Puses

Rezolutīvā daļa



Puses

Lieta T‑489/13

La Rioja Alta, SA , Aro [ Haro ] (Spānija), ko pārstāv F. Pérez Álvarez , advokāts,

prasītāja,

pret

Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) , ko pārstāv Ó. Mondéjar Ortuño , pārstāvis,

atbildētājs,

otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece –

Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG , Esene [ Essen ] (Vācija),

par prasību par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 9. jūlija lēmumu lietā R 1190/2011‑4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG un La Rioja Alta, SA .

VISPĀRĒJĀ TIESA (ceturtā palāta)

šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Preks [ M. Prek ] (referents), tiesneši I. Labucka un V. Kreišics [ V. Kreuschitz ],

sekretārs I. Dragans [ I. Drăgan ], administrators,

ņemot vērā prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2013. gada 16. septembrī,

ņemot vērā atbildes rakstu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2014. gada 28. martā,

pēc 2015. gada 14. janvāra tiesas sēdes

pasludina šo spriedumu.

Spriedums (1)

Tiesvedības priekšvēsture

1. 2003. gada 3. martā prasītāja – sabiedrība La Rioja Alta, SA iesniedza Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu atbilstoši grozītajai Padomes 1993. gada 20. decembra Regulai (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.) (aizstāta ar Padomes 2009. gada 26. februāra Regulu (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.)).

2. Reģistrācijai pieteiktā preču zīme ir vārdisks apzīmējums “VIÑA ALBERDI”.

3. 2004. gada 26. novembrī konkrētais apzīmējums tika reģistrēts kā Kopienas preču zīme ar Nr. 3189065.

4. Preces, attiecībā uz kurām tika reģistrēta apstrīdētā preču zīme, ietilpst tostarp 33. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām un atbilst šādam aprakstam: “alkoholiskie dzērieni, izņemot alu”.

5. 2009. gada 5. novembrī otra procesa ITSB dalībniece – sabiedrība Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG iesniedza ITSB pieteikumu par apstrīdētās preču zīmes atzīšanu par daļēji spēkā neesošu atbilstoši Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunktam, lasot to kopsakarā ar šīs pašas regulas 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, attiecībā uz iepriekš 4. punktā minētajām precēm.

6. Sabiedrība Aldi Einkauf , pamatojot savu pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu, atsaucās uz agrāku Vācijas grafisku preču zīmi Nr. 2056141, kas reģistrēta 1994. gada 7. februārī un atjaunota līdz 2012. gada 30. septembrim, un ir attēlota šādi:

>image>7

7. Agrākā preču zīme ir reģistrēta attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē un atbilst šādam aprakstam: “Itālijas vīni”.

8. Anulēšanas nodaļa ar 2011. gada 11. aprīļa lēmumu apmierināja pieteikumu par apstrīdētās preču zīmes atzīšanu par spēkā neesošu.

9. 2011. gada 6. jūnijā prasītāja, pamatojoties uz Regulas Nr. 207/2009 58.–64. pantu, iesniedza ITSB apelācijas sūdzību par Anulēšanas nodaļas lēmumu. Saistībā ar to tā 2011. gada 5. augustā lūdza, lai “Itālijas vīni” tiktu svītroti no preču, kas ietilpst 33. klasē un kuras aptvertas ar apstrīdēto preču zīmi, klāsta.

10. Ar 2013. gada 9. jūlija lēmumu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”) ITSB Apelācijas ceturtā padome noraidīja prasītājas apelācijas sūdzību. Tā:

– norādīja, ka prasītājas lūgtā [preču saraksta] saīsināšana attiecībā uz precēm, kas aptvertas ar apstrīdēto preču zīmi, uzskatāma kā atteikšanās Regulas Nr. 207/2009 50. panta izpratnē un tāpēc ir spēkā esoša;

– uzskatīja, ka ir sniegti pierādījumi par agrākās preču zīmes izmantošanu attiecībā uz “Itālijas vīniem”, un noraidīja prasītājas argumentāciju saistībā ar to, ka šī izmantošana ir pierādīta vienīgi attiecībā uz noteiktiem cilmes vietu nosaukumiem;

