ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 139/65

Prasība, kas celta 2019. gada 3. februārī — Almashreq Investment Fund/Padome

(Lieta T-62/19)

(2019/C 139/68)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Almashreq Investment Fund (Damaska, Sīrija) (pārstāvis: E. Ruchat, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atzīt prasītājas prasību par pieņemamu un pamatotu;

— līdz ar to piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt visu prasītājai nodarīto kaitējumu Vispārējās tiesas noteiktā saprātīgā apmērā;

— pakārtoti, piespriest iecelt ekspertu, lai noteiktu prasītājai nodarītā kaitējuma kopējo apmēru;

— piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatojumam prasītāja izvirza galveno pamatu un papildu pamatu, kuri attiecas uz kaitējumu, kāds tai esot nodarīts un par ko atbildīga esot Eiropas Savienības Padome.

Galvenais pamats ir balstīts uz to, ka strīdīgie ierobežojošie pasākumi, proti, Padomes Lēmums (KĀDP) 2018/778 (2018. gada 28. maijs), ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, un šī lēmuma turpmākie izpildes akti, esot nelikumīgi. Pirmkārt, tie pārkāpj pienākumu norādīt pamatojumu, kas ir paredzēts LESD 296. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā, un, otrkārt, tie pārkāpj prasītājas tiesības uz īpašumu un tiesības uz reputācijas aizsardzību. Šis pārkāpums prasītājai esot tieši radījis būtisku morālu un materiālu kaitējumu, kas ietver attiecīgi reputācijas aizskārumu, no vienas puses, un līgumattiecību izbeigšanu, kā arī materiālo vērtību un ienākumu zaudēšanu, no otras puses, par ko tai būtu tiesības uz atlīdzību.

Papildu pamats ir balstīts uz Eiropas Savienības atbildības mehānisma pastāvēšanu neatkarīgi no vainas.
—

runājot par būtību, tiek apgalvots, ka pastāv pamats izslēgšanai no Kopienas dizainparauga aizsardzības atbilstoši Regulas par Kopienas dizainparaugiem 8. pantam, un tiek lūgts apstrīdēto dizainparaugu atzīt par spēkā neesošu tāpēc, ka uz to attiecas 8. panta 1. un 2. punktā noteiktais aizliegums, jo dizainparauga izskatu nosaka vienīgi tā tehniskā funkcija, un atzīt par spēkā neesošu tādēļ, ka uz to attiecas absolūtais Regulas par Kopienas dizainparaugiem 4. pantā paredzētais aizliegums, jo tas ir kompleksa ražojuma sastāvdaļa;
4.

Šādi esot noskaidrotam vardarbības jēdzienam, no lietas materiāliem izriet, ka prasītājas rīcība nekādā ziņā nav kvalificējama kā “vardarbība” un ka nedaudzās un ļoti īsā laikposmā izteiktās pretenzijas attiecas uz palīgu uzdevumu izpildi un klātbūtni birojā un izriet no viņu atriebības prasītājai par to, ka viņa bija lūgusi atlaist viņus no darba.
C 72/45

Prasība, kas celta 2019. gada 7. janvārī – Nowhere/EUIPO – Junguo Ye (“APE TEES”)

(Lieta T-12/19)

(2019/C 72/57)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Nowhere Co. Ltd (Tokija, Japāna) (pārstāve: A. Norris, barrister)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Junguo Ye (Elche, Spānija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “APE TEES” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 319 578

Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 8. oktobra lēmums lietā R 2474/2017-2

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— noraidīt apstrīdēto preču zīmi attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm;

— pakārtoti, nodot lietu atpakaļ EUIPO atkārtotai izskatīšanai;

— piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo prasību un iebildumu procesu.

Izvirzītais pamats
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka VNV lēmums par to, ka Banco Popular Español S.A. ex post galīgie vērtējumi atbilstoši Regulas Nr. 806/2014 20. panta 11. punktam nebija vajadzīgi, ir balstīts uz kļūdu tiesību piemērošanā, pārkāpjot šīs regulas 20. panta 11. punktu un/vai 20. panta 12. punktu, saskaņā ar kuru ex post galīgais vērtējums tiek prasīts apstākļos, kad provizorisks vērtējums, kurš neatbilda Regulas Nr. 806/2014 20. panta 1. punkta un 4.–9. punkta prasībām, ir bijis pamatā noregulējuma pasākumu veikšanai.
5.

