Civildienesta noteikumu 29. panta 1. punkta d) [b)] apakšpunktā katrai iestādei ir ļauts rīkot iestādes iekšējo konkursu, kurā piedalās tikai ierēdņi un pagaidu darbinieki. Tādējādi jēdziens “iestādes iekšējs konkurss” šī panta izpratnē principā attiecas uz visām iestādes dienestā esošajām personām jebkādā statusā. Pagaidu darbiniekus, kas tieši pieņemti darbā izpildaģentūrā, Regulas Nr. 58/2003, ar ko nosaka statūtus izpildaģentūrām, kurām uztic konkrētus Kopienas programmu pārvaldības uzdevumus, 18. panta 1. punkta izpratnē, nevar uzskatīt par esošiem Komisijas dienestā, ņemot vērā, ka šīm aģentūrām, neskatoties uz kontroles apmēru, kādu pār tām īsteno Komisija gan attiecībā uz to struktūrvienību sastādīšanu, gan attiecībā uz uzdevumu izpildi, ir dienesti, kuri nesaplūst ar Komisijas dienestiem.

Civildienesta noteikumu iestādēm piešķirtās plašās novērtējuma brīvības īstenošanai konkursu organizēšanas jomā ir jābūt saderīgai ar Civildienesta noteikumu 27. panta pirmās daļas imperatīvajām tiesību normām, saskaņā ar kurām jebkuras darbā pieņemšanas procedūras mērķis ir nodrošināt, lai iestāde saņemtu pakalpojumus, ko sniedz visspējīgākie, visefektīvākie un visgodprātīgākie ierēdņi, kas atbilst arī šo Civildienesta noteikumu 29. panta 1. punktam. No tā izriet, ka tad, kad iestāde rīko iekšējo konkursu, tai ir jāņem vērā vienlaikus Civildienesta noteikumu 27. panta pirmā daļa un 29. pants.

Vienlīdzīgas attieksmes princips ir pārkāpts, ja divām personu kategorijām, kuru juridiskais un faktiskais stāvoklis būtiski neatšķiras, tiek piemērota atšķirīga attieksme vai ja dažādas situācijas tiek aplūkotas vienādi, ja vien šāda attieksme nav objektīvi pamatota. Tāpat tas ir ar nediskriminācijas principu, kurš ir vienīgi vispārējā vienlīdzības principa specifiska izpausme un kurš kopā ar pēdējo minēto principu ir viens no Savienības tiesību pamattiesībām, kuru ievērošanu nodrošina Tiesa.

Šajā sakarā, ja iestāde nolemj organizēt iekšējo konkursu atbilstoši Civildienesta noteikumiem, šāds konkurss, kura viens no mērķiem ir šīs iestādes pagaidu darbinieku iecelšana par štata darbiniekiem, pats pēc sava rakstura ir paredzēts tikai šīs iestādes dienestā esošajiem ierēdņiem un pagaidu darbiniekiem, lai arī kādā statusā tie būtu nodarbināti. Šie ierēdņi un pagaidu darbinieki, ieskaitot tos, kas ir norīkojumā ārpus iestādes, tātad nav tādā pat juridiskā un faktiskā stāvoklī attiecībā uz iespēju piekļūt šādam konkursam, salīdzinājumā ar izpildaģentūras, kas ir nošķirta no šīs iestādes, dienestā esošiem pagaidu darbiniekiem, kuri līdz ar to nav šīs iestādes dienestā. Tāpēc nevar likumīgi apgalvot, ka paziņojumā par konkursu esot pārkāpti vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principi, atļaujot vienas iestādes ierēdņiem, ieskaitot tos, kuri pagaidu darbinieka statusā ir norīkoti darbā izpildaģentūrā, iesniegt savu kandidatūru iekšējā konkursā, bet liedzot piekļuvi tiem pagaidu darbiniekiem, kurus šīs aģentūras nodarbina tieši.

(skat. 48.–50. punktu)

Pirmās instances tiesa: spriedums, 1990. gada 8. novembris, Bataille u.c./Parlaments, T‑56/89, EU:T:1990:64, 47. punkts.

Civildienesta tiesa: spriedums, 2009. gada 24. septembris, Brown/Komisija, F‑37/05, EU:F:2009:121, 64. punkts un tajā minētā judikatūra.