ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 311/5

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 30. jūlijā iesniedza The Equality Tribunal (Īrija) — Z/A Government Department and the Board of Management of a Community School

(Lieta C-363/12)

2012/C 311/06

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

The Equality Tribunal

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Z

Atbildētājs: A Government Department and the Board of Management of a Community School

Prejudiciālie jautājumi

1. Ņemot vērā šādas Eiropas Savienības primāro tiesību aktu normas – i) Līguma par Eiropas Savienību 3. pantu, ii) Līguma par Eiropas Savienības darbību 8. un 157. pantu un/vai iii) Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21., 23., 33. un 34. pantu, vai Direktīva 2006/54/EK (it īpaši tās 4. un 14. pants) ir interpretējama tādējādi, ka attiecībā uz sievieti, kuras ģenētisku bērnu uz surogātgrūtniecības līguma pamata ir dzemdējusi surogātmāte, un kura kopš sava ģenētiskā bērna dzimšanas ir atbildīga par viņa kopšanu, un kurai tiek atteikts apmaksāts atvaļinājums, kas būtu pielīdzināms grūtniecības un dzemdību atvaļinājumam un/vai adopcijas atvaļinājumam, notiek diskriminācija dzimuma dēļ?

2. Ja atbilde uz 1. jautājumu būtu noliedzoša, vai Direktīva 2006/54/EK (1) ir saderīga ar iepriekš minētajām Eiropas Savienības primāro tiesību aktu normām?

3. Ņemot vērā šādas Eiropas Savienības primāro tiesību aktu normas – i) Līguma par Eiropas Savienības darbību 10. pantu un/vai ii) Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21., 26. un 34. pantu, vai Direktīva 2000/78/EK (2) (it īpaši tās 3. panta 1. punkts un 5. pants) ir interpretējama tādējādi, ka attiecībā uz sievieti, kura cieš no invaliditātes, kas viņai liedz dzemdēt, un kuras ģenētisks bērns ir dzemdēts uz surogātgrūtniecības līguma pamata, un kura kopš sava ģenētiskā bērna dzimšanas ir atbildīga par viņa kopšanu, un kurai tiek atteikts apmaksāts atvaļinājums, kas būtu pielīdzināms grūtniecības un dzemdību atvaļinājumam un/vai adopcijas atvaļinājumam, notiek diskriminācija invaliditātes dēļ?

4. Ja atbilde uz 3. jautājumu būtu noliedzoša, vai Direktīva 2000/78/EK ir saderīga ar iepriekš minētajām Eiropas Savienības primāro tiesību aktu normām?

5. Vai var atsaukties uz Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par personu ar invaliditāti tiesībām, lai interpretētu Direktīvu 2000/78/EK un/vai apstrīdētu tās spēkā esamību?

6. Ja atbilde uz 5. jautājumu būtu apstiprinoša, vai Direktīva 2000/78/EK (it īpaši tās 3. un 5. pants) ir saderīga ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas par personu ar invaliditāti tiesībām 5. un 6. pantu, kā arī tās 27. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 28. panta 2. punkta b) apakšpunktu?

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīva 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (pārstrādāta versija) (OV L 204, 23. lpp.).

(2) Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.).
2)

Ņemot vērā — LES 2. un 3. pantu, LESD trešās daļas VIII sadaļu un it īpaši LESD 119., 120., 121., 122., 123., 125., 126. un 127. pantu; — Savienības ekskluzīvo kompetenci attiecībā uz monetāro politiku, kas ir noteikta LESD 3. panta 1. punkta c) apakšpunktā un ekskluzīvo kompetenci slēgt starptautiskus līgumus, kas ietilpst LESD 3. panta 2.punkta piemērošanas jomā; — Savienības kompetenci koordinēt ekonomikas politiku saskaņā ar LESD 2. panta 3. punktu un LESD trešās daļas VIII sadaļu; — Savienības iestāžu pilnvaras un funkcijas saskaņā ar principiem, kas noteikti LES 13. pantā; — LES 4. panta 3. punktā noteikto lojālas sadarbības principu; — Savienības tiesību vispārējos principus, it īpaši ieskaitot vispārējo principu par efektīvu tiesību aizsardzību tiesā un tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta izpratnē un vispārējo tiesiskās drošības principu; Vai Eiropas Savienības dalībvalsts ar euro naudas vienību var pieņemt un ratificēt tādu starptautisku līgumu kā ESM līgums?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 287/19

