ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
43

Attiecībā uz vienlīdzīgas attieksmes principu ir jānorāda, ka šis princips paredz, ka līdzīgas situācijas netiek aplūkotas atšķirīgi un dažādas situācijas netiek aplūkotas vienādi, ja vien šāda pieeja nav objektīvi pamatota. Atšķirīgas situācijas raksturojošie elementi un tātad to salīdzināmība it īpaši ir jānosaka un jānovērtē, ievērojot attiecīgo tiesību normu priekšmetu un mērķi, ar to saprotot, ka šajā nolūkā ir jāņem vērā jomas, kurai pieder attiecīgais akts, principi un mērķi (spriedumi, 2008. gada 16. decembris, Arcelor Atlantique un Lorraine u.c., C‑127/07, EU:C:2008:728, 23. un 26. punkts, kā arī 2017. gada 7. marts, RPO, C‑390/15, EU:C:2017:174, 41. un 42. punkts).
5

Minētās īstenošanas regulas 1. pantā ir noteikts: “1. Ar šo tiek noteikts galīgais antidempinga maksājums tādu ĶTR izcelsmes keramikas galda piederumu un virtuves piederumu importam (izņemot keramikas nažus, no keramikas izgatavotas garšvielu dzirnaviņas un šo dzirnaviņu keramikas daļas, kas paredzētas malšanai, mizojamos nažus no keramikas, nažu asinātājus no keramikas un no kordierīta keramikas izgatavotus picas akmeņus, kurus izmanto picu vai maizes cepšanai), kurus patlaban klasificē ar KN kodiem ex 6911 10 00, ex 6912 00 10, ex 6912 00 30, ex 6912 00 50 un ex 6912 00 90 (TARIC kodi 6911100090, 6912001011, 6912001091, 6912003010, 6912005010 un 6912009010). 2. Galīgā antidempinga maksājuma likme, ko piemēro 1. punktā aprakstīt[ajai] turpmāk minēto uzņēmumu ražojumu neto cenai ar piegādi līdz Savienības robežai pirms nodokļa samaksas, ir šāda. 3. Šā panta 2. punktā minētajiem uzņēmumiem noteiktās individuālās antidempinga maksājumu likmes piemēro tikai tad, ja dalībvalstu muitas dienestiem tiek uzrādīts derīgs rēķins, kas atbilst II pielikumā minētajām prasībām. Ja šāds rēķins netiek uzrādīts, piemēro “visiem pārējiem uzņēmumiem” noteikto maksājumu. 4. Ja nav noteikts citādi, piemēro spēkā esošos noteikumus par muitas nodokļiem.”
28

No minētā izriet, ka nozīme, kas attiecīgi piešķirama dažādiem īpašumtiesību pārejas kritērijiem Direktīvas 2001/23 izpratnē, noteikti atšķiras atkarībā no veiktās darbības, pat no attiecīgajā uzņēmumā, uzņēmējsabiedrībā vai uzņēmējsabiedrības daļā izmantotajām ražošanas vai pārvaldības metodēm (spriedums, 2015. gada 26. novembris, Aira Pascual un Algeposa Terminales Ferroviarios, C‑509/14, EU:C:2015:781, 34. punkts).
26

Atskaitīšanas sistēmas mērķis ir pilnībā atbrīvot uzņēmēju no PVN, kas tam ir jāmaksā vai ko tas ir samaksājis saistībā ar visu savu saimniecisko darbību. Tādējādi kopējā PVN sistēma nodrošina neitralitāti attiecībā uz nodokļa piemērošanu visām saimnieciskajām darbībām neatkarīgi no to mērķa vai rezultātiem, ar noteikumu, ka šīm darbībām principā ir piemērojams PVN (it īpaši skat. spriedumus, 2009. gada 29. oktobris, SKF, C‑29/08, EU:C:2009:665, 56. punkts, un 2013. gada 18. jūlijs, AES‑3C Maritza East 1, C‑124/12, EU:C:2013:488, 26. punkts).
17

