Lieta C‑101/15 P

Pilkington Group Ltd u.c.

pret

Eiropas Komisiju

“Apelācija — Aizliegtas vienošanās — LESD 101. pants — 1992. gada 2. maija Eiropas Ekonomiskas zonas līguma 53. pants — Automašīnu stiklu Eiropas tirgus — Nolīgumi par tirgu sadali un apmaiņa ar komerciāli sensitīvu informāciju — Naudas sodi — 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai — 13. punkts — Pārdošanas apjoms — Regula (EK) Nr. 1/2003 — 23. panta 2. punkta otrā daļa — Likumiskais naudas soda maksimālais apmērs — Valūtas maiņas kurss naudas soda maksimālā apmēra aprēķināšanai — Naudas soda apmērs — Neierobežota kompetence — Viena produkta uzņēmumi — Samērīgums — Vienlīdzīga attieksme”

Kopsavilkums – Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 7. septembra spriedums

Konkurence – Naudas sodi – Summa – Noteikšana – Kritēriji – Nepieciešamība atšķirīgi izturēties pret dažādiem vienā pārkāpumā iesaistītiem uzņēmumiem atkarībā no to kopējā apgrozījuma – Pienākums diferencēt atkarībā no naudas soda procentuālās daļas no uzņēmumu kopējā apgrozījuma – Neesamība – Vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums – Neesamība

Tas, ka Komisija, nosakot naudas soda apmēru, kas piemērots par konkurences noteikumu pārkāpumu, ņem vērā pārdošanas apjomus, kas sasniegti saskaņā ar līgumiem, kuri noslēgti pirms pārkāpuma laikposma un kuri nav tikuši pārslēgti pārkāpuma laikposmā, ir pamatoti, ja šie pārdošanas apjomi ļauj atspoguļot pārkāpuma ekonomisko nozīmi, ievērojot gan inkriminētās aizliegtās vienošanās tvērumu un darbības veidu, gan šīs vienošanās vispārējo mērķi attiecībā uz tirgus stabilitāti, tādēļ kolūzija attiecībā uz katru piegādes līgumu nav nepieciešama, lai sasniegtu šo mērķi. Šādos apstākļos kolūzijas nepieciešamība attiecībā uz noteiktu piegādes līgumu ir atkarīga no piegāžu sadales, subjektīvas vajadzības veikt pasākumus, lai saglabātu attiecīgās tirgus daļas, kā arī no katra līguma spējas radīt ievērojamas pārmaiņas katra aizliegtās vienošanās dalībnieka iecerētajā vispārējās piegādes shēmas daļā. Šajā ziņā automašīnu stikla piegāžu sadale starp sodītās aizliegtās vienošanās dalībniekiem, runājot gan par esošajiem piegādes līgumiem, gan jaunajiem līgumiem, attiecas uz šo dalībnieku darbību kopumā konkrētajā tirgū, ja it īpaši saskaņā ar aizliegtās vienošanās darbības veidu šāda vienošanās ietver korektīvus pasākumus, kuros tiek ņemti vērā esošie piegādes līgumi. No tā izriet, ka pārdošanas apjoms, kas gūts, pamatojoties uz līgumiem, kuri noslēgti pirms pārkāpuma laikposma un kuri pašā pārkāpuma laikposmā nav tikuši pārslēgti, ir jāuzskata par aizliegtās vienošanās darbībās ietilpstošiem līgumiem. (sal. ar 21.–23. punktu)

