ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Nolīgumi starp uzņēmumiem – Jēdziens

(EKL 81. panta 1. punkts)

2. Apelācija – Pamati – Kļūdains faktu vērtējums – Nepieņemamība

(EKL 225. pants; Eiropas Kopienu Tiesas Statūtu 58. punkts)

Summary

1. Lai tas būtu nolīgums EKL 81. panta 1. punkta nozīmē, pietiek tikai ar to, ka akts vai acīmredzami vienpusēja rīcība izsaka vismaz divu nolīguma dalībnieku vienotu gribu, jo šādas vienotības izpausmes veidam pašam par sevi nav noteicošas nozīmes. Pretējā gadījumā tiktu apgriezts otrādi konkurences normu pārkāpuma pierādīšanas pienākums un nevainīguma prezumpcijas princips tiktu pārkāpts.

Piedāvājums, ko automašīnu ražotājs nosūta saviem izplatītājiem, kas ar to noslēguši līgumu, nav vienpusējs akts, bet nolīgums EKL 81. panta 1. punkta izpratnē, ja tas iekļaujas iepriekš noslēgtā vispārējā nolīgumā reglamentēto pastāvīgo tirdzniecības attiecību kopumā. Tomēr tas nenozīmē, ka jebkurš automašīnu ražotāja sniegtais piedāvājums saviem koncesionāriem ir nolīgums EKL 81. panta 1. punkta nozīmē, un neatbrīvo Komisiju no koncesijas līgumslēdzēju vienotas gribas pierādīšanas katrā atsevišķā gadījumā.

Dalībnieku griba var izrietēt gan no minētā koncesijas līguma noteikumiem, gan no dalībnieku rīcības, it īpaši no koncesionāru iespējamās netiešās piekrišanas automašīnu ražotāja veiktajiem pasākumiem.

Tāpēc ir jāveic konkrēta pārbaude, kuras ietvaros koncesijas līguma atbilstība konkurences normām noteikti būs noteicošā, jo uzreiz nevar izslēgt, ka piedāvājumu, kas ir pretrunā ar konkurences normām, var uzskatīt par atļautu ar acīmredzami neitrāliem koncesijas līguma noteikumiem.

(sal. ar 35.–39. punktu un 43.–46. punktu)

2. No EKL 225. panta un Eiropas Kopienu Tiesas statūtu 58. panta pirmās daļas izriet, ka Pirmās instances tiesa ir vienīgā instance, kas ir tiesīga, no vienas puses, konstatēt faktus, izņemot gadījumus, kad šo konstatāciju materiālā neprecizitāte izriet no šai tiesai iesniegtajiem lietas materiāliem, un, no otras puses, veikt šo faktu vērtējumu. Ja Pirmās instances tiesa ir konstatējusi vai novērtējusi faktus, Tiesai saskaņā ar EKL 225. pantu ir kompetence kontrolēt šo faktu juridisko kvalifikāciju un tiesiskās sekas, kuras Pirmās instances tiesa ir paredzējusi.

(sal. ar 49. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Noteikumi par nodokļiem — Tiesību aktu saskaņošana — Apgrozījuma nodokļi — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma — Nodokļa parādnieki

(Padomes Direktīvas 77/388 21. panta 3. punkts)

2. Noteikumi par nodokļiem — Tiesību aktu saskaņošana — Apgrozījuma nodokļi — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma — Nodokļa parādnieku pienākumi

Summary

1. Sestās Direktīvas 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, ko groza Direktīva 2000/65 un Direktīva 2001/115, 21. panta 3. punkts atļauj dalībvalstīm veikt pasākumus, atbilstoši kuriem persona ir solidāri atbildīga par pievienotās vērtības nodokļa summas samaksu, kas jāmaksā citai personai, kuru minētā panta 1. un 2. punkts definē kā nodokļu parādnieku.