Proti, šajos abos noteikumos paredzēts tostarp, ka, ja persona ir izdarījusi vairākus noziedzīgos nodarījumus pirms notiesāšanas par katru no šiem nodarījumiem ar atsevišķu sodu ar atsevišķiem notiesājošiem spriedumiem, šo sodu izpildei valsts tiesa piespriež šai personai vienu kopējo sodu, kas atbilst vissmagākajam uzliktajam sodam. Būtībā no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka šajā gadījumā vissmagākais sods ietver sākotnējos vieglākos sodus. Turklāt no šiem noteikumiem izriet, ka, ja viens no sākotnējiem sodiem ir jau daļēji vai pilnībā izpildīts, izpildes nolūkā tas ir atskaitāms no kopējā soda, ja tas ir tā paša veida sods.
90

Proti, no Komisijas priekšlikuma [COM(2001) 447, galīgā redakcija], uz kura pamata tika pieņemta Regula Nr. 343/2003, pamatojuma izriet, pirmkārt, ka patvēruma pieteikums ir uzskatāms par iesniegtu, kolīdz patvēruma meklētāja nodoms ir apstiprināts kompetentajā iestādē, un, otrkārt, ka šīs regulas 4. panta 2. punkts ir pārņemts no atbilstoši Dublinas 1990. gada 15. jūnija konvencijas 18. pantam izveidotās komitejas 1997. gada 9. septembra Lēmuma Nr. 1/97 par dažiem noteikumiem konvencijas īstenošanai (OV 1997, L 281, 1. lpp.) 2. panta. Pēdējā minētā panta 1. punktā bija precizēts, ka patvēruma pieteikums ir uzskatāms par iesniegtu “no brīža, kad attiecīgās dalībvalsts iestādes par to ir tikušas informētas rakstveidā – atkarībā no situācijas, ar patvēruma meklētāja iesniegtu veidlapu vai iestāžu sagatavotu ziņojumu”.
21

Attiecībā uz Regulas Nr. 139/2004 mērķiem no tās preambulas 5., 6. un 8. apsvēruma izriet, ka ar to ir paredzēts nodrošināt, ka uzņēmumu reorganizācija nerada ilgstošu kaitējumu konkurencei. Līdz ar to no šiem apsvērumiem izriet, ka Savienības tiesībās ir jāietver noteikumi, kas piemērojami koncentrācijām, kuras var būtiski kavēt konkurenci iekšējā tirgū vai ievērojamā tā daļā, un kuri ļauj efektīvi kontrolēt koncentrācijas atkarībā no to ietekmes uz Savienības konkurences struktūru. Tādēļ šī regula ir piemērojama nozīmīgām strukturālām izmaiņām, kuru sekas tirgū ietekmēs arī tās valstis, kas nav dalībvalstis.
7

