ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
39

Šajos apstākļos Conseil d’État nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Vai Direktīvas 2004/83 12. panta 2. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai varētu piemērot tajā paredzēto izslēgšanas noteikumu, patvēruma meklētājam obligāti ir jābūt notiesātam par vienu no ar terorismu saistītiem nodarījumiem, kas ir paredzēti Pamatlēmuma 2002/475 1. panta 1. punktā? 2) Ja atbilde ir noliedzoša, vai tādi fakti [..], par kuriem ar tribunal correctionnel de Bruxelles2006. gada 16. februāra spriedumu atbildētājs tika notiesāts, pamatojoties uz viņa līdzdalību teroristu organizācijā, var tikt uzskatīti par darbībām, kas ir pretējas Apvienoto Nāciju Organizācijas mērķiem un principiem Direktīvas 2004/83 12. panta 2. punkta c) apakšpunkta izpratnē? 3) Vai, veicot pārbaudi saistībā ar pieteikuma iesniedzēja izslēgšanu no starptautiskas aizsardzības, pamatojoties uz viņa dalību teroristu organizācijā, pietiek ar to, ka starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzējs ticis notiesāts kā teroristu organizācijas vadošais loceklis, konstatējot, ka viņš nav nedz izdarījis, nedz mēģinājis izdarīt, nedz draudējis izdarīt terora aktu, lai varētu konstatēt līdzdalības [terora aktā] vai uzkūdīšanas esamību Direktīvas 2004/83 12. panta 3. punkta izpratnē, kurā vainojams pieteikuma iesniedzējs, vai arī ir jāveic atsevišķa lietas apstākļu pārbaude un jāpierāda viņa dalība ar terorismu saistīta nodarījuma izdarīšanā vai kūdīšanā izdarīt ar terorismu saistītu nodarījumu, kas noteikts Pamatlēmuma 2002/475 1. pantā? 4) Vai, veicot pārbaudi saistībā ar izslēgšanu no starptautiskās aizsardzības sakarā ar dalību teroristu organizācijā, iespējams, kā tās vadītājam, Direktīvas 2004/83 12. panta 3. punktā paredzētajai līdzdalībai vai uzkūdīšanai ir jāattiecas uz tādu ar terorismu saistītu nodarījumu, kāds ir noteikts Pamatlēmuma 2002/475 1. pantā, vai arī tas var attiekties uz dalību teroristu grupā, kas ir paredzēta minētā pamatlēmuma 2. pantā? 5) Vai terorisma jomā ir iespējams atteikt Direktīvas 2004/83 12. panta 2. punkta c) apakšpunktā paredzēto starptautisko aizsardzību, ja nav izdarīts Pamatlēmuma 2002/475 1. pantā paredzēts vardarbīgs, īpaši nežēlīgs akts, nav notikusi kūdīšana uz to vai ja tajā nav ņemta dalība?”
131

Līdz ar to, kā secinājumu 146. un 153. punktā ir norādījis ģenerāladvokāts, Komisijas interpretācija, saskaņā ar kuru uzņēmumiem ir pienākums savos gada pārskatos atbilstoši katram atsevišķajam līgumam individuāli norādīt valsts līdzekļus, kas saņemti atbilstoši to sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas darbībai, nav izsecināma nedz no Direktīvas 91/440 9. panta 4. punkta, nedz no Regulas Nr. 1370/2007 6. panta 1. punkta, skatot to kopā ar šīs regulas pielikuma 5. punktu.
27

Šis secinājums turklāt ir nostiprināts Padomes 2007. gada 28. jūnija dokumenta 10826/1/07 REV 1 II pielikumā ietvertā dokumenta “Working methods of the Working Party on implementation of Common Position 2001/931 on the application of specific measures to combat terrorism” (Kopējās nostājas 2001/931 par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu ieviešanas darba grupas darba metodes) 4. punktā, no kura izriet, ka, ja Padome, pamatojot personas vai organizācijas iekļaušanu strīdīgajā sarakstā, balstās uz trešās valsts priekšlikumu, tā pārbauda, vai priekšlikums atbilst cilvēktiesībām, it īpaši tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesu.
107