Piektais pamats attiecas uz to, ka Komisija, pieņemot lēmumu, acīmredzami esot pārkāpusi LESD 18. panta 1. punktu, kā arī vienlīdzīgas attieksmes principu, radot diskrimināciju starp Gazprom līgumslēdzējām pusēm, kas darbojas Centrāleiropas un Austrumeiropas valstu tirgos, tostarp prasītāju, no vienas puses, un Gazprom līgumslēdzējām pusēm, kas darbojas Rietumeiropas valstīs, no otras puses, lai arī abas minētās līgumslēdzēju pušu grupas darbojas vienā un tajā pašā Savienības gāzes piegādes tirgu un šajā saistībā tiem ir piemērojams LESD 102. pants un 194. panta 1. punkts un uz to pamata pieņemtie atvasināto tiesību akti.
2.

Otrā pamata ietvaros tiek apgalvota nepareiza Civildienesta noteikumu 17.a panta interpretācija, jo grāmatā nav aplūkota “Savienības darbība” un tādējādi prasītājam nemaz nebija pienākuma par savu ieceri informēt iecēlējinstitūciju. Vārdi “jautājumu [..] kas attiecas uz” nozīmē un attiecas uz dokumenta, kura mērķis ir aplūkot “Savienības darbību”, saturu. Tas nozīmē, ka ierēdnim iecēlējinstitūcija ir jāinformē un jāsaņem atļauja tikai tad, ja viņš jebkādā veidā aplūko Savienības darbību. No tā izriet iecēlējinstitūcijas pienākums to, kas ir “Savienības darbība”, interpretēt šauri un nevis plaši. Turklāt tiek apgalvots, ka: — lēmumam nav norādīts nekāds pamatojums, jo tā pamatā bija vienīgi viedoklis, bet ne fakti vai juridiski apsvērumi; — iecēlējinstitūcijas uzliktais pienākums ir krietni apgrūtinošāks nekā izklāstīts Civildienesta noteikumos; — lēmuma pamatā ir nesamērīga rīcības brīvības izmantošana; — “jautājums [..], kas attiecas uz Savienības darbību” ir saistīts ar kontekstu, kuru, ņemot vērā Savienības darbības, ir iespējams secināt no citām pamatnostādnēm; — tā kā grāmatā nav atsauču uz prasītāja darbu vai jebkādiem citiem Savienības darbiem, prasītājs ir izpildījis uzticēšanās, uzticības un objektivitātes pienākumus pret Savienību; — no Tiesas judikatūras un īpaši 2001. gada 6. marta sprieduma (Connolly/Komisija (C-274/99 P, EU:C:2001:127, 43.–62. punkts) ir secināmi virkne aspektu saistībā ar Civildienesta noteikumu 17.a panta piemērošanas un īstenošanas izvērtējumu.
2.

Otrais pamats ir par kļūdu tiesību piemērošanā, ciktāl atbildētāja esot kļūdaini interpretējusi Kopienu tiesību aktus, ar kuriem kredītiestādēm ir noteikta iespēja izmantot neatsaucamas maksājumu saistības (turpmāk tekstā – “NMS”), lai segtu daļu no savām saistībām pret noregulējuma fondiem un noguldījumu garantiju sistēmām. Apstrīdētais lēmums esot pretrunā piemērojamo noteikumu mērķiem un sasniedzamajam rezultātam, jo tajā neesot ievērots likumdevēja nodoms, kas ir pausts šo instrumentu ieviešanā. Līdz ar to minētais lēmums laupot attiecīgajiem noteikumiem to lietderīgo iedarbību.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 190/35

Prasība, kas celta 2018. gada 26. martā – Vanda Pharmaceuticals/Komisija

(Lieta T-211/18)

(2018/C 190/59)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Vanda Pharmaceuticals Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: M. Meulenbelt, B. Natens, A.-S. Melin un C. Muttin, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (2018. gada 15. janvāris) C(2018) 252 final, ar ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 726/2004 atsaka tirdzniecības atļauju cilvēkiem paredzētām zālēm “Fanaptum – iloperidons”, līdz ar 2017. gada 9. novembra zinātniskajiem secinājumiem un atteikuma pamatojumu un Cilvēkiem paredzēto zāļu komitejas 2017. gada 9. novembra novērtējuma ziņojumu;

— pakārtoti – atcelt vienīgi iepriekš minēto Komisijas Īstenošanas lēmumu C(2018) 252 final;

— piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka iloperidona aritmogēnā potenciāla riska novērtējums ir balstīts uz pamatojuma nenorādīšanu (un jebkurā gadījumā ir acīmredzami kļūdains) un pārkāpj vienlīdzīgas attieksmes principu.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka iloperidonam piedāvātie riska mazināšanas pasākumi ir balstīti uz pamatojuma nenorādīšanu (un jebkurā gadījumā ir acīmredzami kļūdaini) un pārkāpj Līguma par Eiropas Savienību (turpmāk tekstā – “LES”) 5. panta 1. un 4. punktu un vienlīdzīgas attieksmes principu.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka iloperidona aizkavētas iedarbības seku novērtējums ir balstīts uz pamatojuma nenorādīšanu un pārkāpj LES 5. panta 1. un 4. punktu.

4. Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka prasība norādīt personu grupu, attiecībā uz kuru iloperidons būtu pārāks par citiem produktiem, pārkāpj LES 5. panta 1., 2. un 3. punktu, Regulas Nr. 726/2004 (1) 12. pantu un 81. panta 2. punktu un vienlīdzīgas attieksmes principu.

5. Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka iloperidona vispārējais risku un ieguvumu novērtējums ir balstīts uz pamatojuma nenorādīšanu (un jebkurā gadījumā ir acīmredzami kļūdains).

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 726/2004 (2004. gada 31. marts), ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (OV 2004, L 136, 1. lpp.).
—

atzīt, ka saskaņā ar Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 7. panta 3. punktu vārdiskais apzīmējums “500 PANORAMICZNYCH” ir guvis atšķirtspēju izmantošanas rezultātā (sekundāra atšķirtspēja) un ka līdz ar to nepastāv preču zīmes reģistrācijas atteikuma pamats, it īpaši nav piemērojams neviens no 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem;
—

pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu tādēļ, ka tas nav konsekvents un ar to ir pārkāptas prasītāja tiesības uz aizstāvību un tiesisko noteiktību, ciktāl tam ir skaidri tikusi liegta iespēja iesniegt pretstatītās prioritārās preču zīmes pilnīgu tulkojumu apelācijas lietā R 1096/2017-4, tādējādi kavējot vienu no pamatmērķiem, kas ticis izvirzīts, nododot lietu atpakaļ EUIPO apelācijas padomēm atbilstoši Vispārējās tiesas 2016. gada 13. decembra spriedumam lietā T-549/15, un no jauna nodot lietu EUIPO apelācijas padomēm, lai tiktu atļauts veikt šādu trūkumu novēršanu un attiecīgi tiktu pieņemts lēmums par apelācijas sūdzību.
—

atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2017/1982 (2017. gada 31. oktobris), ar kuru atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo Dongguan Luzhou Shoes Co. Ltd, Dongguan Shingtak Shoes Co. Ltd, Guangzhou Dragon Shoes Co. Ltd, Guangzhou Evervan Footwear Co. Ltd, Guangzhou Guangda Shoes Co. Ltd, Long Son Joint Stock Company un Zhaoqing Li Da Shoes Co., Ltd, un ar kuru īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14 (OV 2017, L 285, 14. lpp.), un
2.

Ar otro pamatu, kuram ir divas daļas, tiek apgalvots, ka esot pieļauts LESD 107. panta pārkāpums, jo Komisija neesot konstatējusi sākotnējā lēmuma selektīvo raksturu. — Pirmajā daļā ir apgalvots, ka Komisija esot nepamatoti prezumējusi to, ka sākotnējais lēmums esot selektīvs, lai gan saskaņā ar judikatūru Komisija nedrīkstot izsecināt selektivitāti, balstoties uz priekšrocības esamību, bet tai savā selektīvā rakstura analīzē obligāti esot bijis vispirms jānosaka piemērojamo atsauces sistēmu un pēc tam jākonstatē atkāpes no minētās atsauces sistēmas. — Otrajā daļā ir norādīts, ka Komisija ar saviem papildu apsvērumiem neesot pierādījusi apgalvotā atbalsta it kā selektīvo raksturu. Šie abi papildu konstatējumi par selektīvo raksturu esot acīmredzami nepamatoti, jo Komisija esot kļūdījusies attiecībā uz atsauču sistēmām un katrā ziņā neesot pierādījusi atkāpi no tām.
—

noteikt, ka visām prasītājiem saņemtajām summām tiek pieskaitīti kompensācijas procenti, skaitot no 2017. gada 23. maija (vai, pakārtoti, sākot no 2017. gada 7. jūnija) līdz sprieduma datumam, kā arī nokavējuma procenti, skaitot no sprieduma datuma, izņemot tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kuriem tiks pieskaitīti nokavējuma procenti no sprieduma datuma; un
1.

