ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
611

Pirmām kārtām, attiecībā uz VNV priekšsēdētājas interviju televīzijas kanālam Bloomberg2017. gada 23. maijā žurnālists jautāja: “Vai mēs varam doties uz Spāniju? Es vēlētos mūsu skatītājiem parādīt kaut ko, kas pašlaik pie mums šeit, Bloomberg, atrodas mūsu radara ekrānos, un tas attiecas uz Banco Popular un opciju obligācijām, kas šobrīd ir nedaudz pakļautas spiedienam. Šai iestādei CET 1 ir nedaudz augstāks par 7 %. Vai tā atrodas arī jūsu radara ekrānos?” (“Can I take you to Spain? I want to show our audience something that is very much on our radar screen here at Bloomberg and that is Banco Popular and the CoCos (Contingent Convertibles) which are under a little bit of pressure right now. This is an institution with a CET 1 just north of 7 per cent. Is it on your radar screen as well?”)
54

Treškārt, no prasītājai piešķirtās “kompetences pases” izriet, ka par vispārējo kompetenci “saziņa” tā ir ieguvusi 5,5 punktus no 10, un tas ir viens no viszemākajiem vērtējumiem un punktiem, kurus tā bija ieguvusi savu vispārējo kompetenču novērtēšanā, kas notika vērtēšanas centrā. Šo kompetenču pasākuma mērķis saskaņā ar vispārīgo noteikumu 1.2. punktu, uz kuru ir atsauce paziņojuma par konkursu 7. zemsvītras piezīmē, bija novērtēt kandidāta “prasmi skaidri un precīzi izteikties gan mutvārdos, gan rakstveidā”. No tā netieši, bet noteikti izriet atlases komisijas konstatējums attiecībā uz prasītāju par viņas franču valodas zināšanām vai vismaz attiecībā uz kompetences pārzināšanu, kas ir stingri atkarīga no viņas šīs valodas zināšanām.
362

Piemēram, no apstrīdētā lēmuma 140. apsvērumā minētajiem pierādījumiem izriet, ka informācijas apmaiņā Vācijas līmenī, kura notika laikā no 2004. gada 2. līdz 8. decembrim un kurā piedalījās Scania DE darbinieks, [konfidenciāli] informēja konkurentus par savu nodomu cenas jaunajiem modeļiem, kas atbilst standartam Euro 4, paaugstināt par 5410 EUR. Tāpat no apstrīdētā lēmuma 141. apsvērumā minētajiem pierādījumiem izriet, ka, atbildot uz Scania DE darbinieka B elektroniskā pasta vēstuli, kura bija adresēta konkurentiem un kurā tika lūgta informācija par standartiem Euro 4 un Euro 5 atbilstošo motoru cenām un piegādes datumiem, J no [konfidenciāli] Vācijas meitasuzņēmuma atbildēja, ka šis ražotājs piegādās minētajiem standartiem atbilstošas kravas automašīnas, sākot ar 2005. gada aprīli vai maiju, un ka papildu cenas motoriem, kuri atbilst standartiem Euro 4 un Euro 5, būs attiecīgi 11500 EUR un 14800 EUR. Turklāt no apstrīdētā lēmuma 149. apsvērumā minētajiem pierādījumiem izriet, ka informācijas apmaiņa par cenām notika konkurentu sanāksmē Vācijas līmenī 2005. gada 12. septembrī. Sarunu tematu vidū bija plānotā cenu paaugstināšana attiecībā uz 2006. gadu. Sanāksmē piedalījās I no Scania DE. No viena no sanāksmes dalībniekiem ar roku rakstītajām piezīmēm izriet, ka [konfidenciāli] informēja savus konkurentus par uzcenojumiem, kādus šis ražotājs piemēros saistībā ar standartiem Euro 4 un Euro 5 atbilstošu tehnoloģiju ieviešanu. Tāpat no lietas materiālos esošajiem pierādījumiem izriet, ka iepriekš minētajā 2005. gada 12. septembra sanāksmē I no Scania DE sniedza detalizētu prezentāciju par cenu pieaugumu, kurš izriet no standartiem Euro 3 un Euro 4 atbilstošas tehnoloģijas ieviešanas un kuru Scania piemēros. Tāpat no apstrīdētā lēmuma 166. apsvērumā minētajiem pierādījumiem par konkurentu sanāksmi Vācijas līmenī 2008. gada 12. un 13. martā izriet, ka notika informācijas apmaiņa par plānoto cenu pieaugumu. Prezentācijā, ko sniedza [konfidenciāli], tika norādīts, ka standartam Euro 5 atbilstošajiem motoriem cena pieaugs par 2350 EUR, sākot ar 2008. gada maiju.
192

