ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/95/EK (2008. gada 22. oktobris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 2. pants un 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka apzīmējuma kvalifikācija par “krāsu preču zīmi” vai “grafisku preču zīmi”, ko reģistrācijas brīdī norāda pieteikuma iesniedzējs, ir viens no atbilstošajiem faktoriem, lai noteiktu, vai šis apzīmējums var veidot preču zīmi šīs direktīvas 2. panta izpratnē un vai attiecīgajā gadījumā šai preču zīmei ir atšķirtspēja minētās direktīvas 3. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, taču neatbrīvo preču zīmju jomā kompetento iestādi no tās pienākuma veikt vērtējamās preču zīmes in concreto un vispārēju atšķirtspējas pārbaudi, tādēļ šī iestāde nevar atteikt apzīmējuma kā preču zīmes reģistrāciju tikai tāpēc, ka šis apzīmējums nav ieguvis atšķirtspēju saistībā ar tā izmantošanu pieteiktajām precēm vai pakalpojumiem.
C 16/18

Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 14. novembra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Memoria Srl, Antonia Dall'Antonia/Comune di Padova

(Lieta C-342/17) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojumi - Tiesas kompetence - Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu pieņemamība - Pilnībā iekšēja situācija - Valsts tiesiskais regulējums, ar ko ir aizliegta jebkāda ar apbedīšanas urnu uzglabāšanu saistīta darbība pelņas gūšanas nolūkā - Samērīguma tests - Valsts tiesiskā regulējuma saskaņotība))

(2019/C 16/21)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto

Pamatlietas puses

Prasītājas: Memoria Srl, Antonia Dall'Antonia

Atbildētāja: Comune di Padova

Piedaloties: Alessandra Calore

Rezolutīvā daļa

LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums kā tas, kas tiek aplūkots pamatlietā, ar kuru personai, kura uzglabā apbedīšanas urnu, pat neraugoties uz mirušās personas dzīves laikā tieši pausto gribu, ir aizliegts uzticēt šīs urnas uzglabāšanu trešajai personai; ar kuru tai ir uzlikts pienākums uzglabāt to savā mājoklī, ja vien tā nav nodota pašvaldības kapsētā, un ar kuru turklāt ir aizliegta jebkāda darbība, kura tiek veikta peļņas gūšanas nolūkā un kuras priekšmets, pat ja tas nav vienīgais, ir apbedīšanas urnu uzglabāšana uz jebkādā pamata un neatkarīgi no uzglabāšanas laikposma.

(1) OV C 309, 18.9.2017.
C 328/18

Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums (Županijski Sud u Zagrebu (Horvātija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas apcietināšanas ordera izdošana attiecībā uz AY

(Lieta C-268/17) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Eiropas apcietināšanas orderis - Pamatlēmums 2002/584/TI - 1. panta 2. punkts, 3. panta 2. punkts un 4. panta 3. punkts - Neizpildīšanas pamati - Kriminālizmeklēšanas pabeigšana - Ne bis in idem princips - Pieprasītā persona, kas ir bijusi liecinieka statusā kādā agrākā procedūrā par to pašu nodarījumu - Vairāku Eiropas apcietināšanas orderu izdošana attiecībā uz vienu un to pašu personu))

(2018/C 328/22)

Tiesvedības valoda – horvātu

Iesniedzējtiesa

Županijski Sud u Zagrebu

Pamatlietas puse

AY

Rezolutīvā daļa

1) Padomes Pamatlēmuma 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Pamatlēmumu 2009/299/TI (2009. gada 26. februāris), 1. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka izpildes dalībvalsts tiesu iestādei ir jāpieņem lēmums par ikvienu tai nosūtīto Eiropas apcietināšanas orderi, pat ja šajā dalībvalstī jau ir lemts par agrāku Eiropas apcietināšanas orderi attiecībā uz to pašu personu un par to pašu nodarījumu, bet otrais Eiropas apcietināšanas orderis ir izdots tāpēc vien, ka pieprasītajai personai izsniegšanas dalībvalstī ir izvirzīta apsūdzība.

