ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
94

Vispirms ir jānorāda, ka argumentācija, ko prasītāja izvirzījusi saistībā ar šo daļu, nekādā veidā nav pamatota. Tā vienīgi apgalvo, ka atkārtota agrāko preču zīmju reģistrācijas pieteikuma iesniegšana ir ierasta prakse, nesniedzot nekādus pierādījumu elementus šī apgalvojuma pamatojumam. Katrā ziņā ir jākonstatē, ka ne Regula Nr. 207/2009, ne judikatūra nesniedz pamatu, kas ļautu noraidīt prasītājas iespējamo ļaunticību, pamatojoties uz to, ka tā esot sekojusi ierastai rūpnieciskajai praksei un esot rīkojusies atbilstoši advokātu ieteikumam. Kā Apelācijas padome pamatoti norādījusi apstrīdētā lēmuma 78. punktā, tas vien, ka citi uzņēmumi var izmantot noteiktu [preču zīmju reģistrācijas pieteikumu] iesniegšanas stratēģiju, šo stratēģiju obligāti nepadara likumīgu un pieņemamu. Turklāt, kā būtībā uzsver EUIPO, tas, vai šāda stratēģija atbilst Regulai Nr. 207/2009, ir jāizvērtē, ņemot vērā konkrētās lietas apstākļus. No iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet, ka prasītāja apzināti centās apiet Eiropas Savienības preču zīmju tiesību pamatnoteikumu, proti, noteikumu par izmantošanas pierādījumu, lai no tā gūtu labumu, kaitējot no šīm tiesībām izrietošās sistēmas, kādu to ir izveidojis Savienības likumdevējs, līdzsvaram. Līdz ar to, lai gan nekas neliedz Eiropas Savienības preču zīmes īpašniekam atkārtoti iesniegt šīs preču zīmes pieteikumu, prasītājas nodoms ir jāuzskata par pretēju Regulas Nr. 207/2009 mērķiem (skat. šī sprieduma 70. punktu). Šīs lietas īpašajos apstākļos prasītāja, lai apstrīdētu vērtējumu, saskaņā ar kuru tā ir rīkojusies ļaunticīgi, nevar lietderīgi atsaukties – pieņemot, ka tie ir pierādīti, – ne uz faktu, ka bija zināms, ka uzņēmumi īsteno to pašu preču zīmju reģistrācijas pieteikumu iesniegšanas stratēģiju, ne uz faktu, ka tā ir rīkojusies atbilstoši advokātu ieteikumiem.
26

Proti, pilsonim, kurš ir ierosinājis EPI, ir jāsniedz iespēja saprast iemeslus, kuru dēļ Komisija to nav reģistrējusi, un Komisijai, kam ir iesniegts šāds ierosinājums, tas ir jānovērtē, bet arī jāpamato savs lēmums, ņemot vērā tā ietekmi uz līgumā nostiprināto tiesību efektīvu īstenošanu. Tas izriet no šo tiesību rakstura, kuru mērķis, kā norādīts Regulas Nr. 211/2011 1. apsvērumā, ir nostiprināt Savienības pilsonību un uzlabot Savienības demokrātisko darbību ar pilsoņu līdzdalību Savienības demokrātiskajā dzīvē (skat. spriedumu, 2017. gada 3. februāris, Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe/Komisija, T‑646/13, EU:T:2017:59, 18. punkts un tajā minētā judikatūra).
1

Prasītājs AM tika pieņemts darbā Eiropas Investīciju bankā (EIB) 2014. gada 1. jūnijā programmā “Joint Assistance to Support Projects in European Regions” (Jaspers), pamatojoties uz darba līgumu, kas noslēgts uz noteiktu laiku – vienu gadu – un kas pēc tam tika divas reizes pagarināts, attiecīgi no 2015. gada 1. jūnija līdz 2017. gada 31. maijam un pēc tam no 2017. gada 1. jūnija līdz 2020. gada 31. maijam.
76