Ar mutisku un nepamatotu atlaišanu ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 25. pants, kurā ir paredzēts, ka “any decision relating to a specific individual under Staff Regulation shall at once be communicated in writing to the agent concerned. Any decision adversely affecting an agent shall state the grounds on which is based…” [par jebkuru lēmumu, kas saistīts ar konkrētu personu un kas pieņemts saskaņā ar šiem Civildienesta noteikumiem, nekavējoties rakstveidā iepazīstina attiecīgo ierēdni. Jebkurā lēmumā, kas nelabvēlīgi ietekmē ierēdni, ir jānorāda iemesli, uz kuriem pamatojoties, tas pieņemts [..]], tādējādi šajā pantā ir norādīts, ka rakstisks paziņojums darbiniecei ir veids, kādā tiek nodrošināts, ka viņa uzzina par lēmumiem, kas ir saistīti ar darba attiecībām.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots patvaļas aizlieguma un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums. — Prasītājs apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts patvaļas aizliegums, no apstrīdētā lēmuma rezolutīvās daļas izslēdzot uzņēmumus, kuri saskaņā ar lēmuma pamatojumu ir piedalījušies tajās pašās darbībās, kurās ir piedalījušies apstrīdētā lēmuma adresāti. — Prasītājs turpinājumā apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, piemērojot prasītājam sodu par pārkāpumu un uzliekot tam naudas sodu, kā arī dodot iespēju to saukt pie civiltiesiskās atbildības, lai gan no rezolutīvās daļas ir izslēgti tie uzņēmumi, kuri atbilstoši lēmuma pamatojumam ir piedalījušies tajās pašās darbībās, kurās ir piedalījušies apstrīdētā lēmuma adresāti.
5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā regulā, kas pieņemta 2017. gada 26. janvārī, nepareizi ir noteikts prasītāja antidempinga maksājums atbilstoši Pamatregulas noteikumiem, kurā ir noteikta ārkārtēja, analogās valsts metodoloģija parastās importa vērtības aprēķināšanai no Ķīnas Tautas Republikas, neraugoties uz to, ka ES tiesības piemērot šādu izņēmuma procedūru beidzās 2016. gada 11. decembrī. — Eiropas Savienība ir apņēmusies ievērot īpašos Ķīnas pievienošanās PTO protokola noteikumus ar Padomes lēmumu, ar kuru ir apstiprināta pievienošanās. Komisijai kā ES iestādei, īstenojot savas pilnvaras, ir jāievēro starptautiskās saistības, kuras ir uzņēmusies Savienība. — Apstrīdētā regula neatbilst arī ES saistībām izveidot savus antidempinga noteikumus atbilstoši starptautiskajām tiesībām, it īpaši, ja to noteikumu mērķis ir tieši piešķirt spēku Savienības noslēgtam starptautiskajam līgumam.
—

pasludināt spriedumu, grozot apstrīdēto lēmumu un noraidot Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 13 268 941 “wallapop” reģistrāciju attiecībā uz šādiem pakalpojumiem, kuri ietilpst 35. klasē: “Tirdzniecības pakalpojumi tiešsaistē, it īpaši tirgus attīstīšana tiešsaistē preču un pakalpojumu pārdevējiem un pircējiem; darījumi tiešsaistē, kur pārdevēji ar interneta starpniecību paziņo par preču vai pakalpojumu tirdzniecību vai to pārdošanu izsolē, lai atvieglotu trešo personu iespējas pārdot precas vai pakalpojumus datortīklā; vērtējuma un klasifikācijas atsauču par pārdevēju precēm un pakalpojumiem, to vērtību un cenu, pircēju un pārdevēju sniegumu un vispārējo pieredzi saistītajā tirdzniecībā sniegšana; vadlīniju par tiešsaitē izmantojamu reklāmas, ar kuru piedāvā piegādātāju preces un pakalpojumus, sniegšana; tiešsaistē izmantojamas novērtējuma datu bāzes pārdevējiem un pircējiem sniegšana; tirgus izpētes pakalpojumi, pētniecības pakalpojumi, atskaišu sniegšana, padomdevēju un konsultatīvie pakalpojumi par tirgus darbību; tirdzniecības informācijas sniegšana par precēm un/vai pakalpojumiem, to vērtējumu un klasifikāciju, kā arī par to pircējiem un pārdevējiem; izpētes, meklēšanas, apkopojuma, sistematizēšanas un apstrādes pakalpojumu sniegšana trešajām personām”.
—

