4

Vispārējā tiesa izdarīja šādus konstatējumus: “1. [..] Pārkāpuma elementi bija cenu noteikšana, vienošanās par cenu sarakstiem, atlaidēm un atmaksājumiem un par cenu paaugstināšanas mehānismiem, valsts tirgu un klientu sadale un citas komerciālas informācijas apmaiņa, kā arī piedalīšanās regulārās sanāksmēs un citu kontaktu uzturēšana nolūkā atvieglot pārkāpuma izdarīšanu. 2 [Aalberts, Aquatis un Simplex] ir vienas no [strīdīgā] lēmuma adresātiem. 3 Aalbert[s] ir starptautiska ražošanas sabiedrību grupas, kuras akcijas tiek kotētas Amsterdamas (Nīderlande) biržā Euronext, mātes sabiedrība. Tā tieši vai netieši kontrolē vairāku sabiedrību, kas darbojas savienotājelementu ražošanas vai izplatīšanas nozarē, pamatkapitālu. 2002. gada 30. augustāAalberts ieguva pilnībā visu sabiedrības IMI plc [turpmāk tekstā – “IMI”] darbību savienotājelementu ražošanas un izplatīšanas jomā, lai gan tā bija apvienota “Yorkshire Fittings Group” ietvaros. Šis darījums galvenokārt ietvēra visu sabiedrības Raccord Orléanais SA [turpmāk tekstā – “Raccord Orléanais”] (kas vēlāk kļuva par Aquatis) un sabiedrības R. Woeste & Co. Yorkshire GmbH [turpmāk tekstā – “Woeste & Co.”] (kas vēlāk kļuva par Simplex) akciju iegūšanu. Šie abi uzņēmumi tika integrēti vienā no diviem grupas Aalberts galvenajiem darbības veidiem, proti, fluīdu kontrole. 4 2006. gada martā Comap, kas ir viena no [strīdīgā] lēmuma adresātiem sakarā ar tās piedalīšanos pārkāpumā, ko kontrolēja Legris Industries SA, un prasītāja lietā T-377/06, tika nodota sabiedrību grupai Aalberts. Ar 2007. gada 16. aprīļa vēstuli Vispārējā tiesa tika informēta par faktu, ka visi Aquatis aktīvi un pasīvi ir nodoti Comap un ka Aquatis ir beigusi pastāvēt kā juridiska persona. [..] 5 2001. gada 9. janvārīMueller Industries Inc., kas ir cits vara savienotājelementu ražotājs, informēja Komisiju par aizliegto vienošanos savienotājelementu nozarē un citās saistītajās nozarēs vara cauruļu tirgū un par savu vēlmi sadarboties atbilstoši Komisijas paziņojumam par naudas sodu neuzlikšanu vai to apmēra samazināšanu lietās, kas skar aizliegtas vienošanās (OV 1996, C 207, 4. lpp.; turpmāk tekstā – “1996. gada paziņojums par sadarbību”) ([strīdīgā] lēmuma preambulas 114. apsvērums). 6 Izmeklēšanas, kas attiecas uz vara caurulēm un savienotājelementiem, ietvaros Komisija 2001. gada 22. un 23. martā saskaņā ar Padomes 1962. gada 6. februāra Pirmās regulas Nr. 17 par [EKL 81.] un [82.] panta īstenošanu (OV 1962, 13, 204. lpp.) 14. panta 3. punktu veica iepriekš neizziņotas pārbaudes vairāku uzņēmumu telpās, tostarp sabiedrībā IMI, kas tolaik bija Raccord Orléanais [un Woeste & Co.] mātes sabiedrība ([strīdīgā] lēmuma preambulas 119. apsvērums). 7 Pēc šīm pirmajām pārbaudēm Komisija 2001. gada aprīlī sadalīja savu izmeklēšanu attiecībā uz vara caurulēm trijās atsevišķās procedūrās, proti, procedūrā attiecībā uz lietu Nr. COMP/E-1/38.069 (Vara santehnikas caurules), procedūrā attiecībā uz lietu Nr. COMP/F-1/38.121 (Savienotājelementi) un procedūrā attiecībā uz lietu Nr. COMP/E-1/38.240 (Rūpnieciskās caurules) ([strīdīgā] lēmuma preambulas 120. apsvērums)). [..] 9 Kopš 2002. gada februāra/marta Komisija saskaņā ar Regulas Nr. 17 11. pantu un pēc tam saskaņā ar Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [EKL] 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.), 18. pantu nosūtīja attiecīgajām pusēm vairākus informācijas pieprasījumus ([strīdīgā] lēmuma preambulas 122. apsvērums). 10 2003. gada septembrī IMI iesniedza lūgumu piemērot tai 1996. gada paziņojumu par sadarbību. Šim lūgumam sekoja Delta grupas lūgums (2004. gada marts) un FRA.BO SpA [turpmāk tekstā – “FRA.BO”] lūgums (2004. gada jūlijs). Pēdējo lūgumu par iecietības režīma piemērošanu 2005. gada maijā iesniedza Advanced Fluid Connections plc (turpmāk tekstā – “AFC”). FRA.BO tostarp iesniedza informāciju, kas piesaistīja Komisijas uzmanību faktam, ka pārkāpums tika turpināts periodā no 2001. līdz 2004. gadam, t.i., pēc Komisijas pārbaudēm ([strīdīgā] lēmuma preambulas 115.