Karaļa dekrēta Nr. 240/2007 15. pantā ir noteikts: “1. Sabiedriskās kārtības, sabiedriskās drošības un sabiedrības veselības aizsardzības interesēs attiecībā uz Eiropas Savienības dalībvalstu un citu Eiropas Ekonomikas zonas līguma līgumslēdzēju valstu pilsoņiem vai viņu ģimenes locekļiem piemēro kādu no šādiem pasākumiem: [..] c) izdod rīkojumu par nogādāšanu līdz Spānijas robežai vai izraidīšanu no tās teritorijas. Lēmumu par tādu Eiropas Savienības dalībvalstu pilsoņu vai citu Eiropas Ekonomikas zonas līguma līgumslēdzēju valstu pilsoņu vai viņu ģimenes locekļu neatkarīgi no viņu valstspiederības izraidīšanu, kuri ir ieguvuši pastāvīgās uzturēšanās tiesības Spānijā, drīkst pieņemt tikai nopietnu sabiedriskās kārtības vai sabiedriskās drošības apsvērumu dēļ. Turklāt pirms šāda lēmuma pieņemšanas ir jāņem vērā attiecīgās personas uzturēšanās ilgums, sociālā un kulturālā integrācija Spānijā, tās vecums, veselības stāvoklis, ģimenes un ekonomiskais stāvoklis, kā arī tas, cik stipras saiknes to vieno ar izcelsmes valsti. [..] 4. Ja minētais izraidīšanas lēmums tiek izpildīts vēlāk nekā divus gadus pēc tā pieņemšanas, kompetentajām iestādēm ir jāpārbauda un jāizvērtē iespējamās apstākļu izmaiņas, kas varētu būt notikušas pēc izraidīšanas lēmuma pieņemšanas, kā arī tas, vai konkrētā persona attiecīgajā brīdī faktiski apdraud sabiedrisko kārtību vai sabiedrisko drošību. 5. Nosakot kādu no iepriekš minētajā 1.–4. punktā paredzētajiem pasākumiem, ievēro šādus kritērijus: a) to nosaka saskaņā ar tiesību aktiem, kas reglamentē sabiedrisko kārtību un sabiedrisko drošību, un šajā jomā spēkā esošajiem normatīvajiem aktiem; b) to var atcelt pēc savas ierosmes vai pēc puses pieprasījuma, ja nepastāv iemesli, kas bija tā noteikšanas pamatā; c) to nedrīkst noteikt ekonomiskos nolūkos, d) nosakot šādu pasākumu sabiedriskās kārtības vai sabiedriskās drošības dēļ, tam ir jābūt balstītam tikai uz tās personas uzvedību, kurai tas tiek piemērots un kura katrā ziņā rada faktisku, attiecīgajā brīdī esošu un pietiekami nopietnu sabiedrības pamatinterešu apdraudējumu; šis apdraudējums ir jāizvērtē kompetentajai iestādei, balstoties uz lietas materiālos esošiem policijas, nodokļu vai tiesu iestāžu ziņojumiem. Iepriekšējas kriminālsodāmības pašas par sevi nav pamatojums šādu pasākumu veikšanai. [..]”
13

Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīvas 2009/103/EK par civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību (OV 2009, L 263, 11. lpp.) 3. pantā “Transportlīdzekļu obligātā apdrošināšana” ir paredzēts: “Katra dalībvalsts, ievērojot 5. pantu, veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka civiltiesiskā atbildība par to transportlīdzekļu lietošanu, kas parasti atrodas tās teritorijā, ir apdrošināta. Sedzamās atbildības apjomu un apdrošināšanas seguma noteikumus nosaka, pamatojoties uz pirmajā daļā minētajiem pasākumiem. Katra dalībvalsts veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka apdrošināšanas līgums attiecas arī uz: a) jebkuriem zaudējumiem vai miesas bojājumiem, kas izraisīti citu dalībvalstu teritorijā, saskaņā ar šo valstu tiesību aktiem; b) jebkuriem zaudējumiem vai miesas bojājumiem, ko guvuši dalībvalstu pilsoņi tiešā braucienā starp divām teritorijām, kurās ir spēkā līgums, ja par šķērsoto teritoriju neatbild valsts apdrošinātāju apvienība; šajā gadījumā uz zaudējumiem vai miesas bojājumiem attiecas spēkā esošie noteikumi par obligāto apdrošināšanu dalībvalstī, kuras teritorijā transportlīdzeklis parasti atrodas. Pirmajā daļā minētā apdrošināšana obligāti attiecas gan uz kaitējumu īpašumam, gan uz miesas bojājumiem.”
11

