Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Maksimālais apmērs

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkta pirmā daļa)

2. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Maksimālais apmērs

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkta pirmā daļa)

3. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Maksimālais apmērs

(Padomes Regula Nr. 17;Komisijas Paziņojums 98/C 9/03)

Summary

1. Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkta pirmajā daļā paredzētais apgrozījuma maksimālais apmērs paredz novērst to, ka Komisijas uzliktie naudas sodi būtu nesamērīgi ar attiecīgā uzņēmuma nozīmību. No tā izriet, ka, definējot jēdzienu “iepriekšējais finanšu gads”, Komisijai, ņemot vērā arī kontekstu, kā arī ar Regulu Nr. 17 izveidotās sodu sistēmas iecerētos mērķus, katrā atsevišķā gadījumā ir jānovērtē attiecīgā uzņēmuma iecerētā ietekme, it īpaši ņemot vērā apgrozījumu, kas atspoguļo šī uzņēmuma patieso ekonomisko situāciju laikposmā, kad tika izdarīts pārkāpums. Līdz ar to, ja attiecīgajam uzņēmumam finanšu gadā pirms Komisijas lēmuma pieņemšanas nav bijis apgrozījuma, Komisijai ir tiesības atsaukties uz citu finanšu gadu, lai spētu pareizi novērtēt šī uzņēmuma finanšu līdzekļus un nodrošinātu, ka naudas sodam ir pienācīga atturoša iedarbība. Turklāt naudassoda maksimālā apmēra noteikšana neizriet no vienkāršas izvēles starp divām iespējām, kas paredzētas Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkta pirmajā daļā, proti, starp maksimālo naudas sodu 1 miljona euro apmērā un maksimālo apmēru, kas noteikts, atsaucoties uz attiecīgā uzņēmuma apgrozījumu.

(sal. ar 24., 25., 30. un 31. punktu)

2. Attiecībā uz vērā ņemamā finanšu gada noteikšanu, lai nodrošinātu maksimālo 10 % no apgrozījuma līmeni, ko piemēro naudas sodiem, kas uzlikti par Kopienu konkurences noteikumu pārkāpumu, Komisija nepārkāpj vienlīdzīgas attieksmes principu, ja tā pret uzņēmumiem, kas ir bijuši aizliegtas vienošanās dalībnieki, bet kam finanšu gadā pirms lēmuma par sodu pieņemšanas nav bijis apgrozījuma, izturas atšķirīgi salīdzinājumā ar citiem aizliegtās vienošanās dalībniekiem, kas šī lēmuma pieņemšanas laikā vēl joprojām veic uzņēmējdarbību un kam finanšu gadā pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas bijis apgrozījums, kas ir droša norāde par to ekonomisko situāciju.

Turklāt, aprēķinot naudas sodu, kas uzlikts saskaņā ar Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu, atšķirīga attieksme pret attiecīgajiem uzņēmumiem raksturo to pilnvaru izmantošanu, kas Komisijai ir piešķirtas saskaņā ar šo noteikumu. Savas rīcības brīvības ietvaros Komisijai ir jāindividualizē sods atbilstoši attiecīgo uzņēmumu rīcībai un attiecīgajām īpašībām, lai katrā atsevišķā gadījumā nodrošinātu, ka tiek pilnībā piemēroti Kopienu konkurences noteikumi.

Visbeidzot, pieņemot, ka iepriekš Komisijas prakse attiecībā uz uzņēmumu likumpārkāpēju, kas ir aizgājis no tirgus pirms lēmuma pieņemšanas, bija citāda, šāda prakses maiņa nav tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpums, jo Komisijas iepriekšējā lēmumu pieņemšanas prakse nav izmantojama kā naudas sodu tiesiskais regulējums konkurences jomā.

(sal. ar 41.–44. un 60.–62. punktu)

3. Noteikumi, kas regulē Kopienu konkurences noteikumu ieviešanu, it īpaši Regula Nr. 17 un pamatnostādnes, ļauj uzņēmumiem iepriekš skaidri paredzēt iespējamās finansiālās sekas, kas izriet no kāda no šo normu pārkāpuma. Tā rezultātā tiesiskās noteiktības princips nevar sniegt uzņēmumam garantiju, ka tā uzņēmējdarbības izbeigšanas attiecīgajā jomā rezultātā tas varētu izvairīties no naudas soda uzlikšanas par šajā jomā izdarīto pārkāpumu.

Turklāt, ņemot vērā Komisijai esošo rīcības brīvību šajā jomā, uzņēmums, kas ir bijis aizliegtās vienošanās dalībnieks, nevar būt drošs par naudassoda summu, ko Komisija tam varētu uzlikt, piemērojot Regulas Nr. 17 noteikumus. Šajos apstākļos fakts, ka tas pirms tam nevarēja zināt atbilstīgo gadu naudassoda maksimālā apmēra noteikšanai, nav pamats tiesiskās noteiktības principa pārkāpumam.

(sal. ar 80., 81., 83. un 84. punktu)