Šis noteikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tas dalībvalstij ļauj pieņemt tādu tiesisko regulējumu, kas paredz, ka nodokļu maksātājs, kuram tika piegādātas preces vai sniegti pakalpojumi un kurš zināja vai kam bija pamatoti iemesli aizdomām, ka viss nodoklis vai tā daļa, kas jāmaksā par šo piegādi vai pakalpojumu, vai par visām iepriekš vai vēlāk piegādātām precēm vai sniegtajiem pakalpojumiem, paliks nenomaksāts, kopā ar nodokļu parādnieku var būt solidāri atbildīgs par šī nodokļa samaksu.

Tomēr šādā tiesiskajā regulējumā ir jāievēro vispārējie tiesību principi, kas ir daļa no Kopienu tiesību sistēmas, tostarp it īpaši tiesiskās drošības un samērīguma principi. It īpaši, kaut arī Sestās direktīvas 21. panta 3. punkts ļauj pamatoties uz prezumpciju, ka attiecīga persona zināja vai tai bija jāzina, ka nodoklis paliks nenomaksāts, šādu prezumpciju tik un tā nevar formulēt tādā veidā, ka nodokļu maksātājam kļūst praktiski neiespējami vai ļoti grūti to apstrīdēt ar pretēja rakstura pierādījumu.

(sal. ar 28., 32. un 35. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)

2. Sestās Direktīvas 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, ko groza Direktīva 2000/65 un Direktīva 2001/115, 22. panta 8. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neļauj dalībvalstīm pieņemt tiesisko regulējumu, kas paredzētu, ka nodokļu maksātājs, kuram tika veikta preču piegāde vai sniegti pakalpojumi un kurš zināja vai tam bija pamatotas aizdomas, ka viss pievienotās vērtības nodoklis vai tā daļa, kas jāmaksā par šo piegādi vai pakalpojumu vai par jebkuru iepriekšējo vai vēlāko piegādi vai pakalpojumu, paliks nenomaksāts, var kopā ar nodokļa parādnieku būt solidāri atbildīgs par šī nodokļa samaksu, ne arī tādu tiesisko regulējumu, kas paredz, ka no nodokļu maksātāja var pieprasīt sniegt nodrošinājumu par minētā nodokļa samaksu, kas ir vai varētu kļūt iekasējams no tā nodokļu maksātāja, kuram tas piegādā preces vai sniedz pakalpojumus vai kurš tam piegādā minētās preces vai sniedz pakalpojumus.

Šis noteikums savukārt nav pretrunā valsts tiesiskajam regulējumam, kurš visām personām ar solidāru atbildību par pievienotās vērtības nodokļa samaksu saskaņā ar valsts pasākumu, kas ir pieņemts uz Sestās direktīvas 21. panta 3. punkta pamata, uzliek pienākumu sniegt nodrošinājumu par maksājamā nodokļa samaksu.

(sal. ar 47. un 48. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)
1)

a) neievērojot a posteriori termiņu attiecībā uz nodokļa summas iegrāmatošanu, kas rodas no muitas parāda, ko paredz 5. pants Padomes 1989. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1854/89 par ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa summu, kas rodas no muitas parāda, iegrāmatošanu un samaksas nosacījumiem un ko no 1994. gada 1. janvāra paredz 220. panta 1. punkts Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kā rezultātā novēloti tiek nodoti pašu resursi, un
28

Vispirms ir jākonstatē, kā tas izriet no prasības pieteikumā ietvertajiem prasījumiem, ka šobrīd izskatāmā prasība sakarā ar valsts pienākumu neizpildi neattiecas uz Direktīvas 92/50 piemērošanu, bet gan uz jautājumu par to, vai tas, ka DCC bez iepriekšējas publiskā iepirkuma izsludināšanas sniedz neatliekamās palīdzības transportlīdzekļu pakalpojumus, ir pretrunā Līguma pamatnoteikumiem un it īpaši brīvībai veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvībai, kas paredzētas attiecīgi EKL 43. un 49. pantā.
Attiecībā uz pakalpojumiem, kas izriet no Direktīvas 92/50 par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai I B pielikuma, un, ņemot vērā šīs direktīvas 43. pantā norādīto vēlāko pārbaudi, Kopienas likumdevējs ir uzskatījis, ka ar šādiem pakalpojumiem saistīti līgumi a priori, ņemot vērā to specifisko raksturu, neskar pārrobežu intereses, kas var pamatot, ka to piešķiršana tiek veikta atbilstoši uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus publiskā iepirkuma procedūrai, kas paredzēta, lai ļautu citu dalībvalstu uzņēmumiem iepazīties ar paziņojumu par paredzamo publisko iepirkumu un pieteikties tam. Tādēļ saistībā ar šo pakalpojumu kategoriju Direktīvā 92/50 ierobežoti paredzēta publikācija ex post.