Slovēnijas Republika nevar arī atsaukties uz 2016. gada 21. janvāra spriedumu Viiniverla (C‑75/15, EU:C:2016:35), lai pierādītu – tas, ka Horvātijas vīnu ražotāji izmanto vīna vīnogu šķirnes nosaukumu “teran”, radīs sabiedrībai idejiskas asociācijas par preces izcelsmi, tādējādi ļaujot šiem ražotājiem netaisnīgi gūt labumu no Slovēnijas ACVN “Teran” reputācijas. Proti, pirmkārt, lietas dalībnieki nekādi nav apstrīdējuši to, ka Horvātijas Republikas pievienošanās Savienībai laikā šajā valstī bija pastāvējusi tiesiska marķēšanas prakse saistībā ar vārda “teran” norādīšanu, līdz ar to šī norāde nevar tikt uzskatīta par tādu, ar kuru “netaisnīgi” tiktu gūts labums no Slovēnijas ACVN “Teran” reputācijas. Otrkārt, pretēji situācijai lietā, kurā tika pasludināts 2016. gada 21. janvāra spriedums Viiniverla (C‑75/15, EU:C:2016:35) un kurā nebija nevienas īpašas norādes, kas papildinātu attiecīgo dzērienu marķējumu, Komisija apstrīdētajā regulā ir ņēmusi vērā sajaukšanas iespēju, kas pastāv patērētājam, pieprasīdama, lai Horvātijas “teran” vīnu marķējumā būtu skaidri norādīts, ka vīna izcelsme ir Horvātijas Istras reģionā (ACVN “Hrvatska Istra”).
48

Šajā lietā, pirmkārt, Novērošanas centra direktors, kurš bija kļuvis par prasītāja tiešo priekšnieku no 2016. gada 17. oktobra, konsultējās ar agrāko tiešo priekšnieku par laikposmu no 2016. gada 1. janvāra līdz 16. oktobrim, kas veido trīs ceturtdaļas no attiecīgā novērtējuma laikposma (skat. iepriekš 14. punktu). Otrkārt, agrākā tiešā priekšnieka vērtējums, to nemainot, tika iekļauts 2016. gada NZ (skat. iepriekš 14. punktu). Treškārt, prasītāja tiešais priekšnieks kopš 2016. gada 17. oktobra bija tas, kurš kā novērtētājs parakstīja 2016. gada NZ (skat. iepriekš 13. un 14. punktu).
179

Tomēr jānorāda, ka šajā lietā starp pieteikuma iesniedzēju un profesoru T. ir domstarpības, kas neaprobežojas tikai ar zinātnisku viedokļu atšķirībām starp farmācijas uzņēmumu un ekspertu. Šīs nesaskaņas patiešām ir izraisījušas konflikta attiecības, kas galvenokārt izriet no tā, ka profesors T. līdz 2010. gadam līdz ar advokātiem bija iestājies it īpaši pret prasītāju vērstā kolektīvā prasībā par zaudējumu atlīdzināšanu saistībā ar kaitējumu, ko esot radījušas gadolīniju saturošās kontrastvielas, it īpaši Omniscan. No tā izriet, ka 2010. gada 9. septembra spriedumā Now Pharm/Komisija (T‑74/08, EU:T:2010:376) rastais risinājums nav attiecināms uz šo lietu. Gluži pretēji, šāda iesaistīšanās tiesvedībā var radīt pamatotas šaubas par profesora T. objektivitāti procedūrā, kuras rezultātā ir pieņemts apstrīdētais lēmums.
63

Šajā ziņā attiecībā uz “gandrīz atbilstīgo” preces veidu kategoriju no 2016. gada 23. decembra dokumenta 2.2.3. punkta norādēm izriet, ka tā satur prasītājas pārdotās preces veidus, kuri atšķiras no tiem, kas ir tieši salīdzināmi, tikai ar to, ka to virsma nav galvanizēta. Šajā kategorijā ietilpstošo preces veidu normālā vērtība tika koriģēta, pamatojoties uz atbilstošā līdzīgā galvanizētā preces veida normālo vērtību. Attiecībā uz preces veidu ar melno virsmu (B) normālā vērtība tika noteikta 80 % apmērā no attiecīgā galvanizētā līdzīgā preces veida normālās vērtības. Attiecībā uz citām virsmām (A, E un M) kopumā tika izmantota līdzīga galvanizētā preces veida tā pati normālā vērtība.
31