1994. gada 19. oktobraGesetz über die Bundespolizei (Federālās policijas likums) (BGBl. 1994 I, 2978. lpp.; turpmāk tekstā – “BPolG”) 1. sadaļā “Funkcijas un uzdevumi” ietilpst šī likuma 2. pants “Robežu aizsardzība”, kurā ir noteikts: “1) Federālā policija ir atbildīga par federālās teritorijas robežu aizsardzību, policijai veicot robežuzraudzību (robežu aizsardzība), izņemot, ja federālā zeme [Land], vienojoties ar federatīvo valsti, pilda robežpolicijas funkcijas pati ar saviem resursiem. 2) Robežu aizsardzība ietver: 1. policijas veiktu robežuzraudzību, 2. policijas veiktu pārrobežu satiksmes kontroli, tostarp a) dokumentu, kas ļauj šķērsot robežu, pārbaudi un tiesību šķērsot robežu pārbaudi, b) meklēšanu uz robežas; c) draudu novēršanu, 3. teritorijā, kas plešas līdz 30 kilometriem no robežas, un 50 kilometru rādiusā no jūras robežas, draudu, kas vērsti pret robežas drošību, novēršanu. Federālajam iekšlietu ministram ir atļauts pierobežas teritorijas drošībai no jūras robežas paplašināt 3. punkta pirmajā teikumā definēto teritoriju ar dekrētu, ko apstiprina Bundesrat [Federālā padome], ciktāl tas nepieciešams robežuzraudzībai Vācijas piekrastes zonā. Dekrētā ir precīzi jānosaka aizmugurējās līnijas, kas nodala paplašinātās pierobežas teritorijas aizmugurējo līniju, trase. No jūras robežas šī līnija nedrīkst pārsniegt 80 kilometru platumu. 3) Vienošanās, kas minēta 1. punktā, dokumentam ir jābūt rakstveida vienošanās formā, kas tiek noslēgta starp Federālo iekšlietu ministriju un attiecīgo federālo zemi un publicētam Bundesanzeiger [Vācijas oficiālajā laikrakstā]. Vienošanās ir jāreglamentē noteikumi sadarbībai starp Federālo policiju un federālās zemes policiju. 4) Ja federālās zemes policija pilda 1. punktā minētās funkcijas pati ar saviem resursiem, vienojoties ar federatīvo valsti [Bund], tad uz šo funkciju izpildi attiecas tiesības, kas piemērojamas federālās zemes policijai.”
18

No tā izriet, ka apzīmējums “la Milla de Oro”, pirmkārt, apzīmē ģeogrāfisku teritoriju, kura atšķiras atkarībā no ar to saistītā ģeogrāfiskās vietas nosaukuma, un, otrkārt, tas attiecas uz preču vai pakalpojumu noteiktu kvalitātes līmeni, kas atšķiras atkarībā no ģeogrāfiskās vietas nosaukuma, kam šis apzīmējums ir piesaistīts.
22

Šajā gadījumā Regulas Nr. 1698/2005 42. panta 1. punkta pirmā teikuma interpretācija, kas izriet no valsts tiesiskā regulējuma, it īpaši pamatlietas apstākļos liek mainīt attiecības starp šajā tiesību normā paredzēto noteikumu un izņēmumu, kas izriet no Regulas Nr. 1974/2006 30. panta 4. punkta a) apakšpunkta. Regulas Nr. 1698/2005 42. panta 1. punktā paredzētais princips ir Natura 2000 atbalsta samaksa privātpersonām un to apvienībām. Pamatlietas apstākļos, tā kā tikai neliela daļa no aplūkotās meža teritorijas pieder valstij, pilnīga atteikuma maksāt atbalstu privātpersonai, kam pieder lielākā šīs teritorijas daļa, sekas ir izņēmuma no noteikuma izdarīšana.
2

Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar strīdu starp Oussama El Dakkak un Intercontinental SARL, no vienas puses, un administration des douanes et droits indirects [Muitas un netiešo nodokļu administrāciju] (Francija), no otras puses, saistībā ar to prasībām par kaitējuma atlīdzināšanu, kas tiem esot nodarīts sakarā ar to, ka šī administrācija ir izņēmusi skaidru naudu, kuru O. El Dakkak pārvadāja, esot tranzītā Ruasī Šarla de Golla [Roissy-Charles‑de‑Gaulle] (Francija) lidostā, pamatojoties uz to, ka viņš šo naudu nebija deklarējis.
9

Ar 2009. gada 19. maijaDecreto‑Lei no 119/2009 (Dekrētlikums Nr. 119/2009) EJR noteikumi, it īpaši to 13. un 16. pants, tika mainīti šādi.
31

