Lieta C‑199/09

Schenker SIA

pret

Valsts ieņēmumu dienestu

(Augstākās tiesas Senāta Administratīvo lietu departamenta lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

Regula (EEK) Nr. 2454/93 – Kopienas Muitas kodeksa īstenošanas noteikumi – 6. panta 2. punkts – Saistošās izziņas par tarifu pieteikums – Jēdziens “viens preču veids”

Sprieduma kopsavilkums

Kopējais muitas tarifs – Preču klasifikācija – Saistoša izziņa par tarifu – Priekšmets – Viens preču veids – Jēdziens

(Padomes Regula Nr. 2913/92; Komisijas Regulas Nr. 2454/93 6. panta 2. punkts)

Regulas Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Regulai Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 1602/2000, 6. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka lūgums sniegt saistošo izziņu par tarifu var attiekties uz dažādām precēm ar nosacījumu, ka tās ir viena veida preces. Vienīgi tādas preces, kurām ir līdzīgas īpašības un kuru atšķirīgajiem elementiem nav nekādas nozīmes, lai noteiktu to tarifu klasifikāciju, var tikt uzskatītas par viena veida precēm šīs tiesību normas izpratnē.

(sal. ar 24. punktu un rezolutīvo daļu)

TIESAS SPRIEDUMS (trešā palāta)

2010. gada 2. decembrī ( )

Regula (EEK) Nr. 2454/93 – Kopienas Muitas kodeksa īstenošanas noteikumi – 6. panta 2. punkts – Saistošās izziņas par tarifu pieteikums – Jēdziens “viens preču veids”

Lieta C‑199/09

par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Augstākās tiesas Senāta Administratīvo lietu departaments (Latvija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2009. gada 30. aprīlī un kas Tiesā reģistrēts 2009. gada 4. jūnijā, tiesvedībā

Schenker SIA

pret

Valsts ieņēmumu dienestu.

TIESA (trešā palāta)

šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Lēnartss [K. Lenaerts], tiesneši D. Švābi [D. Šváby] (referents), E. Juhāss [E. Juhász], Dž. Arestis [G. Arestis] un T. fon Danvics [T. von Danwitz],

ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott],

sekretārs A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],

ņemot vērā rakstveida procesu,

ņemot vērā apsvērumus, ko sniedza:

– “Schenker” SIA vārdā – A. Tauriņš, valdes loceklis,

– Valsts ieņēmumu dienesta vārdā – A. Drulle, pārstāvis,

– Latvijas valdības vārdā – K. Drēviņa un K. Krasovska, pārstāves,

– Eiropas Kopienu Komisijas vārdā – A. Sauka un L. Bujona [L. Bouyon], pārstāvji,

ņemot vērā pēc ģenerāladvokātes uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokātes secinājumiem,

pasludina šo spriedumu.

Spriedums

1 Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt 6. panta 2. punktu Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2000. gada 24. jūlija Regulu (EK) Nr. 1602/2000 (OV L 188, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Muitas kodeksa īstenošanas regula”).

2 Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar prāvu starp SIA “Schenker” (turpmāk tekstā – ““Schenker””) un Valsts ieņēmumu dienestu (turpmāk tekstā – “VID”) par šī pēdējā atteikumu izdot saistošu izziņu par tarifu precēm ar nosaukumu “LCD šķidro kristālu paneļi”, tāpēc ka par vairāku veidu precēm bijis iesniegts viens saistošās izziņas par tarifu pieteikums.

Atbilstošās tiesību normas

3 Saskaņā ar Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 19. decembra Regulu (EK) Nr. 82/97 (OV 1997, L 17, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Muitas kodekss”), 6. panta 1. punktu:

“Ja kāda persona lūdz muitas dienestus pieņemt lēmumu, kas saistīts ar muitas noteikumu piemērošanu, šī persona piegādā šiem dienestiem visu lēmuma pieņemšanai vajadzīgo informāciju un dokumentus.”

4 Atbilstoši Muitas kodeksa 11. panta 1. punktam:

“Jebkura persona drīkst pieprasīt no muitas dienestiem informāciju par tiesību aktu piemērošanu muitas jomā.

Šādu pieprasījumu var noraidīt, ja tas neattiecas uz faktiski paredzētu ievešanas vai izvešanas darbību.”

5 Muitas kodeksa 12. pantā ir noteikts:

“1. Muitas dienesti saskaņā ar komitejas procedūru pēc rakstiska lūguma izdod saistošu informāciju par tarifiem vai saistošu izcelsmes informāciju.

2. Saistoša informācija par tarifiem vai saistoša izcelsmes informācija ir saistoša muitas dienestiem attiecībā pret informācijas turētājiem tikai attiecībā uz tarifu klasifikāciju vai preču izcelsmes noteikšanu.

[..]

