EIROPAS SAVIENĪBAS CIVILDIENESTA TIESAS SPRIEDUMS

(otrā palāta)

2016. gada 21. jūlijā

AV

pret

Eiropas Komisiju

“Civildienests — Pagaidu darbinieks — Pieņemšana darbā — Medicīniskā pārbaude pirms pieņemšanas darbā — Nepilnīgas ziņas medicīniskajā pārbaudē — Medicīniskā atruna — Medicīniskās atrunas piemērošana ar atpakaļejošu spēku — Invaliditātes pabalsta nepiešķiršana — Atcelšana — Vispārējās tiesas sprieduma izpilde”

Priekšmets

Prasība, kura celta saskaņā ar LESD 270. pantu, kas piemērojams EAEK līgumam atbilstoši tā 106.a pantam, un ar kuru AV lūdz atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 16. septembra lēmumu viņam piemērot medicīnisko atrunu, kas ir paredzēta Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 32. pantā, un atteikties viņam piešķirt invaliditātes pabalstu

Nolēmums

Atcelt 2014. gada16. septembra lēmumu, ar kuru Eiropas Komisija attiecībā uz AV piemēroja Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 32. pantā paredzēto medicīnisko atrunu. Eiropas Komisija izmaksā AV EUR 2000 kā atlīdzību par viņam nodarīto morālo kaitējumu. Prasību pārējā daļā noraidīt. Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina AV tiesāšanās izdevumus.

Kopsavilkums

Eiropas Savienības tiesības – Principi – Saprātīga termiņa ievērošana – Pārkāpums administratīvajā procesā – Laika tecējums, kas var ietekmēt lēmuma saturu – Sekas, kas rodas, piemērojot medicīnisko atrunu saskaņā ar Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 32. pantu

(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. punkts; Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 32. pants)

Pienākums ievērot saprātīgu termiņu administratīvajā procesā ir Savienības tiesību vispārējs princips, kura ievērošanu nodrošina Savienības tiesa un kas kā tiesību uz labu pārvaldību sastāvdaļa ir pārņemts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. punktā.

Tomēr saprātīga termiņa ievērošanas principa pārkāpums parasti neattaisno administratīvā procesa noslēgumā pieņemta lēmuma atcelšanu. Proti, principa ievērot saprātīgu termiņu pārkāpums ietekmē administratīvā procesa spēkā esamību vienīgi tad, ja ir pagājis tik pārmērīgi ilgs laiks, lai tas varētu ietekmēt pašu administratīvajā procesā pieņemtā lēmuma saturu.

Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 32. pants paredz, ka iestāde, kas ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, pieņem galīgu lēmumu par medicīniskās atrunas piemērošanu vai nepiemērošanu, pamatojoties uz informāciju, kuru ārsts konsultants ir ieguvis, veicot medicīnisko pārbaudi pirms pieņemšanas darbā, vai tiklīdz tās rīcībā ir atbilstoša papildu informācija, kas būtiski maina informāciju, kura iegūta, veicot medicīnisko pārbaudi pirms pieņemšanas darbā.

Šajā gadījumā procesa ilgums varēja ietekmēt lēmuma ieinteresētajai personai piemērot medicīnisko atrunu ar atpakaļejošu spēku saturu, ciktāl trīs gadi un septiņi mēneši bija pagājuši ne tikai pēc tam, kad iestāde, kas ir pilnvarota slēgt darba līgumus, uzzināja par viņas slimību, bet it īpaši pēc tam, kad Invaliditātes komisija secināja, ka ieinteresētajai personai ir pastāvīga pilnīga invaliditāte, kas to padara nespējīgu pildīt savus dienesta pienākumus. Tādējādi lēmums piemērot medicīnisko atrunu saskaņā ar minētās nodarbināšanas kārtības 32. pantu saistībā ar iespējamo invaliditāti, kas varētu iestāties piecu gadu laikā no brīža, kad ir uzzināts par attiecīgo slimību, ir tapis par lēmumu nekavējoties izslēgt ieinteresēto personu no garantijām, kas ir paredzētas invaliditātes jomā attiecībā uz jau iestājušos invaliditāti.

Tādējādi ir jāatceļ lēmums ieinteresētajai personai piemērot medicīnisko atrunu un atteikties tai piešķirt invaliditātes pabalstu. Tas, ka agrāks lēmums, kam ir tāds pats saturs kā apstrīdētajam lēmumam, ir ticis atcelts procesuālo normu pārkāpuma dēļ, neliedz ieinteresētajai personai iespēju saistībā ar spriedumu, ar kuru tiek izpildīts atceļošais spriedums, izvirzīt pamatu pēc būtības, kas bija izvirzīts prasībā, par kuru tika pieņemts atceļošais spriedums. Ieinteresētā persona minētajā lietā izvirzīja pamatu, kas attiecas uz tiesiskās noteiktības principa pārkāpumu.

(skat. 44., 45., 50., 51., 54. un 55. punktu)

Atsauce

Civildienesta tiesa: spriedums, 2016. gada 12. maijs, Guittet/Komisija, F‑92/15, EU:F:2016:118, 75. un 76. punkts un tajos minētā judikatūra.