Šajā lietā šķiet, ka diskusijas Padomes darba grupā nolūkā noteikt Savienības nostāju sākās 2014. gada 26. aprīlī, proti, nākamajā dienā pēc tam, kad OTIF ģenerālsekretārs bija nodevis vairākumu dokumentu, un tās turpinājās nākamajās divās sapulcēs, pamatojoties uz Komisijas lēmuma priekšlikumu. Turklāt no procesa norises, ko ir aprakstījusi Padome un kas ir rezumēta šī sprieduma 100. punktā, izriet, ka šī iestāde uzsāka iepriekšējas pārrunas, lai pieņemtu Savienības nostāju, nesagaidot, ka tai tiek iesniegti visi darba dokumenti, kas sagatavoti OTIF Revīzijas komitejas 25. sesijai. Padomes un Pastāvīgo pārstāvju komitejas kompetentās darba grupas četras sanāksmes pārsvarā tika veltītas attiecīgo kompetenču sadales starp Savienību un dalībvalstīm paskaidrošanai attiecībā uz tiem punktiem, kuri ir iekļauti OTIF Revīzijas komitejas 25. sesijas darba kārtībā un par kuriem Vācijas Federatīvā Republika bija izteikusi savas iebildes. Visbeidzot, Vācijas Federatīvā Republika nav konstatējusi, ka vienas nedēļas termiņš, kas pagājis no lēmuma priekšlikuma aprobācijas Pastāvīgo pārstāvju komitejā līdz brīdim, kad Padome pieņēmusi apstrīdēto lēmumu, ir tik pārmērīgs, ka tas rada šaubas par to, vai šī iestāde ir izpildījusi savu lojālas sadarbības ar dalībvalstīm pienākumu.
2

Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar tiesvedību starp European Federation for Cosmetic Ingredients (turpmāk tekstā – “EFfCI”) un Secretary of State for Business, Innovation and Skills (Valsts sekretārs uzņēmējdarbības, inovāciju un profesionālās kvalifikācijas jomā, turpmāk tekstā – “Valsts sekretārs uzņēmējdarbības jomā”) un Attorney General, piedaloties Cruelty Free International, agrākajam British Union for the Abolition of Vivisection, un European Coalition to End Animal Experiments par šajā normā paredzētā tirdzniecības aizlieguma tvērumu.
30

Šajā argumentētajā atzinumā Komisija patiešām atsaucās arī uz to, ka Itālijas tiesību aktos nav paredzēta kompensācijas sistēma “konkrēti” personām, kas cietušas no slepkavībām un smagiem miesas bojājumiem, kuri neietilpst speciālajos likumos paredzētajos gadījumos, kā arī izvarošanā un citu smagu seksuāla rakstura uzbrukumos cietušajiem, vai arī uz to, ka šajos tiesību aktos no kompensācijas sistēmas ir pilnībā izslēgti tādi nodarījumi “kā” slepkavība un seksuāla vardarbība. Tomēr jau no veida, kā šī iestāde atsaukusies uz minētajiem tiesību aktiem, izriet, ka šādi tā ir vienīgi gribējusi uzskatāmāk parādīt konkrētās sekas Itālijas Republikas neapstrīdētajam apstāklim, ka visi tīšie, vardarbīgie noziegumi nav iekļauti Itālijā spēkā esošajā kompensācijas sistēmā, tādējādi neaprobežodama apgalvotās pienākumu neizpildes priekšmetu ar minētajiem piemēriem vien.
64

No visiem iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet, ka uz otro jautājumu ir jāatbild, ka Direktīvas 95/46 7. panta f) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts dalībvalsts regulējums, atbilstoši kuram tiešsaistes plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu sniedzējs šo pakalpojumu lietotāja personas datus bez viņa piekrišanas var iegūt un izmantot tikai tad, ja šī iegūšana un izmantošana ir nepieciešama, lai nodrošinātu minēto pakalpojumu konkrētu lietošanu attiecīgajam lietotājam un veiktu ar to saistītos norēķinus, un mērķis nodrošināt minēto pakalpojumu vispārēju funkcionēšanas spēju nevar attaisnot minēto datu izmantošanu pēc konkrēta pakalpojumu izmantošanas procesa beigām.
5