Tomēr publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai joprojām ir piemērojami Kopienu tiesību pamatnoteikumi un it īpaši Līgumā ietvertie principi attiecībā uz tiesībām veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību. No tā izriet, ka Kopienas likumdevēja ieviestais līgumu, kas saistīti ar I B pielikumā ietvertajiem pakalpojumiem, publicēšanas tiesiskais režīms nevar tikt interpretēts tādējādi, ka ar to netiek pieļauta principu, kas izriet no EKL 43. un 49. panta, piemērošana gadījumā, ja šādi līgumi tomēr skar noteiktas pārrobežu intereses.

Tāpat tiktāl, ciktāl līgums, kas saistīts ar I B pielikumā ietvertajiem pakalpojumiem, skar šādas intereses, līguma slēgšanas tiesību piešķiršana uzņēmumam, kas atrodas līgumslēdzējas iestādes dalībvalstī, nenodrošinot pārskatāmību, ir saistīta ar atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, kas varētu būt ieinteresēti šajā līgumā, bet kuri atrodas citā dalībvalstī. Šāda atšķirīga attieksme, kas, izslēdzot visus citās dalībvalstīs esošos uzņēmumus, ir nelabvēlīga galvenokārt [šo citu dalībvalstu uzņēmumiem], ir uzskatāma par netiešu diskrimināciju pilsonības dēļ, kas aizliegta ar EKL 43. un 49. pantu, ja vien to neattaisno objektīvi iemesli.

(sal. ar 25., 26. un 29.–31. punktu)
Keywords

Subject of the case

Rezolutīvā daļa



Keywords

Eiropas Kopienu pašu resursi

–

Atzīšana un nodošana, ko veic dalībvalstis (Padomes Regulas Nr. 1552/89 11. pants, Regulas Nr. 1854/89 5. pants, Regulas Nr. 1150/2000 11. pants un Regulas Nr. 2913/92 220. panta 1. punkts) (sal. ar 28., 32., 35. punktu un rezolutīvo daļu)

Subject of the case

Priekšmets

Valsts pienākumu neizpilde – Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 220. pants un Padomes 1989. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1854/89 par ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa summu, kas rodas no muitas parāda, iegrāmatošanu un samaksas nosacījumiem (OV L 186, 1. lpp.) 5. pants – Eiropas Kopienu pašu resursu daļas novēlots pārskaitījums muitas nodokļa vēlākas piedziņas gadījumā – Atteikums maksāt nokavējuma procentus, kas ir jāmaksā par nokavētu ierakstīšanu Komisijas kontā

Rezolutīvā daļa

Rezolutīvā daļa:

1) a) neievērojot a posteriori termiņu attiecībā uz nodokļa summas iegrāmatošanu, kas rodas no muitas parāda, ko paredz 5. pants Padomes 1989. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1854/89 par ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa summu, kas rodas no muitas parāda, iegrāmatošanu un samaksas nosacījumiem un ko no 1994. gada 1. janvāra paredz 220. panta 1. punkts Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kā rezultātā novēloti tiek nodoti pašu resursi, un

b) nemaksājot Eiropas Kopienu Komisijai procentus par šo nokavējumu, piemērojot 11. pantu Padomes 1989. gada 29. maija Regulā (EEK, Euratom ) Nr. 1552/89, ar ko īsteno Lēmumu 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu, un no 2000. gada 31. maija piemērojot 11. pantu Padomes 2000. gada 22. maija Regulā (EK, Euratom ) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu,

Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek visi šie noteikumi;

2) Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

3) Dānijas Karaliste, Somijas Republika un Zviedrijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.
Keywords