Attiecībā uz retu slimību ārstēšanai paredzētu zāļu statusa piešķiršanas procedūru Regulas Nr. 141/2000 3. pantā ir paredzēti kritēriji, kas jāizpilda, lai zālēm varētu piešķirt retu slimību ārstēšanai paredzētu zāļu statusu. Regulas Nr. 141/2000 3. panta 1. punkta b) apakšpunktā norādītajā pirmajā gadījumā ir noteikts, ka retu slimību ārstēšanai paredzētu zāļu iniciatoram it īpaši ir jāpierāda, ka attiecībā uz saslimšanu, kuras ārstēšanai paredzētas zāles, par kurām iesniegts pieteikums par retu slimību ārstēšanai paredzētu zāļu statusa piešķiršanu, nepastāv apmierinošas diagnostikas, profilakses un ārstēšanas metode, kas apstiprināta Savienībā. Ja tomēr šāda metode pastāv, likumdevējs Regulas Nr. 141/2000 3. panta 1. punkta b) apakšpunktā norādītajā otrajā gadījumā ir paredzējis iespēju piešķirt retu slimību ārstēšanai paredzētu zāļu statusu jebkurām iespējamām zālēm, kuru mērķis ir ārstēt to pašu saslimšanu, ar nosacījumu, ka to iniciators pierāda, ka minētās zāles var dot ievērojamu labumu pacientiem, kurus skārusi šī saslimšana (spriedums, 2010. gada 9. septembris, Now Pharm/Komisija, T‑74/08, EU:T:2010:376, 34. punkts).
95

Tomēr Padomei ir pienākums atkarībā no lietas apstākļiem novērtēt, vai ir nepieciešams veikt papildu pārbaudes, it īpaši – lūgt Ukrainas iestādēm sniegt papildu pierādījumus, ja tie, kuri jau ir sniegti, izrādās nepietiekami. Nav izslēdzams, ka fakti, par kuriem Padome ir uzzinājusi vai nu no pašām Ukrainas iestādēm, vai citādi, nerada Padomei šaubas par šo iestāžu jau sniegto pierādījumu pietiekamību. Turklāt saistībā ar iespēju, kas ir jāpiešķir attiecīgajām personām, iesniegt apsvērumus attiecībā uz pamatojumu, kuru Padome ir iecerējusi sniegt, lai atstātu to vārdu attiecīgajā sarakstā, ir iespējams, ka šīs personas sniedz šādus pierādījumus un pat attaisnojošus pierādījumus, par ko Padomei būtu jāveic papildu pārbaudes. It īpaši, lai gan Padomei nav jāaizstāj Ukrainas tieslietu iestāžu veiktais novērtējums par ĢP vēstulēs minēto kriminālprocesu pamatotību ar savu novērtējumu, nevar izslēgt, tostarp ņemot vērā prasītāja apsvērumus, ka Padomei var būt pienākums lūgt Ukrainas iestādēm skaidrojumus par pierādījumiem, uz kuriem šie procesi ir balstīti (skat. spriedumu, 2018. gada 22. marts, Stavytskyi/Padome, T‑242/16, nav publicēts, EU:T:2018:166, 95. punkts un tajā minētā judikatūra).
48

Kā to otrajā apstrīdētajā lēmumā ir pamatoti norādījusi Komisija, kam savukārt nepiekrīt prasītāja, šis secinājums rodas neatkarīgi no jautājuma par to, vai piekļuves pieteikums attiecas uz jau pabeigtu vai nenoslēgušos procedūru. Faktiski, ņemot vērā ar valsts atbalsta kontroli saistītā procedūrā aizsargātās intereses, sensitīvas informācijas publiskošana par šajā procedūrā iesaistīto uzņēmumu ekonomiskajām aktivitātēm, it īpaši par atbalsta saņēmēju, var apdraudēt to komerciālās intereses neatkarīgi no tā, ka LESD 108. panta piemērošanas procedūra jau ir noslēgusies (pēc analoģijas skat. spriedumus, 2012. gada 28. jūnijs, Komisija/Éditions Odile Jacob, C‑404/10 P, EU:C:2012:393, 124. punkts; 2012. gada 28. jūnijs, Komisija/Agrofert Holding, C‑477/10 P, EU:C:2012:394, 66. punkts, un 2013. gada 13. septembris, Nīderlande/Komisija, T‑380/08, EU:T:2013:480, 43. punkts).
11