Lēmuma 2011/278 preambulas 8. apsvērums ir izteikts šādi: “Lai noteiktu līmeņatzīmes, Komisija kā atskaites punktu ir izmantojusi to 10 % 2007. un 2008. gadā siltumnīcefekta gāzu emisijas ziņā efektīvāko iekārtu vidējo aritmētisko rādītāju, par kurām ir apkopoti dati. Turklāt Komisija saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 1. punktu ir analizējusi visas nozares, kurām I pielikumā ir iekļauta produkta līmeņatzīme, pamatojoties uz papildu informāciju, kas saņemta no vairākiem avotiem, un uz īpašu pētījumu, kurā analizēti efektīvākie paņēmieni un samazinājuma potenciāls Eiropas un starptautiskā līmenī, lai noskaidrotu, vai minētais atskaites punkts pietiekami atspoguļo efektīvākos paņēmienus, aizstājējus, alternatīvus ražošanas procesus, augstas efektivitātes koģenerāciju, dūmgāzu energoefektīvu izmantošanu, biomasas izmantošanu un oglekļa dioksīda uztveršanu, transportēšanu un uzglabāšanu, ja šādas iekārtas ir pieejamas. Līmeņatzīmju vērtību noteikšanā izmantotie dati ir iegūti no plaša avotu klāsta, lai aptvertu pēc iespējas vairāk iekārtu, kas 2007. un 2008. gadā ražojušas līmeņatzīmes produktu. Pirmkārt, datus par to emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas [..] iekārtu siltumnīcefekta gāzu rādītājiem, kuras ražo līmeņatzīmju produktus, ir savākušas attiecīgās Eiropas nozaru asociācijas, pamatojoties uz noteiktiem noteikumiem, tā sauktajiem nozaru noteikumu krājumiem, vai arī dati ir savākti to vārdā. Kā atsauci šiem noteikumu krājumiem Komisija sniedza norādījumus par līmeņatzīmju datu kvalitāti un verifikācijas kritērijiem ES [emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā]. Otrkārt, lai papildinātu Eiropas nozaru asociāciju savāktos datus, konsultanti Eiropas Komisijas vārdā vāca datus no iekārtām, par kuriem nozarē nebija datu, kā arī datus un analīzi sniedza dalībvalstu kompetentās iestādes.”
27

Ar 2008. gada 15. aprīļa lēmumu SVB noraidīja šo lūgumu, pamatojot ar to, ka laikposmā no 15. līdz 65. dzimšanas dienai F. Wieland nav bijis apdrošināts atbilstoši AOW. 2008. gada 3. oktobrī attiecīgā persona informēja SVB, ka no šā datuma viņa pamata dzīvesvieta ir bijusi Austrijā.
24

No tā izriet, ka minētās regulas 1. panta 2. punkta c) apakšpunktā norādītajā kategorijā var tikt ietvertas dažādas vielas, neatkarīgi no to sastāva vai to ražošanas procesa, ciktāl tām ir “jauna pirmatnējā molekulārā struktūra”.
37

Faktiski no šiem pēdējiem minētajiem noteikumiem izriet, ka Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā, ka RTVE pati izstrādā savu budžetu, ievērojot ne tikai sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas uzdevuma paredzamās izmaksas, bet arī paredzamos ieņēmumus, tostarp ieņēmumus no aplūkojamajiem nodokļu pasākumiem. Līdz ar to gadījumā, kad ieņēmumi no šiem pasākumiem būtu mazāki nekā paredzamā maksājumu summa un neļautu RTVE segt budžetā paredzētās sabiedriskā pakalpojuma izmaksas, valstij būtu jāpapildina “paredzētais budžets” ar iemaksām no tās vispārējā budžeta. Taču “paredzētais budžets” esot jāveido uz paredzamās ieņēmumu summas pamata, it īpaši no maksas televīzijas raidorganizāciju ieņēmumu nodokļa, un tādējādi šī summa tieši ietekmējot atbalsta apmēra summu. Tātad šī nodokļa ieņēmumu ietekme uz RTVE budžeta izpildi nevar tikt jaukta ar ietekmi, kāda paredzamajai nodokļa ieņēmumu summai ir uz minētā budžeta sākotnējo izveidi un attiecīgi uz atbalsta apmēra summu.
55