Summary



Keywords

1. Tiesību aktu tuvināšana – Pasākumi, lai izveidotu konkurējošu tirgu telekomunikāciju nozarē – Direktīva 90/388 – Aizliegums dalībvalstīm diskriminēt publisko telekomunikāciju tīklu nodrošinātājus, piešķirot šķērsošanas tiesības šo tīklu nodrošināšanai – Situāciju atšķirīguma nesvarīgums attiecībā uz diskriminācijas konstatējumu

(Komisijas Direktīvas 90/388 4.d pants Direktīvas 96/19 redakcijā)

2. Tiesību aktu tuvināšana – Telekomunikāciju nozare – Direktīva 90/388 – Operatoru diskriminācija attiecībā uz šķērsošanas tiesību piešķiršanu – Pamatojums – Neesamība

(Komisijas Direktīvas 90/388 5. panta 3. punkts un III pielikums Direktīvas 96/19 redakcijā)

Summary

1. Direktīvas 90/388 par konkurenci telekomunikāciju pakalpojumu tirgū 4.d pants Direktīvas 96/19 redakcijā, kurš aizliedz dalībvalstīm diskriminēt sabiedrisko telekomunikāciju tīklu nodrošinātājus attiecībā uz šķērsošanas tiesību piešķiršanu šo tīklu nodrošināšanai, ir īpašs vispārējā vienlīdzības principa formulējums. Diskriminācijas aizliegums, kas ir viens no Kopienu tiesību pamatprincipiem, prasa, ka salīdzināmās situācijās nedrīkst būt atšķirīga attieksme, ja vien šāda atšķirība nav objektīvi pamatojama.

Šajā sakarā arī nav būtiski, vai atbrīvojums no nodokļiem un nodevām, kas saistītas ar telekomunikāciju infrastruktūras izveidošanu vai piekļuvi dažādām iekārtas un aparatūras, kas vajadzīga piešķirtā tīkla darbībai, daļām, izriet no likuma vai no tiesu prakses. Abos gadījumos atbrīvojums pastāv saskaņā ar dalībvalsts iekšējo juridisko nostāju.

Turklāt, salīdzinot uzņēmumu apstākļus telekomunikāciju nozarē, nav jāaprobežojas tikai ar to uzņēmumu salīdzināšanu, kas pilda sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas funkciju. Telekomunikāciju publiskā tīkla nodrošinātāja pozīcija ir jāsalīdzina ar visu ar to konkurējošo uzņēmumu, kas arī darbojas telekomunikāciju tirgū un gatavojas ierīkot alternatīvus tīklus, pozīciju. Tā nedarot, tiktu nopietni kaitēts Kopienu tiesību mērķim, proti, konkurējoša tirgus izveidei telekomunikāciju nozarē.

(sal. ar 23.–26., 28. un 29. punktu)

2. Izmaksu kompensācija, kas rodas no esošā telekomunikāciju operatora pienākuma uzturēt infrastruktūras labā darbības, drošības un saglabāšanas stāvoklī un attīstīt tās kvalitatīvi un kvantitatīvi, lai nodrošinātu vispārējas izmantošanas telekomunikāciju pakalpojumu kā universālā pakalpojuma sniegšanu visā valsts teritorijā, nevar pamatot, ņemot vērā Direktīvu 90/388 par konkurenci telekomunikāciju pakalpojumu tirgū Direktīvas 96/19 redakcijā, operatoru diskrimināciju attiecībā uz šķērsošanas tiesību piešķiršanu. Attiecībā uz šādas kompensācijas piešķiršanu jāņem vērā universālā pakalpojuma sniegšanas izmaksas saskaņā ar Direktīvas 97/33 par savstarpēju savienojumu telekomunikācijās attiecībā uz universālā pakalpojuma un savstarpējas savietojamības nodrošināšanu, piemērojot atvērtā tīkla nodrošināšanas (ATN) principus, 5. panta 3. punktu, aplūkojot to kopā ar tās III pielikumu. Fakts, ka esošajam operatoram pārredzamā un nediskriminējošā veidā ir jādod konkurējošiem operatoriem piekļuve telekomunikāciju pamattīklam, nevar pamatot šādu atšķirīgu attieksmi.

