15

Šajā gadījumā Civildienesta tiesa ir konstatējusi, ka šis trešais apakšnosacījums, kas attiecas uz “neprecētu partneru” jēdzienu, arī ir izpildīts šādu iemeslu dēļ: “42 Vispirms prasītāja un viņa dzīvesbiedres noslēgtās “samenlevingsovereenkomst” preambulā viņi abi no 2004. gada 1. jūlija apņēmušies dzīvot kopā un veidot kopīgu mājsaimniecību. Turklāt, kā to tiesas sēdē norādīja prasītājs, vienošanās par kopdzīvi 7. pantā pārim ir paredzēts pienākums dzīvot kopīgā dzīvesvietā. 43 Ir jāatzīst, ka prasītāja un viņa dzīvesbiedres vienošanās par kopdzīvi ietver plašu viņu kā pāra kopdzīves tiesību un pienākumu regulējumu. It īpaši saskaņā ar vienošanās par kopdzīvi 3. pantu partneri ir paredzējuši abpusējas pilnvaras attiecībā uz juridiskām darbībām, kas veicamas saistībā ar ikdienas dzīvi. Vienošanās 4. pantā savukārt ir paredzēts, ka visa ikdienā lietojamā manta ir kopīpašums, izņemot vienošanās pielikumā uzskaitīto mantu, vai ja puses par to rakstveidā vienojušās citādi. Šī kopmanta ir uzskaitīta vienošanās 4. panta 2. punktā. Partneri vienošanās 5. pantā arī uzņemas pienākumu veikt ikmēneša maksājumus kopējā budžetā — proporcionāli savam atalgojumam pēc nodokļu nomaksas —, lai segtu ikmēneša mājsaimniecības izdevumus. Turklāt vienošanās 8. pantā ir noteikts, ka visos gadījumos, kad pastāv strīds par kādas mantas īpašumtiesībām, ir uzskatāms, ka abiem diviem pieder pa nenodalītai šīs mantas pusei. Visbeidzot, ir jānorāda arī uz vienošanās 9. pantu, saskaņā ar ko katrs no partneriem norāda otru partneri kā “partnera pensijas” saņēmēju gadījumos, kad viņu attiecīgajos pensiju regulējumos šāda pensija ir paredzēta. 44 Attiecībā uz bērniem — ja par to nekas nav minēts vienošanās par kopdzīvi ietvaros — no brošūras, kas pievienota iebildumu rakstam un minēta šī sprieduma 5. punktā, izriet, ka Nīderlandes tiesībās gadījumos, kad vecāki ir tikai partneri, ir paredzēts, ka, atzīstot bērnu, un arī noteiktu procedūru ceļā tēvs var iegūt tādas pašas tiesības uz bērnu kā tad, ja viņš būtu precējies ar tā māti. It īpaši viņš iegūst kopīgu vecāku atbildību ar māti; turklāt bērns attiecīgā gadījumā var pieņemt tēva uzvārdu. Izskatāmajā lietā prasītājs ir apliecinājis, ka savu pirmo bērnu ir atzinis, tam piedzimstot, un tādējādi viņam ir radušās tēva tiesības; Komisija to nav apstrīdējusi. 45 Turklāt, ja vienošanās par kopdzīvi saista tikai partnerus (skat. šī sprieduma 35. punktu), ir jāatgādina, ka iepriekš minētajā brošūrā, vispirms norādot, ka Nīderlandes tiesas to pāru prasības, kuri noslēguši vienošanos par kopdzīvi, izskatīs tādā pašā kārtībā kā to pāru, kuri reģistrējuši partnerattiecības vai noslēguši laulību (“courts are starting to put couples with a cohabitation agreement on the same footing as married and registered couples”), prasības, ir skaidri paredzēts, ka pāriem, kas noslēguši vienošanos par kopdzīvi, var tikt atzītas tādas pašas tiesības pret trešām personām — it īpaši saistībā ar vecuma pensijām; precīzāk, kā tas norādīts šī sprieduma 43. punkta beigās, partneri, par kuriem ir runa izskatāmajā lietā, viens otru ir norādījuši kā “partnera pensijas” saņēmēju gadījumos, kad viņu attiecīgajos pensiju regulējumos šāda pensija ir paredzēta. 46 Visi šie apstākļi pierāda, ka pat tad, ja prasītāja un viņa partneres noslēgtās vienošanās par kopdzīvi sekas nav uzskatāmas par tādām, kuras izriet no laulības vai arī “geregistreerd partnerschap”, tās lielā mērā var būt pielīdzināmas šādām sekām, ja, kā tas ir izskatāmajā lietā, partneri to ir noregulējuši līgumā.”