atcelt Eiropas Investīciju bankas (EIB) lēmumu, kas ietverts tās 2011. gada 6. janvāra vēstulē, ar ko prasītājai paziņots par tās piedāvājuma, ko tā bija iesniegusi iepirkuma procedūrā OP-1305 “Metropolitan area network and wide area network communication services for the European Investment Bank Group”, noraidīšanu, kā arī lēmumu piešķirt līguma slēgšanas tiesības citam pretendentam;
3.

Trešais pamats ir par acīmredzamām kļūdām tiesību piemērošanā un vērtējumā, rūpības un labas pārvaldības principu pārkāpumu, privāta uzņēmēja tirgus ekonomikas apstākļos kritērija, nosacījumu attiecībā uz priekšrocības pastāvēšanu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un pienākuma norādīt pamatojumu neievērošanu, jo Komisija neesot pareizi novērtējusi FSIH dalības īpatsvaru Duferco US, aprēķinot apgalvoto atbalsta elementu. Šis pamats ir iedalīts piecās daļās: — pirmā daļa ir par neatbilstošu atsauci uz pašas Duferco US līdzekļiem; — otrā daļa ir par kļūdainu uzņēmuma vērtības vērā ņemšanu, neatskaitot sabiedrības parādus; — trešā daļa ir par to, tika ņemti vērā tikai 2006. saimnieciskās darbības gada rezultāti; — ceturtā daļa ir par patvaļīga un pārāk augsta reizinātāja piemērošanu; — piektā daļa ir par patvaļīgu gandrīz pilnīgu KPMG2014. gada 28. maija ziņojuma noraidīšanu;
—

Šajā ziņā tiek norādīts, ka patiesībā nav skaidrs, atbilstoši kurai līguma klauzulai GA ICARGO un GA CONTAIN, ieskaitot visus to pielikumus, Komisijai būtu tiesības prasīt IBI, lai tas strukturēti un sīki pārbaudītu visus līgumus, kuros IBI ir piedalījies saistībā ar Septīto pamatprogrammu. Komisija, pieņemdama, ka audita konstatētās kļūdas ir sistemātiskas, prasa IBI norādīt, vai šis saraksts ir pilnīgs, un attiecīgā gadījumā papildināt to ar trūkstošajiem projektiem, kā arī pārbaudīt, vai šīs sistemātiskās kļūdas ir pieļautas ar tiem saistītajās finanšu attiecībās.
—

atcelt 2016. gada 15. aprīlī publicēto lēmumu, ar ko groza ierēdņu, pagaidu darbinieku un līgumdarbinieku tiesības un pienākumus attiecībā uz pabalstiem izglītībai (“education allowances”), proti: “Rights and obligations of officials, temporary and contract agents: Education Allowances”;
—

pakārtoti – atcelt apstrīdēto lēmumu, balstoties uz Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 8. panta 5. punktu, daļā, kurā apstiprināts iebildumu un apelācijas sūdzības noraidījums attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 16. un 24. klasē, un nosūtīt lietu atpakaļ Apelācijas padomei, lai tā to no jauna izvērtē visā pilnībā, ciktāl uz to attiecas iepriekš minētajā pantā norādītais relatīva atteikuma pamats;
—

atcelt Single Resolution Board2016. gada 15. aprīļa Lēmumu SRB/ES/SRF/2016/06 (“Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/06)”), kā arī Single Resolution Board2016. gada 20. maija Lēmumu SRB/ES/SRF/2016/13 (“Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)”) vismaz tiktāl, ciktāl šie lēmumi attiecas uz prasītāju;
1.

