21

Tiesa savu interpretāciju balstīja uz šādiem apsvērumiem: “33 Vispirms jānorāda, ka Regulas [Nr. 207/2009] 9. panta 1. punktā trešās personas netiek nošķirtas atkarībā no tā, vai tās ir Kopienas preču zīmes īpašnieces vai nē. Līdz ar to šajā normā Kopienas preču zīmes īpašniekam ir atzītas ekskluzīvas tiesības aizliegt jebkurai “trešajai personai” bez tās piekrišanas izmantot komercdarījumos apzīmējumus, kuri var kaitēt tā preču zīmei [..]. 34 Tālāk ir jāņem vērā [šīs] regulas 54. pants attiecībā uz ierobežojumiem piekrišanas rezultātā, saskaņā ar kuru, “ja Kopienas preču zīmes īpašnieks piecu secīgu gadu ilgā laika periodā ir piekritis vēlākas Kopienas preču zīmes izmantošanai [..], tam [..] nav tiesību iesniegt pieprasījumu [..] par [..] preču zīmes spēkā neesamību vai iebilst pret [tās izmantošanu]”. 35 No šīs tiesību normas teksta izriet, ka, pirms iestājas ierobežojums piekrišanas rezultātā, Kopienas preču zīmes īpašniekam ir tiesības gan lūgt ITSB atzīt vēlāku Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, gan iebilst pret tās izmantošanu, ceļot prasību par preču zīmes pārkāpumu Kopienas preču zīmju tiesā. 36 Visbeidzot, jānorāda, ka nedz Regulas [Nr. 207/2009] 12. pantā par Kopienas preču zīmes spēka ierobežojumu, nedz jebkādā citā tās normā nav paredzēti Kopienas preču zīmes īpašnieka ekskluzīvo tiesību tieši ierobežojumi par labu trešajai personai, kura ir vēlākas Kopienas preču zīmes īpašniece. 37 Tādējādi no [šīs] regulas 9. panta 1. punkta formulējuma un no vispārējās šīs regulas sistēmas izriet, ka Kopienas preču zīmes īpašniekam ir jābūt iespējai aizliegt vēlākas Kopienas preču zīmes īpašniekam izmantot šo preču zīmi. 38 Šo secinājumu neatspēko apstāklis, ka vēlākas Kopienas preču zīmes īpašniekam arī ir ekskluzīvas tiesības saskaņā ar [minētās] regulas 9. panta 1. punktu. 39 Šajā ziņā ir jānorāda, [..] ka Regulas [Nr. 207/2009] tiesību normas ir jāinterpretē prioritātes principa gaismā, saskaņā ar kuru agrākai Kopienas preču zīmei ir prioritāte attiecībā pret vēlāk reģistrētu Kopienas preču zīmi [..]. 40 It īpaši no [šīs] regulas 8. panta 1. punkta un 53. panta 1. punkta izriet, ka konfliktējošu preču zīmju gadījumā tiek pieņemts, ka tā preču zīme, kura ir reģistrēta pirmā, ir izpildījusi Kopienas aizsardzības saņemšanai vajadzīgos nosacījumus, pirms to izdarījusi vēlāk reģistrētā preču zīme. [..] 49 Turklāt jāuzsver nepieciešamība saglabāt preču zīmes pamatfunkciju – garantēt patērētājiem preces izcelsmi (spriedums Arsenal Football Club, C‑206/01, EU:C:2002:651, 51. punkts). 50 Šajā ziņā Tiesa jau vairākkārt ir nospriedusi, ka Regulas [Nr. 207/2009] 9. panta 1. punktā paredzētās ekskluzīvās tiesības tikušas piešķirtas, lai preču zīmes īpašniekam ļautu aizsargāt savas īpašās intereses kā šīs preču zīmes īpašniekam, proti, nodrošināt, ka preču zīme var pildīt savas funkcijas (skat. spriedumu Google France un Google, no C‑236/08 līdz C‑238/08, EU:C:2010:159, 75. punkts un tajā minētā judikatūra). 51 Tādējādi, [..] ja agrākas Kopienas preču zīmes īpašniekam, lai aizliegtu trešajai personai izmantot apzīmējumu, kas kaitē viņa preču zīmes funkcijām, būtu jāgaida, kamēr vēlāka Kopienas preču zīme, kuras īpašniece ir minētā trešā persona, tiek atzīta par spēkā neesošu, tad tiktu būtiski vājināta [šīs] regulas 9. panta 1. punktā tam sniegtā aizsardzība.”