Tātad attiecībā uz teritorijā, kuru skar projekts, mītošo putnu sugu noteikšanu ir jāatzīst, ka, neraugoties uz atsauces uz IBA 98 neesamību, attiecīgajā ietekmes uz vidi novērtējumā ir norādīta šīs teritorijas nozīme putnu faunai, tajā ir to Putnu aizsardzības direktīvas I pielikumā uzskaitīto putnu sugu saraksts, kuras ir sastopamas šajā teritorijā, tostarp Otis tarda, un tajā ir norādīta katrai no šīm sugām piemērojamā aizsardzības kategorija. Tāpat minētajā novērtējumā ir norādīti arī noteikti pasākumi šo sugu saglabāšanai, piemēram, darbu pārtraukšana vairošanās un mazuļu audzināšanas periodā vai arī pļaušanas un koku zāģēšanas aizliegums laika posmā no marta līdz jūlijam, lai izvairītos no nelabvēlīgas ietekmes uz vairošanos. Komisija turklāt neprecizē iemeslus, kādēļ, ņemot vērā novērtējumā konkrēti minēto projektu, šie pasākumi ir nepietiekami.
41

Tādējādi šīs koncesijas var kvalificēt kā “atļaujas” Direktīvas 2006/123 noteikumu izpratnē, ciktāl neatkarīgi no to kvalifikācijas valsts tiesībās tās ir formāli akti, kas pakalpojumu sniedzējiem ir jāsaņem no valsts iestādēm, lai varētu veikt savu saimniecisko darbību.
27

Kā ģenerāladvokāts norādījis savu secinājumu 55. un 57. punktā, tā pati Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkta interpretācija ir jāattiecina uz pierādījumiem par preču zīmes pastāvēšanu, spēkā esamību un aizsardzības apjomu, jo minētajai tiesību normai šīs regulas sistēmā piemīt horizontāla loma, ciktāl tā ir piemērojama neatkarīgi no konkrētā procesa rakstura. No tā izriet, ka Īstenošanas regulas 50. noteikumu nevar interpretēt tādējādi, ka ar to apelācijas padomes rīcības brīvība ir paplašināta, to attiecinot arī uz jauniem pierādījumiem.
36

No tā izriet, ka, neraugoties uz ikviena pasākuma iepriekšēju paziņošanu, ar kuru tiek plānots ieviest vai grozīt jaunu atbalstu un kas ir viens no valsts atbalsta kontroles sistēmas pamatelementiem, ja dalībvalsts pieņemts atbalsta pasākums atbilst atbilstošajiem Regulā Nr. 800/2008 paredzētiem nosacījumiem, šī dalībvalsts var atsaukties uz iespēju tikt atbrīvotai no paziņošanas pienākuma. Un otrādi – no Regulas Nr. 800/2008 preambulas 7. apsvēruma izriet, ka valsts atbalsts, uz kuru šī regula neattiecas, ir pakļauts LESD 108. panta 3. punktā paredzētajam paziņošanas pienākumam.
34

Savas nostājas pamatojumam Vācijas Federatīvā Republika, pirmkārt, izvirza argumentus par iepriekšējo lauksaimniecības tirgu kopīgās organizācijas sistēmu, proti, uz to, kas izrietēja no Regulas Nr. 1234/2007, kuras preambulas 16. apsvērumā “salīdzināmā cena” tika definēta kā cena, kas izriet no Padomes politikas lēmuma. Šajā kontekstā šī dalībvalsts atgādina, ka Regulā Nr. 1234/2007 pilnvaras grozīt salīdzināmās cenas nepārprotami bija piešķirtas Padomei. Turklāt agrākā lauksaimniecības tirgu kopīgā organizācija, kā arī Vienotās TKO regulas un it īpaši tās 7. panta rašanās vēsture pierādot, ka sistēma attiecībā uz lauksaimniecības produktu cenu noteikšanas pasākumiem nav tikusi grozīta pēc būtības un ka “salīdzināmās cenas”, kas turpmāk tiek sauktas par “salīdzināmiem robežlielumiem”, joprojām ir KLP “drošības tīkls”.
21

Iesniedzējtiesa norāda, ka neatkarīgi no pamatlietas konkrētajiem apstākļiem tajā tāpat kā lietās, kurās ir taisīts 2004. gada 19. oktobra spriedums Zhu un Chen (C‑200/02, EU:C:2004:639) un 2011. gada 8. marta spriedums Ruiz Zambrano (C‑34/09, EU:C:2011:124), attiecībā uz A. Rendόn Marín pieņemtais uzturēšanās atļaujas Spānijā atteikums nozīmē, ka viņam piespiedu kārtā ir jāatstāj Spānijas teritorija un tātad Eiropas Savienības teritorija, no kā izriet, ka ieinteresētās personas diviem nepilngadīgajiem bērniem, kas ir atkarīgi no ieinteresētās personas, ir jāizbrauc no šīs teritorijas. Šī tiesa tomēr norāda, ka atšķirībā no 2004. gada 19. oktobra spriedumā Zhu un Chen (C‑200/02, EU:C:2004:639) un 2011. gada 8. marta spriedumā Ruiz Zambrano (C‑34/09, EU:C:2011:124) aplūkotajām situācijām piemērojamajā valsts tiesiskajā regulējumā ir paredzēts aizliegums piešķirt uzturēšanās atļauju, ja pieteicējam ir iepriekšēja kriminālsodāmība Spānijā.
43

