ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 86/3

Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 31. janvāra spriedums (High Court of Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — H.I.D., B.A./Refugee Applications Commissioner, Refugee Appeals Tribunal, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Īrija, Attorney General

(Lieta C-175/11) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja Eiropas patvēruma sistēma - Trešās valsts pilsoņa pieteikums, lai iegūtu bēgļa statusu - Direktīva 2005/85/EK - 23. pants - Iespēja piemērot prioritāro patvēruma pieteikumu izskatīšanas procedūru - Valsts procedūra, kurā, pārbaudot pieteikumus, ko iesniegušas personas, kuras ietilpst atsevišķā, pamatojoties uz pilsonības vai izcelsmes valsts kritēriju noteiktā, kategorijā, tiek piemērota prioritāra procedūra - Tiesības uz efektīvu tiesisko aizsardzību tiesā - Minētās direktīvas 39. pants - Jēdziens “tiesa” šī panta nozīmē)

2013/C 86/04

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

High Court of Ireland

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: H.I.D. un B.A.

Atbildētāji: Refugee Applications Commissioner, Refugee Appeals Tribunal, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Īrija un Attorney General

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Ireland — Padomes 2005. gada 1. decembra Direktīvas 2005/85/EK par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu (OV L 326, 13. lpp.), 23. un 39. panta interpretācija — Trešās valsts pilsoņa lūgums piešķirt viņam bēgļa statusu — Valsts procedūras, kas paredz saīsinātās vai paātrinātās procedūras piemērošanu, lai izskatītu patvēruma pieteikumus, ko iesniegušas personas, kuras pieder konkrētai kategorijai, kas ir noteikta, pamatojoties uz pilsonību vai izcelsmes valsti, atbilstība Savienības tiesībām — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību — Jēdziens “tiesa vai tribunāls” LESD 267. panta nozīmē

Rezolutīvā daļa:

1) Padomes 2005. gada 1. decembra Direktīvas 2005/85/EK par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu, 23. panta 3. un 4. punkts ir interpretējami tādējādi, ka tie neliedz dalībvalstij īstenot prioritāro vai paātrināto procedūru, lai, ievērojot šīs pašas direktīvas II nodaļā paredzētos pamatprincipus un garantijas, izvērtētu atsevišķas patvēruma pieteikumu kategorijas, kas ir noteiktas, pamatojoties uz patvēruma meklētāja pilsonības vai izcelsmes valsts kritēriju;

2) Direktīvas 2005/85 39. pants ir interpretējams tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir aplūkots pamatlietā un kurā patvēruma meklētājam ir ļauts vai nu iesniegt prasību par atbildīgās iestādes lēmumu tādā tiesā kā Refugee Appeals Tribunal (Īrija) un iesniegt apelācijas sūdzību par pēdējās minētās nolēmumu tādā augstākas instances tiesā kā High Court (Īrija), vai arī apstrīdēt šīs pašas iestādes nolēmuma spēkā esamību High Court, par kuras spriedumiem var iesniegt apelācijas sūdzību Supreme Court (Īrija).

(1) OV C 204, 9.7.2011.
Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 6. septembra spriedums (Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue&Customs/Philips Electronics UK Ltd

(Lieta C-18/11) (1)

(Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Nodokļu tiesību akti - Sabiedrību ienākuma nodoklis - Nodokļu atvieglojums - Valsts tiesību akti, kas izslēdz citā dalībvalstī reģistrētas sabiedrības uzņēmuma nerezidenta zaudējumu, kas gūti valstī, nodošanu tās pašas grupas ietvaros esošai sabiedrībai, kas ir reģistrēta šajā valstī)

(2012/C 331/06)

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: The Commissioners for Her Majesty's Revenue&Customs

Atbildētāja: Philips Electronics UK Ltd

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) — LESD 49. panta interpretācija — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Nodokļu tiesību akti — Sabiedrību ienākuma nodoklis — Nodokļu samazināšana — Valsts tiesību akti, ar kuriem izslēdz iespēju zaudējumus, kas sabiedrības, kas reģistrēta citā dalībvalstī, uzņēmumam radušies valsts teritorijā, nodot tās pašas grupas sabiedrībai, kas reģistrēta valsts teritorijā

