ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
84

Tomēr, pirmām kārtām, šādas iespējas pagarināt tiesnešu amata pienākumu pildīšanas termiņu uz sešiem gadiem ieviešana kopā ar to Sąd Najwyższy (Augstākā tiesa) tiesnešu pensionēšanās vecuma samazināšanu par pieciem gadiem, kuri, jaunajam Likumam par Augstāko tiesu stājoties spēkā, jau pildīja amata pienākumus, var likt šaubīties par to, ka veiktā reforma patiešām ir vērsta uz to, lai vienādotu šo tiesnešu pensionēšanās vecumu ar to, kurš ir piemērojams visiem darba ņēmējiem, un optimizētu personāla vecuma struktūru minētajā tiesā.
42

Turklāt statistikas dati, kurus iesniedzējtiesa ir minējusi savā lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu, norāda, ka 2017. gada pirmajā ceturksnī Spānijā bija 15906700 darba ņēmēji, no kuriem 8332000 bija vīrieši un 7574600 sievietes. Šajā pašā laikposmā nepilna darba laika darba ņēmēju skaits bija 2460200 (15,47 % no darba ņēmējiem), tostarp 613700 vīrieši (7,37 % no darba ņēmējiem vīriešiem) un 1846500 sievietes (24,38 % no darba ņēmējiem sievietēm). No šiem datiem izriet, ka minētajā laikposmā aptuveni 75 % no nepilna darba laika darba ņēmējiem bija sievietes.
33

Vispirms ir jāatgādina, ka atbilstoši Tiesas pastāvīgajai judikatūrai, ja Tiesā ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu tarifu klasifikācijas jomā, tās uzdevums ir valsts tiesai izskaidrot kritērijus, kuru pielietojums tai ļaus attiecīgās preces pareizi klasificēt KN, nevis veikt šo klasifikāciju pašai, it īpaši tādēļ, ka Tiesas rīcībā var nebūt visas šajā ziņā nepieciešamās informācijas. Līdz ar to valsts tiesa katrā ziņā ir labākā pozīcijā, lai veiktu šo uzdevumu (skat. it īpaši spriedumu, 2016. gada 25. februāris, G. E. Security, C‑143/15, EU:C:2016:115, 41. punkts un tajā minētā judikatūra).
43

Šajā ziņā ir jāatgādina, ka saskaņā ar šo normu no nodokļa atbrīvotie darījumi ir definēti atbilstoši sniegto pakalpojumu raksturam, nevis atkarībā no pakalpojumu sniedzēja vai to saņēmēja, tāpēc šo atbrīvojumu no nodokļa piemērošana nav atkarīga no tās juridiskās personas statusa, kas sniedz pakalpojumus (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2006. gada 4. maijs, Abbey National, C‑169/04, EU:C:2006:289, 66. punkts, un 2007. gada 21. jūnijs, Ludwig, C‑453/05, EU:C:2007:369, 25. punkts).
22

Vispirms ir jāatgādina, ka gan dalībvalstu savstarpējās uzticēšanās principam, gan arī savstarpējās atzīšanas principam, kas pats ir balstīts uz šo dalībvalstu savstarpējo uzticēšanos, Savienības tiesībās ir fundamentāla nozīme, jo tie ļauj izveidot un uzturēt telpu bez iekšējām robežām. Konkrētāk, it īpaši attiecībā uz brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, ar savstarpējas uzticēšanās principu katrai no šīm valstīm ir noteikts pienākums uzskatīt, izņemot ārkārtas apstākļus, ka visas pārējās dalībvalstis ievēro Savienības tiesības, it īpaši šajās tiesībās atzītās pamattiesības (spriedums, 2018. gada 25. jūlijs, Minister for Justice and Equality (Tiesu sistēmas nepilnības), C‑216/18 PPU, EU:C:2018:586, 36. punkts un tajā minētā judikatūra).
27

