Lai arī iesniedzējtiesa saistībā ar Direktīvas 2004/39 I pielikuma A iedaļas 1) punkta formulējumu ir konstatējusi zināmas atšķirības izteiciena “attiecībā uz” atveidē dažādās valodu redakcijās, kas atkarībā no gadījuma varētu liecināt par tiešu vai ne tik tiešu saikni starp pasūtījumiem un šajā tiesību normā minēto finanšu instrumentu vai instrumentiem, tomēr ir jānorāda, ka termins “pasūtījums”, kura pieņemšana un nodošana ir ieguldījumu pakalpojums vai darbība, kas ir minētās tiesību normas priekšmets, šīs tiesas minētajās valodu redakcijās, proti, spāņu, vācu, angļu un franču valodās, ir identisks. Lai arī šis termins Direktīvā 2004/39 nav definēts, ir jākonstatē, ka ar izteicienu “attiecībā uz vienu vai vairākiem finanšu instrumentiem” ir ticis tikai precizēts attiecīgais pasūtījuma veids, proti, pasūtījumi, kas attiecas uz šādu finanšu instrumentu pirkšanu vai pārdošanu. Šo termina “pasūtījums” interpretāciju apstiprina konteksts, kurā tas ietilpst. Konkrētāk, tas ir jāinterpretē, ņemot vērā šīs direktīvas I pielikuma A iedaļas 2) punktu, kurā ir minēts ieguldījumu pakalpojums, kas ietver “pasūtījumu izpildi klientu vārdā”. Direktīvas 2004/39 I pielikuma A iedaļas 2) punktā minētais ieguldījumu pakalpojums, kas ietver “pasūtījumu izpildi klientu vārdā”, šīs direktīvas 4. panta 1. punkta 5) apakšpunktā ir definēts kā “darbība, ko veic, lai noslēgtu līgumu par viena vai vairāku finanšu instrumentu pirkšanu vai pārdošanu klientu vārdā”. No tā izriet, ka pasūtījumi, kas ir minētās direktīvas I pielikuma A iedaļas 1) punktā norādītā ieguldījumu pakalpojuma priekšmets, ir pasūtījumi par viena vai vairāku finanšu instrumentu pirkšanu vai pārdošanu.

Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK, 4. panta 1. punkta 2) apakšpunkts, lasot to kopā ar šīs direktīvas I pielikuma A iedaļas 1) punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ieguldījumu pakalpojums, ko veido pasūtījumu pieņemšana un nosūtīšana attiecībā uz vienu vai vairākiem finanšu instrumentiem, neietver starpniecību tāda līguma noslēgšanā, kura priekšmets ir portfeļa pārvaldīšanas darbība.

Pat ja šī līguma noslēgšana vēlāk izraisītu finanšu instrumentu pirkšanas vai pārdošanas pasūtījumu pieņemšanu un nosūtīšanu, ko savas pārvaldīšanas darbības ietvaros veiktu portfeļa pārvaldītājs, minētā līguma priekšmets nav šāda pasūtījumu pieņemšana vai nosūtīšana.

Direktīvas 2004/39 mērķis arī neparedz citādu šīs tiesību normas interpretāciju. Nenoliedzami, tostarp no šīs direktīvas preambulas 2. un 31. apsvēruma izriet, ka viens no tās mērķiem ir nodrošināt ieguldītāju aizsardzību (šajā ziņā skat. spriedumu, 2013. gada 30. maijs, Genil 48 un Comercial Hostelera de Grandes Vinos, C‑604/11, EU:C:2013:344, 39. punkts). Tomēr šis mērķis pats par sevi neļauj secināt, ka Direktīvas 2004/39 I pielikuma A iedaļas 1) punktā minētais ieguldījumu pakalpojums būtu izprotams ļoti plaši, ietverot arī starpniecību tāda līguma noslēgšanā, kura priekšmets ir portfeļa pārvaldīšanas darbība. Šāda izpratne būtu pretrunā šīs tiesību normas interpretācijai, kas it īpaši izriet no konteksta, kurā tā ietilpst.

(skat. 35., 41.–44. punktu un rezolutīvo daļu)