Rezolutīvā daļa:

1) EKL 43. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka sabiedrības nerezidentes brīvības veikt uzņēmējdarbību citā dalībvalstī ierobežojums rodas situācijā, kad saskaņā ar valsts tiesību aktiem iespējai, izmantojot grupas atvieglojumu sabiedrības, kas ir šīs valsts rezidente, labā, nodot zaudējumus, kas radušies sabiedrības nerezidentes pastāvīgajam uzņēmumam šajā dalībvalstī, ir piemērojams nosacījums, kas paredz, ka šādus zaudējumus nevar izmantot ārvalstu nodokļu segšanas nolūkā, lai gan līdzīgs nosacījums nav paredzēts zaudējumiem, kas radušies šajā dalībvalstī un kuru nodošanu veic sabiedrība rezidente;

2) sabiedrības nerezidentes brīvības veikt uzņēmējdarbību citā dalībvalstī ierobežojumu, kas tiek izskatīts pamattiesvedībā, nevar attaisnot primāri vispārējo interešu apsvērumi, kuru mērķis ir novērst zaudējumu dubultu izmantošanu un saglabāt līdzsvarotu nodokļu uzlikšanas tiesību sadalījumu starp dalībvalstīm vai abi šie mērķi kopā;

3) situācijā, kāda ir izskatīta pamattiesvedībā, valsts tiesa nedrīkst piemērot nevienu valsts tiesību noteikumu, kas būtu pretrunā EKL 43. pantam.

(1) OV C 89, 19.03.2011.
2)

Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkts, lasot to kopā ar šīs direktīvas 7. panta 1. un 2. punktu, ir interpretējams tādējādi, ka tas — pieļauj, ka atzinums par to, ka patērētāju līgumu vispārējos noteikumos ietverts negodīgs noteikums nav spēkā, kas izdarīts, pamatojoties uz minētās direktīvas 7. pantā paredzēto populārprasību izbeigt darbību, ko pret pārdevēju vai piegādātāju patērētāju interesēs ir cēlusi valsts tiesību aktos pilnvarota organizācija, saskaņā ar minētajiem tiesību aktiem rada sekas attiecībā uz visiem patērētājiem, kas ar attiecīgo pārdevēju vai piegādātāju ir noslēguši līgumu, kuram ir piemērojami tie paši vispārējie noteikumi, ieskaitot patērētājus, kas nav bijuši tiesvedības par prasību izbeigt darbību dalībnieki; — ja vispārējos noteikumos iekļauta noteikuma negodīgais raksturs ir konstatēts tādā tiesvedībā, valsts tiesām ir pienākums arī nākotnē pēc savas iniciatīvas no tā izdarīt visus valsts tiesībās paredzētos secinājumus, lai minētais noteikums nebūtu saistošs patērētājiem, kuri ar attiecīgo pārdevēju vai piegādātāju ir noslēguši līgumu, kuram ir piemērojami tie paši vispārējie noteikumi.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 174/11

Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 3. maija spriedums (Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Migrationsverket/Nurije Kastrati, Valdrina Kastrati, Valdrin Kastrati

(Lieta C-620/10) (1)

(Dublinas sistēma - Regula (EK) Nr. 343/2003 - Par patvēruma pieteikuma izskatīšanu atbildīgās dalībvalsts noteikšanas procedūra - Trešās valsts valstspiederīgie, kam ir “atbildīgās dalībvalsts” izdota derīga vīza šīs regulas izpratnē - Patvēruma pieteikums, kas ir iesniegts citā dalībvalstī, nevis saskaņā ar šo regulu atbildīgajā dalībvalstī - Uzturēšanās atļaujas pieteikums dalībvalstī, kas nav atbildīgā dalībvalsts, pēc kura patvēruma pieteikums tiek atsaukts - Atsaukums, pirms atbildīgā dalībvalsts ir piekritusi uzņemšanai - Atsaukums, ar kuru tiek izbeigtas Regulā Nr. 343/2003 paredzētās procedūras)

