Keywords

Summary



Keywords

1. Zivsaimniecība — Jūras resursu saglabāšana — Zvejas kvotu sistēma

(1985. gada Pievienošanās akta 2. pants)

2. Zivsaimniecība — Jūras resursu saglabāšana — Zvejas kvotu sistēma

(Padomes Regulas Nr. 3760/92 8. panta 4. punkts)

3. Kopienu tiesības — Principi — Vienlīdzīga attieksme — Diskriminācija pilsonības dēļ

(1985. gada Pievienošanās akts; Padomes Regula Nr. 2341/2002)

4. Jaunu dalībvalstu pievienošanās Kopienai — Spānija — Zivsaimniecība

(1985. gada Pievienošanās akta 154.–166. pants; Padomes Regula Nr. 2341/2002)

Summary

1. Zvejas kvotu starp dalībvalstīm sadalījuma relatīvas stabilitātes prasība nozīmē, ka, veicot zvejas iespēju sadali, katrai dalībvalstij tiek saglabāta noteikta procentuālā daļa. Regulā Nr. 170/83 paredzētais pamatsadalījums, kas sākotnēji tika noteikts, ņemot vērā dažādu dalībvalstu flotu vidēji nozvejoto daudzumu laikposmā no 1973. līdz 1978. gadam, līdz ar to būs piemērojams tik ilgi, kamēr netiks pieņemta regula, ar kuru tiek izdarīti grozījumi, saskaņā ar procedūru, kas tika ievērota šīs pašas regulas gadījumā.

Šajā kontekstā, tā kā jaunas dalībvalsts, tostarp Spānijas Karalistes un Portugāles Republikas, pievienošanās pati par sevi nevar radīt tiesiskas sekas, tā nevar uzlikt Padomei pienākumu grozīt pastāvošo sadalījumu. Tāpat pārejas perioda, kas paredzēts Pievienošanas aktā, beigām var būt tikai minētajā aktā paredzētās tiesiskās sekas. Tomēr Pievienošanas akts neparedz nedz pamatsadalījuma grozījumus, kas stātos spēkā pēc pārejas perioda beigām, nedz arī Padomes pienākumu šobrīd pārskatīt šo pamatsadalījumu. Līdz ar to, nepastāvot Padomes vēlāk pieņemtām izmaiņām, esošais pamatsadalījums nav pretrunā relatīvas stabilitātes principam.

(sal. ar 27.–30. un 32. punktu)

2. Zvejas iespēju sadalījums starp dalībvalstīm, kas paredzēts 8. panta 4. punktā Regulā Nr. 3760/92, ar ko nosaka Kopienas zvejniecības un akvakultūras sistēmu, paredz sarežģītas ekonomiskās situācijas novērtējumu, kurā Padomei ir plaša rīcības brīvība. Līdz ar to tiesai ir jāpārbauda tikai tas, vai attiecīgais pasākums nav spēkā neesošs sakarā ar acīmredzamu kļūdu vērtējumā vai pilnvaru nepareizu izmantošanu un vai attiecīgā iestāde nav acīmredzami pārsniegusi savu rīcības brīvību.

(sal. ar 38. punktu)

3. Regulā Nr. 2341/2002, ar ko 2003. gadam nosaka zvejas iespējas, kas piemērojamas Kopienas ūdeņos, neparedzot tādu pašu attieksmi pret Spānijas Karalisti kā pret citām dalībvalstīm, kas bija piedalījušās sākotnējā zvejas kvotu sadalījumā pirms Spānijas Karalistes pievienošanās vai arī vēlākos sadalījumos pārejas perioda laikā, Padome nav rīkojusies diskriminējoši attiecībā pret šo dalībvalsti.

Būtībā ir jānošķir pieejas ūdeņiem jēdziens no pieejas jūras resursiem jēdziena. Kaut arī pēc pārejas perioda beigām Spānijas Karaliste var atkal piekļūt Ziemeļjūras un Baltijas jūras ūdeņiem, no tā neizriet, ka Spānijas kuģi var piekļūt šo jūru resursiem tādā pašā apmērā kā tās dalībvalstis, kas ir piedalījušās sākotnējā sadalījumā vai vēlākajos sadalījumos. Līdz ar to Spānijas Karaliste neatradās tādā situācijā, kas ir līdzvērtīga to dalībvalstu situācijai, kuru kuģi nesen, attiecīgā atsauces perioda laikā, bija zvejojuši šajos ūdeņos.

(sal. ar 55.–57. punktu)

4. Regulā Nr. 2341/2002, ar ko 2003. gadam nosaka zvejas iespējas, kas piemērojamas Kopienas ūdeņos, nepiešķirot Spānijas Karalistei noteiktas zvejas kvotas Ziemeļjūrā, Padome nekādā veidā nav pārkāpusi Aktu par Spānijas Karalistes un Portugāles Republikas pievienošanos.

Šī pievienošanās akta 154.–166. pants definē Ziemeļjūrā piemērojamo sistēmu zivsaimniecības nozarē tikai pārejas periodam. Šie panti līdz ar to principā nevar būt pamats prasībām attiecībā uz tādu laikposmu, kas sākas pēc pārejas perioda beigām. Tādējādi pēc pārejas perioda beigām ir piemērojams acquis communautaire , kas ietver pamatsadalījumu, ko Spānijas Karalistes pievienošanās brīdī noteicis esošais tiesiskais regulējums.

(sal. ar 64., 66. un 67. punktu)