– norādīja, ka konkrēto sabiedrības daļu veido plaša Vācijas sabiedrība, kurai, iegādājoties konkrētās preces, ir vidējs uzmanības līmenis;

– uzskatīja, ka konkrētās preces ir ļoti līdzīgas, ja pat ne identiskas, ciktāl apstrīdētā preču zīme izslēdza “Itālijas vīnus”, bet ne pārējos vīnus;

– apgalvoja, ka konfliktējošajiem apzīmējumiem ir vismaz noteiktas pakāpes vizuālā līdzība un vidējas pakāpes fonētiskā līdzība un ka tiem nav konceptuālās līdzības;

– norādīja, ka agrākajai preču zīmei ir vidēja atšķirtspēja;

– secināja par konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespējas esamību Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē.

Lietas dalībnieku prasījumi

11. Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

– atcelt apstrīdēto lēmumu;

– atzīt apstrīdēto preču zīmi par spēkā esošu;

– piespriest ITSB un otrai procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

12. Tiesas sēdē prasītāja atteicās no savu prasījumu otrās daļas, par ko Vispārējā tiesa izdarīja atzīmi protokolā.

13. ITSB prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

– prasību noraidīt;

– piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Juridiskais pamatojums

[..]

Par lietas būtību

[..]

Par pamatu saistībā ar Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpumu

[..]

– Par sajaukšanas iespēju

68. Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru sajaukšanas iespēja ir iespēja, ka sabiedrība varētu uzskatīt, ka attiecīgās preces vai pakalpojumi nāk no viena un tā paša uzņēmuma vai no ekonomiski saistītiem uzņēmumiem. Saskaņā ar šo pašu judikatūru sajaukšanas iespēja ir jāvērtē visaptveroši, atbilstoši tam, kā konkrētā sabiedrības daļa uztver attiecīgos apzīmējumus un preces vai pakalpojumus, un ņemot vērā visus faktorus, kam ir nozīme konkrētajā lietā, it īpaši apzīmējumu un [ar tiem] aptverto preču vai pakalpojumu līdzības savstarpējo saistību (skat. spriedumus, 1998. gada 29. septembris, Canon , C‑39/97, Krājums, EU:C:1998:442, 16., 17. un 29. punkts un tajos minētā judikatūra, un “GIORGIO BEVERLY HILLS”, minēts 38. punktā, EU:T:2003:199, 30.–33. punkts un tajos minētā judikatūra).

[..]

70. Turklāt atbilstoši iepriekš 68. punktā minētajiem faktoriem, kam ir nozīme lietā, var arī ņemt vērā divu preču zīmju līdzāspastāvēšanu tirgū, jo judikatūrā ir pieļauts, ka tā kopā ar citiem elementiem var veicināt šo preču zīmju sajaukšanas iespējas samazināšanu konkrētās sabiedrības daļas uztverē (spriedums, 2009. gada 3. septembris, Aceites del Sur–Coosur/Koipe , C‑498/07 P, Krājums, EU:C:2009:503, 82. punkts; šajā ziņā skat. pēc analoģijas arī spriedumu, 2011. gada 22. septembris, Budějovický Budvar , C‑482/09, Krājums, EU:C:2011:605, 75.–82. punkts).

71. Šajā lietā Apelācijas padome apstrīdētā lēmuma 44. punktā norādīja, ka agrākajai preču zīmei ir vidēja raksturīgā atšķirtspēja. Ņemot vērā konkrēto preču un konfliktējošo apzīmējumu līdzību, tā minētā lēmuma 51. punktā secināja par konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespējas esamību. Veicot savu vērtējumu, tā noraidīja argumentu par minēto preču zīmju mierīgu līdzāspastāvēšanu Vācijā.

72. Prasītāja pārmet Apelācijas padomei, ka tā neesot juridiski pietiekami pamatojusi konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespējas esamību konkrētās sabiedrības daļas uztverē. Tā uzskata, ka patērētājs tās varēs skaidri nošķirt. Tā arī būtībā apgalvo, ka Apelācijas padome esot kļūdaini noraidījusi tās argumentu par agrākās preču zīmes un apstrīdētās preču zīmes mierīgu līdzāspastāvēšanu Vācijā, lai gan tā kopš 1983. gada tur pārdod vīnus ar Spānijas vārdisku preču zīmi “VIÑA ALBERDI”.