Pirmais pamats attiecas uz iebildi par prettiesiskumu, pamatojoties uz LESD 277. pantu, un ir vērsts uz to, lai Vispārējā tiesa par nepiemērojamu atzītu Komisijas 2014. gada 21. oktobra Deleģētās regulas (ES) Nr. 2015/63, ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2015, L 11, 44. lpp.), 5. panta 1. punktu. Šai sakarā tā norāda, ka ar attiecīgo Deleģētās regulas pantu: — ir pārkāpts Direktīvas 2014/59 103. panta 7. punkts, jo ar to ir izveidota aprēķina sistēma, ar kuru iestādēm ar konservatīvu riska profilu tiek noteiktas ex ante iemaksas kā iestādēm ar ļoti augstu riska profilu; — ir pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. pants, jo tajā nepamatoti ir ierobežota prasītājas darījumdarbības brīvība; — ir pārkāpts samērīguma princips, jo nav ņemts vērā dažu prasītājas saistību divkāršs aprēķins, radot acīmredzami nepamatotu un nesamērīgu ierobežojumu.
—

atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 15. oktobra Lēmuma (ES) 2016/287 par valsts atbalstu SA.26500 (2012/C) (ex 2011/NN, ex CP 227/2008), ko Vācija piešķīrusi par labu Flughafen Altenburg-Nobitz GmbH un Ryanair Ltd (OV 2016, L 59, 22. lpp.), 1. panta 4. punktu un 2.–4. pantu un
3.

Regulas Nr. 1290/2005 (4) 31. panta pārkāpums: attiecībā uz izdevumiem, kas radušies vairāk nekā pirms 24 mēnešiem, pamatojoties uz to, ka apstrīdētajā lēmumā, no Kopienu finansējuma izslēdzot 1999. un 2000. gadā radušos izdevumus, tiek atteikts finansējums izdevumiem, kas ir radušies vairāk nekā 24 mēnešus pirms tam, kad Komisija rakstveidā paziņoja Portugāles valsts iestādēm pārbaudes, kas izrietēja no tā, ka tika atcelts Komisijas 2006. gada 28. aprīļa lēmums (5), rezultātus.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 328/19

Prasība, kas celta 2015. gada 27. jūlijā – Islamic Republic of Iran Shipping Lines u.c./Padome

(Lieta T-434/15)

(2015/C 328/19)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teherāna, Irāna), Hafize Darya Shipping Lines (HDSL) (Teherāna), Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID) (Teherāna), Khazar Sea Shipping Lines (Anzali Free Zone, Irāna), Rahbaran Omid Darya Ship Management Co. (Teherāna), Irinvestship Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) un IRISL Europe GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvji – M. Taher, Solicitor, M. Malek, QC, un R. Blakeley, Barrister)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītāju prasījumi:

— piespriest Padomei izmaksāt prasītajiem kompensāciju apmērā, kas nosakāms šīs tiesvedības laikā, bet ne mazāk par USD 57 1 0 40 504, pieskaitot procentus; un

— piespriest Padomei atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza vienu pamatu par to, ka tas, ka ES Padome ir piemērojusi prasītājiem ierobežojošus pasākumus, bija pietiekami būtisks to saistību pārkāpums, kas vērstas uz to, lai piešķirtu tiesības prasītājiem, un attiecīgi esot iestājusies ES ārpuslīgumiskā atbildība. Tieši šī pārkāpuma rezultātā prasītājiem esot ticis nodarīts būtisks materiāls un nemateriāls kaitējums, par kuru tiem pienākoties kompensācija.
—

pakārtoti, atcelt EMA2015. gada 24. aprīļa Lēmumu ASK-11351 (Vantobra), ciktāl ar to trešajai personai ir atļauta piekļuve: i) CHMP novērtējuma ziņojumam par klīnisko pārākumu salīdzinājumā ar TOBI Podhaler (EMA/CHMP/778270/2014) bez papildu rediģējumiem 9. lpp. (Vantobra lielāka respiratorā panesamība salīdzinājumā ar Tobi Podhaler), 11.–12. un 14. lpp. (panesamības ekstrapolācija no TOBI uz Vantobra), 17.–19. lpp. (prasītājas nostāja par 1. jautājumu un atbildes novērtējums) un 19.–23. lpp. (prasītājas nostāja par 2. jautājumu, atbildes novērtējums, 3. Secinājums un ieteikums), kā izklāstīts A1 izvilkumā, un ii) CHMP novērtējuma ziņojumam par VANTOBRA, kas attiecas uz līdzību ar Cayston un TOBI Podhaler (EMA/CHMP/702525/2014), bez papildu rediģējumiem 9.–10. lpp., 2.3. iedaļā (Terapeitiskā indikācija, 1) dati no pētījuma uz vietas) un 11.–12. lpp., 2.3. iedaļā (Terapeitiskā indikācija, 2) ārstu aptauja cistiskās fibrozes centros), kā izklāstīts A2 izvilkumā, un likt EMA neizpaust minētos dokumentus bez rediģējumiem, kuri izriet no A1 un A2 izvilkuma; un