Turklāt ir jānorāda, ka prasītājai pēc tam, kad EUIPO ar otro 2018. gada 26. novembra vēstuli to bija informējis par apelācijas nodevas nesamaksu noteiktajā termiņā un risku, ka tās apelācijas sūdzība līdz ar to tiks atzīta par neiesniegtu, nebija atņemta pārsūdzības iespēja pašā EUIPO. Proti, pat ja tiktu pieņemts, ka prasītāja būtu paredzējusi norādīt, ka, lai gan tā ir izrādījusi visu lietas apstākļos prasīto uzmanību, tai nav bijis iespējams ievērot apelācijas nodevas samaksas termiņu, tai bija pieejama restitutio in integrum procedūra EUIPO un tā varēja iesniegt lūgumu saskaņā ar Regulas 2017/1001 104. pantu (skat. spriedumu, 2014. gada 21. maijs, NUEVA, T‑61/13, EU:T:2014:265, 43. punkts un tajā minētā judikatūra). Taču prasītāja nav iesniegusi nekādu lūgumu par restitutio in integrum atbilstoši minētajam pantam.
21

Pamatojoties uz 2018. gada 19. jūnija spriedumu Baumeister (C‑15/16, EU:C:2018:464, 35.–43. punkts), ECB norādīja, ka prudenciālās uzraudzības jomā pienākums aizsargāt konfidenciālu informāciju nav jāsaprot kā izņēmums no vispārējā pārskatāmības principa, bet drīzāk kā vispārējs noteikums pats par sevi. Tās ieskatā, šie noteikumi un no tiem izrietošā vispārējā konfidencialitātes prezumpcija garantē efektīvu uzraudzības darbību norisi, jo gan uzraudzītās iestādes, gan kompetentās iestādes varēja balstīties uz to, ka sniegtā konfidenciālā informācija principā netiks izpausta. Šī uzticēšanās esot būtiska faktiskai informācijas apmaiņai, kas savukārt esot izšķiroša uzraudzības darbības pareizai norisei.
Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 5. decembra spriedums –

Idea Groupe/EUIPO – The Logistical Approach (“Idealogistic Verhoeven Greatest care in getting it there”)

(lieta T‑29/19)

Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Idealogistic Verhoeven Greatest care in getting it there” reģistrācijas pieteikums – Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “idéa logistique”, “IDEA” un “groupe idea” – Agrāka valsts grafiska preču zīme “iDÉA” – Starptautiskas reģistrācijas, ko attiecina uz Eiropas Savienību – Agrāka grafiska preču zīme “iDÉA” un agrāka vārdiska preču zīme “IDEA” – Relatīvi atteikuma pamati – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Apzīmējuma, kas nav tikai vietēja mēroga, izmantošana komercdarbībā – Regulas 2017/1001 8. panta 4. punkts

1. Eiropas Savienības preču zīme – Apelācijas process – Prasība Savienības tiesā – Vispārējās tiesas kompetence – Faktu atkārtota izvērtēšana, ņemot vērā pierādījumus, kas pirmo reizi ir iesniegti šajā instancē – Izslēgšana (Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 72. pants) (skat. 20. punktu)

2. Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības preču zīmes definīcija un iegūšana – Relatīvi atteikuma pamati – Agrākas preču zīmes, kas ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi – Sajaukšanas ar agrāku preču zīmi iespēja – Grafiska preču zīme “Idealogistic Verhoeven Greatest care in getting it there” – Vārdiskas preču zīmes “idéa logistique”, “IDEA” un “groupe idea” – Grafiskas preču zīmes “iDÉA” (Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) (skat. 46., 50., 72., 79.–81. punktu)

3. Eiropas Savienības preču zīme – Apelācijas process – Prasība Savienības tiesā – Vispārējās tiesas kompetence – Apelācijas padomju lēmumu tiesiskuma pārbaude – Lietas faktu juridiskās kvalifikācijas pārbaude (Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 72. pants) (skat. 120. punktu)

4. Tiesvedība – Tiesas pienākums ievērot lietas dalībnieku noteiktos strīda ietvarus – Tiesas pienākums lemt, pamatojoties tikai uz lietas dalībnieku izvirzītajiem argumentiem – Neesamība (skat. 120. punktu)

Priekšmets

Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 12. novembra lēmumu lietā R 2064/2017‑4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Idea Groupe un The Logistical Approach.