[..]

77. Visbeidzot, Apelācijas padome apstrīdētā lēmuma 39. punktā uzsvēra, ka tā pievienojas “Anulēšanas nodaļas secinājumiem, saskaņā ar kuriem nav konstatēts, ka pierādītā līdzāspastāvēšana balstītos uz sajaukšanas iespējas neesamību [un] neviens no materiāliem, kas iesniegti kā pierādījumi, nenorāda, ka abu apzīmējumu līdzāspastāvēšana ir bijusi savstarpēji atzīta un ka Vācijas sabiedrība zināja un bija ļoti labi informēta, ka konfliktējošie apzīmējumi skaidri norāda uz dažādām komerciālām izcelsmēm”.

78. Pretēji šai analīzei prasītāja apgalvo, ka ir neiespējami sniegt pierādījumus par preču zīmju mierīgu līdzāspastāvēšanu, balstoties uz minēto preču zīmju sajaukšanas iespējas neesamību. Būtībā tā uzskata, ka šajā procesā izvirzītie pierādījumi ir pietiekami, lai ļautu konstatēt mierīgu Spānijas preču zīmes “VIÑA ALBERDI” un agrākās preču zīmes līdzāspastāvēšanu Vācijā, kas izvirzīta pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojumam.

79. Prasītājas apgalvojums par to, ka ir neiespējami pierādīt preču zīmju mierīgu līdzāspastāvēšanu, balstoties uz minēto preču zīmju sajaukšanas iespējas neesamību, jau sākotnēji ir jānoraida.

80. Lai gan, protams, apstrīdētās preču zīmes īpašniekam procesā ITSB attiecībā uz relatīviem atteikuma pamatiem ir jāpierāda, ka minētā līdzāspastāvēšana balstās uz to, ka konkrētās sabiedrības daļas uztverē nepastāv preču zīmes, uz kuru tas atsaucas, un agrākās preču zīmes, kas ir pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatā, sajaukšanas iespēja (šajā ziņā skat. spriedumus, 2005. gada 11. maijs, Grupo Sada /ITSB – Sadia (“GRUPO SADA”), T‑31/03, Krājums, EU:T:2005:169, 86. punkts, un 2013. gada 10. aprīlis, Höganäs /ITSB – Haynes (“ASTALOY”), T‑505/10, EU:T:2013:160, 48. punkts), tam ir atļauts veikt šādu pierādīšanu, sniedzot netiešu pierādījumu kopumu. Šajā ziņā it īpaši atbilstoši ir pierādījumi, kas apstiprina konkrētās sabiedrības daļas zināšanas par katru konkrēto preču zīmi pirms apstrīdētās preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas dienas (šajā ziņā skat. pēc analoģijas spriedumus, “GRUPO SADA”, minēts iepriekš, EU:T:2005:169, 89. punkts, un 2005. gada 25. maijs, TeleTech Holdings /ITSB – Teletech International (“TELETECH GLOBAL VENTURES”), T‑288/03, Krājums, EU:T:2005:177, 100. punkts). Turklāt, ciktāl no judikatūras izriet, ka divu preču zīmju līdzāspastāvēšanai ir jābūt pietiekami ilgstošai, lai tā varētu ietekmēt attiecīgā patērētāja uztveri (šajā ziņā skat. spriedumus, 2005. gada 1. marts, Fusco /ITSB – Fusco International (“ENZO FUSCO”), T‑185/03, Krājums, EU:T:2005:73, 64. punkts, un “ASTALOY”, minēts iepriekš, EU:T:2013:160, 47. punkts), līdzāspastāvēšanas ilgums arī ir uzskatāms par būtisku pierādījumu.