2) Pamatlēmuma 2002/584, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Pamatlēmumu 2009/299, 3. panta 2. punkts un 4. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tālab, lai – pamatojoties uz vienu vai otru no šīm normām – atteiktos izpildīt Eiropas apcietināšanas orderi, nevar atsaukties uz tādu prokuratūras lēmumu kā pamatlietā aplūkotais Ungārijas Centrālā izmeklēšanas biroja lēmums, ar kuru tika izbeigta izmeklēšana, kas bija uzsākta attiecībā uz nezināmu nodarījuma izdarītāju un kuras gaitā persona, attiecībā uz kuru ir izdots Eiropas apcietināšanas orderis, tika nopratināta tikai kā liecinieks un attiecībā uz šo personu netika nedz veikta kriminālvajāšana, nedz pieņemts šis lēmums.

(1) OV C 256, 7.8.2017.
1)

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 23. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts, kurā ir iesniegts jauns starptautiskās aizsardzības pieteikums, ir atbildīga par šī pieteikuma izskatīšanu, ja šī dalībvalsts šīs regulas 23. panta 2. punktā paredzētajā termiņā nav iesniegusi atpakaļuzņemšanas pieprasījumu, lai gan, no vienas puses, cita dalībvalsts bija atbildīga par agrāk iesniegto starptautiskās aizsardzības pieteikumu izskatīšanu un, no otras puses, šīs pēdējās minētās dalībvalsts tiesā pēc šī termiņa beigām tiek izskatīta prasība par kāda no šiem pieteikumiem noraidīšanu.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 83/5

Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 18. janvāra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Frédéric Jahin/Ministre de l'Économie et des Finances, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

(Lieta C-45/17) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kapitāla brīva aprite - LESD 63. un 65. pants - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 11. pants - Maksājumi par ienākumiem no kapitāla, kas ir iesaistīts dalībvalsts sociālā nodrošinājuma finansējumā - Atbrīvojums Eiropas Savienības pilsoņiem, kas apdrošināti citas dalībvalsts sociālā nodrošinājuma sistēmā - Trešās valsts sociālā nodrošinājuma sistēmā apdrošinātas fiziskās personas - Atšķirīga attieksme - Ierobežojums - Pamatojums))

(2018/C 083/07)

Tiesvedības valoda – franču

Iesniedzējtiesa

Conseil d'État

Pamatlietas puses

Prasītājs: Frédéric Jahin

Atbildētāji: Ministre de l'Économie et des Finances, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

Rezolutīvā daļa

LESD 63. un 65. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru šīs dalībvalsts valstspiederīgajam, kurš dzīvo trešā valstī, kas nav Eiropas Ekonomikas Zonas (EEZ) dalībvalsts vai Šveices Konfederācija, un kurš tur ir apdrošināts sociālā nodrošinājuma sistēmā, minētajā dalībvalstī ir jāveic maksājumi par ienākumiem no kapitāla kā iemaksa ar to izveidotajā sociālā nodrošinājuma sistēmā, lai gan Savienības pilsonis, kas ir citas dalībvalsts sociālā nodrošinājuma sistēmas dalībnieks, no tiem ir atbrīvots sociālā nodrošinājuma jomā piemērojamā principa par viena tiesiskā regulējuma piemērošanu dēļ saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2204 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu 11. pantu.

(1) OV C 121, 18.4.2017.
1)

Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedumu Scuola Elementare Maria Montessori/Komisija (T-220/13, nav publicēts, EU:T:2016:484), ciktāl ar to tiek noraidīta Scuola Elementare Maria Montessori Srl celtā prasība atcelt Komisijas Lēmumu 2013/284/ES (2012. gada 19. decembris) par valsts atbalstu S. A.20829 (C 26/2010, ex NN 43/2010 (ex CP 71/2006)) Itālijas īstenotā shēma attiecībā uz atbrīvojuma no pašvaldības nekustamā īpašuma nodokļa piemērošanu nekustamajam īpašumam, ko noteiktiem mērķiem izmanto nekomerciāli subjekti, ciktāl Eiropas Komisija nav uzdevusi atgūt prettiesisku atbalstu, kas piešķirts atbilstoši atbrīvojumam no Imposta comunale sugli immobili (pašvaldības nekustamā īpašuma nodeva).
2)

