Lieta C‑249/15

Wind 1014 GmbH

un

Kurt Daell

pret

Skatteministeriet

(Østre Landsret lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LESD 56. pants – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Ierobežojumi – Mehāniskais transportlīdzeklis, ko dalībvalsts rezidents iegādājas līzingā no citā dalībvalstī reģistrētas līzinga sabiedrības – Reģistrācijas nodoklis, ko aprēķina proporcionāli automobiļa lietošanas ilgumam – Nepieciešamība saņemt valsts nodokļu iestāžu atļauju pirms nodošanas satiksmē – Attaisnojums – Nodokļu tiesību normu apiešanas, kā arī to krāpnieciskas vai ļaunprātīgas piemērošanas novēršana – Dalībvalsts nodokļu kompetences saglabāšana – Samērīgums

Kopsavilkums – Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 18. janvāra spriedums

Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Ierobežojumi – Nodokļu tiesību akti – Mehāniskais transportlīdzeklis, ko dalībvalsts rezidents iegādājas līzingā no citā dalībvalstī reģistrētas līzinga sabiedrības – Reģistrācijas nodoklis, ko aprēķina proporcionāli automobiļa lietošanas ilgumam – Valsts tiesiskais regulējums, ar ko transportlīdzekļa nodošana satiksmē pēc minētā nodokļa samaksas ir pakļauta nodokļu iestāžu iepriekšējas atļaujas saņemšanai – Valsts tiesiskais regulējums, ar ko minētā transportlīdzekļa tūlītēja nodošana satiksmē ir pakļauta reģistrācijas nodokļa samaksai pilnā apmērā – Ierobežojums – Attaisnojums – Nodokļu tiesību apiešana vai to ļaunprātīga izmantošana – Neesamība – Samērīguma principa pārkāpums

(LESD 56. pants)

LESD 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums un administratīvā prakse kā pamatlietā, atbilstoši kuram

– transportlīdzeklis, kas ir iegādāts līzingā no citā dalībvalstī reģistrētas līzinga sabiedrības, ko satiksmē uz pagaidu laiku pirmajā dalībvalstī izmanto šīs dalībvalsts rezidents un par ko tiek samaksāts reģistrācijas nodoklis, kuru aprēķina proporcionāli šīs izmantošanas ilgumam, attiecībā uz šo maksājumu ir pakļauts nosacījumam, ka ir jāsaņem pirmās dalībvalsts nodokļu iestāžu iepriekšēja atļauja, bez kuras minēto transportlīdzekli principā nevar nodot satiksmē tās teritorijā, un

– iespēja nekavējoties šādu transportlīdzekli nodot satiksmē šajā pirmajā dalībvalstī, kamēr tiek izskatīts nodokļa maksātāja pieteikums tam piemērot reģistrācijas nodokļa maksājumu par minēto transportlīdzekli, kas ir proporcionāls tā izmantošanas ilgumam pirmajā dalībvalstī, ir pakļauta nosacījumam, ka avansā tiek samaksāta visa reģistrācijas nodokļa summa, tomēr ar nosacījumu, ka pārmaksātā summa, tai pieskaitot procentus, tiks atmaksāta, ja un sākot no brīža, kad minētās nodokļu iestādes būs sniegušas atļauju nodokļa maksātājam veikt reģistrācijas nodokļa, kas ir aprēķināts proporcionāli šim izmantošanas ilgumam, maksājumu.

Attiecībā uz iepriekšējas atļaujas režīmu, kā tas izriet no šī sprieduma 45., 46. un 50. punkta, tā ir domāta, lai novērstu nodokļu tiesību normu apiešanu, kā arī to krāpniecisku vai ļaunprātīgu piemērošanu, kas saskaņā ar Tiesas judikatūru ir mērķis, ar ko var attaisnot pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumu.

Ir jānorāda, ka iepriekšējas atļaujas sistēma kā pamatlietā var tikt uzskatīta par tādu, ar ko var garantēt iepriekšējā punktā minētā mērķa sasniegšanu. Patiesi šajā lietā administratīvajā procesā, kura noslēgumā attiecīgā gadījumā tiek izsniegta iepriekšējā atļauja, Finanšu ministrija pārbauda, vai ir izpildīti proporcionālā nodokļa piemērošanu nosacījumi, kas tostarp ir līzinga līguma ilgums, kā arī attiecīgā transportlīdzekļa patiesā valdītāja identitāte. Šāda pārbaude ļauj noteikt šī nodokļa apmēru atkarībā no attiecīgā līzinga ilguma un tātad no šī transportlīdzekļa iecerētās izmantošanas ilguma Dānijas teritorijā. Šajā ziņā no Tiesas judikatūras izriet, ka valsts tiesiskajā regulējumā, ar ko ir paredzēti nosacījumi šāda nodokļa aprēķināšanai, lai tas būtu atbilstošs Savienības tiesībām un it īpaši samērīguma principam, ir jāņem vērā līzingā no citā dalībvalstī reģistrētas sabiedrības iegādāta attiecīgā transportlīdzekļa lietošanas ilgums attiecīgajā dalībvalstī (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 19. septembris, Komisija/Īrija, C‑552/15, EU:C:2017:698, 95. punkts un tajā minētā judikatūra).