Kaut gan Regulā Nr. 1215/2012 ir paredzēti noteikumi par īpašo jurisdikciju, kas it īpaši ir ietverti šīs regulas II nodaļas 2. iedaļā, prasītāja pamatlietā prasību par zaudējumu atlīdzību saistībā ar lidojumu, kas tika veikts no Portu uz Barselonu, tomēr nav cēlusi iesniedzējtiesā tāpēc, ka šī tiesa atrodas attiecīgā reisa izlidošanas vai ielidošanas vietā, pamatojoties uz šīs regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā ietverto īpašās jurisdikcijas noteikumu, kas ir balstīts uz attiecīgās saistības izpildes vietu, kā to ir interpretējusi Tiesa (spriedums, 2009. gada 9. jūlijs, Rehder, C‑204/08, EU:C:2009:439, 43. punkts).
15

No vienas puses, iesniedzējtiesa norāda, ka, pat ja Komisijas darba dokuments nav saistoša tiesību norma LESD 288. panta izpratnē un negroza Direktīvas 2012/27 tiesisko iedarbību, tajā tomēr ir skaidri norādīts, ka šīs direktīvas 11. panta 1. punktu ir iespējams interpretēt tā, kā to minējusi Oulun Sähkönmyynti, proti, ka nozīme ir tikai rēķinu bezmaksas saņemšanai. Tomēr, no otras puses – kā to ierosina Enerģētikas aģentūra – situācija, kur no galalietotāja, kurš nav izvēlējies rēķinu saņemt elektroniski, tiek pieprasīts iekasēt lielāku pamatmaksu, var tikt uzskatīta par situāciju, kurā no klienta tiek iekasēta īpaša maksa par rēķinu papīra formātā.
8

Šajā sadaļā ir ietverta it īpaši 85. nodaļa “Elektroierīces un elektroiekārtas un to detaļas; skaņu ierakstīšanas un atskaņošanas aparatūra, televīzijas attēla un skaņas ierakstīšanas un reproducēšanas aparatūra un šādu izstrādājumu detaļas un piederumi”, kuras redakcijā, kas izriet no 2016. gadā piemērojamās Regulas 2015/1754, bija ietvertas šādas pozīcijas un apakšpozīcijas: KN kods Apraksts [..] [..] 8526 Radiolokācijas, radionavigācijas aparatūra un tālvadības radioaparatūra 8526 10 00 – radiolokācijas aparatūra – citāda: 8526 91 – – radionavigācijas aparatūra: 8526 91 20 – – – radionavigācijas uztvērējaparatūra [..] [..] 8528 Monitori un projektori, izņemot televīzijas uztvērējaparatūru; televīzijas uztvērējaparatūra, arī apvienota ar radiouztvērēju vai skaņas vai video ierakstīšanas vai reproducēšanas aparatūru: – katodstaru lampu monitori: [..] [..] – citādi monitori: 8528 51 00 – – tāda veida, kas izmantojami tikai vai galvenokārt automātiskās datu apstrādes sistēmā, kas minēta pozīcijā 8471 8528 59 – – citādi: – – – plakani ekrāni, kas ar pieņemamu funkcionalitātes līmeni spēj attēlot signālus no automātiskas datu apstrādes iekārtām: [..] [..] 8528 59 70 – – – citādi [..] [..]
25

Šajā gadījumā no iesniedzējtiesas iesniegtās informācijas izriet, ka pienākums darbaspēka izmaksas norādīt atsevišķi, paredzot izslēgšanas sodu, skaidri izriet no Publisko līgumu kodeksa 95. panta 10. punkta un šī kodeksa 83. panta 9. punkta, kuri bija spēkā pamatlietā aplūkotā paziņojuma par iepirkumu publicēšanas brīdī, kopīgas interpretācijas. Pamatojoties uz Direktīvas 2014/24 56. panta 3. punktu, Itālijas likumdevējs nolēma minētā kodeksa 83. panta 9. punktā no palīdzības lietas sagatavošanai procedūras izslēgt it īpaši gadījumu, kad trūkstošā informācija attiecas uz darbaspēka izmaksām.
12