Rezolutīvā daļa

1) Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 12. novembra lēmumu lietā R 2064/2017‑4.
1

No 2012. gada 26. aprīļaTNT Express NV (turpmāk tekstā – “TNT”) saistībā ar tās iespējamo apvienošanos ar United Parcel Service, Inc. (turpmāk tekstā – “UPS”) uzsāka sarunas ar ASL Aviation Holdings DAC, iepriekš sauktu par ASL Aviation Group Ltd, un ASL Airlines (Ireland) Ltd, iepriekš sauktu par Air Contractors Ireland Ltd, lai pēdējām minētajām sabiedrībām (turpmāk tekstā kopā – “ASL” vai “prasītājas”) nodotu savas gaisa pārvadājumu darbības. Šo sarunu iemesls bija aizliegums tādiem trešo valstu uzņēmumiem kā UPS veikt gaisa pārvadājumu pakalpojumus Eiropas Savienībā saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1008/2008 (2008. gada 24. septembris) par kopīgiem noteikumiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai Kopienā (OV 2008, L 293, 3. lpp.) 4. panta f) punktu.
90

Prasītājas piebilst, ka, ja šis jautājums būtu nodots izskatīšanai ECHA ekspertu grupā “PBT”, procedūras iznākums būtu bijis citādāks, jo Laboratoire Pareva būtu varējusi aizstāvēt savu nostāju šo ekspertu priekšā, lai pierādītu, ka PHMB (1415; 4,7) neatbilst kritērijiem, kuri ir jāizpilda, lai to varētu uzskatīt par daļu no PBT vielām. Konkrēti, tā būtu varējusi tiem iesniegt vairāku pētījumu rezultātus, kas dotu iespēju secināt, ka šīs vielas toksiskums ievērojami atšķiras atkarībā no tā, vai tests tiek veikts standarta apstākļos vai dabiskos apstākļos, kā izrietot no tās paustās nostājas, kura kompetentajai iestādei, kas veic novērtēšanu, tika iesniegta 2016. gada jūlijā un 2017. gada martā. Turklāt prasītājas uzskata, ka ECHA ekspertu grupas “PBT” atzinuma svarīgums nepārprotami izriet no Komisijas dokumenta CA‑Sept13‑Doc.8.3 – Final“Review Programme of active substances: establishment of a work programme to meet the 2024 deadline” (Aktīvo vielu pārskatīšanas programma: darba programmas izveide, lai ievērotu termiņu 2024. gadā).
143

Šajā lietā, pirmkārt, ir jākonstatē, kā tas izriet no šā sprieduma 27. un 46. punkta, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija ir paskaidrojusi iemeslu, kura dēļ tā nav veikusi koncentrācijas novērtējumu par katru no atbilstošajiem O&D tirgiem. Proti, pirmām kārtām, tā paskaidroja: tā kā Air Berlin bija pārtraukusi darbību pirms attiecīgās koncentrācijas un neatkarīgi no tās, tā vairs neatradās nevienā no O&D tirgiem, kuros tā bija piedalījusies iepriekš. Otrām kārtām, Komisija apgalvoja, ka bija jānovērtē šīs koncentrācijas ietekme uz pasažieru gaisa pārvadājumu pakalpojumu tirgiem no izlidošanas vai uz galamērķa punktiem lidostās, kurām bija piesaistītas Air Berlin laika nišas, jo šīs laika nišas nebija piesaistītas nevienam konkrētam O&D tirgum.
267

Tieši piemērojot attiecīgo administratīvo praksi, sabiedrībām, kuras nodarbojas ar tirdzniecību pa pastu, tika atļauts uz saviem gala klientiem attiecināt tādu atbrīvojumu no PVN saistībā ar Post Danmark sniegtajiem pārvadājumu pakalpojumiem, kuru šīs sabiedrības bija saņēmušas saskaņā ar PVN direktīvas 132. panta 1. punkta a) apakšpunktu. Turklāt iebildumu raksta 89. punktā, kā arī atbildes uz repliku 67. punktā Komisija uzsver, ka pieprasījuma pieaugums, ko netieši varēja saņemt Post Danmark, ir ticis padarīts par iespējamu, “kombinējot” atbrīvojumu no PVN, kas paredzēts PVN direktīvas 132. panta 1. punkta a) apakšpunktā, no vienas puses, un šī atbrīvojuma attiecināšanu uz sabiedrību, kuras nodarbojas ar tirdzniecību pa pastu, gala klientiem, kā tas ir atļauts saskaņā ar attiecīgo administratīvo praksi, no otras puses. Citiem vārdiem, kā pamatoti izklāsta prasītājas, ja nebūtu attiecīgās administratīvās prakses, sabiedrībām, kuras nodarbojas ar tirdzniecību pa pastu, būtu bijis jāpiemēro PVN transportēšanas izmaksām, par kurām tiek izrakstīti rēķini to gala klientiem, neatkarīgi no tā, kuram operatoram ir uzticēts veikt šādu pārvadājumu. Līdz ar to līdzīgā gadījumā sabiedrības, kuras nodarbojas ar tirdzniecību pa pastu, nebūtu motivētas lūgt Post Danmark pakalpojumus, un tādējādi šī pēdējā minētā nebūtu varējusi gūt labumu no tās pieprasījuma pieauguma.
253