Proti, jau tas vien, ka minētā prasītāja septiņus gadus pēc kārtas strādāja vienā un tajā pašā amata vietā, aizvietojot kādu darbinieci, kas no darba pienākumu izpildes bija pilnībā atbrīvota, lai pildītu arodbiedrības pārstāves pienākumus, ļauj secināt ne tikai to, ka attiecīgā persona atbilda darbam attiecīgajā amata vietā izvirzītajiem izglītības nosacījumiem, bet arī to, ka viņa strādāja to pašu darbu, ko strādā persona, kura viņai bija pastāvīgi jāaizvieto šajā ilgajā laikposmā, strādājot ar vieniem un tiem pašiem darba nosacījumiem.
5

Tās pašas direktīvas 20. pantā “Atskaitījumu koriģēšana” ir noteikts: “1. “Sākotnējo atskaitījumu koriģē saskaņā ar procedūru, kādu nosaka dalībvalstis, jo īpaši: a) ja šis atskaitījums bijis lielāks vai mazāks par to, uz kādu nodokļa maksātājam bijušas tiesības; b) ja pēc atmaksāšanas mainās faktori, kas izmantoti, lai noteiktu atskaitāmo summu, it īpaši ja ir anulēti pirkumi vai saņemti cenu samazinājumi [..] 2. Ražošanas līdzekļiem koriģēšana ilgst piecus gadus, ieskaitot gadu, kurā tie ir iegādāti vai ražoti. Koriģēšanu katru gadu veic tikai par vienu piektdaļu no tiem piemērotā nodokļa. Koriģēšanu veic, balstoties uz svārstībām atskaitīšanas tiesībās nākamajos gados attiecībā pret atskaitīšanas tiesībām tajā gadā, kurā tie ir iegādāti vai ražoti. Atkāpjoties no iepriekšējās daļas, dalībvalstis var veikt koriģēšanu pilnus piecus gadus, sākot no brīža, kad šos ražošanas līdzekļus pirmoreiz lieto. Nekustamam īpašumam, kas iegādāts kā ražošanas līdzeklis, koriģēšanas laiku var pagarināt līdz pat divdesmit gadiem. [..]”
37

Turklāt cīņa pret starptautisko noziedzību ietilpstot KĀDP. Šajā ziņā ES un Tanzānijas nolīguma mērķis neesot aizsargāt brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, to uzlūkojot gan no iekšēja, gan ārēja skatpunkta attiecībā pret Savienību. It īpaši ar šo nolīgumu dalībvalstu kompetentajām iestādēm neesot liegtas ne izmeklēšanas pilnvaras, ne arī pilnvaras veikt kriminālvajāšanu un tiesāt operācijā Atalanta iesaistīto spēku aizturētās personas, bet gan drīzāk ar to cenšas novērst sodīšanas neesamību, sniedzot iespēju nodot minētās personas valstij reģionā, kurā norisinās šī operācija, ja neviena dalībvalsts kompetentā iestāde nevēlas uzsākt kriminālvajāšanu pret šīm personām.
40

Šajā ziņā no īstenošanas pasākumu 68. panta 1. punkta izriet, ka “[jebkurus] nepareizi izmaksātos līdzekļus atgūst”. Šajā punktā tādējādi ir precizēta minētā 68. panta piemērošanas joma, to sašaurinot līdz to summu atgūšanai, kas izmaksātas atbilstoši šim īstenošanas pasākumam. Taču nav strīda par to, ka šajā lietā apelācijas sūdzības iesniedzējam summas tika izmaksātas, piemērojot DIP noteikumus, nevis īstenošanas pasākumus, kuri stājās spēkā pēc strīdīgajām izmaksām. Līdz ar to, nepieļaujot kļūdu tiesību piemērošanā, Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 27. un 28. punktā noteica, ka īstenošanas pasākumu 68. pants šajā lietā nav piemērojams, un apstāklim, ka šajā normā ir atsauce uz bijušajiem deputātiem, nav nozīmes šajā ziņā.
12