Šajā ziņā ir jāatgādina, pirmkārt, ka apelācijas tiesvedībā Tiesas pārbaudes mērķis it īpaši ir pārbaudīt, vai Vispārējā tiesa juridiski pietiekami ir atbildējusi uz visiem apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirzītajiem argumentiem, un, otrkārt, ka ar pamatu par to, ka Vispārējā tiesa nav atbildējusi uz pirmajā instancē izvirzītajiem argumentiem, būtībā tiek norādīts uz to pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi, kas izriet no Eiropas Savienības Tiesas statūtu 36. panta – kas piemērojams tiesvedībā Vispārējā tiesā saskaņā ar šo pašu statūtu 53. panta pirmo daļu – un Vispārējās tiesas Reglamenta 117. panta (rīkojums, 2012. gada 13. decembris, Alliance One International/Komisija, C‑593/11 P, nav publicēts, EU:C:2012:804, 27. punkts).
Regulas Nr. 207/2009 par Eiropas Savienības preču zīmi 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir vērsts uz vispārējo interešu mērķi, kas prasa, lai visiem būtu iespēja brīvi izmantot apzīmējumus vai norādes, kuri apraksta preču vai pakalpojumu, attiecībā uz kurām ir pieteikta reģistrācija, kategorijas, tostarp kā kolektīvas preču zīmes vai kombinētas vai grafiskas preču zīmes. Tātad ar šo normu netiek pieļauts rezervēt šādus apzīmējumus vai norādes tikai kādam vienam uzņēmumam tādēļ, ka tie ir reģistrēti kā preču zīme.

Konkrēti attiecībā uz apzīmējumiem vai norādēm, kuri var tikt izmantoti, lai apzīmētu to preču kategoriju ģeogrāfisko izcelsmi, attiecībā uz kurām ir iesniegts preču zīmes reģistrācijas pieteikums, it īpaši ģeogrāfiskajiem nosaukumiem, pastāv vispārējās intereses aizsargāt to pieejamību, ņemot vērā it īpaši to spēju ne tikai norādīt, iespējams, attiecīgo preču kategoriju kvalitāti un citas īpašības, bet arī dažādi ietekmēt patērētāju izvēli, piemēram, piesaistot preces vietai, kas izraisa pozitīvas emocijas.

Apzīmējuma reģistrāciju var atteikt, pamatojoties uz minētās regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, tikai tad, ja ģeogrāfiskais nosaukums, kuru tiek lūgts reģistrēt kā preču zīmi, apzīmē vietu, kas reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī ieinteresēto personu skatījumā ir saistīta ar attiecīgo preču kategoriju, vai arī ir saprātīgi paredzams, ka šāda saikne varētu rasties nākotnē.

Tomēr ir jānorāda, ka šīs regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts principā neliedz reģistrēt ģeogrāfiskos nosaukumus, kas nav pazīstami ieinteresēto personu vidū vai vismaz nav pazīstami kā ģeogrāfiskas vietas apzīmējums, vai arī nosaukumus, saistībā ar kuriem apzīmētās vietas īpašību dēļ nav sagaidāms, ka ieinteresēto personu vidū varētu tikt uzskatīts, ka šī vieta ir attiecīgās preču kategorijas izcelsmes vieta.

(skat. 36.–39. punktu)
1999. gada 18. martā noslēgtā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas iekļauts pielikumā Padomes Direktīvai 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, 4. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru pabalsts, kas maksājams darba ņēmējiem, kuri nodarbināti saskaņā ar noteikta laika darba līgumiem, lai segtu darba stundas, kurās nestrādās daļēji pensionējies darba ņēmējs, tādiem kā pamatlietā aplūkojamais daļējas atvietošanas (relevo) līgums, beidzoties termiņam, uz kuru šie līgumi tikuši noslēgti, ir mazāks par pabalstu, kas tiek piešķirts pastāvīgajiem darba ņēmējiem gadījumā, ja viņu darba līgums tiek uzteikts objektīva iemesla dēļ.