2012. gada jūlijā Banka Koper informēja savus biržas brokera pakalpojumus saņemošos klientus par to, ka tā ir grasās šo darbību izbeigt. Šajos apstākļos tā viņiem konkrēti norādīja uz iespēju pāriet pie uzņēmuma Alta Invest, piedāvājot viņiem šajā ziņā īpašas priekšrocības, piemēram, apņemoties segt viņu ar šo pāreju saistītās izmaksas. Banka Koper arī informēja savus klientus par to, ka viņu klusēšana tiks interpretēta kā piekrišana viņu pārejai pie uzņēmuma Alta Invest. 91 % Banka Koper klientu patiešām pārgāja pie Alta Invest, vairākumam no viņiem skaidri paužot savu gribu turpmāk būt saistītiem ar šo uzņēmumu.
25

Runājot par to, vai, kā to savos rakstveida apsvērumos apgalvo Čehijas Republikas valdība, atsaucoties it īpaši uz 33. punktu 2012. gada 26. janvāra spriedumā Kraft Foods Polska (C‑588/10, EU:C:2012:40), šāda prasība tomēr varētu tikt uzskatīta par saderīgu ar Direktīvas 2006/112 90. panta 2. punktu, ciktāl tās mērķi ir garantēt pareizu PVN iekasēšanu, novērst krāpšanu un novērst risku zaudēt nodokļu ieņēmumus, ir jānorāda, ka šādi mērķi neļauj nonākt pretrunā šī noteikuma mērķim, kā arī uzbūvei un attaisnot atkāpi no šīs direktīvas 90. panta 1. punkta tādu iemeslu dēļ, kas nav tie, kuri ir saistīti ar nenoteiktību attiecībā uz nesamaksāšanu vai nesamaksāšanas galīgo raksturu.
18

Minētā kodeksa L. 245‑6. pantā ir noteikts: “Pabalstu [invaliditātes] kompensēšanai piešķir, izmantojot atkarībā no izdevumu veida noteiktas likmes un apmērus, ievērojot, ka pabalsta apmērs var būt atkarīgs no saņēmēja mantiskā stāvokļa. Apmaksāto izdevumu maksimālās summas, tarifi un likmes tiek noteiktas rīkojumā, ko izdod ministrs personu ar invaliditāti lietās. Šī pabalsta piešķiršanas kārtība un ilgums tiek noteikts dekrētā. Šādi ienākumi ir izslēgti no mantiskajiem līdzekļiem, kurus ņem vērā, nosakot iepriekšējā daļā minēto pabalsta apmēru: – ienākumi, kas gūti no profesionālās darbības; – Vispārējā nodokļu kodeksa 81. panta 8. punktā minētās īslaicīgās kompensācijas, pabalsti un mūža rentes, ko izmaksā nelaimes gadījumu darbā upuriem vai to mantiniekiem; – normatīvajos aktos noteikti pabalsti, kas aizstāj ienākumus; – ienākumi, ko gūst laulātais, dzīvesbiedrs, kopdzīves partneris, aprūpētājs, kurš nodrošina faktisku palīdzību, dzīvodams attiecīgās personas mājoklī, un arī ienākumi, ko gūst vecāki, ja attiecīgā persona dzīvo pie viņiem; – Vispārējais nodokļu kodeksa 199. panta I daļas 2. punktā minētās mūža rentes gadījumā, ja persona ar invaliditāti to ir izveidojusi pati sev vai to šīs personas labā ir izveidojuši tās vecāki vai aizgādņi, vecvecāki, tās brāļi vai māsa, vai bērni; – citi normatīvajos aktos noteikti specializēti sociālie pabalsti.”
22

2016. gada 19. maija atbildē UWV informēja M. Vester, ka saskaņā ar Nīderlandes tiesisko regulējumu invalīda statusa iegūšana un ar to saistītā pabalsta piešķiršana ir iespējama tikai pēc tam, kad ir pabeigts 104 nedēļas ilgs “iepriekšējas darbnespējas laikposms” un, tā kā viņa Beļģijā ir pabeigusi tikai 52 nedēļas ilgu “iepriekšējas darbnespējas laikposmu”, tas nevar viņai šādu pabalstu piešķirt, jo to viņai varētu sākt izmaksāt tikai no 2017. gada 4. aprīļa.
41

