Keywords

Summary



Keywords

1. Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Sestajā direktīvā paredzētie atbrīvojumi no nodokļa – Slimnīcas aprūpes un medicīniskās aprūpes, kā arī ar tām cieši saistītu darbību atbrīvošana no nodokļa

(Padomes Direktīvas 77/388 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunkts)

2. Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Sestajā direktīvā paredzētie atbrīvojumi no nodokļa – Slimnīcas aprūpes un medicīniskās aprūpes, kā arī ar tām cieši saistītu darbību atbrīvošana no nodokļa

(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/23; Padomes Direktīvas 77/388 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunkts)

Summary

1. Ar “slimnīcas un medicīnisko aprūpi” “cieši saistītu” darbību jēdziens Sestās direktīvas 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neattiecas uz darbībām, kuras ietver nabassaites asiņu ieguvi, pārvadāšanu, analīzi, kā arī šajās asinīs esošo cilmes šūnu uzglabāšanu, ja slimnīcā sniegtā medicīniskā aprūpe, ar kuru šīs darbības ir tikai iespējami cieši saistītas, nav veikta, uzsākta vai plānota.

Ir skaidrs, ka, lai arī kādi būtu no esošajām zinātnes atziņām izrietošie konkrētie skaitļi, vairākumam attiecīgo pakalpojumu saņēmēju tas nav un, iespējams, nekad nebūs galvenais pakalpojums, uz kuru attiektos jēdziens “slimnīcas vai medicīniskā aprūpe” Sestās direktīvas 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē. Tas ir tikai divkāršas iespējamības gadījumā, pirmkārt, ja medicīnas zinātniskās atziņas ļauj vai prasa izmantot nabassaites cilmes šūnas konkrētās saslimšanas ārstēšanai vai novēršanai un, otrkārt, ja šī saslimšana ir radusies vai tās rašanās risks pastāv īpašā gadījumā, kad pastāv cieša saikne starp slimnīcas un medicīnisko aprūpi, kas ir pamata pakalpojums, no vienas puses, un minētajām darbībām, no otras puses. Šādos apstākļos, pat atzīstot, ka šīm darbībām nevar būt cita mērķa kā šādi iegūto nabassaites cilmes šūnu izmantošana medicīnas aprūpē, kas sniegta slimnīcā, un tās nevar izmantot citiem nolūkiem, nevar uzskatīt, ka šie pakalpojumi būtu sniegti kā papildu pakalpojumi, to saņēmējus aprūpējot slimnīcā vai viņiem nodrošinot medicīnisko aprūpi, kas ir uzskatāma par galveno pakalpojumu.

(sal. ar 47.–49. un 52. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)

2. Ja cilmes šūnu banku pakalpojumus sniedz pilnvarots medicīnas personāls, bet šādas cilmes šūnu bankas, lai gan dalībvalsts kompetentās veselības aizsardzības iestādes atbilstoši Direktīvai 2004/23 par kvalitātes un drošības standartu noteikšanu cilvēka audu un šūnu ziedošanai, ieguvei, testēšanai, apstrādei, konservācijai, uzglabāšanai un izplatīšanai tām ir atļāvušas veikt darbības ar cilvēka audiem un šūnām, nesaņem nekādu atbalstu no valsts sociālā nodrošinājuma sistēmas un tām izmaksātā atlīdzība netiek segta no šīs sistēmas līdzekļiem, Sestās direktīvas 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunkts neliedz valsts iestādēm uzskatīt, ka tāda cilmes šūnu banka nav “cita pienācīgā kārtā atzīta [slimnīcām, medicīniskās aprūpes vai diagnostikas centriem] līdzīga iestāde” Sestās direktīvas 77/388 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē. Tomēr šī tiesību norma nav interpretējama kā tāda, ar kuru būtu prasīts, lai kompetentās iestādes atteiktos privātas cilmes šūnu banku pielīdzināt “pienācīgā kārtā atzītai” iestādei aplūkotā atbrīvojuma no nodokļa saņemšanai. Ciktāl nepieciešams, iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai atzīšanas Sestās direktīvas 77/388 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunktā noteiktā atbrīvojuma no nodokļa saņemšanai atteikums atbilst Savienības tiesībām, it īpaši nodokļu neitralitātes principam.

