ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, novērtētu, vai licences līguma, kura priekšmets ir zinātības noma – kas ļauj izmantot Interneta vietni, kurā tiek sniegti interaktīvi audiovizuāli pakalpojumi, – un kas noslēgts ar citā dalībvalstī nodibinātu sabiedrību, nevis to, kuras teritorijā bijusi dibināta šīs licences izsniedzēja sabiedrība, pamatā ir tiesību ļaunprātīga izmantošana nolūkā izmantot šiem pakalpojumiem piemērojamo pievienotās vērtības nodokļa likmi, kas ir zemāka šajā citā dalībvalstī, nav izšķirošas nozīmes tam, ka šīs pēdējās minētās sabiedrības pārvaldītājs un vienīgais akcionārs bija šīs zinātības izgudrotājs, tam, ka šī pati persona ietekmēja vai kontrolēja šīs zinātības attīstību un izmantošanu un uz to balstīto pakalpojumu sniegšanu, tam, ka finanšu darījumu, personāla un šo pakalpojumu sniegšanai nepieciešamo tehnisko līdzekļu pārvaldīšanu nodrošināja apakšuzņēmēji, tāpat kā iemesliem, kas licences izsniedzējai sabiedrībai lika iznomāt minēto zinātību citā dalībvalstī dibinātai sabiedrībai, nevis izmantot to pašai. Iesniedzējtiesai ir jāizanalizē visi pamatlietas apstākļi, lai noteiktu, vai minētais līgums bija pilnībā samākslots darījums, ar kuru tika slēpts fakts, ka aplūkojamos pakalpojumus faktiski sniedza nevis licences saņēmēja sabiedrība, bet licences izsniedzēja sabiedrība, tostarp pārbaudot, vai licences saņēmējas sabiedrības saimnieciskās darbības vietas ierīkošana vai pastāvīgais uzņēmums nebija īsts, vai arī, vai šai sabiedrībai nolūkā veikt šo saimniecisko darbību nebija atbilstošas struktūras telpu, cilvēkresursu un tehnikas veidolā, vai arī, vai šī sabiedrība neveica šo saimniecisko darbību savā vārdā un uz sava rēķina, par to uzņemoties atbildību un riskus;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 429/4

Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 29. oktobra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – B&S Global Transit Center BV/Staatssecretaris van Financiën

(Lieta C-319/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopienas muitas kodekss - Regula (EEK) Nr. 2913/92 - 203. un 204. pants - Kopienas ārējā tranzīta režīms - Regula (EEK) Nr. 2454/93 - 365., 366. un 859. pants - Muitas parāda rašanās - Izņemšana vai neizņemšana no muitas uzraudzības - Pienākuma neizpilde - Tranzīta procedūras neizbeigšana - Preču izvešana no Eiropas Savienības muitas teritorijas)

(2015/C 429/05)

Tiesvedības valoda – holandiešu

Iesniedzējtiesa

Hoge Raad der Nederlanden

Pamatlietas puses

Prasītāja: B&S Global Transit Center BV

Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EKK) Nr. 2913/92 par Muitas kodeksa izveidi, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2006. gada 20. novembra Regulu (EK) Nr. 1791/2006, 203. un 204. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pienākuma uzrādīt preci, uz kuru attiecas Kopienas ārējā tranzīta režīms, galamērķa muitas iestādē neizpilde ir pamats tam, lai rastos muitas parāds, pamatojoties nevis uz Regulas Nr. 2913/92, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 1791/2006, 204. pantu, bet uz Regulas (EK) Nr. 2913/92, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 1791/2006, 203. pantu, ja attiecīgā prece ir izvesta no Eiropas Savienības muitas teritorijas un ja procedūras izmantotājs nav spējīgs iesniegt dokumentus, kas atbilst Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Regulai Nr. 2913/92, tās versijā, kas izriet no Komisijas 2001. gada 4. maija Regulas (EEK) Nr. 993/2001, 365. panta 3. punktam vai Regulas Nr. 2454/93, versijā, kas izriet no Komisijas 2008. gada 17. novembra Regulas (EEK) Nr. 1192/2008, 366. panta 2. un 3. punktam.