(sal. ar 30.–34. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Personu brīva pārvietošanās — Tiesu sadarbība civillietās un komerclietās — Tiesas un ārpustiesas dokumentu izsniegšana — Regula Nr. 1348/2000 — Noteiktu faktu seku neparedzēšana regulā — Valsts tiesību piemērošana — Nosacījumi — Līdzvērtības un efektivitātes principa ievērošana — Piemērojamība

(Padomes Regula Nr. 1348/2000)

2. Personu brīva pārvietošanās — Tiesu sadarbība civillietās un komerclietās — Tiesas un ārpustiesas dokumentu izsniegšana — Regula Nr. 1348/2000 — Tāda akta paziņošana, kas izstrādāts valodā, kura nav saņēmējas dalībvalsts oficiālā valoda, vai adresātam saprotamā izcelsmes dalībvalsts valodā — Iespēja šo situāciju labot, nosūtot tulkojumu — Noteikumi — Valsts tiesību piemērošana — Nosacījumi

(Padomes Regulas Nr. 1348/2000 8. pants)

Summary

1. Ja nav atbilstošu Kopienu tiesību normu, katras dalībvalsts iekšējā tiesiskajā kārtībā jānosaka procesuālie noteikumi par vēršanos tiesā, kas ir paredzēti indivīdu to tiesību aizsardzībai, kuras izriet no Kopienu tiesību tiešās iedarbības. Tomēr šie noteikumi nevar būt mazāk labvēlīgi nekā tie, kas regulē tiesības, kuras izriet no iekšējās tiesiskās kārtības (līdzvērtības princips), un tie nevar padarīt praktiski neiespējamu vai pārmērīgi grūtu ar Kopienu tiesisko kārtību piešķirto tiesību īstenošanu (efektivitātes princips). Turklāt efektivitātes princips liek valsts tiesai piemērot procesuālos noteikumus, ko paredz tās iekšējā tiesiskā kārtība, tikai tad, ja tie neapdraud regulas jēgu un mērķi. No tā izriet – ja Regula Nr. 1348/2000 par tiesas un ārpustiesas civillietu un komerclietu dokumentu izsniegšanu Eiropas Savienības dalībvalstīs neparedz noteiktu notikumu sekas, valsts tiesai principā ir jāpiemēro attiecīgās valsts tiesības, nodrošinot pilnīgu Kopienu tiesību efektivitāti, kā rezultātā valsts tiesa vajadzības gadījumā var nepiemērot valsts noteikumus, kas šai efektivitātei rada šķēršļus, vai interpretēt tādu valsts noteikumu, kas ticis izstrādāts tikai lietošanai šajā valstī, lai to piemērotu attiecīgajai pārrobežu situācijai.

(sal. ar 49.–51. punktu)

2. Regulas Nr. 1348/2000 par tiesas un ārpustiesas civillietu un komerclietu dokumentu izsniegšanu Eiropas Savienības dalībvalstīs 8. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja dokumenta adresāts atsakās saņemt dokumentu tādēļ, ka tas nav sagatavots saņēmējas dalībvalsts valodā vai izdevējas dalībvalsts valodā, ko šis adresāts saprot, tad atbilstoši noteikumiem, ko paredz Regula, šo situāciju var labot, pēc iespējas ātrāk nosūtot tulkojumu.

Lai atrisinātu problēmas, kas ir saistītas ar veidu, kādā ir labojama tulkojuma neesamība, un kas nav paredzētas minētajā regulā, valsts tiesai ir jāpiemēro valsts procesuālie noteikumi, cenšoties nodrošināt pilnīgu šīs regulas efektivitāti, ievērojot tās mērķi.