Atbilstoši Regulas Nr. 1698/2005 15. pantam katra lauku attīstības programma īsteno lauku attīstības stratēģiju ar to pasākumu kopumu, kas sagrupēti saskaņā ar dažādām asīm. Tā attiecas uz laikposmu no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim. Dalībvalsts var iesniegt vai nu vienu programmu visai tās teritorijai, vai reģionālu programmu kopumu. Saskaņā ar šīs pašas regulas 19. pantu programmas atkārtoti pārskatīja un vajadzības gadījumā uz atlikušo laikposmu koriģēja dalībvalstis pēc uzraudzības komitejas apstiprinājuma. Veicot pārskatīšanu, ņēma vērā novērtēšanas rezultātus un Komisijas ziņojumus, jo īpaši lai nostiprinātu vai pielāgotu to, kā ievērotas Kopienas prioritātes.
37

Visbeidzot, pirmkārt, EUIPO uzskata, ka individuālās preču zīmes papildus to pamatfunkcijai norādīt aptverto preču komerciālo izcelsmi var arī nodrošināt kvalitātes norādes funkciju. Precīzāk, runājot par AĢN, tās pamatfunkcija ietver ģeogrāfiskās izcelsmes un īpašību, kas attiecināmas uz dažādu ražotāju, kuri nav savstarpēji ekonomiski saistīti, preču izcelsmi, norādīšanu. Tā arī neļaujot preces, kuru aptver sertifikācijas zīme, patērētājam nošķirt ar to aptvertās preces no citu ražotāju precēm. Līdz ar to, ja individuāla preču zīme tiek izmantota vienīgi kā AĢN, tā neesot šīs individuālās preču zīmes izmantošana par preču zīmi.
Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 12. marta spriedums –

TK/Parlaments

(lieta T‑446/17)

Civildienests – Pagaidu darbinieki – Izmaiņas uzdotajā darbā – Iecelšanas amatā jēdziens – Uzaicinājums uz interviju – Procedūras jēdziens – Apgalvojums par psiholoģisku vardarbību – Lūgums sniegt palīdzību – Atbildība – Morālais kaitējums

1. Ierēdņu celta prasība – Pieņemamības nosacījumi – Iepriekšēja administratīvā procesa ievērošana (Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants) (skat. 42.–44., 63. punktu)

2. Ierēdņu celta prasība – Iepriekšēja administratīva sūdzība – Termiņi – Absolūts raksturs (Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants) (skat. 52., 69. punktu)

3. Ierēdņu celta prasība – Nelabvēlīgs akts – Jēdziens – Administratīvs lēmums par iecelšanu citā amatā – Iekļaušana – Ieinteresētajai personai mutvārdos paziņots lēmums – Nepietiekams pamatojums – Ietekmes neesamība (Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkts un 91. panta 1. punkts) (skat. 54.–56. punktu)

4. Prasība atcelt tiesību aktu – Prasība, kas celta par lēmumu, ar kuru apstiprināts termiņā neapstrīdēts lēmums – Nepieņemamība (Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants) (skat. 70. punktu)

5. Ierēdņu celta prasība – Prasība par zaudējumu atlīdzību, kas celta ārpus pirmstiesas procedūras atbilstoši Civildienesta noteikumiem – Nepieņemamība (Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants) (skat. 89., 90., 95. punktu)

Priekšmets

Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Parlamenta prezidenta 2016. gada 26. augusta lēmumu, ar kuru ir noraidīti prasītājas 2016. gada 28. aprīļa iesniegumi, un piespriest atlīdzināt prasītājai it kā nodarīto morālo kaitējumu, kā arī atcelt Parlamenta ģenerālsekretāra 2017. gada 26. aprīļa lēmumu, ciktāl ar to ir noraidīts iesniegums atlīdzināt prasītājai it kā nodarīto morālo kaitējumu, un piespriest šā morālā kaitējuma atlīdzinājumu.