Pirmkārt, runājot par aplūkoto noteikumu mērķi, no kura viedokļa ir jāinterpretē jēdziens “pienācīga izmantošana”, prasītāja apgalvo, ka galīgo saistību mērķis ir nodrošināt, lai korektīvās laika nišas lietošanas perioda sešas sezonas tiktu izmantotas tā, lai radītu maksimālu konkurences spiedienu un tātad maksimālu labumu patērētājiem, it īpaši, ciktāl iespējams, replicējot ikdienas pakalpojumu, kuru iepriekš nodrošināja US Airways. Šajā kontekstā prasītāja apgalvo, ka galīgo saistību mērķis ir novērst jebkādas nopietnas šaubas, ko rada apvienošanās. Tādējādi Komisijas interpretācija esot kļūdaina, jo tā pārāk lielu nozīmi piešķirot mērķim padarīt laika nišas pievilcīgākas.
45

Saistībā ar līguma cenu ir jākonstatē, ka Komisija to nav skaidri norādījusi ne 2018. gada 7. septembra elektroniskā pasta vēstulē, ne arī tā paša gada 17. septembra elektroniskā pasta vēstulē, tomēr prasītāja, zinot sava piedāvājuma summu, viegli varēja to izsecināt no cenu atšķirības, kas norādīta pirmajā no šīm elektroniskā pasta vēstulēm.
151

Runājot par uzņēmumiem, kas veic komercdarbību, kura ir saistīta ar zemūdens zvejas nodarbi, ir jāmin, ka aplūkotais pasākums faktiski varētu radīt attiecībā uz to darbībām ekonomiskas sekas, kas var ietekmēt to lēmumu turpināt minētās darbības, un līdz ar to, iespējams, var veidot to darījumdarbības brīvības ierobežojumu.
45

Attiecībā uz trešo argumentu par izmeklētāju neobjektivitāti prasītāja tostarp norāda, pirmkārt, ka viens no abiem izmeklētājiem, kuri bija atbildīgi par “disciplināro” daļu, pirms jebkādas procedūras uzsākšanas pret viņu darbojās kā viena no sūdzības iesniedzējiem padomdevējs. Tādējādi šim izmeklētājam vairs nebija nepieciešamās neatkarības un objektivitātes, lai piedalītos administratīvajā izmeklēšanā. Tā rezultātā esot pārkāptas prasītājas tiesības uz aizstāvību. Otrkārt, izmeklētājs, kurš bija atbildīgs par “vardarbības” daļu, vienam no sūdzības iesniedzējiem viņa uzklausīšanā paziņojot, ka viņš tikko ir ticis informēts par minēto lietu, lai gan viņš par to bija informēts kopš sūdzības iesniedzēju lūguma sniegt palīdzību, esot sniedzis nepareizu informāciju. Tā kā viņa viedokli noteikti ietekmēja liecības, kas bija sniegtas atbilstoši Civildienesta noteikumu 24. pantam veiktajā izmeklēšanā, viņam nebūtu vajadzējis uzņemties izmeklētāja pienākumus attiecībā uz pārmetumiem par vardarbību.
43