(sal. ar 53. un 71. punktu un rezolutīvās daļas 1) un 2) punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Starptautiskie nolīgumi — EEK un Turcijas Asociācijas līgums — Ar EEK un Turcijas Asociācijas līgumu izveidotā Asociācijas padome — Lēmums Nr. 1/80 — Ģimenes apvienošanās — Dalībvalsts legālajam darba tirgum piederoša Turcijas darba ņēmēja ģimenes locekļu pieeja atalgotam darbam pēc paša izvēles šajā dalībvalstī — Tiesību ierobežojums, kas saistīts ar ilgstošu nepiedalīšanos darba tirgū sakarā ar ieslodzījumu, kam sekoja dezintoksikācijas kurss, vai sakarā ar to, ka persona vairs nedzīvo kopā ar Turcijas darba ņēmēju — Nepieļaujamība

(EEK un Turcijas Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 7. panta 1. daļa)

Summary

Turcijas pilsonis, kas ir Turcijas darba ņēmēja ģimenes loceklis un kuram pēc vismaz piecu gadu likumīgas uzturēšanās mītnes valstī ir tiesības uz brīvu pieeju jebkuram atalgotam darbam pēc paša izvēles saskaņā ar 7. panta pirmās daļas otro ievilkumu EEK un Turcijas Asociācijas padomes Lēmumā Nr. 1/80, nezaudē šīs tiesības nedz sakarā ar to, ka viņš ilgāku laiku nav bijis nodarbināts darba tirgū sakarā ar ieslodzījumu pat uz vairākiem gadiem, kam sekoja ilgtermiņa dezintoksikācijas kurss, nedz sakarā ar to, ka lēmuma par izraidīšanu pieņemšanas brīdī attiecīgā persona bija pilngadīga un vairs nedzīvoja kopā ar Turcijas darba ņēmēju, saistībā ar kuru viņam radās tiesības uz uzturēšanos, bet gan dzīvoja neatkarīgi no šī darba ņēmēja.

(sal. ar 32. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Tiesību aktu tuvināšana – Zāles – Direktīva 89/105 – Cilvēkiem paredzētas zāles – Lūgums iekļaut kādas zāles valsts veselības apdrošināšanas sistēmas sedzamo zāļu sarakstā – Lēmuma pieņemšanai noteiktā termiņa imperatīvais raksturs – Par lūgumu pieņemtā lēmuma atcelšana – Jauna lēmuma pieņemšana – Pieļaujamība – Nosacījumi – Lēmuma pieņemšanai noteiktā termiņa ievērošana

(Padomes Direktīvas 89/105 6. panta 1. punkta pirmā daļa)

Summary

Termiņš, kādā ir jāpieņem lēmums par lūgumu zāles iekļaut to zāļu sarakstā, ko sedz valsts veselības apdrošināšanas sistēma, kurš ir noteikts 6. panta 1. punkta pirmajā daļā Direktīvā 89/105 par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās, ir imperatīvs termiņš, kuru valsts iestādes nedrīkst neievērot.

Dalībvalstīm ir jānosaka tas, vai šī termiņa nokavējums neliedz kompetentajām iestādēm formāli pieņemt jaunu lēmumu pēc tam, kad tiesa ir atcēlusi iepriekšējo lēmumu, kaut gan šo iespēju var izmantot tikai saprātīgā termiņā, kas jebkurā gadījumā nedrīkst pārsniegt minētajā pantā paredzēto termiņu.

(sal. ar 30. un 39. punktu un rezolutīvās daļas 1) un 2) punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Nodokļa iekasējamības gadījums un nodokļa iekasējamība

(Padomes Direktīvas 77/388 10. panta 2. punkta otrā daļa)

Summary

Sestās direktīvas 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 95/7, 10. panta 2. punkta otrā daļa kā atkāpe no minētā punkta pirmajā daļā paredzētās normas paredz, ka gadījumā, ja ir veicama iemaksa pirms preču piegādes vai pakalpojumu izpildes, nodoklis kļūst iekasējams līdz ar maksājuma saņemšanu saņemtās summas apmērā. Minētās normas piemērošanas jomā neietilpst iepriekšēji noteiktas summas maksājumi, kas veikti par precēm, kuras vispārīgi norādītas sarakstā, ko jebkurā brīdī var grozīt, pircējam un pārdevējam panākot kopīgu vienošanos, un no kura pircējs, iespējams, varētu izvēlēties atsevišķas preces, pamatojoties uz vienošanos, ko tas jebkurā brīdī var vienpusēji atsaukt, atgūstot visu iepriekš samaksāto, bet neizmantoto maksājumu.