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 27. jūnijā iesniedza Tribunal Central Administrativo Norte (Portugāle) — Maria Albertina Gomes Viana Novo u.c./Fundo de Garantia Salarial, IP

(Lieta C-309/12)

2012/C 287/35

Tiesvedības valoda — portugāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunal Central Administrativo Norte

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Maria Albertina Gomes Viana Novo, Ezequiel Martins Dias, Gabriel Inácio da Silva Fontes, Marcelino Jorge dos Santos Simões, Manuel Dourado Eusébio, Alberto Martins Mineiro, Armindo Gomes de Faria, José Fontes Cambas, Alberto Martins do Alto, José Manuel Silva Correia, Marilde Marisa Moreira Marques Moita, José Rodrigues Salgado Almeida, Carlos Manuel Sousa Oliveira, Manuel da Costa Moreira, Paulo da Costa Moreira, José Manuel Serra da Fonseca, Ademar Daniel Lourenço Dias un Ana Mafalda Azevedo Martins Ferreira

Atbildētājs: Fundo de Garantia Salarial, IP

Prejudiciālais jautājums

Vai Savienības tiesības attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā, it īpaši Direktīvas 80/987 (1) 4. un 10. pants, ir interpretējamas tādējādi, ka tās nepieļauj tādu valsts tiesību normu, saskaņā ar kuru tiek garantēti tikai tie prasījumi, kuru samaksas termiņš ir iestājies sešus mēnešus pirms pieteikuma par uzņēmuma maksātnespējas atzīšanu, pat ja darbinieki pret to ir cēluši prasības Tribunal do Trabalho (Darba lietu tiesā), lūdzot tiesu noteikt parāda summu un piespriest tā piedziņu?

(1) Padomes 1980. gada 20. oktobra Direktīva 80/987/EEK par dalībvalstu normatīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (OV L 283, 23. lpp.).
1)

Vai tāds regulējums kā likuma “Par pievienotās vērtības nodokli” 70. panta 1. punkta 2. apakšpunkts, saskaņā ar kuru nav atzīstamas nodokļu maksātāja tiesības atskaitīt pievienotās vērtības nodokli par saņemtajiem transportēšanas pakalpojumiem, piegādātajiem darba apģērbiem un darba aizsardzības līdzekļiem, kā arī par komandējumu izdevumiem, jo šīs preces un pakalpojumi bez atlīdzības tiek sniegti fiziskām personām, t. i., nodokļu maksātāja labā strādājošiem darba ņēmējiem, ir saderīgs ar Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 168. panta a) punktu un 176. pantu, ņemot vērā šādus apstākļus: — nodokļu maksātājs nav noslēdzis darba līgumus ar darba ņēmējiem, bet gan tos nodarbina, pamatojoties uz līgumu par “nodrošināšanu ar personālu”, kas noslēgts ar citu nodokļu maksātāju, kurš ir nodarbināto personu darba devējs; — saņemtie transportēšanas pakalpojumi tiek izmantoti darba ņēmēju transportēšanai no noteiktām pulcēšanās vietām, kas atrodas dažādās apdzīvotās vietās, uz darbavietu un atpakaļ, un darba ņēmējiem nav organizēta sabiedriskā transporta nokļūšanai uz darba vietu un ap to; — pienākums nodrošināt ar darba apģērbu un darba aizsardzības līdzekļiem izriet no Darba kodeksa un no Likuma par veselības aizsardzību un darba drošību darba vietā; — attiecībā uz transportēšanas pakalpojumiem, darba apģērbu, darba aizsardzības līdzekļiem un komandējuma izdevumiem pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšana nebūtu apstrīdama, ja šīs preces un pakalpojumus būtu nodrošinājis un sniedzis nodarbināto personu darba devējs. Taču izskatāmajā lietā attiecīgos pirkumus izdarīja nodokļu maksātājs, kurš gan nav darba devējs, bet, pamatojoties uz līgumu par nodrošināšanu ar personālu, tomēr gūst labumu no veiktā darba un sedz ar to saistītās izmaksas?
2)

Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 18. pants, to aplūkojot kopsakarā ar Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 2. punktu un Padomes Regulas (EEK) Nr. 1408/71 3. panta 1. punktu (vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 4. pantu), tādos apstākļos kā pamatlietā liedz Čehijas Republikas iestādēm piedāvāt izmantot labvēlīgāku režīmu (piemaksa vecuma pensijai gadījumā, ja vecuma pensijas summa, kas noteikta atbilstoši starp Čehijas [Republiku] un Slovākijas Republiku 1992. gada 29. oktobrī noslēgtās Konvencijas par sociālo nodrošinājumu 20. pantam un Regulai (EEK) Nr. 1408/71 (tagad — Regula Nr. 883/2004), ir mazāka nekā summa, kas būtu noteikta tad, ja vecuma pensija tiktu aprēķināta atbilstoši Čehijas Republikas tiesību aktiem) tikai Čehijas Republikas pilsoņiem, ja šāds režīms izriet no pamattiesībām uz nodrošinājumu vecumā — kā tās interpretējusi Čehijas Republikas Konstitucionālā tiesa konkrēti saistībā ar pensiju apdrošināšanas periodiem, kuri pabeigti bijušajā ČSFR, un kas tiek uztvertas kā daļa no nacionālās identitātes — un ja šis režīms nekavē darba ņēmēju tiesības uz brīvu pārvietošanos kā Savienības pamattiesības, situācijā, kurā līdzīga režīma piedāvāšana visiem pārējiem ES dalībvalstu pilsoņiem, kas arī pabeiguši līdzīgus pensijas apdrošināšanas periodus bijušajā ČSFR, būtiski apdraudētu Čehijas Republikas pensiju apdrošināšanas sistēmas finansiālo stabilitāti? Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša –
2)

Vai uz 1. b) jautājumu būtu jāatbild kā citādi, ja tiktu ņemts vērā — proti, vai šo atbildi vispār un cik lielā mērā ietekmētu — apstāklis, ka a) saskaņā ar Ungārijas tiesību aktiem rezidents dividenžu saņēmējs ir atbrīvots no dividenžu nodokļa, turpretim nerezidenta dividenžu saņēmēja nodokļu nasta ir atkarīga no tā, vai tam būtu piemērojama (Padomes 1990. gada 23. jūlija) Direktīva (90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem) vai (Budapeštā 1990. gada 15. janvārī Ungārijas Republikas un Luksemburgas Lielhercogistes noslēgtā) Konvencija (par nodokļu dubultās uzlikšanas un nodokļu nemaksāšanas novēršanu attiecībā uz ienākuma un kapitālnodokļiem); b) saskaņā ar Ungārijas tiesību aktiem rezidents dividenžu saņēmējs ir atbrīvots no dividenžu nodokļa, turpretim nerezidents dividenžu saņēmējs atkarībā no savas valsts tiesībās noteiktā vai nu drīkst minēto nodokli atskaitīt no kādiem saviem valsts nodokļiem, vai arī tam galu galā tas jāsedz?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 80/8

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 30. novembrī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) — Niederösterreichische Landes-Landwirtschaftskammer/Anneliese Kuso

(Lieta C-614/11)

2012/C 80/10

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Oberster Gerichtshof

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Niederösterreichische Landes-Landwirtschaftskammer

Atbildētāja: Anneliese Kuso

Prejudiciālais jautājums

Vai Direktīvas 76/207/EEK (1), kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2002/73/EK, 3. panta 1. punkta a) un c) apakšpunkts nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru jautājums par to, vai pastāv diskriminācija atkarībā no dzimuma saistībā ar darba tiesisko attiecību izbeigšanu, kas notiek sakarā ar tāda individuāla darba līguma termiņa beigām, kas ir noslēgts pirms minētās direktīvas spēkā stāšanās (šajā gadījumā — pirms Austrijas pievienošanās Eiropas Savienībai), ir jāpārbauda, nevis pamatojoties uz darba līguma, kas pirms [Austrijas] pievienošanās tika noslēgts uz noteiktu laiku, termiņa beigām kā “atlaišanas nosacījumu”, bet tikai saistībā ar lūguma par darba līguma termiņa pagarinājumu atteikumu kā “darbā pieņemšanas nosacījumu”?