Par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē nav uzskatāms tāds nodoklis kā pamatlietās aplūkotais, ar ko tiek aplikti lieli mazumtirdzniecības objekti pamatā atkarībā no to tirdzniecības platības, ciktāl no tā ir atbrīvoti tie no šiem objektiem, kuru tirdzniecības platība nav lielāka par 500 m2, un tie, kuru tirdzniecības platība pārsniedz šo robežvērtību, bet kuru nodokļa bāze nepārsniedz 2000 m2. Šāds nodoklis tāpat nav uzskatāms par valsts atbalstu šīs tiesību normas izpratnē, ciktāl no tā ir atbrīvoti objekti, kuri veic savu darbību tehnikas, transportlīdzekļu, darba rīku, ražošanas vajadzībām paredzētu preču, būvmateriālu, sanitāro preču un durvju un logu, kas tiek pārdoti komersantiem, mēbeļu individuālos, tradicionālos un specializētos veikalos, automobiļu, dārzkopības preču un kultūraugu [audzētavās] tirdzniecības jomā, kā arī degvielas uzpildes stacijas, ja šie objekti nerada tik būtisku negatīvu ietekmi uz vidi un teritoriālo plānošanu kā pārējie uzņēmumi, bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 166/7

Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 15. marta spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Christian Picart/Ministre des Finances et des Comptes publics

(Lieta C-355/16) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos - Tiešie nodokļi - Dzīvesvietas maiņa no dalībvalsts uz Šveici - Nerealizētā kapitāla pieauguma no būtiskām līdzdalībām izcelsmes dalībvalstī reģistrētas sabiedrības pamatkapitālā aplikšana ar nodokli šādas maiņas gadījumā - Nolīguma piemērošanas joma))

(2018/C 166/08)

Tiesvedības valoda – franču

Iesniedzējtiesa

Conseil d'État

Pamatlietas puses

Prasītājs: Christian Picart

Atbildētājs: Ministre des Finances et des Comptes publics

Rezolutīvā daļa

Tā kā tāda situācija kā pamatlietā aplūkotā neizriet no jēdziena “pašnodarbinātās personas” ratione personae piemērošanas jomas Nolīguma starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos, kas parakstīts Luksemburgā 1999. gada 21. jūnijā, izpratnē, šī nolīguma noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka tiem nav pretrunā tādi valsts, kura ir šī nolīguma puse, tiesību akti kā pamatlietā aplūkotie, saskaņā ar kuriem, ja fiziska persona pārceļ savu dzīvesvietu no šīs valsts uz citu valsti, kas ir minētā nolīguma puse, vienlaikus saglabājot savu saimniecisko darbību pirmajā no šīm abām valstīm, katru dienu vai vismaz reizi nedēļā neceļojot no savas saimnieciskās darbības veikšanas vietas uz savu dzīvesvietu, ir paredzēts nekavējoties uzlikt nodokli nerealizētajam kapitāla pieaugumam no būtiskām līdzdalībām, kas bija minētās personas turējumā tādu sabiedrību kapitālā, kuru darbību reglamentē pirmās no minētajām dalībvalstīm tiesību akti pēc šīs dzīvesvietas maiņas, un maksājamā nodokļa samaksas atlikšana ir pieļauta vienīgi ar nosacījumu, ka ir izveidotas pietiekamas garantijas, lai nodrošinātu minētā nodokļa samaksu, lai gan personai, kuras turējumā arī ir šādas līdzdalības, bet kura turpina uzturēties pirmās no šīm dalībvalstīm teritorijā, nodoklis tiek noteikts tikai šo līdzdalību atsavināšanas brīdī.