2012/C 174/14

Tiesvedības valoda — zviedru

Iesniedzējtiesa

Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Migrationsverket

Atbildētāji: Nurije Kastrati, Valdrina Kastrati un Valdrin Kastrati

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen — Padomes 2003. gada 18. februāra Regulas (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV L 50, 1. lpp.), 4. panta 5. punkta otrās daļas, 5. panta 2. punkta, kā arī 16. panta 3. un 4. punkta interpretācija — Regulas piemērošanas nosacījumi patvēruma pieteikuma atsaukšanas gadījumā — Trešās valsts pilsoņu patvēruma pieteikumu atsaukšana dalībvalstī A tāda procesa laikā, kurā tiek noteikta dalībvalsts, kas saskaņā ar regulu ir atbildīga par pieteikuma izskatīšanu, pēc tam, kad dalībvalsts B ir piekritusi uzņemties atbildību par pieteikuma iesniedzējiem — Dalībvalsts A kompetentās iestādes lēmums noraidīt patvēruma pieteikumus un ierosināt procedūru par pieteikumu iesniedzēju nosūtīšanu uz dalībvalsti B, neraugoties uz faktu, ka dalībvalstī A iesniegtie patvēruma pieteikumi ir tikuši atsaukti

Rezolutīvā daļa:

Padomes 2003. gada 18. februāra Regula (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs regulas 2. panta c) punktā minētā patvēruma pieteikuma atsaukšana, kas notiek, pirms par šī pieteikuma izskatīšanu atbildīgā dalībvalsts ir piekritusi patvēruma meklētāja uzņemšanai, nozīmē, ka šī regula vairs nav piemērojama. Šādā gadījumā dalībvalstij, kuras teritorijā ir ticis iesniegts pieteikums, ir jāpieņem vajadzīgie lēmumi, kas izriet no šādas atsaukšanas, un it īpaši jāpārtrauc pieteikuma izskatīšana, izdarot par to ierakstu patvēruma meklētāja lietā.

(1) OV C 72, 05.03.2011.
1)

Itālijas Republika, — izslēdzot jebkādu Itālijas valsts atbildību par zaudējumiem, kas radīti indivīdiem sakarā ar pēdējās instances valsts tiesas pieļautu Savienības tiesību pārkāpumu, ja šis pārkāpums izriet no tiesību normu interpretācijas vai faktu un pierādījumu vērtējuma, ko veikusi šī tiesa, un — attiecinot šo atbildību tikai uz pārkāpuma, kas izdarīts ar nodomu, un nopietna pārkāpuma gadījumiem saskaņā ar 1988. gada 13. aprīļa Likuma Nr. 117 par zaudējumu, kas nodarīti tiesas funkciju izpildes rezultātā, atlīdzināšanu un tiesnešu civiltiesisko atbildību (legge n. 117 (sul) risarcimento dei danni cagionati nell’ esercizio delle funzioni giudiziarie e responsabilità civile dei magistrati) 2. panta 1. un 2. punktu nav izpildījusi pienākumus, kādi tai izriet saskaņā ar vispārīgā dalībvalstu atbildības par kādas no to pēdējās instances tiesām pieļautu Savienības tiesību pārkāpumu principa;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 298/9

Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums — Mediaset SpA/Eiropas Komisija, Sky Italia Srl

(Lieta C-403/10 P) (1)

(Apelācija - Subsīdijas, ko Itālijas Republika piešķīra, lai veicinātu ciparu dekodētāju pirkšanu - Tādu dekodētāju neiekļaušana, kuri ļauj uztvert tikai caur satelītu pārraidītās programmas - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu)

2011/C 298/17

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Mediaset SpA (pārstāvji — K. Adamantopoulos, dikigoros, G. Rossi, avvocato, E. Petritsi, dikigoros)

Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Martenczuk un B. Stromsky) un Sky Italia Srl (pārstāvji — F. González Díaz, abogado, un F. Salerno, avocat)