(1) 1976. gada 9. februāra Direktīva 76/207/EEK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba, profesionālās izglītības un izaugsmes iespējām un darba apstākļiem (OV L 39, 40. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvu 2002/73/EK.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 89/11

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 29. decembrī iesniedza Conseil d'État (Francija) — Doux Élevage SNC, Coopérative agricole UKL-ARREE/Ministère de l'Agriculture, de l'alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l'aménagement du territoire, Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF)

(Lieta C-677/11)

2012/C 89/16

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Conseil d'État

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Doux Élevage SNC, Coopérative agricole UKL-ARREE

Atbildētājas: Ministère de l'Agriculture, de l'alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l'aménagement du territoire, Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF)

Prejudiciālais jautājums

Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. pants, to skatot kopā ar Tiesas 2004. gada 15. jūlija spriedumu lietā C-345/02 Pearle BV u.c., ir jāinterpretē tādējādi, ka ar valsts atbalstu ir saistīts tāds valsts iestādes lēmums, ar kuru attiecībā uz visām vienas nozares profesijām paplašina tāda nolīguma darbības jomu, ar kuru tāpat kā ar Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF) noslēgto nolīgumu ievieš iemaksu valsts iestādes atzītas starpnozaru organizācijas ietvaros, tādējādi to padarot par obligātu, lai būtu iespējams īstenot paziņošanas, reklāmas, ārējo sakaru, kvalitātes nodrošināšanas, izpētes un nozares interešu aizsardzības darbības, kā arī iegūt pētījumus un patērētāju diskusijas, ņemot vērā šo darbību raksturu, to finansēšanas kartību un to īstenošanas nosacījumus?
Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 9. septembra spriedumu lietā T-290/09 Omnicare, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Astellas Pharma GmbH2011. gada 24. novembrī iesniedza Omnicare, Inc.

(Lieta C-588/11 P)

(2012/C 25/77)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Omnicare, Inc. (pārstāvis — M. Edenborough QC)

Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Astellas Pharma GmbH

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz pieņemt nolēmumu, ka pārsūdzētais spriedums ir atceļams. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz pieņemt nolēmumu [atlīdzināt] tās tiesāšanās izdevumus šajā apelācijas procesā un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza vienu vienīgu pamatu, proti, ka Vispārējā tiesa esot kļūdaini piemērojusi Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) (turpmāk tekstā — “Jaunā Regula”) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu. Šī lieta attiecas uz iebildumiem, ko iesniegusi Astellas Pharma GmbH (agrāk — Yamanouchi Pharma GmbH) (turpmāk tekstā — “iebildumu iesniedzēja”), balstoties uz iebildumu iesniedzējas Vācijas preču zīmes reģistrāciju Nr. 39401348 un apgalvojumu par sajaukšanas pastāvēšanu atbilstoši Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 (2) (turpmāk tekstā — “Vecā Regula”) (taču kuras atbilstošās daļas ir identiskas Jaunajai Regulai) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktam. Tā kā agrākā preču zīme bija reģistrēta vairāk nekā piecus gadus pirms tika iesniegti iebildumi, iebildumi iesniedzējai esot bijis jāpierāda, ka preču zīme bija tikusi faktiski izmantota, lai tā būtu izmantojama par pamatu iebildumiem.

Tiek norādīts, ka Vispārējā tiesa esot kļūdaini nospriedusi, ka agrākā preču zīme, uz kuru atsaucās iebildumu iesniedzēja, no tiesību viedokļa bija tikusi faktiski izmantota. Nav apstrīdēts, ka iebildumu iesniedzēja attiecīgo preču zīmi patiešām izmantoja vai ar viņas piekrišanu tā tika patiešām izmantota uzņēmējdarbībā saistībā ar pakalpojumiem, attiecībā uz kuriem tā bija reģistrēta. Tomēr šī izmantošana notika attiecībā uz pakalpojumu sniegšanu, par ko netika iekasēta atlīdzība. Līdz ar to no tiesību viedokļa, uz šādu izmantošanu nevar atsaukties, lai pierādītu, ka preču zīme tikusi faktiski izmantota. Šis jautājums ir risināts vairākās tieslietās, kuras, kā uzskata apelācijas sūdzības iesniedzēja, a) Vispārējā tiesa esot nepareizi piemērojusi un b) katrā ziņā ir pretrunīgas. Līdz ar to Tiesai ir jāatrisina jautājums par to, kādām ir jābūt juridiskajām sekām šādu faktisko apstākļu gadījumā.

