18

Šādos apstākļos Arbeidshof te Brussel (Briseles Darba lietu tiesa), saņēmusi Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding apelācijas sūdzību, nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Vai pastāv tieša diskriminācija [..] Direktīvas 2000/43[..] 2. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, ja darba devējs pēc tam, kad ir izsludinājis uzmanību piesaistošu darba sludinājumu, publiski paziņo: “Man ir jāievēro manu klientu prasības. Ja jūs sakāt: “Es vēlos šo konkrēto preci vai es vēlos, lai tas tiktu veikts šādā un tādā veidā”, un ja tad es teikšu: “Es to nedarīšu, es sūtīšu šos cilvēkus”, tad jūs man teiksit: “Man nav vajadzīgas šīs durvis”. Tad es varēšu slēgt savu uzņēmumu. Mums ir jāievēro mūsu klientu vēlmes. Tā nav mana problēma. Es neesmu radījis šo problēmu Beļģijā. Es vēlos, lai mans uzņēmums darbotos veiksmīgi un lai mēs gada beigās sasniegtu noteiktu apgrozījumu, un kā es to sasniedzu… Man tas ir jāsasniedz tā, kā to vēlas klients!”[?] 2) Vai, lai konstatētu tiešas diskriminācijas pastāvēšanu attiecībā uz pieejas algotam darbam nosacījumiem, pietiek ar to, ka darba devējs izmanto tieši diskriminējošus atlases kritērijus? 3) Vai, izvērtējot iespējamo darba devēja darbā pieņemšanas politikas diskriminējošo raksturu, var — lai konstatētu, ka pastāv tieša diskriminācija [..] Direktīvas 2000/43[..] 2. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, — ņemt vērā to, ka ar darba devēju saistītā sabiedrība pieņem darbā tikai vietējos montētājus? 4) Kā jāsaprot Direktīvas 2000/43[..] 8. panta 1. punktā minētie “fakt[i], pēc kuriem var secināt, ka ir bijusi tieša vai netieša diskriminācija”? Cik stingri valsts tiesai ir jāvērtē fakti, kas var radīt diskriminācijas prezumpciju? a) Kādā mērā iepriekšējie diskriminācijas fakti (publiska tieši diskriminējošu atlases kritēriju paziņošana 2005. gada aprīlī) veido Direktīvas [2000/43] 8. panta 1. punktā minētos “faktus, pēc kuriem var secināt, ka ir bijusi tieša vai netieša diskriminācija”? b) Vai 2005. gada aprīlī īstenota diskriminācija (publisks paziņojums 2005. gada aprīlī) var vēlāk veidot pieņēmumu, ka turpinās tieši diskriminējoša personāla politika? Vai, ievērojot pamata lietas faktus, prezumpcijai (ka darba devējs piemēro un turpina piemērot diskriminējošu darbā pieņemšanas politiku) pietiek ar to, ka 2005. gada aprīlī uz jautājumu, vai viņš kā darba devējs pret ārvalstniekiem un vietējiem neattiecas vienādi un vai viņš tomēr nav nedaudz rasists, viņš publiski atbildēja: “Man ir jāievēro manu klientu prasības. Ja jūs man sakāt: “Es vēlos šo konkrēto preci vai es vēlos, lai tas tiktu veikts šādi un tā”, un ja tad es teikšu: “Es to nedarīšu, es sūtīšu šos cilvēkus”, tad jūs man teiksiet: “Man nav vajadzīgas šīs durvis”. Tad es varēšu slēgt ciet savu uzņēmumu. Mums ir jāievēro mūsu klientu vēlmes. Tā nav mana problēma. Es neesmu radījis šo problēmu Beļģijā. Es vēlos, lai mans uzņēmums veiksmīgi strādātu un lai mēs gada beigās sasniegtu noteiktu apgrozījumu, un kā es to sasniedzu… Man tas ir jāsasniedz tā, kā to vēlas klients!”[?] c) Vai, ievērojot pamata lietas faktus, darba devēja un valsts diskriminācijas apkarošanas iestādes kopīgs preses paziņojums, kurā vismaz netieši tiek atzīti diskriminācijas fakti, var izdarīt šādu pieņēmumu? d) Vai tas, ka darba devējs nenodarbina ārvalstu montētājus, rada pieņēmumu par netiešu diskrimināciju, ja šim darba devējam pirms kāda laika bija lielas grūtības pieņemt darbā montētājus un šajā sakarā viņš tāpat bija publiski paziņojis, ka viņa klienti nelabprāt sadarbojas ar ārvalstu montētājiem? e) Vai pietiek ar vienu faktu, lai izdarītu pieņēmumu par diskrimināciju? f) Vai, ievērojot pamata lietas faktus, var pieņemt, ka darba devējs ir īstenojis diskrimināciju, ja ar šo darba devēju saistītā sabiedrībā tika pieņemti darbā tikai vietējie darba ņēmēji? 5) Cik stingri valsts tiesai ir jāvērtē pierādījums par pretējo, kas ir jāiesniedz, ja pastāv pieņēmums par diskrimināciju Direktīvas 2000/43[..] 8. panta 1. punkta izpratnē? Vai pieņēmumu par diskrimināciju Direktīvas 2000/43[..] 8. panta 1. punkta izpratnē var atspēkot ar vienu vienkāršu darba devēja preses paziņojumu, ka viņš neīsteno vai vairs neīsteno diskrimināciju un ka ārvalstu montētāji ir laipni gaidīti; un/vai ar vienkāršu darba devēja paziņojumu, ka viņa uzņēmumā, izņemot māsas uzņēmumu, ir aizpildītas visas montētāju vakances, un/vai ar paziņojumu, ka ir pieņemta darbā tunisiešu izcelsmes apkopēja; un/vai, ievērojot pamata lietas faktus, pieņēmumu var atspēkot tikai tad, ja tiešām darbā tiek pieņemti ārvalstu montētāji, un/vai tad, ja ir izpildīti kopējā preses paziņojumā noteiktie pienākumi? 6) Kas ir jāsaprot ar “efektīvām, proporcionālām un preventīvām” sankcijām Direktīvas 2000/43[..] 15. panta izpratnē [..]? Vai Direktīvas 2000/43[..] 15. pantā minētais nosacījums ļauj valsts tiesai, ievērojot pamata lietas faktus, tikai atzīt, ka ir notikusi tieša diskriminācija? Vai arī atbilstoši šim nosacījumam valsts tiesai ir jāizdod rīkojums par darbības pārtraukšanu, kā tas ir paredzēts valsts tiesībās? Kādā apmērā valsts tiesai, ievērojot pamata lietas faktus, ir jānosaka, ka ir publicējams nolēmums, ko tā pieņems, kā efektīva, proporcionāla un preventīva sankcija?”