Proti, pirmkārt, reģistrācijai pieteiktā vārdiskā apzīmējuma dominējošā elementa vārdiskajam elementam un agrākās preču zīmes vārdiskajam elementam, proti, “v” burtam un vārdiskajam elementam “volvo”, ir zināma līdzība. No vienas puses, minētais burts sakrīt ar šī vārdiskā elementa pirmo burtu. No otras puses, abos gadījumos tie ir rakstīti, izmantojot identisku rakstzīmju fontu. Lai arī šis fonts nav īpaši tēlains, tas tomēr ir stilizēts un, kā to tiesas sēdē apstiprināja lietas dalībnieki, nav viens no “standarta” tekstu apstrādes programmās piedāvātajiem fontiem. Turklāt EUIPO neapstrīd, ka attiecīgais rakstzīmju fonts esot ticis īpaši izstrādāts prasītājai un ka prasītāja jau daudzus gadus to izmanto. Turklāt, kā to pamatoti apgalvo prasītāja, kā arī pretēji tam, ko norāda Apelācijas padome, atšķirības starp Garamond rakstzīmju fontu un šā sprieduma 35. punktā attēloto konfliktējošajiem apzīmējumiem izmantoto rakstzīmju fontu ir saskatāmas ne “tikai nedaudz biezākā” burtu rakstā, bet arī apstāklī, ka – atšķirībā no Garamond fonta – “v” burts minētajos apzīmējumos ir rakstīts, nogriežot tā apakšējo aso daļu. Attiecīgi jāatzīmē, ka šajos apzīmējumos – to vārdiskajos elementos “v” un “volvo” – ir izmantots viens un tas pats rakstzīmju fonts, kurš, pretēji Apelācijas padomes apgalvojumam, nav atrodams starp ierasti uzņēmējdarbībā izmantojamiem rakstzīmju fontiem.
Turklāt šī lieta ir jānošķir no lietas, kurā pasludināts 2008. gada 9. decembra spriedums Colgate-Palmolive/ITSB – CMS Hasche Sigle (VISIBLE WHITE) (T‑136/07, nav publicēts, EU:T:2008:553, 42. un 43. punkts), kurā Vispārējā tiesa konstatēja, ka termini “visible” un “white” ļauj attiecīgai sabiedrībai tūlītēji un bez tālākām pārdomām izsecināt konkrēto preču, proti, “zobu pastu un mutes skalošanas līdzekļu”, pamatīpašības aprakstu tādā nozīmē, ka to lietošana padara redzamu zobu balto krāsu. Minētajā lietā “redzamais baltums” aprakstīja attiecīgajām precēm raksturīgu un no to rakstura izrietošu īpašību, proti, to lietošanas mērķi vai izmantojumu. Šī lieta ir jānošķir arī no lietas, kurā pasludināts 2011. gada 7. jūlija spriedums Cree/ITSB (TRUEWHITE) (T‑208/10, nav publicēts, EU:T:2011:340, 23. punkts), kurā Vispārējā tiesa nosprieda, ka termins “truewhite” kopumā var tikt uzskatīts par tādu, kas norāda uz patiesu baltumu, un ka, piemērojot to gaismas diodēm (LED), šī preču zīme tikai apraksta minēto preču pamatīpašību, proti, to spēju atveidot tik baltu gaismu, ka to varētu uzskatīt par līdzīgu dabiskai dienasgaismai. Šajā gadījumā “patiess baltums”, proti, tāds, kas pielīdzināms dabiskas dienasgaismas baltumam, arī aprakstīja attiecīgajām precēm raksturīgu un no to rakstura izrietošu īpašību, proti, to kvalitāti.
Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2022. gada 19. janvāra spriedums – Koinopraxia Touristiki Loutrakiou/Komisija

(lieta T‑757/18)

Valsts atbalsts – Grieķijas kazino – Režīms, kurā paredzēta nodeva 80 % apmērā no dažādu summu ieejas maksas – Publisko un privāto kazino nošķiršana – Sūdzība – Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un nelikumīgu, un uzdots to atgūt – Lēmuma atcelšana ar Vispārējās tiesas spriedumu – Lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība – Atcelšanas prasība – Apstrīdams tiesību akts – Pieņemamība – Tiesības uz aizstāvību

1. Tiesvedība – Iestāšanās lietā – Iebilde par nepieņemamību, ko atbildētājs nav izvirzījis – Nepieņemamība – Absolūts šķērslis tiesas procesam – Pārbaude pēc tiesas ierosmes (Tiesas statūtu 40. panta 4. daļa; Vispārējās tiesas Reglamenta 129. pants un 142. panta 3. punkts) (skat. 32. punktu)