Rezolutīvā daļa

1) Prasību noraidīt.
1)

Piespriest Eiropas Komisijai samaksāt Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA), pirmkārt, summu 19522,57 EUR apmērā, kas atbilst pieļaujamajām personāla izmaksām, tai pieskaitot ar to saistītās netiešās izmaksas un nokavējuma procentus par šo summu pēc likmes 3,50 % par laiku no 2017. gada 12. maija līdz tās pilnīgai samaksai, otrkārt, nokavējuma procentus par summu 2950 EUR apmērā, kas pēc likmes 3,50 % ir aprēķināmi par laiku no 2017. gada 12. maija līdz 2017. gada 28. novembrim, un, treškārt, nokavējuma procentus par summu 8988,21 EUR, kas pēc likmes 3,50 % ir aprēķināmi par laiku no 2017. gada 12. maija līdz šīs summa samaksai 2017. gada 2. oktobrī.
Kā tas izriet no judikatūras, preču zīme ir faktiski izmantota, ja tā lietota atbilstoši tās pamata funkcijai, proti, garantēt to preču vai pakalpojumu izcelsmes identitāti, attiecībā uz ko tā ir reģistrēta, lai radītu vai saglabātu šo preču vai pakalpojumu noietu, izslēdzot simboliska rakstura izmantošanu, kuras vienīgais mērķis ir saglabāt ar preču zīmi piešķirtās tiesības. Šajā ziņā ir jāprecizē, ka tāpat Eiropas Savienības kolektīvās preču zīmes pamata funkcija ir nošķirt apvienības, kas ir [šīs preču zīmes] īpašniece, locekļu preces vai pakalpojumus no citu uzņēmumu precēm vai pakalpojumiem.

Preču zīmes faktiskās izmantošanas rakstura vērtējums ir jābalsta kopumā uz visiem faktiem un apstākļiem, kas ir atbilstoši, lai noskaidrotu tās patieso komerciālo izmantošanu, jo īpaši izmantošanu, ko attiecīgajā ekonomiskajā sektorā uzskata par pamatotu, lai uzturētu vai radītu tirgus daļas ar konkrēto preču zīmi aptvertajām precēm vai pakalpojumiem, šo preču vai pakalpojumu raksturu, tirgus raksturojumu, kā arī preču zīmes izmantošanas apjomu un biežumu.

Turklāt preču zīmes faktisko izmantošanu nevar pierādīt, pamatojoties uz varbūtībām vai pieņēmumiem, bet tā ir jābalsta uz konkrētiem un objektīviem pierādījumiem par faktisku un pietiekamu preču zīmes izmantošanu attiecīgajā tirgū. Ir jāveic visaptverošs vērtējums, kurā ir ņemami vērā visi konkrētajā lietā nozīmīgie faktori un kas nozīmē noteiktu savstarpējo saistību starp šiem vērā ņemtajiem faktoriem.

(skat. 26.–28. punktu)
Līdz ar to administrācijas veiktajā procedūrā nolūkā lemt par lūgumu sniegt palīdzību, kas pamatots ar Civildienesta noteikumu 12.a panta neievērošanu, šī lūguma iesniedzējs nevar pieprasīt Hartas 48. pantā paredzēto tiesību uz aizstāvību ievērošanu kā tādu, ne arī saistībā ar sacīkstes principa pārkāpumu. Tomēr lūguma sniegt palīdzību iesniedzējam kā iespējamajam cietušajam ir jāatzīst procesuālās tiesības, kuras atšķiras no tiesībām uz aizstāvību, kas paredzētas Hartas 48. pantā, un kuras nav tik plašas kā pēdējās minētās, un uz kurām galu galā attiecas tiesības uz labu pārvaldību, kā tās turpmāk paredzētas Hartas 41. pantā.

Ir taisnība, ka lūgumā sniegt palīdzību, pēc kura ir uzsākta administratīvā izmeklēšana, iespējamais varmāka var būt apsūdzēts personiski un jau šajā stadijā viņam var būt jāaizstāvas pret apvainojumiem, kas vērsti pret viņu, sniedzot pamatojumu tam, lai viņš varētu tikt uzklausīts – iespējams, pat vairākkārt – izmeklēšanas laikā. Tomēr vienīgi vēlākā procedūras stadijā, ja pret viņu būtu jāuzsāk disciplinārlieta – šajā gadījumā vēršoties disciplinārlietu padomē –, viņš varētu izmantot tiesības uz aizstāvību Hartas 48. panta izpratnē un it īpaši sacīkstes principu, uzsverot, ka Civildienesta noteikumos ir paredzētas vienīgi tiesības tikt uzklausītam par disciplinārlietas uzsākšanas principu un ka procedūrai ir sacīkstes raksturs tikai pēc vēršanās disciplinārlietu padomē.