3. Šādas informācijas turētājiem ir jāspēj pierādīt, ka:

– sakarā ar tarifiem: deklarētās preces visādā ziņā atbilst informācijā aprakstītajām precēm,

[..]

4. Saistoša informācija attiecībā uz tarifiem ir spēkā sešus gadus no izdošanas dienas, bet attiecībā uz izcelsmi – trīs gadus no izdošanas dienas. Atkāpjoties no 8. panta, to anulē, ja tā pamatojas uz pieteikuma iesniedzēja sniegtu neprecīzu vai nepilnīgu informāciju.

[..]”

6 Saskaņā ar Muitas kodeksa īstenošanas regulas 5. pantu:

“Šajā sadaļā:

1) Saistoša izziņa: izziņa par tarifu vai izziņa par izcelsmi, kas ir juridiski saistoša visām [..] dalībvalstu pārvaldes iestādēm, ja ir izpildīti 6. un 7. panta nosacījumi;

[..].”

7 Atbilstoši Muitas kodeksa īstenošanas regulas 6. pantam:

“1. Lūgumus sniegt saistošu izziņu izdara rakstveidā, adresējot tos vai nu kompetentajam muitas dienestam dalībvalstī(‑īs), kur informāciju paredzēts izmantot, vai kompetentajam muitas dienestam dalībvalstī, kurā lūguma iesniedzējs ir reģistrēts.

Lūgumu sniegt saistošu izziņu par tarifu iesniedz uz veidlapas, kas atbilst paraugam 1.b pielikumā.

2. Lūgums sniegt saistošu izziņu par tarifu attiecas tikai uz vienu preču veidu. Lūgums sniegt saistošu izziņu par izcelsmi attiecas tikai uz vienu preču veidu un uz vienu apstākļu kopumu, kas piešķir izcelsmi.

3. A) Lūgumos izdot saistošu izziņu par tarifu jāiekļauj šādi elementi:

a) saņēmēja vārds un adrese;

b) lūguma iesniedzēja vārds un adrese, ja šī persona nav saņēmējs;

c) muitas nomenklatūra, kurā preces ir klasificējamas. Ja lūguma iesniedzējs vēlas panākt preču klasifikāciju vienā no nomenklatūrām, kas uzskaitītas Kodeksa 20. panta 3. punkta b) apakšpunktā un 6. punkta b) apakšpunktā, tad lūgumā sniegt saistošu izziņu par tarifu noteikti norāda attiecīgo nomenklatūru;

d) preču detalizēts apraksts, kas ļauj tās identificēt un noteikt to klasifikāciju muitas nomenklatūrā;

e) preču sastāvs un jebkāda pārbaudes metode, kas izmantota tā noteikšanai, ja no tā atkarīga preču klasifikācija;

f) jebkāds paraugs, fotogrāfija, plāns, katalogs vai cits pieejams dokuments, kas var palīdzēt muitas dienestam noteikt pareizo preču klasifikāciju preču nomenklatūrā, pievienots pielikumā;

g) paredzētā klasifikācija;

h) apņemšanās sniegt jebkura pievienotā dokumenta tulkojumu attiecīgās dalībvalsts valsts valodā (vai vienā no valsts valodām), ja to prasa muitas dienests;

i) norāde uz informāciju, kas uzskatāma par konfidenciālu;

j) lūguma iesniedzēja norāde par to, vai, cik tam zināms, saistoša izziņa attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm jau ir [Savienībā] lūgta vai izdota;

[..]

4. Ja, saņemot lūgumu, muitas dienests uzskata, ka tajā nav ietverti visi elementi, kas ir vajadzīgi, lai pieņemtu kompetentu atzinumu, muitas dienests lūguma iesniedzējam lūdz iesniegt vajadzīgo informāciju. [..]

[..]”

Pamata prāva un prejudiciālais jautājums

8 2005. gada 15. februārī “Schenker” iesniedza VID saistošās izziņas par tarifu pieteikumu attiecībā uz LCD šķidro kristālu paneļiem, kuri, pēc “Schenker” domām, bija jāklasificē Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.), kas grozīta ar Komisijas 2004. gada 7. septembra Regulu (EK) Nr. 1810/2004 (OV L 327, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “KN”), I pielikumā ietvertās kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 9013 80 20. Aprakstot attiecīgās preces, “Schenker” norādīja, ka runa ir par šķidro kristālu paneļiem, kas tiek izmantoti kā komponenti elektronisko preču ražošanā, un ka attiecīgā prece nevar patstāvīgi saņemt un apstrādāt nekādu informāciju.