No tā izriet, ka, neskarot iesniedzējtiesas pārbaudi, abi pamatlietā aplūkotie sale and lease back (pārdošanas un atpakaļnomas) darījumi veido vienotu darījumu. Šajos apstākļos šie darījumi nevar tikt kvalificēti kā “preču piegādes”, jo pamatlietā aplūkotās tiesības, kas nodotas finanšu iestādēm pēc minētajiem darījumiem, proti, ilgtermiņa nomas civiltiesības, no kurām atskaitītas tiesības, kas radušās no nekustamā īpašuma, kura īpašniece ir Mydibel, līzinga, nedod [šīm iestādēm] pilnvaras rīkoties ar pamatlietā aplūkotajām ēkām tā, it kā tās būtu šo ēku īpašnieces.
43

Ir taisnība, ka no iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka saimnieciskās darbības subjekts, kas iesniedzis pieteikumu par mierizlīgumu ar kreditoriem, kurā iekļauts plāns tā darbības turpināšanai, saskaņā ar valsts tiesībās paredzētajiem nosacījumiem var piedalīties publiskā iepirkuma procedūrās. No tā izriet, ka Itālijas tiesību aktos pret saimnieciskās darbības subjektiem, kuri ir iesnieguši prasības pieteikumu par mierizlīgumu ar kreditoriem, saistībā ar to kapacitāti piedalīties publiskā iepirkuma procedūrās ir radīta atšķirīga attieksme atkarībā no tā, vai šie saimnieciskās darbības subjekti savā prasības pieteikumā par mierizlīgumu ir vai nav iekļāvuši plānu, kurā paredzēta to darbības turpināšana.
35

Šajā lietā no iesniedzējtiesas konstatētā izriet, ka pamatlietā aplūkojamā līguma klauzula ir formulēta ļoti vispārīgi, tā ka, no vienas puses, var apšaubīt tās lietderību, jo tā atsaucas uz valsts tiesību normām, kuras, kā to precizē šī tiesa, ir piemērojamas neatkarīgi no šīs klauzulas esamības. No otras puses, minētā klauzula faktiski neatspoguļo konkrētu valsts tiesību normu, jo valsts tiesību normās, uz kurām tā atsaucas, ir paredzēts normu kopums, kas reglamentē piekritības noteikšanas kārtību, un pārdevējs vai piegādātājs var izvēlēties to, kura tam ir vislabvēlīgākā.
45

Līdz ar to, nepastāvot strīdam par to, ka The Green Effort pārstāvis 2017. gada 19. septembrī ir lūdzis piekļuvi apstrīdētajam lēmumam, ka pārstāvis to ir lejupielādējis un uzzinājis tajā pašā dienā, Vispārējā tiesa, nospriežot, ka, tā kā apstrīdētais lēmums ir paziņots 2017. gada 19. septembrī, termiņš apelācijas sūdzības iesniegšanai par šo lēmumu ir beidzies 2017. gada 29. novembrī, nav pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā. Līdz ar to [apelācijas sūdzības] pamats attiecībā uz kļūdainu prasības celšanas termiņa sākumpunktu ir jānoraida kā nepamatots.
61

Līdz ar to, kā tas arī norādīts ģenerāladvokāta secinājumu 70. punktā, ka tādā lietā, kāda ir pamatlieta, lai izlemtu jautājumu par to, vai Eiropas apcietināšanas orderis ir jāizpilda, ir svarīgi, ka šī lēmuma pieņemšanas brīdī izpildes dalībvalsts tiesu iestāde var sagaidīt, ka izdevēja dalībvalsts attiecībā uz personu, kas tiek faktiski nodota, ievēro Pamatlēmuma materiāltiesisko saturu, tai skaitā par situāciju pēc nodošanas pēc tam, kad šī dalībvalsts ir izstājusies no Eiropas Savienības. Šāda prezumpcija ir pieļaujama, ja dalībvalsts, kas izstājas no Eiropas Savienības, valsts tiesībās ir būtībā ieviests šo tiesību saturs, jo īpaši turpinot piemērot pārējos starptautiskos nolīgumus, tādus kā 1957. gada 13. decembra Eiropas konvencija par izdošanu un ECPAK, arī pēc attiecīgās valsts izstāšanās no Eiropas Savienības Tikai tad, ja ir pamatotas aizdomas par pretējo, dalībvalsts tiesu iestādes var nolemt neizpildīt Eiropas apcietināšanas orderi.
33

