Regulas Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas Nr. 1290/2005, Nr. 247/2006, Nr. 378/2007 un atceļ Regulu Nr. 1782/2003, 23. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka savstarpējās atbilstības noteikumu neievērošanas dēļ, ko pieļauj persona, kurai ir nodota vai no kuras ir saņemta lauksaimniecības zeme, noteiktā kopējās tiešo maksājumu summas samazināšana vai nepiešķiršana ir pilnībā jāattiecina uz lauksaimnieku, kurš ir iesniedzis atbalsta pieteikumu.

Šajā tiesību normā nav noteikta atšķirība starp gadījumu, kad savstarpējas atbilstības noteikumi nav ievēroti nolaidības dēļ, no vienas puses, un personas, kurai ir nodota vai no kuras ir saņemta lauksaimniecības zeme, ļaunprātīgas rīcības gadījumu, no otras puses. Tādējādi nevar izslēgt, ka uz lauksaimnieku, kurš ir iesniedzis atbalsta pieteikumu, tiek attiecinātas personas, kurai ir nodota vai no kuras ir saņemta lauksaimniecības zeme, rīcības sekas. Šajā ziņā sods, kas ir piemērojams minēto noteikumu neievērošanas gadījumā, ir īpašs administratīvs pasākums, kurš ir atbalsta shēmas lauksaimniecības jomā neatņemama sastāvdaļa un kura mērķis ir veicināt šo pašu noteikumu ievērošanu. No tā izriet, ka lauksaimniekam, kurš saņem atbalstu, pat ja viņš zemes gabalu, par kuru viņš ir pieprasījis tiešo maksājumu visā kalendārā gada laikā, faktiski neizmanto, ir jāuzņemas risks, ka uz viņu var tikt attiecināts savstarpējās atbilstības noteikumu šajā zemes gabalā neievērošanas gadījums, kas ir radies personas, kurai ir nodota vai no kuras ir saņemta lauksaimniecības zeme, nolaidības vai ļaunprātīgas rīcības dēļ, kas var radīt kopējās tiešo maksājumu summas samazinājumu vai nepiešķiršanu. Tādējādi šo lauksaimnieku var uzskatīt par atbildīgu par pārkāpumu, ko veikusi persona, kurai ir nodota vai no kuras ir saņemta attiecīgā lauksaimniecības zeme, tostarp par ļaunprātīgas rīcības sekām.

Lauksaimnieka, kurš iesniedz atbalsta pieteikumu, atbildība, kas rodas tādēļ, ka persona, kurai ir nodota vai no kuras ir saņemta lauksaimniecības zeme, nav izpildījusi savstarpējās atbilstības noteikumus nolaidības vai ļaunprātīgas rīcības dēļ, atbilst prasībai, kas izriet no Regulas Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Regulā Nr. 1782/2003, un nosacījumus par Regulā Nr. 479/2008 paredzētās savstarpējās atbilstības piemērošanu, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 1266/2008, preambulas 57. apsvēruma, saskaņā ar kuru kopējās tiešo maksājumu summas samazinājumi un nepiešķiršana ir jānosaka, ievērojot samērīguma principu. No vienas puses, tas ļauj īstenot mērķi, kas ir kopējo tiešo maksājumu apmēra samazinājuma un to nepiešķiršanas pamatā, kurš ticis atgādināts Regulas Nr. 73/2009 preambulas 3. apsvērumā, proti, pamatnoteikumu vides, pārtikas drošības, dzīvnieku veselības un labturības jomā integrāciju, kā arī labus lauksaimniecības un vides apstākļus kopējās tirgus organizācijās. No otras puses, tā kā nekas netraucē līguma par lauksaimniecības zemju nodošanu pusēm savstarpēji vienoties par precīzākiem noteikumiem attiecībā uz šāda līguma finanšu riskiem, tostarp risku par iespējamu lauksaimniecības subsīdiju samazināšanu vai nepiešķiršanu, un pat šādas vienošanās neesamības gadījumā nevar tikt izslēgta civiltiesisko mehānismu izmantošana, kas ļauj aizsargāt lauksaimnieka, kurš ir iesniedzis atbalsta pieteikumu, intereses, tas nepārsniedz to, kas ir nepieciešams noteiktā mērķa sasniegšanai.

(sal. ar 32., 35., 37., 38., 40.–42. un 44. punktu un rezolutīvo daļu)