Lieta T-445/05

Associazione italiana del risparmio gestito un Fineco Asset Management SpA

pret

Eiropas Kopienu Komisiju

“Valsts atbalsts — Atbalsta shēma, ko Itālija ir ieviesusi attiecībā uz atsevišķiem pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem, kuru specializācija ir maza un vidēja kapitāla sabiedrību akciju turēšana — Lēmums, ar kuru atbalsts ir atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Prasība atcelt tiesību aktu — Tieša un individuāla skaršana — Pieņemamība — Pienākums norādīt pamatojumu — Pasākuma selektīvais raksturs — Atgūšanas pienākums”

Pirmās instances tiesas 2009. gada 4. marta spriedums (piektā palāta) II ‐ 295

Sprieduma kopsavilkums

Tiesību subjekti, kas nav lēmuma adresāti, var apgalvot, ka ir individuāli skarti tikai tad, ja šis lēmums tos ietekmē šiem subjektiem raksturīgu īpašu pazīmju dēļ vai tādu apstākļu dēļ, kas tos atšķir no visām citām personām, un tad, ja visi šie faktori tos individualizē tieši tāpat kā lēmuma adresātu. Līdz ar to uzņēmums principā nevar apstrīdēt Komisijas lēmumu, ar kuru tiek aizliegts atbalsta režīms konkrētā nozarē, ja tas to skar tikai tāpēc, ka šis uzņēmums darbojas attiecīgajā nozarē un ir iespējamais atbalsta saņēmējs. Attiecībā uz uzņēmumu prasītāju šāds lēmums ir vispārpiemērojams pasākums, kas attiecas uz objektīvi noteiktām situācijām un kam ir juridiskas sekas attiecībā uz vispārīgā un abstraktā veidā noteiktu personu kategoriju. Runājot par Komisijas lēmumu, kurā nav noteikts(i) uzņēmums(i), kas saņēma attiecīgo atbalstu, un kurš tādēļ attiecas uz objektīvi noteiktām situācijām un rada juridiskas sekas attiecībā uz vispārīgā un abstraktā veidā paredzētu personu kategoriju — šis lēmums var skart uzņēmumu ne tikai tāpēc, ka tas darbojas konkrētajā nozarē un būtu iespējamais atbalsta saņēmējs, bet arī tāpēc, ka tas ir faktiskais šai atbalsta shēmai atbilstoši piešķirtā individuālā atbalsta saņēmējs, kuru Komisija uzdevusi atgūt. Šis lēmums šo uzņēmumu skāra individuāli, un tā prasība par šo lēmumu ir pieņemama. (sal. ar 45.–48. punktu)

EKL 253. pantā paredzētais pamatojums ir jāpielāgo attiecīgajam tiesību akta veidam un tam skaidri un nepārprotami jāatspoguļo iestādes, kas izdevusi tiesību aktu, pamatojums, lai ieinteresētās personas varētu uzzināt, kāds ir pieņemtā pasākuma pamatojums, un lai kompetentā tiesa varētu veikt kontroli. Prasība sniegt pamatojumu jāizvērtē atkarībā no konkrētās lietas apstākļiem. Netiek pieprasīts, lai pamatojums ietvertu visus faktiskos un juridiskos apstākļus, kam ir nozīme lietā, jo jautājums par to, vai tiesību akta pamatojums atbilst EKL 253. panta prasībām, ir jāizvērtē, ņemot vērā ne tikai tā formulējumu, bet arī tā kontekstu, kā arī juridisko normu kopumu, kas reglamentē attiecīgo jomu. It īpaši Komisijai nav pienākuma izteikt viedokli par visiem argumentiem, ko tai paudušas ieinteresētās personas, bet pietiek ar to, ka tā izklāsta faktus un juridiskos apsvērumus, kuriem ir būtiska nozīme lēmuma struktūrā. Turklāt valsts atbalsta režīma gadījumā Komisija var aprobežoties tikai ar minētā režīma vispārējo īpašību pārbaudi, nepārbaudot katru atsevišķo pieteikumu. (sal. ar 67. un 68. punktu)