No tā izriet, kā to ģenerāladvokāts ir norādījis secinājumu 23. un 25. punktā, ka atšķirībā no tādiem atsevišķiem Regulas Nr. 2201/2003 noteikumiem saistībā ar jurisdikciju, kas minēti šīs regulas 9., 10. un 15. pantā, no kuru redakcijas neapšaubāmi izriet, ka to piemērošana ir atkarīga no vairāku dalībvalstu tiesu jurisdikcijas varbūtējas kolīzijas, no minētās regulas 8. panta 1. punkta neizriet, ka šis noteikums būtu attiecināms vienīgi uz strīdiem, kas ir saistīti ar šādām kolīzijām.
53

Šajā ziņā no Direktīvas 2001/84 3. apsvēruma otrā teikuma izriet, ka Savienības likumdevējs ir vēlējies izcelt atšķirību starp grafiskās un plastiskās mākslas darbu autoru ekonomisko situāciju, no vienas puses, un citu radošo personību situāciju, no otras puses, jo uzskatīja, ka pēdējie minētie – atšķirībā no pirmajiem minētajiem – gūst labumu no savu darbu turpmākas izmantošanas.
28

Otrkārt, lai arī ir tiesa, ka tādi elementi kā īres laiks un nolīgtā kārtība tās izbeigšanai ir jāņem vērā, globāli vērtējot aktīvu nodošanas darījumu PVN direktīvas 19. panta pirmās daļas izpratnē, tas tomēr nemaina to, ka nedz īres līguma darbības termiņš, nedz iespēja no tā atkāpties uz īslaicīga iepriekšēja paziņojuma pamata nav noteicošie, lai secinātu, ka saņēmējam ir bijis nodoms nekavējoties atsavināt komercdarbību vai daļu no nodotā uzņēmuma (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2011. gada 10. novembris, Schriever, C‑444/10, EU:C:2011:724, 42. un 43. punkts). Tā kā šajā gadījumā – kā izriet no iepriekšējā punkta – Apcom Select īrnieks nekādi nevarēja konkrēto saimniecisko darbību izbeigt, faktam, ka PVN direktīvas 19. panta pirmās daļas piemērošanu nevar atteikt tikai, balstoties uz vienu no šiem elementiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2011. gada 10. novembris, Schriever, C‑444/10, EU:C:2011:724, 42.–44. punkts), nav nozīmes pamatlietā aplūkotā darījuma kvalificēšanā, ņemot vērā šo tiesību normu.
17

2017. gada 2. decembrīK. M. M. Brisch iesniedza prasību Amtsgericht Köln (Ķelnes pirmās instances tiesa), apgalvojot, ka gan no Regulas Nr. 650/2012 65. panta 2. punkta, gan no pašas IV veidlapas izriet, ka tās izmantošana ir fakultatīva. Viņš arī norāda, ka šo interpretāciju atbalsta normas šīs regulas 67. panta 1. punkta otrajā teikumā, jo no tām izriet, ka V veidlapas, kas ir ietverta Īstenošanas regulas Nr. 1329/2014 5. pielikumā, izmantošana ir obligāta. K. M. M. Brisch uzskata, ka, ja Regulas Nr. 650/2012 65. panta 2. punkta ietvaros Savienības likumdevējs būtu vēlējies padarīt par obligātu IV veidlapas izmantošanu, tas būtu varējis formulēt šo normu tāpat kā šīs regulas 67. panta 1. punkta otro teikumu. Ar 2017. gada 14. decembra rīkojumu šī tiesa noraidīja šo prasību un nodeva lietu iesniedzējtiesai lēmuma pieņemšanai.
22