Priekšmets

Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2010. gada 15. jūnija spriedumu lietā T-177/07 Mediaset/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību daļēji atcelt Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmumu C(2006) 6634, galīgā redakcija, kurā par nesaderīgu atzītas subsīdijas, ko 2004. un 2005. gadā Itālija piešķīra, lai patērētājiem ļautu nopirkt vai īrēt interaktīvus ciparu dekodētājus, kas ļauj uztvert programmas ar zemes ciparu tehnoloģijas vai kabeļa palīdzību, — tādēļ, ka tās izslēdz dekodētājus, kuri ļauj uztvert programmas ar satelīta televīzijas apraides tehnoloģijas palīdzību (atbalsts Nr. C 52/2005, ex NN 88/2005, ex CP 101/2004)

Rezolutīvā daļa:

1) apelācijas sūdzību noraidīt;

2) Mediaset SpA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas un Sky Italia Srl tiesāšanās izdevumus.

(1) OV C 301, 06.11.2010.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 232/9

Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 16. jūnija spriedums (Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Logstor ROR Polska Sp z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach

(Lieta C-212/10) (1)

(Nodokļi - Kapitāla nodoklis - Direktīva 69/335/EEK - Netiešie nodokļi, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai - Nodokļa uzlikšana aizdevumam, ko kapitālsabiedrībai piešķir persona, kam ir tiesības saņemt šīs pašas sabiedrības peļņas procentus - Dalībvalsts tiesības atkārtoti ieviest nodokli, kas dienā, kad tā pievienojās Eiropas Savienībai, vairs nebija spēkā)

2011/C 232/14

Tiesvedības valoda — poļu

Iesniedzējtiesa

Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Logstor ROR Polska Sp z o.o.

Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach — Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvas 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (OV L 249, 25. lpp.), kas ir grozīta ar 1985. gada 10. jūnija Direktīvu 85/303/EEK (OV L 156, 23. lpp.), 4. panta 2. punkta interpretācija — Dalībvalsts tiesības atkārtoti ieviest nodokli, no kura tā bija atteikusies dienā, kad tā pievienojās Eiropas Savienībai — Kapitāla nodoklis — Nodokļa uzlikšana aizdevumam, ko kapitālsabiedrībai piešķir persona, kam ir tiesības saņemt šīs pašas sabiedrības peļņas procentus

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvas 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, kas grozīta ar Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvu 85/303/EEK, 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā dalībvalsts no jauna ieviests kapitāla nodoklis, kas tiek uzlikts kapitālsabiedrību saņemtajiem aizdevumiem, ja aizdevuma devējam ir tiesības saņemt daļu no sabiedrības peļņas, ja šī dalībvalsts sākotnēji ir atteikusies no šī nodokļa iekasēšanas.

(1) OV C 209, 31.07.2010.
2)

liedzot pedagogiem, kas no Anglijas un Velsas ir norīkoti strādāt Eiropas skolās, viņu nosūtīšanas vai norīkošanas laikā piekļuvi izdevīgāku algu skalām, it īpaši tām, kas ir zināmas kā “threshold pay”, “excellent teacher system” vai “advanced skills teachers”, un piekļuvi citiem STPCD paredzētiem papildu maksājumiem, tādiem kā “teaching and learning responsibility payments”, Apvienotā Karaliste ir nepareizi piemērojusi Konvencijas 12. panta 4. punkta a) apakšpunktu un 25. panta 1. punktu;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 311/7

Tiesas (virspalāta) 2011. gada 6. septembra spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram- og Sportsforretning, KID-Holding A/S/Skatteministeriet

(Lieta C-398/09) (1)

(Nepamatoti samaksāta nodokļa neatmaksāšana - Nepamatota iedzīvošanās šā nodokļa ieviešanas un citu nodokļu atcelšanas starpā esošās saiknes dēļ)

2011/C 311/08

Tiesvedības valoda — dāņu

Iesniedzējtiesa

Østre Landsret

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājas: Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram- og Sportsforretning, KID-Holding A/S