Regulas Nr. 1/2003 23. pantā nav nevienas norādes par valūtas maiņas kursu, kāds būtu jāizmanto, lai noteiktu likumisko naudas soda maksimālo apmēru, ja šīs tiesību normas 2. punktā minētais kopējais apgrozījums ir izteikts kādā citā valūtā, nevis euro. Šajā ziņā ir jāatsaucas uz likumiskā naudas soda maksimālā apmēra mērķi, proti, novērst, ka tiek uzlikti naudas sodi, kurus – kā to ir iespējams paredzēt – uzņēmumi nebūs spējīgi samaksāt, ņemot vērā to lielumu, kas – kaut arī aptuveni un neprecīzi – ir noteikts atkarībā no uzņēmumu kopējā apgrozījuma. Tāpēc, ņemot vērā šo mērķi, principā tieši saistībā ar ekonomisko realitāti, kāda tā ir bijusi iepriekšējā uzņēmējdarbības gadā pirms lēmuma pieņemšanas par sodīšanu par EKL 81. panta pārkāpumu, ir jānosaka maksimālais apmērs, kas izriet no Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta otrās daļas. Šāds konstatējums ir saderīgs ar Savienības likumdevēja izvēli apgrozījumu, kas ir gūts pēdējā noslēgtajā uzņēmējdarbības gadā pirms lēmuma par naudas soda apmēra noteikšanu pieņemšanas, izraudzīties principā kā atskaites vērtību, kas ir iepriekš nosakāma un kas vislabāk atspoguļo uzņēmuma finanšu spējas datumā, kad tiek atzīta tā atbildība par pārkāpumu un kad Komisija tam piemēro finansiālu sankciju. Šāda izvēle pamato arī to, ka šajā laikposmā spēkā esošais valūtas maiņas kurss tiek izraudzīts šīs atsauces vērtības konvertācijas vajadzībām, ja šī vērtība ir izteikta kādā citā valūtā, nevis euro. Pirmkārt, runājot par uzņēmuma finanšu spējas novērtēšanu, Savienības likumdevēja izvēlei atbilstīga šajā ziņā ir atsaukšanās nevis uz valūtas maiņas kursu, kas ir spēkā lēmuma par naudas soda piemērošanu pieņemšanas datumā, bet gan uz vidējo valūtas maiņas kursu iepriekšējā uzņēmējdarbības gadā pirms šī lēmuma pieņemšanas, tāpēc ka šis pēdējais vislabāk atspoguļo ekonomisko realitāti, kāda tā bijusi minētajā uzņēmējdarbības gadā. Pretējā gadījumā šādas ekonomiskās realitātes vērtējumu katrā ziņā izkropļotu ārēji un nejauši faktori, piemēram, valūtas maiņas kursa izmaiņas, kas notikušas laikposmā pēc vērtējuma veikšanas. Otrkārt, šāda konvertācijas metode atbilst prasībai par likumiskā naudas soda maksimālā apmēra paredzamību, jo šādas metodes pamatā ir maiņas kurss, kas ir iepriekš zināms pirms Komisijas lēmuma par naudas soda piemērošanu pieņemšanas, un atbilstoši šādai metodei ir iespējams iepriekš noteikt šī naudas soda maksimālo apmēru. Treškārt, runājot par likumiskā maksimālā apmēra mērķi, absolūta aizsardzība pret valūtas svārstībām līdz lēmuma par naudas soda piemērošanu pieņemšanai ir nevis likumiskā naudas soda maksimālā apmēra autonoms mērķis, bet gan drīzāk tādas aizsardzības aspekts, ko šis maksimālais apmērs sniedz pret pārmērīgiem un nesamērīgiem naudas sodiem. Lai arī likumiskais maksimālais apmērs ierobežo valūtas svārstību iespējamās nelabvēlīgās sekas, no tā neizriet nedz tas, ka šis maksimālais apmērs ir absolūta aizsardzība pret šādām svārstībām, nedz tas, ka attiecīgais valūtas maiņas kurss minētā maksimālā apmēra noteikšanai ir tieši tāds, kāds ir spēkā lēmuma par naudas soda piemērošanu pieņemšanas datumā. (sal. ar 35., 36. un 38.–45. punktu)

Runājot par tāda naudas soda aprēķina metodi, kas piemērots par Savienības konkurences tiesību pārkāpumu, uzņēmumi, kuru grāmatvedība tiek kārtota kādā citā valūtā, nevis euro, necieš no nevienlīdzīgas attieksmes salīdzinājumā ar uzņēmumiem, kuru grāmatvedība tiek kārtota euro, sakarā ar pirmo minēto uzņēmumu valūtas risku. Valūtas svārstībām ir nejaušības raksturs, kas var radīt kā priekšrocības, tā neērtības, ar kurām uzņēmumiem, kuri daļu no sava pārdošanas apjoma gūst eksporta tirgos, parasti ir jāsaskaras savā komercdarbībā un kuru esamība pati par sevi nav tāda, lai atkarībā no pārkāpuma smaguma un ilguma noteikto likumisko naudas soda apmēru padarītu par neatbilstošu. (sal. ar 48. punktu)

Samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principiem nav pretrunā tas, ka, piemērojot par Savienības konkurences tiesību pārkāpumu uzlikta naudas soda pamatsummas aprēķina metodi saskaņā ar Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu, 13. punktu, uzņēmumam, kura darbība ir daudz vairāk koncentrēta uz tādu preču un pakalpojumu pārdošanu, kas ir tieši vai netieši saistīti ar pārkāpumu, tiek piemērots naudas sods, kas proporcionāli šī uzņēmuma kopējam apgrozījumam ir daudz lielāks nekā visiem pārējiem uzņēmumiem attiecīgi piemērotā naudas soda proporcija. Komisijai, nosakot naudas soda apmēru gadījumā, kad naudas sodi tiek piemēroti vairākiem vienā un tajā pašā pārkāpumā iesaistītiem uzņēmumiem, nav jānodrošina, lai naudas sodu galīgie apmēri atainotu attiecīgo uzņēmumu diferenciāciju atkarībā no to kopējā apgrozījuma. Procentuālās daļas atšķirība, kādu naudas sods veido attiecībā pret attiecīgo uzņēmumu kopējo apgrozījumu, pati par sevi nav pietiekams pamats, lai attaisnotu Komisijas atkāpšanos no pašas noteiktās aprēķina metodes. Tas mazāk diversificētiem uzņēmumiem pat sniegtu priekšrocību, pamatojoties uz kritērijiem, kuriem nav nekāda sakara ar pārkāpuma smagumu un ilgumu. (sal. ar 64.–66. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 67. un 76. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 68. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 71. punktu)