Ievērojot gan to personu interešu aizsardzību, kuras iesaistītas konkrētajā lietā, gan to, kuras liecinājušas izmeklēšanā par iespējamo psiholoģisko vardarbību, neviena Civildienesta noteikumu norma neaizliedz nosūtīt izmeklēšanas gala ziņojumu trešajai personai, kurai varētu būt leģitīma interese ar to iepazīties, kā tas ir tādas personas gadījumā, kura iesniegusi lūgumu sniegt palīdzību saskaņā ar Civildienesta noteikumu 24. pantu, apgalvojot, ka nav ievērots Civildienesta noteikumu 12.a pants.

Tādējādi, tad, ja administrācija nolemj izmantot padomdevēju komitejas atzinumu, kurai tā uztic veikt administratīvo izmeklēšanu, un ja lēmumā par lūgumu sniegt palīdzību tā ņem vērā atzinumu, ko šī padomdevēju komiteja tādējādi ir sniegusi, minētais atzinums, kurš ir konsultatīvs un var būt izstrādāts nekonfidenciālā veidā, respektējot liecinieku anonimitāti, piemērojot lūguma sniegt palīdzību iesniedzēja tiesības tikt uzklausītam, principā ir jādara zināms šim pēdējam, un tā tas ir pat gadījumā, ja Iekšējie noteikumi vardarbības jomā šādu nodošanu neparedz.

(skat. 79. un 80. punktu)
Pienākums pieņemt vispārīgus īstenošanas noteikumus pirms lēmuma, ar ko pārskata darbiniekiem, kas pilda pienākumus trešajā valstī, piemērojamo piemaksu par dzīves apstākļiem (turpmāk tekstā – “PDA”), kas izriet no Civildienesta noteikumu X pielikuma 1. panta trešās daļas, ir izskaidrojams ar to, ka Civildienesta noteikumu X pielikuma 10. pantā iecēlējinstitūcijai tiek piešķirta īpaši plaša novērtēšanas brīvība attiecībā uz to dzīves apstākļu noteikšanu, kuri prevalē trešajās valstīs.

Tādējādi, paredzot šo pienākumu, likumdevējs ir vēlējies, pirmkārt, lai kritēriji, atbilstošiem kuriem notiek šī noteikšana, tiek izveidoti atbilstoši vispārīgu īstenošanas noteikumu pieņemšanas procedūrai, kura ir aprakstīta Civildienesta noteikumu 110. panta 1. punktā, kas ir procedūra, kura ļauj iecēlējinstitūcijai noskaidrot atbilstošos radītājus, apspriežoties ar savu personāla komiteju un saņemot Civildienesta noteikumu komitejas atzinumu. Otrkārt, likumdevējs ir vēlējies, lai šie kritēriji tiktu noteikti abstrakti un neatkarīgi no jebkādas procedūras, kuras priekšmets būtu konkrētā gadījumā pārskatīt darbiniekiem, kuri pilda pienākumus trešajā valstī, piemērojamo PDA, lai novērstu risku, ka kritēriju izvēli ietekmē administrācijas iespējami gribētais rezultāts.

Šādos apstākļos Civildienesta noteikumu X pielikuma 1. panta trešo daļu nevar uzskatīt par tādu, kurā noteikts vienkāršs formāls nosacījums, kurš jāievēro lēmumā, ar ko pārskata trešā valstī nodarbinātiem darbiniekiem piemērojamo PDA, kāds ir apstrīdētais lēmums. Drīzāk tajā ir paredzēts, ka iepriekšēja vispārīgo īstenošanas noteikumu pieņemšana atbilstoši Civildienesta noteikumu 110. panta 1. punktā aprakstītajai procedūrai ir nosacījums, kurš obligāti ir jāizpilda, lai šādu lēmumu varētu likumīgi pieņemt.

(skat. 32. un 33. punktu)
4.