81. Ir arī jānorāda, ka ikviens arguments saistībā ar līdzāspastāvēšanu vispirms nozīmē to, ka ir jāpierāda, pirmkārt, agrāko preču zīmju identiskums ar konfliktējošajām preču zīmēm (šajā ziņā skat. spriedumu “GRUPO SADA”, minēts 80. punktā, EU:T:2005:169, 86. un 88. punkts) un, otrkārt, preču zīmes, uz kuru prasītājs atsaucas saistībā ar attiecīgo teritoriju, faktiskā izmantošana (spriedums, 2005. gada 21. aprīlis, PepsiCo /ITSB – Intersnack Knabber-Gebäck (“RUFFLES”), T‑269/02, Krājums, EU:T:2005:138, 23.–25. punkts).

82. Turklāt, tā kā var tikt ņemta vērā vienīgi konkrēto preču zīmju mierīga līdzāspastāvēšana, strīda esamība starp agrāko preču zīmju īpašniekiem liedz konstatēt līdzāspastāvēšanu (šajā ziņā skat. spriedumus, “ARTHUR ET FELICIE”, minēts 15. punktā, EU:T:2005:420, 64. punkts, un 2005. gada 8. decembris, Castellblanch /ITSB – Champagne Roederer (“CRISTAL CASTELLBLANCH”), T‑29/04, Krājums, EU:T:2005:438, 74. punkts).

83. Šo apsvērumu gaismā ir jāpārbauda, vai Apelācijas padome varēja pamatoti atbalstīt Anulēšanas nodaļas analīzi, noraidot prasītājas argumentu par Spānijas preču zīmes “VIÑA ALBERDI” un agrākās preču zīmes, kas izvirzīta, pamatojot pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu, līdzāspastāvēšanu Vācijā.

84. Ir jākonstatē, ka prasītājas izvirzītie pierādījumi procesā ITSB neļauj konstatēt, ka konkrētajai sabiedrībai daļai būtu tādas zināšanas par Spānijas preču zīmi “VIÑA ALBERDI”, kas ļautu samazināt konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēju.

85. Šajā ziņā ir jāatgādina, ka konkrētā sabiedrības daļa iepriekš 23. punktā ir definēta kā tāda, kuru veido plaša Vācijas sabiedrība.

86. Lai gan prasītāja pierāda vīna eksportu ar Spānijas preču zīmi “VIÑA ALBERDI” uz Vāciju no 1983. gada līdz Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniegšanas dienai, no tā izriet, ka šāds eksports vienmēr ir bijis relatīvi ierobežots apmēra ziņā, proti, no 6000 līdz 28 000 pudelēm gadā attiecībā uz Vācijas tirgu.

87. Turklāt, lai gan prasītāja iesniedza vairākus presē publicētus rakstus un prospektus attiecībā uz vīnu, kas ticis tirgots ar Spānijas preču zīmi “VIÑA ALBERDI”, no tiem tikai divi raksti ir tikuši publicēti vācu izdevumos un tajos ir iekļauts ļoti maz atsauču uz konkrēto vīnu.

88. Attiecībā uz Vācijas importētāju iesniegtajiem apliecinājumiem par prasītājas pārdotajiem vīniem ir jākonstatē, ka, lai gan tajos ir apgalvots, ka “[gan] importētāj[am], gan tā klient[iem]” Spānijas preču zīme “VIÑA ALBERDI” ir “zināma preču zīme, kas identificē kvalitatīvu Spānijas vīnu ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu Rioja ”, šādi apgalvojumi būtībā var ļaut konstatēt, ka konkrēto preču zīmi atpazīst importētāji, kuri snieguši minētos apliecinājumus, bet ne plaša Vācijas sabiedrība.

89. Šajos apstākļos Apelācijas padome ir tiesiski noraidījusi prasītājas argumentu par konfliktējošo preču zīmju mierīgu līdzāspastāvēšanu Vācijā.

[..]

(1) .

(1) – Ietverti tikai tie šī sprieduma punkti, kuru publicēšanu Vispārējā tiesa uzskata par lietderīgu.

Rezolutīvā daļa

Ar šādu pamatojumu

VISPĀRĒJĀ TIESA (ceturtā palāta)

nospriež:

1) prasību noraidīt;

2) La Rioja Alta, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.