Šajā saistībā attiecībā uz materiālo tiesību normām, kas ir piemērojamas tiesiskajam stāvoklim, kāds nepārprotami radās pirms EOTK līguma darbības beigām, atbilstoši Savienības tiesību sistēmas kontinuitātei un prasībām attiecībā uz tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principiem materiālās tiesību normas, kas izriet no EOTK līguma, ir jāpiemēro faktiem, kas ietilpst to piemērošanas jomā ratione materiae un ratione temporis. Tādējādi pārkāpumu un sodu likumības princips saistībā ar lēmumu, ar kuru par attiecīgo pārkāpumu uzlikts naudas sods, nenozīmē, ka attiecīgajai rīcībai bija jābūt prettiesiskai ne tikai tās īstenošanas brīdī, bet arī brīdī, kad formāli ticis uzlikts sods.

EK līguma normu piemērošanai tādā nozarē, kas sākotnēji tika reglamentēta ar EOTK līgumu, ir jānotiek, ievērojot principus, kuri reglamentē likuma piemērošanu laikā. Šajā saistībā, lai arī parasti procesuālo tiesību normas ir piemērojamas visām tiesvedībām, kas noris brīdī, kad tās stājas spēkā, lai nodrošinātu tiesiskās noteiktības principa un tiesiskās paļāvības aizsardzības principa ievērošanu, materiālās tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tās uz situācijām, kas ir radušās pirms to stāšanās spēkā, attiecas tikai tad, ja no to teksta, mērķiem vai struktūras skaidri izriet, ka tām ir šādas sekas.

Tas, ka tās pašas darbības ilgus gadus tika īstenotas pamatcenu, papildu maksājumu, maksāšanas termiņu un ražošanas vai pārdošanas kontroles vai ierobežošanas jomā, un tas, ka turklāt pastāv pierādījumi tam, ka ir notikušas sanāksmes par saskaņoto darbību kontroli, pierāda, ka situācija tirgū tika pastāvīgi uzraudzīta un ka tika īstenoti jauni pasākumi, kad iesaistītie uzņēmumu to uzskatīja par vajadzīgu, tādēļ nevar būt runas par to, ka attiecīgās darbības ir bijušas īslaicīgas.

Cenas, kas iekļautas skalās, ir jānosaka katram uzņēmumam neatkarīgi, nenoslēdzot pat noklusētu vienošanos savā starpā. Līdz ar to, ja regulāras saskaņošanas ietvaros konkurējošie uzņēmumi ilgstoši rīkojas tā, lai gan ar nolīgumiem, gan ar saskaņotajām darbībām novērstu neskaidrības it īpaši par papildu maksājumiem par dimensiju, kurus tie piemēros tirgū, šī rīcība ir uzskatāma par aizliegtu vienošanos EOTKL 65. panta izpratnē.

Tā kā Komisijas lēmums, kurā konstatēts EOTK līguma konkurences noteikumu pārkāpums un uzlikti naudas sodi, tika atcelts, tādēļ ka EOTKL 65. panta 4. un 5. punkts zaudēja spēku un Komisijas kompetence vairs nevarēja izrietēt no minētajām tiesību normām, kas nebija spēkā minētā lēmuma pieņemšanas brīdī, lai izpildītu spriedumu, kurā šī spēkā neesamība ir konstatēta, Komisijai ir jāatsāk procedūra tieši tajā brīdī, kad notikusi nelikumība, proti, atceltā lēmuma pieņemšanas brīdī. Līdz ar to Komisijai nav pienākuma atbilstoši tiesību uz aizstāvību ievērošanas principam nosūtīt prasītājai jaunu paziņojumu par iebildumiem.

Ar attiecībā uz katru uzņēmumu, kam par konkurences noteikumu pārkāpumu uzliek naudas sodu, piemērojamo maksimālo 10 % apmēru no tās kopējā apgrozījuma iepriekšējā uzņēmējdarbības gadā, kas ir Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktā noteiktais maksimālais apmērs, ir paredzēts tostarp aizsargāt uzņēmumus pret pārmērīgiem naudas sodiem, kas varētu tos iznīcināt ekonomiski. Līdz ar to maksimālais apmērs attiecas nevis uz sodīto pārkāpumu laikposmu, kas var būt vairākus gadus pirms naudas soda piemērošanas, bet gan uz laikposmu, kas ir tuvāks šim datumam. Ja šā lēmuma pieņemšanas datumā izrādās, ka vairāki adresāti veido “uzņēmumu” tādas ekonomiskas vienības nozīmē, kura ir atbildīga par pārkāpumu, par kuru uzlikts sods, maksimālais apmērs var tikt aprēķināts, pamatojoties uz minētā uzņēmuma, proti, visu tā sastāvdaļu, kopējo apgrozījumu. Turpretī, ja minēta ekonomiskā vienība pa to laiku ir sadalījusies, katram lēmuma adresātam ir tiesības uz attiecīgās augšējās robežas individuālu piemērošanu. Līdz ar to, ja nav pierādīts, ka pastāv ekonomiskā vienība starp uzņēmumu un sabiedrību grupu, kurai uzlikts naudas sods, un ja naudas soda uzlikšanas brīdī šis uzņēmums ir likvidācijas procesā un attiecīgi tam nav apgrozījuma, tam nevar uzlikt naudas sodu.

Šajā ziņā tas vien, ka personas, kam piederējušas uzņēmuma kapitāldaļas, tāpat ir pārstāvētas valdē, lai arī tās nebija vairākumā, neattaisno to, ka naudas soda uzlikšanas brīdī šie locekļi joprojām turpināja īstenot noteicošu ietekmi uz šo uzņēmumu. Tāpat preses paziņojums, kurā norādīti, ka šie locekļi un sabiedrību grupa ir stratēģiskie partneri, nav pietiekams, lai pierādītu, ka lēmuma, ar kuru uzlikts naudas sods, pieņemšanas brīdī šiem locekļiem bija noteicoša ietekme uz šo grupu. Tāpat ekonomiskas vienības pastāvēšanu starp divām sabiedrībām nevar pamatot tas apstāklis vien, ka vienas no tām juridiskā adrese atbilst otras administrācijas atrašanās vietai.

(sal. ar 307., 308., 317., 318., 321. un 324. punktu)