(1) Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).

(2) Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 370/17

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 23. septembrī iesniedza High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) — Fruition Po Limited/Minister for Sustainable Farming and Food and Animal Health

(Lieta C-500/11)

2011/C 370/28

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Fruition Po Limited

Atbildētājs: Minister for Sustainable Farming and Food and Animal Health

Prejudiciālie jautājumi

1) Vai apstākļos, kad a) dalībvalsts atzīst iestādi par ražotāju organizāciju Padomes Regulas Nr. 2200/96 (1) 11. panta izpratnē; b) iestādei ir apvienības mērķi un noteikumi, lai atbilstu 11. panta prasībām; c) iestādes biedri saņem no ražotāju organizācijas visus nepieciešamos pakalpojumus 11. panta izpratnē; un d.) iestāde ir noslēgusi līgumus par ievērojamas daļas šo pakalpojumu nodrošināšanu, 11. pants atbilstoši tiesiskās drošības principam jāinterpretē tādējādi, ka tas nosaka, ka iestādei jāpatur noteikta apjoma kontrole pār citām līgumslēdzējpusēm?

2) Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, kādam jābūt šīs kontroles apjomam 11. panta izpratnē?

3) Konkrētāk, vai iestādei bija zināma kontrole, vai kontrole vispār, kā tas noteikts 11. pantā, apstākļos, kad a) līgumslēdzējpuses bija: 1) uzņēmums, kurā 93 % akciju pieder iestādes biedriem; un 2) uzņēmums, kurā 50 % akciju pieder pirmajam uzņēmumam un kuras statūtos paredzēts, ka visi uzņēmuma lēmumi jāpieņem vienbalsīgi; b) ne uz vienu no uzņēmumiem neattiecās līgumā noteikts pienākums ievērot tam dotus iestādes norādījumus saistībā ar attiecīgajām darbībām; bet c) kā sekas iepriekšminētajai akciju turēšanas struktūrai, iestāde un līgumslēdzēji darbojās, pamatojoties uz vienprātību?

4) Vai atbildot uz iepriekšminētajiem jautājumiem ir nozīme tam, ka: a) Komisijas Regulas Nr. 1432/03 (2), kurā izklāstīti sīki izstrādāti noteikumi Padomes Regulas (EK) Nr. 2200/96 piemērošanai attiecībā uz ražotāju organizāciju atzīšanas [un ražotāju grupu pagaidu atzīšanas] nosacījumiem, 6. panta otrajā punktā lietas apstākļu norises laikā skaidri bija noteikts, ka “dalībvalsts nosaka apstākļus”, kādos ražotāju organizācija drīkst uzticēt trešajām personām veikt savus uzdevumus; b) 1. jautājumā minētā dalībvalsts lietas apstākļu norises laikā nebija noteikusi šādus apstākļus?

(1) Padomes 1996. gada 28. oktobra Regula (EK) Nr. 2200/96 par augļu un dārzeņu tirgus kopējo organizāciju (OV L 297, 1. lpp.)

(2) Komisijas 2003. gada 11. augusta Regula (EK) Nr. 1432/03, kurā izklāstīti sīki izstrādāti noteikumi Padomes Regulas (EK) Nr. 2200/96 piemērošanai attiecībā uz ražotāju organizāciju atzīšanas un ražotāju grupu pagaidu atzīšanas nosacījumiem (OV L 203, 18. lpp.)
2)

