiskās prezumpcijas. Turklāt nevar tikt pierādītas nekādas sevišķas sabiedrības intereses, kas liktu nonākt pie citāda secinājuma. Turklāt, tāpat kā iepriekšējā punktā, nav prasīta nekāda steidzama rīcība REACH regulas 118. panta 2. punkta pēdējās daļas izpratnē. Līdz ar to šī informācija nevar tikt izpausta, ciktāl ir jāpiemēro izņēmums no Regulas Nr. 1049/2001. Attiecībā uz Jūsu [vēstules] 3) punktu, lūdzu, ņemiet vērā, ka ECHA savā interneta mājas lapā ir publicējusi [..] vielu, uz kurām attiecas pārejas režīms, sarakstu. Šis saraksts Jums ļauj pārbaudīt, kuras attiecīgās vielas tikušas reģistrētas un kuras nav tikušas reģistrētas. Saistībā ar vielām, kuras Jūs norādījāt Jūsu sarakstā, var viegli pārliecināties, ka lielākā daļa šo vielu (vēl) nav tikušas reģistrētas. Līdz ar to ECHA rīcībā vēl pagaidām nav Jūsu prasītās informācijas, kādēļ mēs šajā ziņā nevaram apmierināt Jūsu pieteikumu. [..] ECHA dara visu iespējamo, lai visdrīzākā laikā savā interneta vietnē norādītu informāciju par tonnāžas diapazonu. Tomēr šīs informācijas publiskošanas tehniskā īstenošana joprojām ir izstrādes stadijā, un mēs Jums būtu pateicīgi, ja Jūs saprastu, ka paies noteikts laiks līdz šī informācija pakāpeniski tiks pievienota secīgi pēc dokumentu apstrādes [..].”
200

Pretēji kompensācijām, uz ko attiecās lieta, kurā tika taisīts spriedums Nintendo un Nintendo of Europe/Komisija, minēts 193. punktā (EU:T:2009:131), un kuru mērķis bija atlīdzināt zaudējumus trešajām personām, kuras bija identificētas paziņojumā par iebildumiem kā tādas, kas ir cietušas finansiālus zaudējumus apsūdzēto uzņēmumu pārkāpjošo darbību dēļ, jaunu līniju izveide un ieguldījumi, kādus tas prasīja, nebija domāti, lai attiecībā uz AO kompensētu iespējamos zaudējumus, kurus tie ir cietuši, bet gan, lai izskaustu no attiecīgajiem tirgiem, kuros TP rīkojās kā operators ar būtisku ietekmi, to, ko UKE bija definējusi kā stāvokli, “kurā [..] ilgstoši nepastāv efektīva konkurence”. Turklāt, ciktāl TP ieguldījumi bija paredzēti jaunu pieslēgumu izveidošanai, tie gala lietotāji un AO, kuri bija cietuši no TP pret konkurenci vērstajām rīcībām, nevarēja gūt labumu no šiem ieguldījumiem.
21

Šajā ziņā, pirmkārt, Komisija konstatēja, ka laikā no 2001. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim obligātos GSE skrīninga testus pilnībā finansēja Valsts kase un laikā no 2002. gada 1. janvāra līdz 2004. gada 30. jūnijam to veica BIRB, proti, federāla valsts iestāde, kurai ir juridiskas personas statuss, kas ir lauksaimniecības un vidusšķiras ministra pakļautībā un kuras rīcībā ir valdības dotācija, kura iekļauta tās uzraudzības budžetā federālā līmenī, kā arī atsevišķi pašu ieņēmumi. Turklāt tā norādīja, ka laikā no 2004. gada 1. jūlija līdz 30. novembrim obligātos GSE skrīninga testus finansēja Agence fédérale pour la sécurité de la chaîne alimentaire [Pārtikas aprites nekaitīguma federālā aģentūra] (turpmāk tekstā – “AFSCA”), proti, valsts iestāde, kurai ir juridiskas personas statuss un kura, piemērojot 2000. gada 4. februāra likumu par AFSCA izveidošanu, tika finansēta ar dažādiem ienākumiem, piemēram, atlīdzībām (proti, maksājumiem), iemaksām (proti, nodevām pielīdzināmiem maksājumiem), ienākumiem no administratīvajiem naudas sodiem, ziedojumiem, novēlējumiem utt. Visbeidzot, Komisija par laikposmu no 2004. gada 1. decembra līdz 2005. gada 31. decembrim konstatēja, ka obligātie GSE skrīninga testi tika finansēti, pirmkārt, ar tādu atlīdzību EUR 10,70 apmērā par katru izmeklēto liellopu, ko maksāja kautuves, izmaksas pārnesot uz saviem klientiem, un, otrkārt, ar AFSCA finansējumu no tās rezervēm un no atmaksājama avansa, ko tās rīcībā nodeva Valsts kase.