Attiecībā uz Regulas Nr. 561/2006 13. panta 1. punkta p) apakšpunkta tekstu ir jāatzīmē, ka šajā normā ir lietots nevis parastais jēdziens “tirgus”, bet gan specifiskākais termins “vietējie tirgi”. Taču šī norma nerada nekādas šaubas par to, ka minētajā normā ietvertais izņēmums ir ierobežots ar dzīvo dzīvnieku pārvadājuma sākumpunktu un galamērķi, jo saimniecības nekādi nebūtu jaucamas ar dzīvnieku “vietējiem tirgiem”. Tāpat arī adjektīvs “vietējie” nozīmē tikai to, ka ar to saistītie “tirgi” neattiecas uz darījumu, kuru priekšmets ir dzīvo dzīvnieku pārvadāšana, faktisko noslēgšanu neatkarīgi no to īstenošanas vietas, bet gan konkrētām vietām, kuras, no vienas puses, nav fermās vai lauku saimniecībās, un, no otras puses, vietējās kautuvēs, kuras visas atrodas Regulas Nr. 561/2006 13. panta 1. punkta p) apakšpunktā norādītajā ģeogrāfiskajā rādiusā.
–

Beļģijas valdības vārdā – J.‑C. Halleux, kā arī C. Van Lul un C. Pochet, pārstāvji, kam palīdz C. Vandenberghe, advocaat,
2

Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp Tomás Horgan un Claire Keegan, no vienas puses, un Minister for Education & Skills (izglītības un profesionālo prasmju ministrs, Īrija), Minister for Finance (finanšu ministrs, Īrija), Minister for Public Expenditure & Reform (publisko izdevumu un reformu ministrs, Īrija), Īriju (Īrija), kā arī ģenerāladvokātu (Īrija), no otras puses, saistībā ar tāda valsts pasākuma tiesiskumu, kas no 2011. gada 1. janvāra ir piemērojams darbā jaunpieņemtiem ierēdņiem, tostarp valsts skolu skolotājiem, un ar ko ir paredzēta zemāka algas skala un klasifikācija zemākos līmeņos, pieņemot darbā, nekā darbā jau pieņemtiem skolotājiem piemērojamā skala un klasifikācija.
1)

Vācijas Federatīvā Republika – no 2010. gada 1. janvāra līdz 2016. gadam, ieskaitot, sistemātiski un turpināti pārsniedzot, pirmkārt, slāpekļa dioksīda (NO2) gada robežvērtības 26 Vācijas teritorijā esošajās zonās un aglomerācijās, proti, zonās DEZBXX0001A (Berlīnes aglomerācija), DEZCXX0007A (Štutgartes aglomerācija), DEZCXX0043S (Tībingenes reģionālais apgabals), DEZCXX0063S (Štutgartes reģionālais apgabals (bez aglomerācijas)), DEZCXX0004A (Freiburgas aglomerācija), DEZCXX0041S (Karlsrūes reģionālais apgabals (bez aglomerācijām)), DEZCXX0006A (Manheimas/Heidelbergas aglomerācija), DEZDXX0001A (Minhenes, aglomerācija), DEZDXX0003A (Nirnbergas/Firtes/Erlangenas aglomerācija), DEZFXX0005S (III zona Heses centrs un ziemeļdaļa), DEZFXX0001A (aglomerācija I (Reina‑Maina)), DEZFXX0002A (aglomerācija II (Kasele), DEZGLX0001A (Hamburgas aglomerācija), DEZJXX0015A (Grēvenbroiha (Reinas lignīta baseins)), DEZJXX0004A (Ķelne), DEZJXX0009A (Diseldorfa), DEZJXX0006A (Esene), DEZJXX0017A (Dīsburga, Oberhauzene, Milheima), DEZJXX0005A (Hāgene), DEZJXX0008A (Dortmunde), DEZJXX0002A (Vupertāla), DEZJXX0011A (Āhene), DEZJXX0016S (pilsētu teritorijas un lauku apvidi Ziemeļreinā‑Vestfālenē), DEZKXX0006S (Mainca), DEZKXX0007S (Vormsa/Frankentāle/Ludvigshāfene), DEZKXX0004S (Koblenca/Neivīda), un, otrkārt, NO2 stundas koncentrācijas robežvērtības divās no šīm zonām, proti, DEZCXX0007A (Štutgartes aglomerācija), kā arī DEZFXX0001A (aglomerācija I (Reina‑Maina)), nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/50/EK (2008. gada 21. maijs) par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai 13. panta 1. punktā apvienojumā ar XI pielikumu paredzētos pienākumus; un – kopš 2010. gada 11. jūnija neveicot attiecīgus pasākumus, lai nodrošinātu NO2 robežvērtību ievērošanu visās šajās zonās, nav izpildījusi Direktīvas 2008/50 23. panta 1. punktā, skatot to atsevišķi un apvienojumā ar XV pielikuma A daļu, paredzētos pienākumus, un it īpaši šīs direktīvas 23. panta 1. punkta otrajā daļā paredzēto pienākumu nodrošināt, ka gaisa kvalitātes plānos ir paredzēti piemēroti pasākumi, lai robežvērtību pārsnieguma laiks būtu pēc iespējas īsāks.
45