Eiropas Savienības Tiesai tiek lūgts izskaidrot nesamērīguma jēdzienu saistībā ar: a) iespēju pirms termiņa izbeigt līgumu, kas noslēgts uz ilgu laika periodu — šajā gadījumā uz 33 gadiem —, pamatojoties uz neizpildi ļoti ierobežotā un konkrētā laika periodā; b) nokavējuma procentu noteikšanu — kas šajā gadījumā pārsniedz 18 % —, kuri neatbilst nokavējuma procentu noteikšanas kritērijiem citos patērētāju līgumos (patēriņa kredīti) un citās patērētāju līgumu jomās varētu tikt uzskatīti par negodīgiem, bet kuriem nekustamo īpašuma līgumu jomā nav skaidri noteikts tiesiskais limits, pat gadījumos, ja tie ir piemērojami ne tikai attiecībā uz nokavētajiem maksājumiem, bet arī attiecībā uz visu parādu līguma pirmstermiņa izbeigšanas gadījumā; c) to, ka aizdevējs vienpusēji izveido mainīgo procentu — gan pamatprocentu, gan nokavējuma procentu — likmes izvērtēšanas un noteikšanas mehānismus, kas saistīti ar iespējamo piedziņas vēršanu pret hipotēkas objektu un neļauj parādniekam, pret kuru vērsta izpilde, iebilst pret parāda aprēķinu pašā izpildes procedūrā, bet gan liek viņam piedalīties deklaratīvā procedūrā, kurā galīgais lēmums tiek pieņemts tikai pēc tam, kad izpildes procedūra ir noslēgusies vai, vismaz, parādnieks ir zaudējis savu hipotēkas vai nodrošinājuma objektu, kas ir īpaši būtisks jautājums gadījumā, ja aizdevums ir ņemts mājokļa iegādei un nolēmuma izpilde nozīmē izlikšanu no nekustamā īpašuma.
2)

Vai Padomes Direktīvas 2000/78/EK 6. panta 2. punktā ietvertais izņēmums attiecībā uz vecuma robežu noteikšanu iekļaušanai profesionālajās sociālā nodrošinājuma sistēmās ir jāinterpretē tā, ka tas neliedz dalībvalstij saglabāt tādu tiesisko situāciju, kad darba devējs var veikt pensiju iemaksas, kas atkarīgas no personas vecuma, kā daļu no algas, norādot, piemēram, ka darba devējs veic pensijas iemaksu 6 % apmērā par darbiniekiem, kuri nav sasnieguši 35 gadu vecumu, 8 % apmērā par darbiniekiem no 35 līdz 44 gadu vecumam, un 10 % apmērā par darbiniekiem, kuri ir vecāki par 45 gadiem, tiktāl, ciktāl tas nerada diskrimināciju dzimuma dēļ?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 311/17

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 20. jūlijā iesniedza Oberlandesgerichts Düsseldorf (Vācija) — Piepenbrock Dienstleistungen GmbH & Co KG/Kreis Düren

(Lieta C-386/11)

2011/C 311/27

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Oberlandesgerichts Düsseldorf

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Piepenbrock Dienstleistungen GmbH & Co KG

Atbildētāja: Düren apgabals

Pārējie lietas dalībnieki: Düren pilsēta

Prejudiciālais jautājums

Vai ar “valsts līgumu [publiskā iepirkuma līgumu]” Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts [būvdarbu, piegāžu un pakalpojumu publiskā iepirkuma] līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (1), 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē ir saprotams arī starp diviem publisko tiesību subjektiem noslēgts līgums, ar kuru viens no tiem nodod otrajam šauri ierobežotu kompetenci un atlīdzina izdevumus, it īpaši tad, ja nodotais uzdevums ir nevis valsts varas darbība kā tāda, bet vienīgi palīgdarījumi?

(1) OV L 134, 114. lpp.
2)

Vai, izvērtējot to, vai valsts ir izpildījusi pienākumus, ko tai paredz [Direktīvas] 8. pants, valsts tiesa drīkst ņemt vērā valsts nodrošināto pensiju, kas ir atkarīga no veiktajām apdrošināšanas iemaksām un kuru saņems prasītāji (kuras saņemšanu neietekmē saistība ar nodarbinātības pensiju programmu), un salīdzināt a) valsts pensijas kopējo apmēru un to pensiju, ko prasītāji saņems vai visdrīzāk faktiski saņems attiecīgās nodarbinātības pensiju programmas ietvaros, ar b) valsts nodrošinātās pensijas, kas ir atkarīga no veiktajām apdrošināšanas iemaksām, kopējo apmēru un katra prasītāja uzkrāto pensijas pabalstu dienā, kad notika programmas likvidēšana, ja valsts pensija tika ņemta vērā, nosakot prasītāju pieprasīto pensijas pabalsta apmēru?