Ja, neuzsākot EKL 88. panta 2. punktā paredzēto formālās izmeklēšanas procedūru, Komisija ar lēmumu, kas pieņemts, pamatojoties uz šī paša panta 3. punktu, atzīst, ka atbalsts ir saderīgs ar kopējo tirgu, personas, uz kurām attiecas šīs procesuālās garantijas, to izpildi var nodrošināt tikai tad, ja tās var apstrīdēt šo lēmumu Kopienu tiesā. Šī iemesla dēļ ieinteresētās puses EKL 88. panta 2. punkta izpratnē celta prasība par šāda lēmuma atcelšanu ir atzīstama par pieņemamu, ja tās cēlējs ar šīs prasības palīdzību vēlas aizsargāt procesuālās tiesības, kas tam ir saskaņā ar iepriekš minēto tiesību normu. Par šādām ieinteresētajām pusēm ir uzskatāmas personas, uzņēmumi vai apvienības, kuru intereses var ietekmēt atbalsta piešķīrums, tas ir, it īpaši tie uzņēmumi, kas ir šī atbalsta saņēmēju konkurenti, un arodapvienības.

Saskaņā ar EKL 230. panta ceturto daļu jebkura fiziska vai juridiska persona var griezties Tiesā par lēmumu, kas adresēts citai personai, tikai tad, ja šis lēmums to ietekmē tieši un individuāli. Personas, kas nav lēmuma adresāti, var uzskatīt par individuāli ietekmētām tikai tad, ja šis lēmums tās ietekmē dažu tām specifisku īpašību dēļ vai kādas faktiskas situācijas dēļ, kura tās raksturo attiecībā pret jebkuru citu personu un tādēļ tās individuāli izceļ analogi adresātam.

Saistībā ar prasību atcelt tiesību aktu, kas vērsta pret Komisijas lēmumu, ar kuru tiek konstatēta valsts atbalsta saderība ar kopējo tirgu, nesākot formālo izmeklēšanas procedūru, darbinieku arodbiedrība, kas būtībā ir izveidota, lai pārstāvētu tās dalībnieku kolektīvās intereses, var mēģināt pierādīt savu locus standi, kas izriet no tā, ka tās intereses eventuāli ietekmēs atbalsta piešķiršana, jo šie pasākumi ietekmē tās konkurētspējas stāvokli attiecībā pret citām arodbiedrībām.

No apstākļa, ka līgums tā rakstura, mērķa un sociālās politikas dēļ varētu tikt izslēgts no EKL 81. panta 1. punkta piemērošanas jomas, nevar izsecināt, ka uz kolektīvajām sarunām un tajās iesaistītajām pusēm arī pilnībā un automātiski neattiecas Līgumu noteikumi valsts atbalsta jomā vai ka prasība atcelt tiesību aktu, ko šīs puses varētu, iespējams, celt, tiek gandrīz vai automātiski uzskatīta par nepieņemamu sakarā ar to piedalīšanos šajās sarunās.

Izslēgt a priori iespēju tādā lietā, kādā notiek pašreizējā tiesvedība, ka arodbiedrība var pierādīt, ka tā ir ieinteresētā persona EKL 88. panta 2. punkta nozīmē, pamatojoties uz tās lomu kolektīvajās sarunās un šīs lomas ietekmi uz valsts nodokļu pasākumiem, kurus Komisija uzskata par atbalstu, kas ir saderīgs ar kopējo tirgu, būtu apdraudēt pašus sociālās politikas mērķus, kas it īpaši ir noteikti EKL 136. panta pirmajā daļā un 138. panta 1. punktā. Šo secinājumu atbalsta fakts, ka, tā kā Kopienai ir ne tikai ekonomiskais, bet arī sociālais mērķis, tad tiesības, kas izriet no Līguma noteikumiem par preču, personu, pakalpojumu un kapitāla brīvu apriti, vajadzības gadījumā ir jāsabalansē ar sociālās politikas mērķiem, kuru vidū, kā redzams no EKL 136. panta pirmās daļas, ir arī dzīves un darba apstākļu uzlabošana, tos saskaņojot, pienācīga sociālā aizsardzība un dialogs starp darba devējiem un darba ņēmējiem.

(sal. ar 46., 49., 55., 57. un 58. punktu)