Lai nodoklis kļūtu iekasējams gadījumā, ja iemaksa tiek veikta pirms preču piegādes vai pakalpojumu izpildes, visiem elementiem, kas ir raksturīgi nodokļa iekasējamības gadījumam, proti, piegādei nākotnē vai pakalpojumu sniegšanai nākotnē raksturīgajiem elementiem, ir jābūt zināmiem iepriekš un tādējādi iemaksas veikšanas brīdī precēm vai pakalpojumiem ir jābūt precīzi raksturotiem.

(sal. ar 45., 48. un 51. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Personu brīva pārvietošanās — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Sabiedrības — Direktīva 68/151 — Gada pārskati — Sodi, kas jāparedz par publiskošanas pienākuma nepildīšanu — Jēdziens “publiskošanas pienākuma nepildīšana” — Ceturtajai direktīvai 78/660 neatbilstošu pārskatu publiskošana — Iekļaušana — Septītajai direktīvai 83/349 neatbilstošu pārskatu publiskošana — Izslēgšana

(Padomes Direktīvas 68/151 6. pants, Direktīva 78/660 un Direktīva 83/349)

2. Kopienu tiesības — Principi — Vieglāka soda atpakaļejoša spēka princips — Princips, kas pieder pie Kopienu tiesību vispārīgiem principiem — Ievērošana valsts tiesās, piemērojot valsts tiesības, kas īsteno Kopienu tiesības

3. Personu brīva pārvietošanās — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Sabiedrības — Direktīva 68/151 — Gada pārskati — Sodi, kas jāparedz par publiskošanas pienākuma nepildīšanu — Atsaukšanās uz direktīvu pret krimināllietās apsūdzētajām personām — Robežas

(Padomes Direktīvas 68/151 6. pants)

Summary

1. Pirmās direktīvas 68/151 par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko dalībvalstis prasa no sabiedrībām Līguma 58. panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses, 6. pantā par gada pārskatu publiskošanas pienākuma nepildīšanu paredzēto sodu sistēma attiecas ne tikai uz gadījumiem, kad nav nodoti atklātībā gada pārskati, bet arī uz gadījumiem, kad gada pārskati nav sastādīti atbilstoši Ceturtās direktīvas 78/660, kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem, normām par šādu pārskatu saturu.

Turpretim nav uzskatāms, ka Pirmās direktīvas 6. pants attiecas uz tādu pienākumu neievērošanu, kas ir saistīti ar konsolidētajiem pārskatiem un ko paredz Septītā direktīva 83/349 par konsolidētajiem pārskatiem, uz kuriem Pirmā direktīva nekādā veidā neatsaucas.

(sal. ar 56. un 60. punktu)

2. Vieglāka soda atpakaļejoša spēka princips ir daļa no Kopienu tiesību vispārējiem principiem, kas valsts tiesām ir jāievēro, piemērojot valsts tiesību normas, kas pieņemtas, lai īstenotu Kopienu tiesības.

(sal. ar 69. punktu)

3. Nav iespējams atsaukties uz prasību, ka sodam par gada pārskatu publiskošanas pienākuma nepildīšanu ir jābūt atbilstošam, ko paredz 6. pants Pirmajā direktīvā 68/151 par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko dalībvalstis prasa no sabiedrībām Līguma 58. panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses attiecībā pret dalībvalsts iestāžu krimināllietās apsūdzētajām personām, lai pārbaudītu apsūdzētajam labvēlīgāku krimināltiesību normu, kas stājušās spēkā pēc noziedzīgo nodarījumu izdarīšanas, saderību ar minēto prasību, ja nesaderības dēļ nevarētu piemērot minētajās normās paredzēto vieglāko sodu sistēmu. Direktīva pati par sevi un neatkarīgi no dalībvalsts tiesību normas, kas pieņemta tās piemērošanai, nevar noteikt vai pastiprināt apsūdzēto personu kriminālatbildību.

(sal. ar 75., 78. punktu un rezolutīvo daļu)