Atbildētāja: Skatteministeriet

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Østre Landsret — Tiesas sprieduma lietā C-192/95 Comateb u.c. un Kopienu tiesību principu nepamatotu maksājumu atgūšanas jomā interpretācija — Atteikšanās atmaksāt par neatbilstošu Kopienu tiesībām atzītu valsts nodokli, aizbildinoties ar nepamatotu iedzīvošanos nelikumīgā nodokļa ieviešanas un citu nodokļu, kas tikuši iekasēti uz cita pamata, atcelšanas starpā esošās tiešās saiknes dēļ — Neatmaksāšana, kuras rezultātā preces importējošie uzņēmumi nokļūst nelabvēlīgākā situācijā nekā līdzīgas pašmāju preces pērkošie uzņēmumi, jo pirmie no tiem prettiesisko nodokli maksā proporcionāli lielākā apmērā nekā otrie

Rezolutīvā daļa:

Savienības tiesību normas par nepamatotu maksājumu atgūšanu ir jāinterpretē tādējādi, ka nepamatotu maksājumu atgūšana var radīt nepamatotu iedzīvošanos vienīgi gadījumā, ja summas, ko nodokļa maksātājs nepamatoti samaksājis kā nodokli, kas kādā dalībvalstī tiek iekasēts, pārkāpjot Savienības tiesības, ir tikušas tieši pārnestas uz pircēju. Tādēļ Savienības tiesībās ir aizliegts kādai dalībvalstij atteikties atmaksāt prettiesisku nodokli ar aizbildinājumu, ka nodokļa maksātāja nepamatoti samaksātās summas ir tikušas izlīdzinātas ar ietaupījumu, kas rodas, vienlaicīgi atceļot citus obligātos maksājumus, jo šāds izlīdzinājums no Savienības tiesību viedokļa nav uzskatāms par nepamatotu iedzīvošanos saistībā ar šo nodokli.

(1) OV C 312, 19.12.2009.
1)

noteiktajā termiņā neveicot vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu Komisijas 2008. gada 16. aprīļa Lēmuma 2008/697/EK par valsts atbalstu C 13/07 (ex NN 15/06 un N 734/06), ko Itālija piešķīrusi uzņēmumam New Interline, izpildi, Itālijas Republika nav izpildījusi EKL 249. panta ceturtajā daļā, kā arī minētā lēmuma 2. un 3. pantā paredzētos pienākumus;
2)

šāda nevalstiskā organizācija var atsaukties uz tiesībām, kas izriet no Direktīvas 85/337, kas grozīta ar Direktīvu 2003/35, 10.a panta trešās daļas pēdējā teikuma, vērsties tiesā, ceļot prasību par lēmumu atļaut projektus, kuriem var būt “nozīmīga ekoloģiska ietekme” Direktīvas 85/337 ar grozījumiem 1. panta 1. punkta izpratnē, sakarā ar valsts tiesību normu, kas izriet no Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību, kas grozīta ar Padomes 2006. gada 20. novembra Direktīvu 2006/105/EK, 6. panta, pārkāpumu pat tad, ja valsts procesuālās tiesības to nepieļauj, pamatojoties uz to, ka izvirzītās normas aizsargā tikai sabiedrības, nevis indivīdu intereses.
2)

Direktīva 2001/29, it īpaši tās 5. panta 2. punkta b) apakšpunkts, un 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij — kura ir ieviesusi sistēmu attiecībā uz nodevu par privāto kopēšanu, kas noteikta aizsargāto darbu reproducēšanai paredzēto informācijas nesēju ražotājam vai importētājam, un kuras teritorijā autoriem tiek nodarīts kaitējums ar to, ka pircēji, kuri tur dzīvo, lieto autoru darbus privātiem mērķiem, — ir jāgarantē, ka šie autori faktiski saņem taisnīgu atlīdzību, kas paredzēta, lai tiem atlīdzinātu šo kaitējumu. Šajā ziņā viens pats apstāklis, ka profesionālais digitālās reproducēšanas iekārtu, ierīču vai datu nesēju pārdevējs atrodas citā dalībvalstī, nevis tajā dalībvalstī, kurā dzīvo pircēji, neietekmē šo pienākumu attiecībā uz rezultātu. Valsts tiesai gadījumā, ja nav iespējams nodrošināt taisnīgās atlīdzības iekasēšanu no pircējiem, ir jāinterpretē savas valsts tiesības tādējādi, lai šo atlīdzību varētu iekasēt no parādnieka, kurš rīkojas komersanta statusā.
3)