Taču šajā gadījumā, pirmkārt, nav strīda par to, ka minētajā datumā attiecīgajai personai, esot apcietinājumā, tādējādi bija atņemta brīvība. Otrkārt, no iesniedzējtiesas sniegtajiem skaidrojumiem izriet, ka šīs personas paturēšana apcietinājumā ir atkarīga no pamatlietas atrisinājuma. Apcietinājums, kas ir piemērots šai personai, tika noteikts saistībā ar attiecībā uz to izdotā Eiropas apcietināšanas ordera izpildi. Līdz ar to iesniedzējtiesas nolēmums par tās eventuālo nodošanu Ungārijas iestādēm ir atkarīgs no atbildēm, kuras Tiesa sniegs uz šiem prejudiciālajiem jautājumiem.
1)

Neatlīdzinot pašu resursu zaudējumus, kas saistīti ar preču pārvadājuma sertifikātu EUR. 1 nelikumīgu izsniegšanu, ņemot vērā Padomes Lēmumu 91/482/EEK (1991. gada 25. jūlijs) par aizjūras zemju un teritoriju asociāciju ar Eiropas Ekonomikas Kopienu un Padomes Lēmumu 2001/822/EK (2001. gada 27. novembris) par aizjūras zemju un teritoriju asociāciju ar Eiropas Kopienu, ko Kirasao un Arubas iestādes veikušas saistībā ar attiecīgi piena pulvera un rīsu ievešanu no Kirasao laikā no 1997. līdz 2000. gadam un putraimu un rupja maluma miltu ievešanu no Arubas laikā no 2002. līdz 2003. gadam, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi tai LES 4. panta 3. punktā paredzētos pienākumus.
97

Tiesa jau ir nospriedusi, ka, lai gan 1993. gada 31. decembrī dividendēm, ko sabiedrība rezidente izmaksāja tiesību subjektiem nerezidentiem, tika piemērota vai nu tāda pati attieksme kā dividendēm, kuras tika izmaksātas tiesību subjektiem rezidentiem, vai atšķirīga attieksme, kas bija labvēlīgāka par to, kura tika piemērota dividendēm, kas tika izmaksātas tiesību subjektiem rezidentiem, bet pēc šī datuma tika ieviests atbrīvojums no nodokļa par labu dividendēm, kuras tika izmaksātas sabiedrībām rezidentēm, ir jāuzskata, ka laika kritērijs nav izpildīts, jo kapitāla brīvas aprites ierobežojumu veidojošais elements, proti, atbrīvojums no nodokļa, ir ticis ieviests vēlāk, atkāpjoties no agrāko tiesību aktu loģikas un ieviešot jaunu procedūru (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2014. gada 10. aprīlis, Emerging Markets Series of DFA Investment Trust Company, C‑190/12, EU:C:2014:249, 50.–52. punkts).
92