Proti, no pamatnolīguma 3. klauzulas 1. punktā ietvertās “noteikta laika darba līguma” jēdziena definīcijas izriet, ka šāda veida līgums beidz radīt savas sekas attiecībā uz nākotni, iestājoties tam piesaistītajam nobeiguma apstāklim, un šo nobeiguma apstākli var veidot konkrēta uzdevuma izpilde, konkrēta notikuma iestāšanās vai, kā tas ir aplūkojamajā lietā, noteikta termiņa iestāšanās. Tātad noteikta laika darba līguma puses jau no tā noslēgšanas brīža apzinās datumu vai notikumu, kas nosaka tā beigas. Šis nobeiguma apstāklis ierobežo darba attiecību ilgumu, nepastāvot nepieciešamībai līguma pusēm paust šajā ziņā savu gribu pēc minētā līguma noslēgšanas.

Turpretim uz nenoteiktu laiku noslēgta darba līguma uzteikšana kāda no Darba likuma 52. pantā minētajiem iemesliem dēļ pēc darba devēja iniciatīvas izriet no tādu apstākļu iestāšanās, kas nebija paredzēti līguma noslēgšanas datumā un kas izjauc darba attiecību normālo norisi. Kā izriet no šā sprieduma 55. punktā atgādinātajiem Spānijas valdības paskaidrojumiem un kā to būtībā uzsvērusi ģenerāladvokāte secinājumu 60. punktā, Darba likuma 53. panta 1. punkta b) apakšpunktā ir prasīts izmaksāt atlaistajam darba ņēmējam pabalstu, kas atbilst 20 dienu izpeļņai par katru nostrādāto gadu, tieši tālab, lai kompensētu šo darba attiecību izbeigšanās, kas notiek šāda iemesla dēļ, neparedzamību un tātad kompensētu darba ņēmēja pieviltās cerības, kas viņam varēja būt šajā datumā attiecībā uz minēto attiecību stabilitāti.

Pēdējā minētajā gadījumā Spānijas tiesībās nav paredzēta nekāda atšķirīga attieksme pret noteikta laika darba ņēmējiem un salīdzināmiem pastāvīgajiem darba ņēmējiem, jo Darba likuma 53. panta 1. punkta b) apakšpunktā ir paredzēts maksāt darba ņēmējam likumisku pabalstu, kas atbilst 20 dienu izpeļņai par katru uzņēmumā nostrādāto gadu, neatkarīgi no tā, vai viņa darba līgums ir noslēgts uz noteiktu vai nenoteiktu laiku.

Šajos apstākļos tātad ir jāsecina, ka attiecīgi Darba likuma 49. panta 1. punkta c) apakšpunktā un 53. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzēto pabalstu, kuru izmaksa iekļaujas pilnīgi dažādos kontekstos, atšķirīgais mērķis ir uzskatāms par objektīvu iemeslu, kas attaisno konkrēto atšķirīgo attieksmi.

(skat. 57.–61. punktu un rezolutīvo daļu)
Lieta C‑643/16

American Express Company

pret

The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

(High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva (ES) 2015/2366 – Maksājumu pakalpojumi iekšējā tirgū – 35. panta 1. punkts – Prasības piekļuves jomā maksājumu sistēmām atļauju saņēmušiem vai reģistrētiem maksājumu pakalpojumu sniedzējiem – 35. panta 2. punkta pirmā daļas b) apakšpunkts – Šo prasību nepiemērojamība maksājumu sistēmām, kas aptver tikai un vienīgi maksājumu pakalpojumu sniedzējus, kuri pieder vienai grupai – Minēto prasību piemērošana trīspusējām maksājumu karšu shēmām, kas ir noslēgušas līgumus par zīmolu koplietošanu vai pārstāvniecību – Spēkā esamība

Kopsavilkums – Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 7. februāra spriedums