9 Uzskatot, ka “Schenker” pieteikums neatbilst Muitas kodeksa 6. panta 1. punkta un Muitas kodeksa īstenošanas regulas 6. panta 2. un 3. punkta prasībām, VID atteicās izsniegt saistošo izziņu par tarifu. Tas uzskatīja, pirmkārt, ka “Schenker” nav sniegusi pietiekamu informāciju, kas VID ļautu klasificēt attiecīgās preces, un, otrkārt, ka tā nav iesniegusi atsevišķus lūgumus atkarībā no attiecīgo preču dažādajām īpašībām, jo šķidro kristālu paneļiem ir atšķirīgi izmēri – proti, 26, 29 un 32 collas.

10 “Schenker” apstrīdēja VID lēmumu Administratīvajā rajona tiesā, un gan šī tiesa pirmajā instancē, gan apelācijas instancē Administratīvā apgabaltiesa apmierināja pieteikumu. Šī pēdējā tiesa uzskatīja, ka neviena Muitas kodeksa vai Muitas kodeksa īstenošanas regulas norma neliedz vienā saistošas izziņas par tarifu pieteikumā norādīt vairākas preces, kas klasificējamas atbilstoši vienam un tam pašam KN kodam.

11 VID iesniedza kasācijas sūdzību Latvijas Republikas Augstākās tiesas Senāta Administratīvo lietu departamentā, kas nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:

“Vai [Muitas kodeksa īstenošanas] regulas 6. panta 2. punkts ir jāinterpretē tā, ka uz pieteikumu par saistošās izziņas par tarifa saņemšanu ir izsniedzama saistošā izziņa par identiskām precēm, kurām ir viens un tas pats komercnosaukums, artikula numurs vai cits attiecīgo preci atšķirošs jeb identificējošs kritērijs?”

Par prejudiciālo jautājumu

12 Ar savu jautājumu iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Muitas kodeksa īstenošanas regulas 6. panta 2. punkts, saskaņā ar kuru lūgums sniegt saistošu izziņu par tarifu attiecas tikai uz vienu preču veidu, ir jāinterpretē tādējādi, ka šāds lūgums ir ierobežots ar vienu preci un tādējādi nevar attiekties uz dažādām precēm, pat ja to atšķirīgie elementi ir minimāli.

13 Iesniedzējtiesas uzdotais jautājums nozīmē pārbaudīt, vai tādi LCD šķidro kristālu paneļi, par kuriem ir runa pamata prāvā, ir “viens preču veids” Muitas kodeksa īstenošanas regulas 6. panta 2. punkta izpratnē.

14 Uzreiz ir jākonstatē, ka Muitas kodekss un Muitas kodeksa īstenošanas regula neietver nekādu šīs regulas 6. panta 2. punktā ietvertā “viena preču veida” jēdziena definīciju. Tāpēc, interpretējot šo jēdzienu, ir jāņem vērā šīs normas formulējums, konteksts un mērķi (šajā ziņā skat. 2008. gada 6. marta spriedumu lietā C‑98/07 Nordania Finans un BG Factoring, Krājums, I‑1281. lpp., 17. punkts un tajā minētā judikatūra).

15 Šajā ziņā ir jāatzīst, pirmkārt, ka saskaņā ar šī 6. panta 2. punkta formulējumu, kurā ir atsauce uz “vienu preču veidu”, lūgums sniegt saistošu izziņu par tarifu var attiekties uz dažādām precēm tiktāl, ciktāl tās ir viena veida. Ņemot vērā parasto šī pēdējā vārda nozīmi, vienīgi tādas preces, kurām ir līdzīgas īpašības, var veidot “vienu preču veidu”.

16 Otrkārt, lai noteiktu, kādas atšķirības liedz iespēju uzskatīt, ka preces ar līdzīgām īpašībām veido vienu preču veidu Muitas kodeksa īstenošanas regulas 6. panta 2. punkta izpratnē, ir jāatgādina, ka saistošo izziņu par tarifu sistēmas mērķis ir saimnieciskās darbības subjektam sniegt tiesisko drošību, ja pastāv šaubas par preces tarifu klasifikāciju (skat. 1998. gada 29. janvāra spriedumu lietā C‑315/96 Lopex Export, Recueil, I‑317. lpp., 28. punkts). Tādējādi saistošā izziņa par tarifu tās īpašniekam garantē preces klasifikāciju konkrētā tarifu pozīcijā, un tas ļauj iepriekš zināt nodokļu summu, kas maksājama, kārtojot muitas formalitātes.

17 Turklāt šī sistēma atvieglo pašu muitas dienestu darbību, jo preču, uz kurām attiecas šāda izziņa, tarifu klasifikācija šīs izziņas spēkā esamības laikā tiek noteikta attiecībā uz visām turpmākajām šo preču muitas deklarācijām (skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Lopex Export, 19. punkts).

