Lieta T-332/09

Electrabel

pret

Eiropas Komisiju

“Konkurence — Koncentrācija — Lēmums, ar kuru uzlikts naudas sods par koncentrācijas veikšanu — Pienākums apturēt koncentrāciju — Pienākums norādīt pamatojumu — Kļūda vērtējumā — Noilgums — Naudas soda apmērs”

Kopsavilkums – Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2012. gada 12. decembra spriedums

Konkurences tiesību jomā tiesvedības par konkurences noteikumu pārkāpumu gadījumā Komisijai ir jāsniedz pierādījumi par tās konstatētajiem pārkāpumiem un jāiesniedz atbilstoši pierādījumi, lai juridiski pietiekami pierādītu apstākļus, kas veido pārkāpumu. Šajā ziņā tai ir jāiesniedz pietiekami precīzi un saskaņoti pierādījumi, kas pamato ciešu pārliecību, ka apgalvotais pārkāpums ir izdarīts. Kas attiecas uz tiesvedību Vispārējā tiesā, tad tās pamatā esošais princips ir brīva pierādījumu iesniegšana, un vienīgais atbilstošais pierādījumu novērtēšanas kritērijs ir to ticamība. (sal. ar 31., 33., 36. un 105.–107. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 40.–42., 47., 48., 115., 116., 120. un 253. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 63., 123., 124., 173., 259., 274. un 286. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 175. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 179.–181. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 192.–195. punktu)

No Regulas Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli 7. panta 1. punkta izriet, ka šī tiesību norma ir pārkāpta, ja Kopienas mēroga koncentrācija tiek veikta, pirms par to ir paziņots vai pirms tā ir atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu, un paziņošana pati par sevi nav nedz izšķiroša, lai faktiski pierādītu koncentrāciju, nedz arī pietiekama, lai to uzskatītu par pabeigtu. Šajā ziņā atšķirība starp diviem dažādiem Regulā Nr. 2988/74 attiecībā uz noilguma termiņiem procesuālās darbībās un sankciju piemērošanā atbilstīgi Eiropas Ekonomikas kopienas transporta un konkurences noteikumiem paredzētajiem noilguma termiņiem ir atkarīga arī no pārkāpuma rakstura: minētās regulas 1. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētais īsākais trīs gadu noilguma termiņš ir attiecināms uz pārkāpumiem, kas ir saistīti ar uzņēmumu vai uzņēmumu apvienību pieteikumiem vai paziņojumiem, attiecībā uz informācijas pieprasījumiem vai uz izmeklēšanas veikšanu, savukārt minētā panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētais garākais piecu gadu noilguma termiņš ir attiecināms uz citiem pārkāpumiem. Ir skaidrs, ka a) apakšpunktā minētajā pirmajā pārkāpumu kategorijā ietilpst pārkāpumi, kam piemīt formāls vai procesuāls raksturs. Taču priekšlaicīga koncentrācijas veikšana, pārkāpjot Regulas Nr. 4064/89 7. panta 1. punktu, ir pārkāpums, ko nevar uzlūkot kā pilnīgi formālu vai procesuālu, jo tas var būtiski ietekmēt konkurences apstākļus. Pat ja ir runa par jautājumu par kompetenci, tas tomēr attiecas uz citiem pārkāpumiem nekā Regulas Nr. 2988/74 1. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētie. (sal. ar 205.–207. punktu)

Nevar pieņemt tādu interpretāciju, saskaņā ar kuru Regulas Nr. 2988/74 attiecībā uz noilguma termiņiem procesuālās darbībās un sankciju piemērošanā atbilstīgi Eiropas Ekonomikas kopienas transporta un konkurences noteikumiem 1. panta 2. punkts, kurā paredzēts, ka procesuālo darbību noilgumu skaita no dienas, kurā ticis izdarīts pārkāpums, izņemot ilgstošu vai atkārtotu pārkāpumu gadījumus, attiecībā uz kuriem noilgumu skaita no dienas, kurā pārkāpums izbeigts, iedibina atšķirību starp ilgstošiem turpinātiem pārkāpumiem, kas tiek paveikti ar vienu darbību, un ilgstošiem atkārtotiem pārkāpumiem. Spēja īstenot noteicošu ietekmi pār kontrolē esoša uzņēmuma darbību nepārprotami iekļaujas laikā, kas ir skaitāms no kontroles iegūšanas brīža līdz tās beigām. Kas attiecas uz pārkāpuma ilgstošo raksturu, subjekts, kas ir ieguvis kontroli pār uzņēmumu, turpina to īstenot, pārkāpjot Regulas Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli 7. panta 1. punktā paredzēto apturēšanas pienākumu, līdz brīdim, kad šis subjekts to pārtrauc, saņemot Komisijas atļauju vai atsakoties no kontroles. Tādējādi pārkāpums turpinās tik ilgi, cik ilgi pastāv, pārkāpjot minēto 7. panta 1. punktu, iegūtā kontrole, un kamēr Komisija nav koncentrāciju atļāvusi. (sal. ar 211. un 212. punktu)