Šajos apstākļos ir jākonstatē, kā to norāda Komisija, ka katrs alternatīvais aprēķina veids, ko veido pamatlietās aplūkotajā valsts tiesiskajā regulējumā paredzētā aprēķina formula, kā tas ir izklāstīts šī sprieduma 89. un 90. punktā, nozīmē, ka tiek samazināts dabas resursu nodoklis Regulas Nr. 651/2014 44. panta 3. punkta izpratnē. Saistībā ar pirmo no šiem aprēķina veidiem piemērojamā nodokļa likme tiek samazināta līdz 0,5 % no saņēmēja uzņēmuma neto produkcijas vērtības, bet otrā aprēķina veida ietvaros piemērojamā nodokļu likme faktiski tiek samazināta līdz minimālajam nodokļu līmenim, kāds piemērojams attiecīgajam enerģijas avotam.
86

It īpaši attiecībā uz ēkas siltumsistēmu no šiem elementiem izriet, ka var izrādīties grūti, pat neiespējami, kā to apgalvo EVN, precīzi noteikt šīs sistēmas radīto siltuma daudzumu katrā dzīvoklī. Proti, šis daudzums ietver ne tikai to siltumu, kas izdalīts attiecīgā dzīvokļa iekšienē, kuru skar ēkas siltumsistēmas materiālie elementi, kā, piemēram, cauruļvadi un caurules, kas šķērso šo dzīvokli, bet arī siltuma apmaiņu starp apsildītajām telpām un neapsildītajām telpām. Tādējādi, kā to ir norādījis ģenerāladvokāts secinājumu 85. punktā, kopīpašumā esošas dzīvojamās ēkas dzīvokļi nav savstarpēji neatkarīgi siltuma ziņā, jo siltumenerģija cirkulē starp apsildītajām vienībām un tām, kas tiek mazāk apsildītas vai netiek apsildītas vispār.
19

Līdz ar to iesniedzējtiesa jautā, pirmkārt, kādā mērā tai ir jāveic tāda līguma katra noteikuma negodīguma vērtējums, kura daži noteikumi ir patērētājas celtās prasības priekšmets, un, otrkārt, cik saistoši tai, veicot šo vērtējumu, ir prasītājas prasījumi. Iesniedzējtiesa šajā ziņā atsaucas uz Tiesas judikatūru, it īpaši uz 2009. gada 4. jūnija spriedumu Panniņu GSM (C‑243/08, EU:C:2009:350), no kura izrietot, ka negodīgu noteikumu vērtējums pēc savas ierosmes ir pamatots ar apstākli, ka patērētājs nav zinājis savas tiesības un no to īstenošanas viņu ir atturējuši iespējamie ar tiesāšanos saistītie izdevumi. Iesniedzējtiesa norāda, ka atbilstoši Ungārijas tiesību aktiem tiesvedību, lai konstatētu līguma noteikumu negodīgumu, var ierosināt tikai ar advokāta starpniecību.
4

Protokola par šī 69. panta interpretāciju, kas saskaņā ar EPK 164. panta 1. punktu ir šīs konvencijas neatņemama sastāvdaļa, 1. pantā ir noteikts: “69. pantu nevajadzētu interpretēt tādējādi, ka Eiropas patenta piešķirtais aizsardzības apjoms tiek saprasts kā tāds, kas burtiski un tieši izriet no pretenzijās lietoto vārdu nozīmes, aprakstu un zīmējumus izmantojot tikai pretenzijās esošās nenoteiktības novēršanas nolūkam. To nevajadzētu interpretēt arī tādējādi, ka pretenzijas kalpo tikai kā vadlīnijas un ka faktisko aizsardzību var paplašināt arī uz to, ko patenta īpašnieks, ņemot vērā lietpratēja viedokli par aprakstu un zīmējumiem, ir iecerējis aizsargāt. Gluži otrādi, tas ir jāinterpretē kā vidus pozīcijas atrašana starp šīm divām galējībām, kas vienlaikus dod taisnīgu aizsardzību patenta īpašniekam un saprātīgu noteiktības pakāpi trešajām personām.”