(1) OV C 315, 15.9.2014.
2)

Direktīvas 89/665, kas ir grozīta ar Direktīvu 2007/66, 1. pants, kā arī līdzvērtības un efektivitātes principi neliedz ne iekasēt vairākus tiesāšanās izdevumus no attiecīgās personas, kas ceļ vairākas prasības tiesā, kuras attiecas uz vienu publisko iepirkumu, ne arī liedz paredzēt attiecīgajai personai pienākumu maksāt papildu tiesāšanās izdevumus, lai tā varētu izvirzīt papildu pamatus attiecībā uz publiskā iepirkuma procedūru, notiekošas tiesvedības ietvaros. Tomēr, ja attiecīgais lietas dalībnieks to apstrīd, valsts tiesai ir jāpārbauda attiecīgās personas celtā prasība vai tās vienas procedūras ietvaros izvirzīto pamatu priekšmeti. Ja valsts tiesa konstatē, ka minētie priekšmeti tiešām neatšķiras vai būtiski nepaplašina strīda, kas jau tiek izskatīts, priekšmetu, tai ir jāatbrīvo šī persona no pienākuma maksāt kumulatīvus tiesāšanās izdevumus.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 363/12

Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 10. septembra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB)/Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie

(Lieta C-106/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide un cilvēku veselības aizsardzība - Regula (EK) Nr. 1907/2006 (REACH regula) - 7. panta 2. punkts un 33. pants - Izstrādājumos esošas vielas, kas rada ļoti lielas bažas - Paziņošanas un informēšanas pienākumi - Maksimālās robežas 0,1 masas procenta izteiksmē aprēķins)

(2015/C 363/14)

Tiesvedības valoda – franču

Iesniedzējtiesa

Conseil d'État

Pamatlietas puses

Prasītāji: Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB)

Atbildētājs: Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie

Rezolutīvā daļa:

1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK, kas grozīta ar Komisijas 2011. gada 14. aprīļa Regulu (ES) Nr. 366/2011, 7. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka šīs normas piemērošanas nolūkā izgatavotājam ir jānosaka, vai tā izgatavotajos izstrādājumos ir atbilstoši šīs regulas 59. panta 1. punktam identificēta viela, kas rada ļoti lielas bažas, koncentrācijā, kas pārsniedz 0,1 masas procentu, un importētājam, kurš importē preci, kas sastāv no vairākiem izstrādājumiem, attiecībā uz katru izstrādājumu ir jānosaka, vai šāda viela tajā ir koncentrācijā, kas pārsniedz 0,1 šī izstrādājuma masas procentu;

2) grozītās Regulas Nr. 1907/2006 33. pants ir interpretējams tādējādi, ka šīs normas piemērošanas nolūkā tādas preces piegādātājam, kurā ietilpst viens vai vairāki izstrādājumi, kuros ir atbilstoši šīs regulas 59. panta 1. punktam identificēta viela, kas rada ļoti lielas bažas, koncentrācijā, kas pārsniedz 0,1 katra šī izstrādājuma masas procentu, ir pienākums informēt tā saņēmēju un pēc pieprasījuma arī patērētāju par šīs vielas esamību, darot tiem zināmu vismaz attiecīgās vielas nosaukumu.

(1) OV C 142, 12.5.2014.
1)

Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā 1. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka “uzņēmējsabiedrības īpašumtiesību pārejas” jēdziens attiecas uz situāciju, kad uzņēmuma, kas darbojas čarterreisu tirgū, darbība tiek izbeigta ar tā vairākuma akcionāra, kurš pats ir gaisa pārvadājumu uzņēmums, lēmumu un kad līdz ar to pēdējais minētais aizstāj likvidēto uzņēmumu, pārņemot lidmašīnu nomas līgumus un izpildāmos līgumus par čarterreisiem, veic darbību, ko agrāk nodrošināja likvidētais uzņēmums, atjauno darbā dažus no darbiniekiem, kuri agrāk strādāja šajā uzņēmumā, uzticot viņiem darba pienākumus, kas ir identiski agrāk veiktajiem pienākumiem, un no minētā uzņēmuma pārņem neliela izmēra aprīkojumu;
3)

tādā situācijā kā pamatlietās no Direktīvas 1999/5, Direktīvas 2002/19, Direktīvas 2002/20, kura grozīta ar Direktīvu 2009/140, Direktīvas 2002/21 un Direktīvas 2002/22, kura grozīta ar Direktīvu 2009/136, kā arī no Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. panta izrietošās Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka tām nav pretrunā atšķirīga attieksme pret zemes mobilo radiosakaru galiekārtu lietotājiem atkarībā no tā, vai viņi noslēdz mobilās telefonijas pakalpojumu abonēšanas līgumu vai iegādājas šos pakalpojumus iespējami papildināmu priekšapmaksas karšu veidā, un atbilstoši kurai tikai uz pirmajiem attiecas tāds valsts tiesiskais regulējums kā tas, ar ko ir noteikts nodoklis par valdības piešķirto koncesiju.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 311/11

Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 16. jūlija spriedums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH/Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG

(Lieta C-369/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumi - Direktīva 2002/96/EK - 2. panta 1. punkts un 3. panta a) punkts, kā arī I A un I B pielikums - Direktīva 2012/19/ES - 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts, 2. panta 3. punkta b) apakšpunkts un 3. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts, kā arī I un II pielikums - Jēdzieni “elektriskās un elektroniskās iekārtas” un “elektriskie un elektronikas instrumenti” - Garāžas vārtu motori)

(2015/C 311/12)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Landgericht Köln

Pamatlietas puses

Prasītāja: Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH

Atbildētāja: Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvas 2002/96/EK par elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumiem (EEIA) 2. panta 1. punkts un 3. panta a) punkts, kā arī I A pielikuma 6. punkts un I B pielikuma 6. punkts, no vienas puses, un Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 4. jūlija Direktīvas 2012/19/ES par elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumiem (EEIA) 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 3. punkta b) apakšpunkts, 3. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts, kā arī I pielikuma 6. punkts un II pielikuma 6. punkts, no otras puses, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar aptuveni 220 līdz 240 voltu elektrisko spriegumu darbināmi (garāžas) vārtu motori, kuri tiek apspriesti pamatlietā un kas ir paredzēti, lai tos kopā ar (garāžas) vārtiem iebūvētu ēkas konstrukcijā, un kuri katrā laikā var tikt demontēti, uzstādīti no jauna un/vai papildus pievienoti minētajai konstrukcijai, ietilpst Direktīvas 2002/96/EK un Direktīvas 2012/19/ES attiecīgajās piemērošanas jomās pārejas perioda laikā, kurš noteikts pēdējās minētās direktīvas 2. panta 1. punkta a) apakšpunktā.

(1) OV C 439, 8.12.2014.
2)

ja agrāka Kopienas preču zīme jau ir ieguvusi reputāciju būtiskā Eiropas Savienības teritorijas daļā, taču ne konkrētajā sabiedrības daļā tajā dalībvalstī, kurā ir iesniegts vēlākas valsts preču zīmes reģistrācijas pieteikums, pret kuru celti iebildumi, Kopienas preču zīmes īpašnieks var gūt labumu no aizsardzības, kas noteikta ar Direktīvas 2008/95 4. panta 3. punktu, ja izrādās, ka daļai, kas komerciāli nav maznozīmīga, no minētās konkrētās sabiedrības daļas šī preču zīme ir pazīstama, tā saskata saikni starp to un vēlāko valsts preču zīmi un ka, ņemot vērā visus faktorus, kam ir nozīme lietā, eksistē vai nu reāls un pastāvošs Kopienas preču zīmes aizskārums šīs tiesību normas izpratnē, vai arī, ja tā nav, pastāv nopietns risks, ka šāds aizskārums radīsies nākotnē.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 294/14

Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 2. jūlija spriedums (Cour d'appel de Mons (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – État belge/Nathalie De Fruytier

(Lieta C-334/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sestā PVN direktīva - Noteiktu darbību sabiedrības interesēs atbrīvojumi no nodokļa - 13. panta A daļas 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Slimnīcas un medicīniskā aprūpe - Cieši saistītas darbības - Cilvēka orgānu un paraugu pārvadāšana medicīnisko analīžu vai medicīniskas vai terapeitiskas aprūpes veikšanai - Darbība pašnodarbinātas personas statusā - Slimnīcas un medicīniskās aprūpes un diagnostikas centri - Līdzīgas iestādes)

(2015/C 294/18)

Tiesvedības valoda – franču

Iesniedzējtiesa

Cour d'appel de Mons

Pamatlietas puses

Prasītāja: État belge

Atbildētāja: Nathalie De Fruytier

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta A daļas 1. punkta b) un c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nav piemērojami medicīniskām analīzēm, medicīniskai aprūpei vai terapijai paredzētu cilvēka paraugu un orgānu pārvadājumiem, ko klīnikām un laboratorijām veic trešā persona, kas ir pašnodarbināta persona, kuras pakalpojumu apmaksu veic no sociālā nodrošinājuma līdzekļiem. It īpaši šādai darbībai nevar piemērot atbrīvojumu no PVN kā ar medicīniska rakstura pakalpojumiem cieši saistītai darbībai, kā tas paredzēts minētā 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunktā, jo šo trešo personu, kas ir pašnodarbināta persona, nevar kvalificēt nedz kā “publisko tiesību subjektu”, nedz kā “slimnīcu”, “medicīniskās aprūpes centru” vai “diagnostikas centru”, vai jebkuru citu “pienācīgā kārtā atzītu līdzīgu iestādi”, kas darbojas sociālos apstākļos, kuri līdzinās apstākļiem, ko piemēro publisko tiesību subjektiem.