Ar 2008. gada 6. novembra vēstuli padomdevējs revidents to lūgumu noraidīja. Vispirms tas norādīja, ka šis līgums stricto sensu nebija pamatots ar leģitīmām interesēm aizsargāt komercnoslēpumus un citu konfidenciālu informāciju. Tādējādi tas norādīja, ka to izskatīs, ņemot vērā to tiesības tikt uzklausītām. Šajā ziņā tas norādīja, ka attiecīgā apelācijas sūdzības iesniedzēju argumentācija attiecās uz Degussa rīcību un, lai Komisija to varētu ņemt vērā kā atbildību mīkstinošu apstākli, tās pierādījumu spēks ir jāpārbauda, salīdzinot to ar Degussa sniedzamo paziņojumu. Turklāt uzklausīšana slēgtā sēdē liegtu Degussa tiesības mutiski atbildēt uz apelācijas sūdzību iesniedzēju apgalvojumiem, ar kuriem tā tiek apsūdzēta vismaz netieši. Attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju piedāvāto alternatīvo risinājumu tas piebilda, ka tas nav īstenojams, jo ne brīdis, kad sarunas apelācijas sūdzības iesniedzēju un Degussa starpā beigsies, ne to iznākums nav zināms.
12

To pirmais pamats attiecas uz EKL 81. panta, personiskās atbildības principa, nevainīguma prezumpcijas un vainojamības principa pārkāpumu. Ar otro pamatu tās norāda, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi to tiesības tikt uzklausītām un LESD 296. pantu, ciktāl tā atteicās piekrist to argumentiem par apstrīdētā lēmuma pretrunīgumu 2011. gada 3. marta spriedumam Siemens un VA Tech Transmission & Distribution/Komisija (no T‑122/07 līdz T‑124/07, EU:T:2011:70). To trešais pamats attiecas uz to, ka Vispārējā tiesa nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu un ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu. Ar ceturto pamatu, kas ir izvirzīts pakārtoti, tās apgalvo, ka Vispārējā tiesa nav ievērojusi tiesiskās noteiktības principu, nulla poena sine lege certa principu, kā arī nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu. Visbeidzot, piektais pamats, kas arī ir izvirzīts pakārtoti, attiecas uz EKL 81. panta, to tiesību tikt uzklausītām un Regulas Nr. 1/2003 23. panta pārkāpumu.
22

Gadījumā, ja minētā deklarācija nebūtu spēkā, iesniedzējtiesa, ņemot vērā to, ka nodarījumi, par kuriem Vācijā un Polijā notika kriminālvajāšana, ir vieni un tie paši, vēlas noskaidrot, vai Kolobžegas rajona prokuratūras pieņemtā lēmuma dēļ var uzskatīt, ka attiecībā uz apsūdzēto ir ticis pasludināts “galīgs tiesas spriedums” KĪŠN 54. panta izpratnē, vai arī viņš ir “ticis attaisnots [..] ar galīgu tiesas spriedumu” Hartas 50. panta izpratnē. Iesniedzējtiesa uzskata, ka pamatlieta atšķiras no lietas, kurā tika taisīts 2014. gada 5. jūnija spriedums M (C‑398/12, EU:C:2014:1057), jo pirms 2006. gada 22. decembra lēmuma par kriminālvajāšanas izbeigšanu nebija veikta padziļināta izmeklēšana. Tāpat iesniedzējtiesai ir šaubas par to, vai šāda lēmuma galīgais raksturs ir atkarīgs no noteiktu tādu pienākumu izpildes, ar kuriem tiek sodīta prettiesiskā rīcība.
2

Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp Silvia Georgiana Câmpean, no vienas puses, un Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Mediaş (Medias pašvaldības publisko līdzekļu administrācija, Rumānija) un Administraţia Fondului pentru Mediu (Vides fonda administrācija, Rumānija), no otras puses, par tāda nodokļa atmaksu, kas ir ticis iekasēts, pārkāpjot Savienības tiesības, un kas S. G. Câmpean ir bijis jāsamaksā, reģistrējot Rumānijā mehānisko transportlīdzekli, kurš ievests no citas dalībvalsts, kā arī ar to saistīto procentu samaksāšanu.
19