Tomēr pats par sevi apstāklis, ka Dānijas rezidents uz pagaidu laiku Dānijas teritorijā izmanto no citā dalībvalstī reģistrētas sabiedrības līzingā iegādātu transportlīdzekli, nevar būt par pamatu vispārējai prezumpcijai par ļaunprātīgu praksi, kas attaisno pasākumu, ar ko ierobežo ar LESD garantētas pamatbrīvības īstenošanu (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2008. gada 4. decembris, Jobra, C‑330/07, EU:C:2008:685, 37. punkts un tajā minētā judikatūra).

Attiecībā uz Dānijas rezidenta līzingā iegādāta transportlīdzekļa no sabiedrības, kas ir iegādāta citā dalībvalstī, tūlītējas nodošanas satiksmē iespēju šī transportlīdzekļa pagaidu izmantošanai Dānijas teritorijā, kā izriet no šī sprieduma 25. punkta, šī iespēja atbilstoši Dānijas tiesiskajam regulējumam un administratīvajai praksei ir pakļauta nosacījumam, ka tiek samaksāts reģistrācijas nodoklis pilnā apmērā, ar nosacījumu, ka vēlāk pārmaksātā summa tiek atmaksāta, tai pieskaitot procentus.

Šajā ziņā ir jānorāda, ka ar šo Dānijas tiesiskajā regulējumā un administratīvajā praksē paredzēto iespēju netiek ņemts vērā attiecīgā transportlīdzekļa izmantošanas ilgums Dānijā.

Līdzīgi Komisijas norādītajam Tiesas sēdē ir jāatzīmē, ka valsts pasākums, atbilstoši kuram attiecīgās dalībvalsts rezidentu līzingā iegādātu transportlīdzekļu no citā dalībvalstī reģistrētas līzinga sabiedrības nodošana satiksmē to pagaidu izmantošanai pirmajā dalībvalstī būtu atļauta, pretī saņemot šāda transportlīdzekļa lietošanas ilgumam šajā pirmajā dalībvalstī proporcionāli aprēķināta nodokļa samaksu, kas ir izdarāma, iesniedzot līzinga līgumu nodokļu iestādēm, minētajā līgumā attiecīgā gadījumā ietverot tādas norādes kā Likuma par reģistrācijas nodokli 3.ter panta 9. punktā prasītās un ar nosacījumu, ka minētās iestādes var vēlāk pārbaudīt, vai ir ievēroti minētā nodokļa piemērošanas nosacījumi, būtu mazāk ierobežojošs nekā tas, kurš izriet no tāda dalībvalsts tiesiskā regulējuma un administratīvās prakses kā tā, kas ir aprakstīta šī sprieduma 22.–25. punktā. Ar šādu pasākumu attiecīgā dalībvalsts varētu arī ierobežot reģistrācijas ilgumu ar līzinga līguma spēkā esamības laiku.

Šādi pasākumi skaidri redzamos nodokļu tiesību normu apiešanas vai ļaunprātīgas izmantošanas gadījumos, attiecīgā gadījumā tos papildinot ar pienākumu Dānijas rezidentam vienam pašam vai solidāri ar attiecīgo līzinga sabiedrību apmaksāt starpību starp proporcionālā reģistrācijas nodokļa apmēru un reģistrācijas nodokļa pilnās summas apmēru, kā arī ar piemērotiem krimināltiesiskiem sodiem, vienlaikus dotu attiecīgajai dalībvalstij līdzekļus, kā novērst un cīnīties ar šī sprieduma 46. punktā minēto risku.

Līdz ar to ir jākonstatē, ka tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums un administratīvā prakse kā šī sprieduma 22.–25. punktā aprakstītais pārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai sasniegtu mērķus, kas ir izvirzīti ar šo regulējumu un praksi.

(skat. 51.–53., 55.–57., 59. un 60. punktu un rezolutīvo daļu)