Principā katras dalībvalsts tiesības paredz noteikumus, saskaņā ar kuriem notiek Sestās direktīvas 77/388 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunktā paredzētā atzīšana iestādēm, kas to lūdz. Ja nodokļu maksātājs lūdz to atzīt par pienācīgā kārtā atzītu iestādi šī panta izpratnē, kompetentajām iestādēm, piemērojot Savienības tiesību principus, it īpaši vienlīdzīgas attieksmes principu, kurš pievienotās vērtības nodokļa jomā izpaužas kā nodokļu neitralitātes princips, ir jāievēro rīcības brīvība, kas tai piešķirta ar šo pēdējo minēto tiesību normu. Šajā sakarā, lai noteiktu, kuras iestādes ir “jāatzīst” minētās tiesību normas izpratnē, valsts iestādēm atbilstoši Savienības tiesībām un valsts tiesu uzraudzībā ir jāņem vērā vairāki faktori, tajā skaitā: attiecīgā nodokļu maksātāja darbību vispārējās intereses; tas, ka pārējie nodokļu maksātāji, kuri veic tās pašas darbības, jau ir atzīti līdzīgā veidā, kā arī tas, ka attiecīgo pakalpojumu izmaksas lielā mērā sedz slimokases vai citas sociālā nodrošinājuma iestādes.

Šajā ziņā tas vien, ka nodokļa maksātāja piedāvātos pakalpojumus sniedz kvalificēti veselības profesionāļi, neliedz valsts iestādēm atteikt šim nodokļa maksātājam atzīšanu, kas ļautu tam saņemt atbrīvojumu no nodokļa Sestās direktīvas 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē. Pēc tam, lai noteiktu, vai šāds subjekts ir jāatzīst, valsts iestādes ir tiesīgas ņemt vērā to, ka nodokļa maksātāja darbības nesaņem nekādu atbalstu no valsts sociālā nodrošinājuma sistēmas un to izmaksas netiek atlīdzinātas no šīs sistēmas līdzekļiem. Turklāt tas nenozīmē, ka attiecīgais atbrīvojums no nodokļa ir sistemātiski noraidāms, ja sociālā nodrošinājuma iestādes neatlīdzina izdevumus par pakalpojumu sniegšanu. Drīzāk, tas ir faktors, kas jālīdzsvaro un ko varētu kompensēt, piemēram, ar nepieciešamību nodrošināt vienlīdzīgu attieksmi. Ja nodokļa maksātāja situācija ir salīdzināma ar citu pakalpojumu sniedzēju situāciju, kuri sniedz tos pašus pakalpojumus salīdzinošās situācijās, tikai tas, ka sociālā nodrošinājuma iestādes šo pakalpojumu izmaksas neapmaksā pilnībā, nav pamats atšķirīgai attieksmei pret pakalpojuma sniedzējiem attiecībā uz pievienotās vērtības nodokli. Visbeidzot, tas, ka kompetentās veselības aizsardzības iestādes ir atļāvušas veikt darbības ar nabassaites cilmes šūnām atbilstoši valsts tiesību aktiem, ar kuriem ir transponēta Direktīva 2004/23, var būt labvēlīgs faktors tam, ka šis pakalpojumu sniedzējs šajā gadījumā ir “pienācīgā kārtā atzīts” Sestās direktīvas 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē. Tomēr, pretējā gadījumā liedzot valsts iestādēm rīcības brīvību, kas tām piešķirta ar šo pēdējo minēto tiesību normu, tas vien, ka šādas darbības ir atļautas, piemērojot attiecīgajā nozarē paredzētos Savienības kvalitātes un drošības standartus, pats par sevi un automātiski nerada atzīšanu Sestās direktīvas 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē. Šādas atļaujas saņemšana ir obligāts nosacījums privātas cilmes šūnu bankas darbībai. Tomēr šādas atļaujas izsniegšana kā tāda nav līdzvērtīga atzīšanai Sestās direktīvas 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē.

(sal. ar 63.–65., 68., 69., 71., 74., 75 un 81. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)