Eiropas Savienības preču zīme–Eiropas Savienības preču zīmes definīcija un iegūšana–Absolūti atteikuma pamati–Preču zīmes, kas sastāv tikai no apzīmējumiem vai norādēm, kuri var kalpot, lai apzīmētu preces vai pakalpojuma īpašības–Jēdziens–Neoloģisms, kas sastāv no elementiem, kuri apraksta attiecīgo preču vai pakalpojumu īpašības–Iekļaušana, ja kombinācija nav neparasta (Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) (skat. 28. punktu)
160

Būtu ļoti grūti un laikietilpīgi saistībā ar PSI skaidri nošķirt privātos ieguldītājus, kas varētu būt fiziskas vai juridiskas personas, no vienas puses, un institucionālos vai profesionālos ieguldītājus, no otras puses, vai pat identificēt, kuri no pirmajā kategorijā iekļautajiem ieguldītājiem ir vienīgi “noguldītāji”. Turklāt, lai noskaidrotu precīzu Grieķijas valsts parāda sadalījumu šo ieguldītāju vidū, būtu nepieciešams aizliegt vai “iesaldēt” parāda vērtspapīru apmaiņu no kāda noteikta brīža pirms Likuma Nr. 4050/2012 pieņemšanas, lai noteiktu, uz kāda pamata noteikti ieguldītāji, kas atbilst noteiktiem objektīviem kritērijiem, var nediskriminējoši atteikties no PSI, lai gan to tomēr būtu grūti noteikt. Tomēr tikai tas vien, ka šāda pieeja tiktu pasludināta pirms šāda datuma, varētu izraisīt parāda vērtspapīru masveidīgu nodošanu tām turētāju kategorijām, kurām piemērots atbrīvojums, tādējādi tiktu apdraudēts ar PSI plānotās Grieķijas valsts parāda pārstrukturēšanas sekmīgs iznākums (šajā nozīmē skat. ECT, 2016. gada 21. jūlijs, Mamatas u.c. pret Grieķiju, CE:ECHR:2016:0721JUD006306614, 137. un 138. punkts).
182

No tā izriet, ka prasītājs nevarēja pamatoties uz risinājumu, pie kāda nonāca Komisija šī sprieduma 178. punktā minētajā lēmumā, lai no tā secinātu, ka ir pārkāpts nediskriminācijas princips. Katrā ziņā, kā pamatoti apgalvo Komisija, MVV klubs ietilpa mazo un vidējo uzņēmumu kategorijā, gan ņemot vērā tā juridisko formu, gan tā darbinieku skaitu un apgrozījumu, kas to nošķir no prasītāja, kurš turklāt Vispārējā tiesā neapgalvo, ka pats ietilptu šajā kategorijā. Tomēr šis apstāklis vien ietekmē saderības kritērijus, kas ir jāpiemēro atbilstoši Pamatnostādnēm par glābšanu un pārstrukturēšanu, it īpaši nepieciešamību paredzēt kompensējošus pasākumus. Attiecīgi prasītāja un MVV kluba situācijas nav salīdzināmas.
71

Atbildot uz Vispārējās tiesas rakstveida jautājumu (skat. iepriekš 52. punktu), Padome uzsver, ka, lai gan pamatojumā tā nav to precizējusi, tā zināja, ka Ukrainā kriminālprocesa attiecībā uz prasītāju veikšanas laikā ir tikusi īstenota tiesas kontrole. Tā, no iepriekš 17., 18. un 24. punktā minētajām ĢP vēstulēm izrietot, ka Ukrainā ir tikuši pieņemti vairāki tiesu nolēmumi attiecībā uz prasītāju, piemēram, rīkojums par mantas arestu, ko pieņēmusi Petčerskas (Petchersk) apgabala tiesa (Kijeva), kā arī Kijevas apelācijas tiesas rīkojums par viņa preventīvu aizturēšanu. Turklāt faktu, ka tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesisko aizsardzību ir tikušas ievērotas, kā arī to, ka prasītājs tās faktiski ir īstenojis, pierādot minētās Pečerskas apgabala tiesas 2015. gada 27. jūlija lēmums, saskaņā ar kuru izmeklētājtiesnesis saistībā ar vienu no kriminālprocesiem, kas vērsts pret prasītāju, atklātā tiesas sēdē, un piedaloties prasītāja advokātiem, esot nolēmis apmierināt prokuratūras lūgumu atļaut prokuroram veikt aizmugurisku pirmstiesas izmeklēšanu. Tas pats attiecoties uz šīs pašas tiesas 2016. gada 22. aprīļa lēmumu, ar kuru daļēji apmierināta prasītāja aizstāvības iesniegtā sūdzība, kurā apgalvots, ka ĢP neesot ņēmusi vērā lūgumu par procesuālās darbības veikšanu minētajā procesā.