–118. apsvērums). 11 2005. gada 22. septembrī Komisija lietas Nr. COMP/F-1/38.121 (Savienotājelementi) ietvaros uzsāka pārkāpuma izmeklēšanas procedūru un pieņēma paziņojumu par iebildumiem, kas tostarp tika izziņots [atbildētājām apelācijas sūdzībā] ([strīdīgā] lēmuma preambulas 123. un 124. apsvērums). 12 2006. gada 20. septembrī Komisija pieņēma [strīdīgo] lēmumu. 13 [Strīdīgā] lēmuma 1. pantā Komisija konstatēja, ka [atbildētājas apelācijas sūdzībā] bija piedalījušās pārkāpumā šādos laika periodos: — Aalberts – no 2003. gada 25. jūnija līdz 2004. gada 1. aprīlim; — Aquatis un Simplex – no 1991. gada 31. janvāra līdz 2001. gada 22. martam kā IMI grupas sabiedrības un no 2003. gada 25. jūnija līdz 2004. gada 1. aprīlim kā Aalberts grupas sabiedrības. 14 Par šo pārkāpumu Komisija [strīdīgā] lēmuma 2. panta a) un b) punktā uzlika [atbildētājām apelācijas sūdzībā] šādus naudas sodus: “a) [Aalberts]: EUR 100,80 miljoni, no tiem solidāri ar: [Aquatis]: EUR 55,15 miljoni un [Simplex]: EUR 55,15 miljoni. b) 1. [IMI] solidāri ar IMI Kynoch Ltd: EUR 48,30 miljoni, no tiem solidāri ar: [..] [Aquatis]: EUR 48,30 miljoni un [Simplex]: EUR 48,30 miljoni. 2. [Aquatis] un [Simplex] ir solidāri atbildīgas par papildu summu: EUR 2,04 miljoni.” 15 Saskaņā ar [strīdīgā] lēmuma 3. pantu tā 1. pantā norādītajiem uzņēmumiem bija nekavējoties jāizbeidz pārkāpums, ja tie vēl to nebija izdarījuši, un nākotnē jāatturas no jebkādas 1. pantā aprakstītās darbības vai rīcības, kā arī no jebkādas darbības vai rīcības ar identisku vai līdzīgu mērķi vai sekām. 16 Lai noteiktu katram uzņēmumam piemērojamā naudas soda apmēru, Komisija [strīdīgajā] lēmumā ir izmantojusi metodi, kas paredzēta Pamatnostādnēs sodanaudas [naudas soda] noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un [EOTKL] 65. panta 5. punktu (OV 1998, C 9, 3. lpp.; turpmāk tekstā – “1998. gada pamatnostādnes”). 17 Vispirms attiecībā uz naudas soda sākumsummas noteikšanu atbilstoši pārkāpuma smagumam Komisija ir kvalificējusi pārkāpumu kā sevišķi smagu pārkāpumu tā rakstura un ģeogrāfiskā apjoma dēļ ([strīdīgā] lēmuma preambulas 755. apsvērums). 18 Turpinājumā, uzskatot, ka pastāv ievērojamas atšķirības starp attiecīgajiem uzņēmumiem, Komisija ir piemērojusi atšķirīgu attieksmi, šajā nolūkā pamatojoties uz šo uzņēmumu relatīvo nozīmi konkrētajā tirgū, kas nosakāma pēc to tirgus daļām. Uz šī pamata tā ir iedalījusi attiecīgos uzņēmumus sešās kategorijās, pamatojoties uz to attiecīgajām daļām no apgrozījuma, ko katrs no uzņēmumiem realizējis, izmantojot šajā tiesvedībā aplūkojamo produktu, EEZ [Eiropas Ekonomikas zonas] teritorijā 2000. gadā, izņemot Aalberts un AFC, attiecībā uz kurām tā ir ņēmusi vērā 2003. gadu ([strīdīgā] lēmuma preambulas 758. apsvērums). 19 Aalberts tika klasificēta pirmajā kategorijā, kurai naudas soda sākumsumma ir noteikta EUR 60 miljonu apmērā, turpretim IMI tika klasificēta sestajā [otrajā] kategorijā, kurai naudas soda sākumsumma tika noteikta EUR 46 miljonu apmērā ([strīdīgā] lēmuma preambulas 765. apsvērums). 20 Pēc tam Komisija palielināja katram attiecīgajam uzņēmumam piemērojamā naudas soda sākumsummu par 10 % par katru līdzdalības aizliegtās vienošanās īstenošanā gadu un, attiecīgā gadījumā, par 5 % par katru periodu, kas ilga no sešiem mēnešiem līdz gadam. Attiecībā uz periodu no 1988. gada 31. decembra līdz 1991. gada 31. janvārim Komisija, ņemot vērā aizliegtās vienošanās ierobežoto ģeogrāfisko apjomu šajā laika periodā, uzskatīja par atbilstošu palielināt naudas sodu par 5 % par gadu ([strīdīgā] lēmuma preambulas 775. apsvērums). 21 Visbeidzot līdzdalības pārkāpumā turpināšana pēc Komisijas veiktajām pārbaudēm, proti, laika periodā no 2003. gada 25. jūnija līdz 2004. gada 1. aprīlim, tika uzskatīta par atbildību pastiprinošu apstākli, kas attaisno [atbildētājām apelācijas sūdzībā] noteiktā naudas soda sākumsummas palielināšanu par 60 % ([strīdīgā] lēmuma preambulas 779. un 782. apsvērums).”