2. Atcelšanas prasība – Pārsūdzami tiesību akti – Tiesību akti, kas pieņemti tiesisko seku radīšanai – Jēdziens – Komisijas lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība, kas pieņemts pēc pirmā lēmuma atcelšanas, ar kuru konstatēta atbalsta nesaderība ar iekšējo tirgu – Atceltais lēmums, ar kuru formālā izmeklēšanas procedūra nav pabeigta attiecībā uz visiem sākotnēji iesniegtajā sūdzībā norādītajiem apstākļiem – Iekļaušana (LESD 108. panta 3. punkts un 263. pants) (skat. 44.– 55. punktu)

3. Valsts atbalsts – Administratīvais process – Komisijas pienākumi – Komisijas lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un pieprasīta tā atmaksa – Atcelšana tiesību kļūdas dēļ un acīmredzamas kļūdas vērtējumā dēļ – Jauna analīze, kas prasīta atceļošajā spriedumā un kuru Komisija var veikt, nepārņemot lietas izmeklēšanu – Tiesības tikt uzklausītam, pieņemot atcelto lēmumu – Jauna lēmuma pieņemšana, neatsākot formālo izmeklēšanas procedūru – Pieļaujamība (LESD 108. panta 2. punkts un 266. pants) (skat. 66. – 72., 79. – 89., 91. –101. punktu)

4. Eiropas Savienības tiesības – Principi – Tiesības uz aizstāvību – Piemērošana Komisijas uzsāktajos administratīvajos procesos – Prettiesiska valsts atbalsta pārbaude – Tiesības, kas ir tikai dalībvalstīm, izslēdzot ieinteresētās personas (LESD 108. panta 2. punkts) (skat. 90., 91. punktu)

Priekšmets

Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2018/1575 (2018. gada 9. augusts) par valsts atbalstu SA.28973– C 16/2010 (ex NN 22/2010, ex CP 318/2009) saistībā ar Grieķijas īstenotajiem pasākumiem attiecībā uz dažiem Grieķijas kazino (OV 2018, L 262, 61. lpp.).

Rezolutīvā daļa

1) Prasību noraidīt.
18

Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru tādas preču zīmes reģistrācija, ko veido apzīmējumi vai norādes, kuras izmanto arī kā reklāmas saukļus, kvalitātes norādes vai izteikumus, kas pamudina iegādāties ar šo preču zīmi apzīmētās preces vai pakalpojumus, šādas izmantošanas dēļ pati par sevi nav izslēgta. Tomēr preču zīme, tāda kā reklāmas sauklis, kas veic citādas funkcijas nekā preču zīmes klasiskā funkcija, ir uzskatāma par atšķirtspējīgu Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē tikai tad, ja to uzreiz var uztvert kā norādi uz attiecīgo preču un pakalpojumu komerciālo izcelsmi, lai konkrētā sabiedrības daļa, nepastāvot nekādai sajaukšanas iespējai, varētu atšķirt preču zīmes īpašnieka preces vai pakalpojumus no citas komerciālas izcelsmes precēm vai pakalpojumiem (spriedumi, 2003. gada 3. jūlijs, Best Buy Concepts/ITSB (BEST BUY), T‑122/01, EU:T:2003:183, 21. punkts, un 2009. gada 15. septembris, TAME IT, EU:T:2009:328, 15. punkts).
Vārdiskajai preču zīmei “upgrade your personality”, kuras reģistrācija ir pieteikta attiecībā uz 9. un 28. klasē ietilpstošajām precēm Nicas nolīguma izpratnē, tostarp ierakstītām datorprogrammām un spēļu konsolēm, nav atšķirtspējas Regulas 2017/1001 par Eiropas Savienības preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē. Proti, reģistrācijai pieteiktās preču zīmes semantiskais saturs norāda patērētājam uz apzīmēto preču īpašību, kas saistīta ar to tirgus vērtību un kas, lai gan nebūdama precīza, ir izsecināma no preces veicināšanas vai reklāmas informācijas, kuru konkrētā sabiedrības daļa drīzāk uztvers šajā nozīmē, nevis kā norādi uz attiecīgo preču komerciālo izcelsmi.