Saskaņā ar Regulas Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli 16. pantu Tiesai ir neierobežota kompetence pārskatīt lēmumus, ar ko Komisija noteikusi naudas sodu vai kavējuma naudu; tā var atcelt, samazināt vai palielināt uzlikto naudas sodu vai kavējuma naudu. Šī kompetence pilnvaro tiesu papildus sankciju tiesiskuma pārbaudei aizstāt Komisijas vērtējumu ar savu vērtējumu un līdz ar to atcelt, samazināt vai palielināt uzlikto naudas sodu vai noteikto kavējuma naudu. Tomēr neierobežotas kompetences īstenošana nav pielīdzināma pārbaudei pēc savas iniciatīvas un Savienības tiesās notiek uz sacīkstes principu balstīta tiesvedība. Izņemot absolūtus pamatus, kas tiesai ir jāizvirza pēc savas iniciatīvas, piemēram, apstrīdētā lēmuma pamatojuma neesamība, prasītājs ir tas, kuram ir jāizvirza pamati pret šo lēmumu un jāiesniedz pierādījumi, kas pamato šos pamatus. (sal. ar 221. un 222. punktu)

Naudas soda apmēra aprēķināšanā piemērotie principi un metodes, kas precizēti Pamatnostādnēs naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu, kā arī Pamatnostādnēs sodanaudas [naudas soda] noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, ir piemērojami vienīgi saistībā Regulu Nr. 17, Pirmo regulu par EKL 81. un 82. panta īstenošanu un Regulu Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti LESD 101. un 102. pantā un tātad nav piemērojami attiecībā uz Regulas Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli piemērošanas rezultātā uzliekamajiem naudas sodiem. Kaut arī var tikt vilktas paralēles, Komisijai nevar pārmest, ka tā, nosakot naudas soda apmēru uzņēmumu koncentrācijas gadījumā, nebūtu ievērojusi kādu no minētajās pamatnostādnēs paredzētajām metodēm. Komisijai sava analīze bija jāveic Regulas Nr. 4064/89 14. panta 3. punkta ietvaros, saskaņā ar kuru, nosakot naudas soda apmēru, ir jāņem vērā pārkāpuma raksturs un smagums un attiecībā uz kuru Komisija nav izdevusi nekādas pamatnostādnes, kurās būtu norādīts, ka tai ir saistoša kāda naudas sodu aprēķināšanas metode. (sal. ar 227., 228. un 272. punktu)

Tas, ka Regulā Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli ir paredzēti naudas sodi līdz pat 10 % no attiecīgo uzņēmumu apgrozījuma, parāda likumdevēja gribu aizsargāt Kopienas mēroga koncentrāciju iepriekšējās paziņošanas un atļauju sistēmu. Savienības tiesiskā regulējuma koncentrāciju kontroles jomā mērķis ir nelabojamu un paliekošu konkurences apdraudējumu novēršana. Tomēr no Regulas Nr. 4064/89 izriet arī tas, ka ar to izveidotā koncentrāciju kontroles sistēma piešķir Komisijai tiesības veikt ikvienas koncentrācijas efektīvu kontroli, ievērojot tās ietekmi uz konkurences struktūru (preambulas 7. apsvērums), un ka šīs sistēmas efektivitāte tiek nodrošināta ar Kopienas mēroga koncentrāciju ex ante kontroles izveidošanu. No Regulas Nr. 4064/89 preambulas 17. apsvēruma, kā arī 4. panta un 7. panta 1. punkta izriet, ka šīs uzraudzības efektivitāte ir balstīta uz uzņēmumu pienākumu iepriekš paziņot par šādām koncentrācijām un apturēt to īstenošanu līdz brīdim, kad Komisija pieņem lēmumu atzīt tās par saderīgām ar kopējo tirgu. Turklāt ierobežojumi, kas attiecas uz iespēju piešķirt atbrīvojumu no apturēšanas pienākuma atbilstoši Regulas Nr. 4064/89 7. pantam, un par šā pienākuma neievērošanu noteiktās sankcijas 14. panta 2. punkta b) apakšpunktā apstiprina prioritāro lomu, kādu koncentrāciju kontroles jomā likumdevējs piešķīris apturēšanas pienākumam, un šī pieeja ir pamatota, jo koncentrācijas veikšana ietekmē tirgus struktūru un var apgrūtināt Komisijas lēmumu pieņemšanu, ar kuriem attiecīgos gadījumos tiek paredzēts atjaunot efektīvu konkurenci. Attiecībā uz neuzmanības lomu šādā kontekstā Regulas Nr. 4064/89 14. panta 2. punktā nav nodalīts tas, vai pārkāpums tiek izdarīts tīši, vai aiz neuzmanības, bet šie abi naudas soda uzlikšanas nosacījumi ir norādīti kā alternatīvi. Turklāt pārkāpumi, kas izdarīti aiz neuzmanības, raugoties no to ietekmes uz konkurenci viedokļa, nav mazāk smagi kā pārkāpumi, kas tiek izdarīti tīši. (sal. ar 234.–237., 245., 246., 253. un 273. punktu)

Konkurences apdraudējuma risks pieaug, neatbilstošai situācijai pagarinoties laikā, un attiecībā uz koncentrācijas apturēšanas pienākuma pārkāpumu šis risks ir jāvērtē, a apriori abstrahējoties no koncentrācijas paredzamās ietekmes nākotnē analīzes. Kad pārkāpums tiek definēts kā prettiesiskas rīcības vai darbības veikšana, ir pareizi ņemt vērā konkrētās rīcības vai darbības tvērumu, kā arī laika posmu, kādā šī darbība ir veikta, pat ja runa ir par apstākļiem, kas norisinājušies pēc pārkāpuma izdarīšanas. (sal. ar 267. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 272. un 275.–277. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 279. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 282. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 286. un 199. punktu)