Kaut arī Komisijai ir pienākums sava lēmuma pamatojumā norādīt vismaz tos apstākļus, kādos atbalsts ir piešķirts, ja tie ļauj pierādīt, ka atbalsts var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm, tai tomēr nav jāpierāda jau piešķirto atbalstu faktiskā iedarbība. Ja tas tā būtu, šāda prasība dalībvalstīm, kas izmaksā nelikumīgus atbalstus, dotu priekšrocības salīdzinājumā ar dalībvalstīm, kas paziņo par atbalstiem projekta stadijā. Komisijai nav jāveic ekonomiskā analīze par reālo attiecīgā tirgus situāciju, atbalsta saņēmēju uzņēmumu tirgus daļām, konkurējošo uzņēmumu situāciju un attiecīgo pakalpojumu sniegšanas biežumu starp dalībvalstīm, kad tā paskaidro, kādā veidā apstrīdētie atbalsti traucē konkurenci un ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm. Attiecībā uz nepaziņoto atbalstu — Komisijai nav pienākuma pierādīt tā patieso iedarbību. (sal. ar 102. un 109. punktu)

EKL 87. pants aizliedz atbalstu, ko piešķir valsts vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem, neatkarīgi no tā, vai ar atbalstu saistītās priekšrocības tiek piešķirtas tieši vai netieši. Tādējādi priekšrocība, kas ir tiešā veidā piešķirta konkrētām fiziskām vai juridiskām personām, kuras ne vienmēr ir uzņēmumi, var būt netieša priekšrocība un attiecīgi valsts atbalsts citām fiziskām vai juridiskām personām, kuras ir uzņēmumi. Lai konstatētu, ka pastāv valsts līdzekļu intervence uzņēmuma labā, šim uzņēmumam nav obligāti jābūt tiešajam atbalsta saņēmējam. Tas, ka specializētie ieguldījumu uzņēmumi negūst tiešu labumu no nodokļa atvieglojuma, kas tiek piešķirts to ieguldītājiem, neizslēdz, ka tie tomēr saņem netiešu ekonomisku labumu. (sal. ar 127. un 131. punktu)

Atbalsta shēmas gadījumā Komisija, lai pārbaudītu, vai šī shēma ietver atbalsta elementus, var veikt tikai šīs shēmas vispārējo īpašību pārbaudi, nepārbaudot katru atsevišķo piemērošanas gadījumu. Līdz ar to, ja tiek konstatēts, ka atbalsta shēma ir labvēlīga konkrētiem uzņēmumiem, apstāklis, ka vajadzības gadījumā tā ir labvēlīga arī tādiem saņēmējiem, kuri nav uzņēmumi, neatspēko šo konstatējumu, kurš ir pietiekams EKL 87. pants 1. punkta piemērošanai. (sal. ar 136. punktu)

Valsts pasākums, kurš paredz nodokļa samazināšanu tikai specializētiem ieguldījumu uzņēmumiem un to pārvaldes sabiedrībām un tādējādi ir paredzēts tikai skaidri definētiem ieguldījumu uzņēmumiem, kas atbilst īpašiem nosacījumiem, un nesniedz iespējas citiem uzņēmumiem, kas piedāvā alternatīvus ieguldījumu veidus, dod priekšroku konkrētiem ieguldījumu uzņēmumiem salīdzinājumā ar citiem, kas ir tādā pašā faktiskajā un juridiskajā situācijā. Šādu pasākumu nevar uzskatīt par vispārējo nodokļu vai ekonomikas politikas pasākumu, bet par pasākumu, kas ietver atkāpes no Kopienu tiesību vispārējā nodokļu režīma un kuram tādējādi ir selektīvs raksturs EKL 87. panta 1. punkta izpratnē. Turklāt tikai tas vien, ka priekšrocība var būt labvēlīga visiem ieguldījumu uzņēmumiem, kas atbilst paredzētajiem nosacījumiem, pats par sevi nepierāda šī pasākuma vispārējo raksturu un neizslēdz šī pasākuma selektīvo raksturu. Turklāt atbalsts var būt selektīvs no EKL 87. panta 1. punkta viedokļa, pat ja tas attiecas uz visu saimniecisko nozari. (sal. ar 150., 152., 155. un 156. punktu)

Valsts pasākums, ar ko ieinteresētajiem uzņēmumiem tiek atļauts iegādāties savus pašu fondus ar labvēlīgākiem nosacījumiem, piemēram, vienkārši palielinot likviditāti, var būt priekšrocība EKL 87. panta 1. punkta izpratnē. (sal. ar 163. punktu)

Ja būtu jāuzskata, ka ekonomikas vai rūpniecības politikas mērķa, piemēram, ieguldījumu veicināšanas, izpildes rezultātā valsts selektīvam pasākumam netiek piemērots EKL 87. panta 1. punkts, tad šis noteikums zaudētu jebkādu lietderīgo iedarbību. Šāda pasākuma izvirzītais mērķis neļauj tam izvairīties no tā, ka to kvalificē kā valsts atbalstu EKL 87. panta 1. punkta izpratnē. (sal. ar 170. punktu)