šie mērķi pieļauj valsts tiesisko regulējumu, kas pieņemts, izmantojot šo iespēju, un kurš ļauj ražotājiem, kuru piegādes daudzums pārsniedz piešķirto references daudzumu, ja tiem saskaņā ar Regulas Nr. 1788/2003, — ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 2217/2004, — normām attiecīgajā divpadsmit mēnešu periodā ir nodots individuāls references daudzums, — par kādu attiecībā uz to pašu periodu pienu jau bija piegādājis ražotājs, kuram tas bija pieejams iepriekš, — piedalīties minētajā pārdalē, iekļaujot daļu no šī references daudzuma vai visu šo references daudzumu. Tomēr dalībvalstīm bija jānodrošina, ka šāds tiesiskais regulējums neizraisa tādu nodošanu, kura, neraugoties uz šajā regulā paredzēto nosacījumu formālu ievērošanu, būtu vērsta tikai uz to, lai ļautu atsevišķiem ražotājiem, kuru piegādes daudzums pārsniedz piešķirto references daudzumu, nodrošināt sev labvēlīgāku stāvokli, kad tiek veikta minētā pārdale;
2)

LESD 45. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj darba koplīguma obligātu piemērošanu: — ja, nosakot laikposmu, kurā tiek iegūtas galīgas tiesības uz papildpensijas izmaksu dalībvalstī, netiek ņemti vērā nodarbinātības laikposmi, kas ir pabeigti tā paša darba devēja uzņēmuma filiālēs citās dalībvalstīs un saskaņā ar to pašu transversālo darba līgumu, un — ja tiek uzskatīts, ka darba ņēmējs, kurš ir pārcelts no darba devēja uzņēmuma filiāles, kas atrodas vienā dalībvalstī, uz tā paša darba devēja uzņēmuma filiāli citā dalībvalstī, ir aizgājis no uzņēmuma pēc paša vēlēšanās.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 152/7

Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 31. marta spriedums (Niedersächsisches Finanzgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ulrich Schröder/Finanzamt Hameln

(Lieta C-450/09) (1)

(Kapitāla brīva aprite - Tiešie nodokļi - Nekustamā īpašuma izīrēšanas ienākumu aplikšana ar nodokli - Priekšlaicīgas mantošanas ietvaros vecākam maksātās pensijas atskaitāmība - Nosacījums par nodokļu maksāšanu pilnībā attiecīgajā dalībvalstī)

2011/C 152/11

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Niedersächsisches Finanzgericht

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Ulrich Schröder

Atbildētājs: Finanzamt Hameln

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Niedersächsisches Finanzgericht — EKL 12. un 56. panta interpretācija — Ienākumu no nekustamā īpašuma izīrēšanas un iznomāšanas aplikšana ar nodokli — Dalībvalsts regulējums, ar kuru iespēja atskaitīt šī nekustamā īpašuma agrākajam īpašniekam priekšlaicīgas mantošanas ietvaros maksājamo pensiju ir pakļauta nosacījumam, ka [maksātājs] šajā valstī ir neierobežots nodokļa maksātājs

Rezolutīvā daļa:

LESD 63. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā, ļaujot nodokļu maksātājam rezidentam atskaitīt vienam no vecākiem, kurš viņam ir nodevis īpašuma tiesības uz šajā valstī esošiem nekustamajiem īpašumiem, maksāto pensiju no šo nekustamo īpašumu radītajiem ienākumiem no izīrēšanas, šāds atskaitījums netiek piešķirts nodokļu maksātājam nerezidentam, ciktāl apņemšanās maksāt šādu pensiju izriet no šo nekustamo īpašumu nodošanas.

(1) OV C 37, 13.02.2010.