Tālāk Klagenævnet for Udbud (Publisko iepirkumu sūdzību izskatīšanas komisija) norāda, ka paziņojumā par līgumu Banedanmark nav izvirzījusi minimālās kvalifikācijas prasības attiecībā uz pretendentu tehniskajām spējām un tai būtu jāveic kandidatūru kvalitatīvais vērtējums tikai tad, ja to skaits būtu lielāks par sešiem. Tātad Per Aarsleff varēja tikt izvēlēta priekšatlasē savā vārdā, neesot daļa no grupas Aarsleff un Pihl. Fakts, ka Per Aarsleff iestājās šīs grupas vietā, turklāt neietekmējot pretendentu situāciju, jo neviens no kandidātiem netika izslēgts no priekšatlases un neviens no tiem arī nebūtu izslēgts, ja Per Aarsleff būtu pieteikusies pati par sevi. Turklāt esot jānošķir situācija, kurā izmaiņas grupā notiek pirms līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas, no situācijas, kurā šīs izmaiņas notiek pēc šīs piešķiršanas.
d)

no pārkāpuma izrietošs budžeta parāds – summas, kuras ir jāatgūst Eiropas Kopienu vispārējā budžetā un/vai to vai to vārdā pārvaldītajos budžetos, kā arī ar to saistītajos līdzfinansēšanas budžetos saistībā ar to, ka to pamatā ir Kopienu fondu līdzekļu un ar tiem saistītā līdzfinansējuma līdzekļu neatbilstoša izmantošana un/vai līdzekļu nepamatota saņemšana atbilstoši pasākumiem, kas ir daļa no šo fondu pilnīgas vai daļējas finansēšanas sistēmas;
2)

Regulas Nr. 2913/92, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 648/2005, 236. panta 1. punkts, to skatot kopsakarā ar Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu tiesību normām, ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā kā pamatlietā aplūkotā, ņemot vērā, ka pievienotās vērtības nodoklis par precēm, kas reeksportētas kā ārpuskopienu preces, nav jāmaksā gadījumā, ja šīs preces to reeksportēšanas dienā nav izņemtas no šīs direktīvas 61. pantā paredzētajām muitas procedūrām, pat ja muitas parāds ir radies tikai un vienīgi, pamatojoties uz Regulas Nr. 2913/92, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 648/2005, 204. pantu, nav neviena pievienotās vērtības nodokļa parādnieka. Šīs regulas 236. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nav piemērojams ar pievienotās vērtības nodokļa atmaksu saistītajās situācijās.
54

Attiecībā uz pamatlietā aplūkojamo tiesisko regulējumu no Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem izriet, ka nodoklis par Vācijā esoša nekustamā dāvinājumu saskaņā ar ErbStG tiek aprēķināts, vienlaicīgi pamatojoties uz šī nekustamā īpašuma vērtību un iespējamajām radniecības saiknēm starp dāvinātāju un apdāvināto. Ne viens, ne otrs no abiem šiem kritērijiem nav atkarīgs no dāvinātāja vai apdāvinātā dzīvesvietas. Tādēļ, kā savu secinājumu 62. punktā norādījis ģenerāladvokāts, runājot par nodokļa summu, kas ir jāmaksā par Vācijā esoša nekustamā īpašuma dāvinājumu, nav nekādu objektīvu atšķirību, kas pamatotu nevienlīdzīgu attieksmi nodokļu jomā attiecīgi starp tādu situāciju, kurā neviena no dāvinājuma darījuma pusēm nedzīvo šajā dalībvalstī, un tādu situāciju, kurā vismaz viena puse dzīvo minētajā dalībvalstī. Līdz ar to S. Hünnebeck meitu situācija ir salīdzināma ar jebkura apdāvinātā situāciju, kas Vācijā esošu nekustamo īpašumu saņem dāvinājumā no personas, kura dzīvo Vācijas teritorijā un ar kuru tai ir vecāku un bērnu radniecības saikne, kā arī ar tāda apdāvinātā situāciju, kas dzīvo šajā teritorijā un saņem šādu dāvinājumu no personas, kura tajā nedzīvo (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2010. gada 22. aprīlis, Mattner, C‑510/08, EU:C:2010:216, 36. punkts).