Prejudiciālie jautājumi–Tiesas kompetence–Robežas–Fiktīvā valsts lietā uzdoti jautājumi–Nepieņemamība–Valsts administrācijas akta vai bezdarbības neesamība, kas varētu būt pamats prasībai par tiesiskuma pārbaudi–Apstāklis, kas pats par sevi nevar pierādīt strīda fiktīvo raksturu (LESD 267. pants) Tiesību aktu tuvināšana–Maksājumu pakalpojumi iekšējā tirgū–Direktīva 2015/2366–Prasības attiecībā uz maksājumu pakalpojumu sniedzēju piekļuvi maksājumu sistēmām–Piemērojamība trīspusējām maksājumu karšu shēmām, kas maksājuma pakalpojumu sniegšanas vajadzībām ir izmantojušas pārstāvi–Nepiemērojamība shēmām, kas ir noslēgušas līgumu ar zīmolu koplietošanas partneri, kurš pats nesniedz maksājumu pakalpojumus saistībā ar zīmolu koplietošanas produktu klāstu (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2015/2366 35. panta 1. punkts un 2. punkta 1. daļas b) apakšpunkts) Iestāžu akti–Pamatojums–Pienākums–Tvērums un robežas–Direktīva, kurā attiecībā uz trīspusējām maksājumu karšu shēmām, kas ir noslēgušas līgumus par pārstāvniecību, ir paredzētas prasības par piekļuvi maksājuma sistēmām (LESD 296. panta 2. punkts; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2015/2366 49., 50. un 52. apsvērums, kā arī 35. panta 1. punkts) Tiesību aktu tuvināšana–Maksājumu pakalpojumi iekšējā tirgū–Direktīva 2015/2366–Prasības attiecībā uz maksājumu pakalpojumu sniedzēju piekļuvi maksājumu sistēmām–Piemērojamība trīspusējām maksājumu karšu shēmām, kas maksājuma pakalpojumu sniegšanas vajadzībām ir izmantojušas pārstāvi–Samērīguma principa pārkāpums–Neesamība (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2015/2366 35. pants)
Tas, ka Savienības reglamentējošs akts ir saistīts ar īstenošanas pasākumiem LESD 263. panta ceturtās daļas pēdējās teikuma daļas izpratnē tādējādi, ka dažas no minētās regulas tiesiskajām sekām materializējas tikai ar šo pasākumu palīdzību, tomēr neizslēdz, ka šai regulai ir citas tiesiskas sekas uz fiziskas vai juridiskas personas tiesisko stāvokli, kas nav atkarīgas no īstenošanas pasākumu pieņemšanas.

Regulas 2015/408 par Regulas (EK) Nr. 1107/2009 attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū 80. panta 7. punkta īstenošanu un aizstājamo vielu saraksta izveidošanu tiesiskās sekas, kas attiecas uz metalaksila apstiprinājuma atjaunošanas spēkā esamības laiku, attiecībā uz metalaksila importētāju materializēsies tikai ar īstenošanas pasākumu starpniecību. No Regulas Nr. 1107/2009 noteikumiem, it īpaši no tās 24. panta 2. punkta izriet, ka metalaksila kā aizstājamas vielas kvalifikācija Regulā 2015/408 neietekmē šīs vielas apstiprinājuma atjaunošanas procedūras piemērošanu. Šī procedūra tāpat kā kādas darbīgās vielas, kas nav iekļauta Regulas 2014/408 pielikumā ietvertajā sarakstā, apstiprinājuma atjaunošanas procedūra nozīmē, ka Komisija pieņem regulu saskaņā ar Regulas Nr. 1107/2009 20. panta 1. punktu.

Šādos apstākļos Komisijas regula, ar ko tiek atjaunots tādu aizstājamu vielu kā metalaksila apstiprinājums, ir Regulas 2015/408 īstenošanas pasākums LESD 263. panta ceturtās daļas pēdējās teikuma daļas izpratnē. Tāpat arī minētās regulas sekas, kuras attiecas uz augu aizsardzības līdzekļu, kas satur metalaksilu, apdraudējuma veselībai vai videi salīdzinājumā ar alternatīvu augu aizsardzības līdzekli vai ar neķīmisku kultūraugu kaitīgo organismu profilakses vai kontroles metodi salīdzinošā novērtējuma veikšanu dalībvalstīs, attiecībā uz metalaksila importētāju iestāsies tikai ar dalībvalstu kompetento iestāžu pieņemtu aktu starpniecību, un šādi akti tādējādi ir īstenošanas pasākumi LESD 263. panta ceturtās daļas pēdējās teikuma daļas izpratnē.

(skat. 52., 57., 58., 61. un 66. punktu)