Pirmkārt, sauklis “upgrade your personality” ietver aicinājumu patērētājam uzlabot vai attīstīt savu personību ar preču, kas apzīmētas ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi, palīdzību, un šis aicinājums eventuāli tiek asociēts ar solījumu, ka minētās preces šo uzlabošanu vai attīstību padarīs iespējamu vai to atvieglos. Apstāklis, ka ir iespējamas nianses minētā saukļa izprašanā, nekādi neliecina, ka tā nozīme būtu neskaidra, nekonkrēta vai pārprotama.

Otrkārt, termins “upgrade” pašlaik tiek lietots kontekstos, kas būtiski pārsniedz informātikas jomu pašu par sevi, turklāt ir jāņem vērā, ka ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi apzīmētās preces ietilpst tieši informātikas jomā un ka līdz ar to minētā termina lietošana šķiet dabiska un nevar pārsteigt konkrēto sabiedrības daļu.

Visbeidzot, nav jēgas iedziļināties jautājumā, vai cilvēka personība nevar būt uzlabošanas tehniskā nozīmē (upgrade) priekšmets, jo šeit runa ir par reklāmas saukli, kura atbilstība realitātei nav uzskatāma par atbilstošu vērtējuma kritēriju. Proti, patērētājs ir pieradis pie reklāmas vēstījumiem, ar kuriem viņam tieši vai netieši tiek sniegti nereālistiski solījumi.

(skat. 28.–32. punktu)
744

Katrā ziņā attiecībā uz apstākli, ka Komisija neesot noteikusi atsevišķu vienotā un turpinātā pārkāpuma dalībnieku atbildību, jāatgādina – kā izriet no šā sprieduma 463. punkta, iespēja noteikt uzņēmuma dalību pārkāpumā ir atkarīga no pret šo uzņēmumu vērsto pierādījumu kopuma, kā pamatoti uzsver Komisija. Tāpat no šā sprieduma 464. punkta izriet – Komisija ir pamatoti norādījusi, ka tā “noteikti nepiešķir to pašu nozīmi ne katram apsvērumam [..], ne katram individuālajam pierādījumam, ko tas ietver”, un ka “apsvērumi, uz kuriem tā atsaucas, drīzāk ir daļa no visaptveroša pierādījumu kopuma, uz kuru tā balstās, un ir jāvērtē šādā kontekstā”. No tā izriet – ar apstākli, ka uzņēmums, kurš nav apsūdzēts vai ir apsūdzēts mazākā apjomā, ir minēts atsevišķos dokumentos, kas vērsti pret uzņēmumiem, kuriem Komisija ir piemērojusi sodus, nepietiek, lai uzskatītu, ka pirmais uzņēmums ir līdzīgā situācijā kā otrie uzņēmumi attiecībā uz to atbildību attiecīgajā pārkāpumā.
24

Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2017. gada 20. februārī, prasītāji cēla prasību atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to no 2016. gada 1. janvāra Savienības personālam, kurš pilda pienākumus Etiopijā, tika samazināta PDA likme no 30 % uz 25 % no atsauces summas, piespriest EĀDD samaksāt viņiem fiksētu naudas summu par nodarīto morālo kaitējumu, kuras apmēru Vispārējā tiesa nosaka ex aequo et bono, un piespriest EĀDD atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
132

Pārējā daļā, ciktāl prasītāja vēloties secināt argumentu no judikatūras, saskaņā ar kuru valsts struktūru un privāto uzņēmēju vienlaicīga dalība salīdzināmos apstākļos noteiktā darījumā ļaujot no tā secināt, ka šis darījums ir noticis apstākļos, kas var atbilst privāta uzņēmēja principam (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2000. gada 12. decembris, Alitalia/Komisija, T‑296/97, EU:T:2000:289, 81. punkts un tajā minētā judikatūra), šī argumentācija ir jānoraida. Šajā lietā nevar uzskatīt, ka SOGAER būtu salīdzināmos apstākļos piedalījies tajā pašā darījumā, kurā piedalījās prasītāja, jo SOGAER nav aviosabiedrība. Tādējādi SOGAER nevarēja sagaidīt peļņu, kas būtu līdzīga tai, kādu prasītāja cerēja saņemt no savas finansiālās līdzdalības šajā kampaņā, proti, tostarp tai, kas rodas no biļešu skaita pieauguma vai palielinoties pakalpojumu tirdzniecībai uz to gaisa kuģu klāja attiecīgajos gaisa satiksmes maršrutos.