(1) OV C 303, 8.9.2014.
1)

Francijas Republika, atbrīvojot no nodokļa par īpašumtiesību bezatlīdzības pāreju dāvinājumus un legātus publiskām organizācijām vai sabiedriskā labuma organizācijām tikai, ja minētās organizācijas atrodas Francijā vai citā Eiropas Savienības dalībvalstī, vai 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu līgumslēdzējvalstī, kura ar to ir noslēgusi divpusēju konvenciju, ir pārkāpusi savas saistības, kas izriet no LESD 63. panta un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 40. panta;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 279/15

Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 24. jūnija spriedums (Vrhovno sodišče (Slovēnija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hotel Sava Rogaška, Gostinstvo, turizem in storitve, d.o.o./Republika Slovenija

(Lieta C-207/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Dabīgi minerālūdeņi - Direktīva 2009/54/EK - 8. panta 2. punkts - I pielikums - Aizliegums “dabīgu minerālūdeni no viena un tā paša ieguves avota” tirgot ar vairāk nekā vienu tirdzniecības nosaukumu - Jēdziens)

(2015/C 279/17)

Tiesvedības valoda – slovēņu

Iesniedzējtiesa

Vrhovno sodišče

Pamatlietas puses

Prasītājs: Hotel Sava Rogaška, Gostinstvo, turizem in storitve, d.o.o.

Atbildētāja: Republika Slovenija

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 18. jūnija Direktīvas 2009/54/EK par dabīgo minerālūdeņu ieguvi un tirdzniecību 8. panta 2. punktā ietvertais jēdziens “dabīgs minerālūdens no viena un tā paša ieguves avota” ir interpretējams tādējādi, ka ar to tiek apzīmēts dabīgs minerālūdens, kas iegūts no vienas vai vairākām dabīgām vai urbtām izejām un kura izcelsme ir vienā un tajā pašā pazemes ūdens slānī vai krātuvē, ja ūdenim, kas iegūts no visām šīm dabīgajām vai urbtajām izejām, ir vienādas īpašības atbilstoši šīs direktīvas I pielikumā uzskaitītajiem kritērijiem, kuras saglabājas stabilas dabīgo svārstību robežās.

(1) OV C 202, 30.6.2014.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 205/12

Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 23. aprīļa spriedums – LG Display Co. Ltd, LG Display Taiwan Co., Ltd/Eiropas Komisija

(Lieta C-227/14 P) (1)

(Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - LESD 101. pants un EEZ līguma 53. pants - Šķidro kristālu displeja (LCD) paneļu pasaules tirgus - Cenu noteikšana - Naudas sodi - Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai (2006. gads) - 13. punkts - Pārdošanas apjoma vērtības noteikšana - Kopuzņēmums - Mātesuzņēmumu pārdevumu ņemšana vērā - Paziņojums par atbrīvojumu no naudas soda un tā apmēra samazināšanu aizliegtu vienošanos lietās (2002. gads) - 23. punkta b) apakšpunkta pēdējā daļa - Daļējs atbrīvojums no naudas soda - Pierādījumi par faktiem, kurus Komisija iepriekš nezināja)

(2015/C 205/17)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējas: LG Display Co. Ltd, LG Display Taiwan Co., Ltd (pārstāvji – A. Winckler un F.-C. Laprévote, advokāti)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Ronkes Agerbeek un P. Van Nuffel)

Rezolutīvā daļa:

1) apelācijas sūdzību noraidīt;

2) LG Display Co. Ltd. un LG Display Taiwan Co. Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

(1) OV C 303, 8.9.2014.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 213/8

Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 30. aprīļa spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW), B. Wilson/likvidējamā WW Realisation 1 Ltd, Ethel Austin Ltd, Secretary of State for Business, Innovation and Skills

(Lieta C-80/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Kolektīvā atlaišana - Direktīva 98/59/EK - 1. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunkts - “Uzņēmuma” jēdziens - Atlaisto darba ņēmēju skaita aprēķināšanas noteikumi)

(2015/C 213/12)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pamatlietas puses

Prasītāji: Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW), B. Wilson

Atbildētāji: likvidējamā WW Realisation 1 Ltd, Ethel Austin Ltd, Secretary of State for Business, Innovation and Skills

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvas 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu 1. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunkta ii) ievilkumā minētais jēdziens “uzņēmums” ir jāinterpretē tāpat kā šī paša punkta a) apakšpunkta i) ievilkumā norādītais jēdziens.