18 Lai saistošo izziņu par tarifu sistēmas mērķis varētu tikt sasniegts, Muitas kodeksa īstenošanas regulas 6. panta 3. punktā šādas izziņas pieprasītājam ir noteikts pienākums savā pieteikumā sniegt detalizētu preču aprakstu, kā arī jebkuru citu informāciju, kas var palīdzēt attiecīgajiem muitas dienestiem noteikt pareizo preču klasifikāciju preču nomenklatūrā.

19 Ņemot vērā attiecīgā tiesiskā regulējuma mērķi, preces, pat ja tām ir līdzīgas īpašības, nevar tikt uzskatītas par viena veida precēm Muitas kodeksa īstenošanas regulas 6. panta 2. punkta izpratnē, ja tās var klasificēt dažādās muitas nomenklatūras pozīcijās vai apakšpozīcijās. Vairāku preču, kuras var ietilpt dažādās pozīcijās vai apakšpozīcijās, iekļaušana tajā pašā saistošās izziņas par tarifu pieteikumā papildus tam, ka tā sarežģī muitas dienestu darbu, rada paaugstinātu risku kļūdīties, novērtējot lūgumā sniegto informāciju un tādējādi – izlemjot attiecīgo preču klasifikāciju.

20 Šādos apstākļos saistošās izziņas par tarifu pieteikums nevar attiekties uz dažādām precēm, pat ja tām ir līdzīgas īpašības, ja atšķirības starp šīm precēm var jebkādā veidā ietekmēt to tarifu klasifikāciju.

21 Pamata prāvā jāatzīst, ka prasītāja pamata prāvā ir lūgusi sniegt saistošu izziņu par tarifu, lai kliedētu jebkādas šaubas par dažādu LCD šķidro kristālu paneļu tarifu klasifikāciju. No lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka šis pieteikums attiecās uz dažādu izmēru paneļiem, proti, 26, 29 un 32 collu paneļiem. Pieņemot, ka LCD šķidro kristālu paneļu izmēri, kā apgalvo prasītāja pamata prāvā, bija vienīgais atšķirīgais elements starp dažādajām precēm, attiecībā uz kurām bija iesniegts šis lūgums, jāatzīst, ka šis atšķirīgais elements nav tāds, kuram nav nozīmes, nosakot šo paneļu tarifu klasifikāciju.

22 Pat ja prasītājas pamata prāvā saistošās izziņas par tarifu pieteikumā paredzētā klasifikācija attiecās uz KN pozīciju 9013, kurā starp faktoriem, kam ir nozīme saistībā ar preces klasifikāciju vienā vai otrā no šīs pozīcijas apakšpozīcijām, nav minēti tās izmēri, šāda piedāvātā klasifikācija nav saistoša muitas iestādēm. Kā izriet no 2009. gada 11. jūnija sprieduma lietā C‑16/08 Schenker (Krājums, I‑5015. lpp., 19., 20. un 30. punkts), šaubas par LCD šķidro kristālu paneļu klasifikāciju, kuras pastāvēja pamata prāvas faktu laikā, būtībā attiecās uz to klasifikāciju KN pozīcijās 8528, 8529 vai 9013. Jāatzīst, ka KN pozīcijā 8528 ietilpstošas preces izmēri var būt faktors, kuram ir nozīme tās klasifikācijai vienā no šīs pozīcijas apakšpozīcijām.

23 Šādos apstākļos tādi paneļi kā pamata prāvā aplūkojamie, kuriem ir atšķirības, kuras nav pilnīgi bez nozīmes, lai noteiktu to tarifu klasifikāciju, nevar tikt uzskatīti par viena veida precēm Muitas kodeksa īstenošanas regulas 6. panta 2. punkta izpratnē.

24 Ņemot vērā iepriekš minēto, uz uzdoto jautājumu jāatbild, ka Muitas kodeksa īstenošanas regulas 6. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka lūgums sniegt saistošo izziņu par tarifu var attiekties uz dažādām precēm ar nosacījumu, ka tās ir viena veida preces. Vienīgi tādas preces, kurām ir līdzīgas īpašības un kuru atšķirīgajiem elementiem nav nekādas nozīmes, lai noteiktu to tarifu klasifikāciju, var tikt uzskatītas par viena veida precēm šīs tiesību normas izpratnē.

Par tiesāšanās izdevumiem

25 Attiecībā uz pamata prāvas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto prāvas dalībnieku tiesāšanās izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (trešā palāta) nospriež:

Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2000. gada 24. jūlija Regulu (EK) Nr. 1602/2000, 6. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka lūgums sniegt saistošo izziņu par tarifu var attiekties uz dažādām precēm ar nosacījumu, ka tās ir viena veida preces. Vienīgi tādas preces, kurām ir līdzīgas īpašības un kuru atšķirīgajiem elementiem nav nekādas nozīmes, lai noteiktu to tarifu klasifikāciju, var tikt uzskatītas par viena veida precēm šīs tiesību normas izpratnē.

[Paraksti]