Direktīvas 98/59 1. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunkta ii) ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neliedz tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts darba ņēmēju informēšanas un konsultēšanās ar tiem pienākums, ja darba devējs 90 dienu vai īsākā laikā ir paredzējis atlaist 20 vai vairāk darba ņēmējus sabiedrības atsevišķā uzņēmumā, bet nav – ja atlaišanu skaits kopā ņemot visos uzņēmumos vai noteiktos sabiedrības uzņēmumos tajā pašā laikposmā sasniedz vai pārsniedz 20 darba ņēmējus.

(1) OV C 151, 19.5.2014.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 198/15

Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 16. aprīļa spriedums (Curtea de Apel Alba Iulia (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Enterprise Focused Solutions SRL/Spitalul Județean de Urgență Alba Iulia

(Lieta C-278/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiskie iepirkumi - Piegādes - Tehniskās specifikācijas - Vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principi - Pārskatāmības pienākums - Atsauce uz kādas preču zīmes produkciju - Pretendenta piedāvātās produkcijas ekvivalentuma vērtējums - Atsauces produkcijas ražošanas izbeigšana)

(2015/C 198/19)

Tiesvedības valoda – rumāņu

Iesniedzējtiesa

Curtea de Apel Alba Iulia

Pamatlietas puses

Prasītājs: SC Enterprise Focused Solutions SRL

Atbildētāja: Spitalul Județean de Urgență Alba Iulia

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu, piegādes publiskā iepirkuma līgumu un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2011. gada 30. novembra Regulu (ES) Nr. 1251/2011, 23. panta 8. punkts nav piemērojams publiskajam iepirkumam, kura vērtība nesasniedz šajā direktīvā paredzēto piemērošanas slieksni. Tādā publiskā iepirkumā, kuram nav piemērojama minētā direktīva, bet kuram ir noteikta pārrobežu interese, kas ir jāizvērtē iesniedzējtiesai, Līguma pamatnoteikumi un vispārējie principi, it īpaši vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principi, kā arī no tiem izrietošais pārskatāmības pienākums, ir jāinterpretē tādējādi, ka līgumslēdzēja iestāde nevar noraidīt piedāvājumu, kas atbilst paziņojuma par iepirkumu prasībām, pamatojoties uz minētajā paziņojumā neparedzētiem iemesliem.

(1) OV C 303, 8.9.2014.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 198/14

Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 16. aprīļa spriedums (Conseil d'État (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – LFB Biomédicaments SA, Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France) (C-271/14), Pierre Fabre Médicament SA (C-273/14)/Ministre du travail, de l’emploi et de la santé, Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat

(Apvienotās lietas C-271/14 un C-273/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Cilvēkiem paredzētas zāles - Direktīva 89/105/EEK - 6. panta 3. un 5. punkts - Zāļu svītrošana no to farmaceitisko produktu saraksta, kurus apmaksā papildus fiksētajai hospitalizācijas maksai - Pienākums norādīt pamatojumu)

(2015/C 198/18)

Tiesvedības valoda – franču

Iesniedzējtiesa

Conseil d'État

Pamatlietas puses

Prasītāji: LFB Biomédicaments SA, Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France) (C-271/14), Pierre Fabre Médicament SA (C-273/14)

Atbildētāja: Ministre des Finances et des Comptes publics, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās, 6. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šī panta 3. un 5. punktā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu ir piemērojams lēmumam, ar kuru ierobežo atmaksas nosacījumus vai samazina apmaksas līmeni zālēm, svītrojot tās no farmaceitisko produktu saraksta, kurus apmaksā obligātās veselības apdrošināšanas sistēmas papildus hospitalizācijas pakalpojumiem, kuru apmaksu nodrošina ar fiksēto uzturēšanās un aprūpes maksu.

(1) OV C 282, 25.8.2014.