(1) OV C 335, 12.9.2016.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 72/24

Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Finanzgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deister Holding AG anciennement Traxx Investments N. V. (C-504/16), Juhler Holding A/S (C-613/16)/Bundeszentralamt für Steuern

(Apvienotās lietas C-504/16 un C-613/16) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiešie nodokļi - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Direktīva 90/435/EEK - 1. panta 2. punkts - 5. pants - Mātesuzņēmums - Holdinga sabiedrība - Nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā no mātesuzņēmumam, holdinga sabiedrībai nerezidentei, sadalītas peļņas - Atbrīvojums - Krāpšana, izvairīšanās no nodokļu maksāšanas un stāvokļa ļaunprātīga izmantošana nodokļu jomā - Prezumpcija))

(2018/C 072/31)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Finanzgericht Köln

Pamatlietas puses

Prasītājas: Deister Holding AG anciennement Traxx Investments N. V. (C-504/16), Juhler Holding A/S (C-613/16)

Atbildētājs: Bundeszentralamt für Steuern

Rezolutīvā daļa

Pirmkārt, Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/435/EK par kopējo sistēmu nodokļu uzlikšanai, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2006. gada 20. novembra Direktīvu 2006/98/EK, 1. panta 2. punkts, skatīts kopā ar šīs direktīvas 5. panta 1. punktu, un, otrkārt, LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir tādi dalībvalsts nodokļu tiesību akti, kādi ir aplūkoti pamatlietā un kuros gadījumā, kad līdzdalība mātesuzņēmumā nerezidentē pieder personām, kam nav tiesību uz nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā atmaksāšanu vai atbrīvojumu no tā, ja dividendes tās tieši saņem no meitasuzņēmuma rezidenta, ir liegts dividenžu maksājumus šim mātesuzņēmumam atbrīvot no nodokļa par ienākumiem no kapitāla, ja ir izpildīts viens no šajos tiesību aktos paredzētajiem nosacījumiem.

(1) OV C 475, 19.12.2016.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 72/26

Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 20. decembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Peter Valach u.c./Waldviertler Sparkasse Bank AG u.c.

(Lieta C-649/16) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (ES) Nr. 1215/2012 - Piemērošanas joma - Prasība par atbildību par neatļautu darbību, kas celta pret kreditoru komiteju, kura maksātnespējas procesā ir noraidījusi sanācijas plānu))

(2018/C 072/34)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Oberster Gerichtshof

Pamatlietas puses

Prasītāji: Peter Valach, Alena Valachová, SC Europa ZV II a.s., SC Europa LV a.s., VAV Parking a.s., SC Europa BB a.s., Byty A s.r.o.

Atbildētāja: Waldviertler Sparkasse Bank AG u.c.

Rezolutīvā daļa

Padomes 2012. gada 12. decembra Regulas Nr. 1215/2012 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 1. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī tiesību norma tiek piemērota prasībai par atbildību par neatļautu darbību, kas celta pret kreditoru komitejas locekļiem to rīcības dēļ, kad tie balsojuši saistībā ar sanācijas plānu maksātnespējas procedūrā, un tādējādi šī prasība neietilpst šīs regulas materiālās piemērošanas jomā.

(1) OV C 104, 3.4.2017.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 22/11

Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 16. novembra spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kozuba Premium Selection sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

(Lieta C-308/16) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Kopējā pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 12. panta 1. un 2. punkts - 135. panta 1. punkta j) apakšpunkts - Ar nodokli apliekami darījumi - No nodokļiem atbrīvotas ēku piegādes - Jēdziens “pirmreizēja izmantošana” - Jēdziens “pārbūve”)

(2018/C 022/14)

Tiesvedības valoda – poļu

Iesniedzējtiesa

Naczelny Sąd Administracyjny

Pamatlietas puses

Prasītāja: Kozuba Premium Selection sp. z o.o.

Atbildētāja: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

Rezolutīvā daļa:

Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 12. panta 1. un 2. punkts un 135. panta 1. punkta j) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir pamatlietā, kurā attiecībā uz ēku piegādēm atbrīvojumam no pievienotās vērtības nodokļa ir paredzēts nosacījums, ka to pirmreizējā izmantošana notiek ar nodokli apliekama darījuma ietvaros. Šīs pašas tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tām nav pretrunā tas, ka šādā valsts tiesiskajā regulējumā šādam atbrīvojumam ir paredzēts nosacījums, ka pastāvošas ēkas “uzlabošanas” gadījumā izdevumi nepārsniedz 30 % no tās sākotnējās vērtības, ja minētais “uzlabošanas” jēdziens tiek interpretēts tāpat kā Direktīvas 2006/112 12. panta 2. punktā minētais “pārbūves” jēdziens, tas ir, tādējādi, ka attiecīgajā ēkā ir jābūt izdarītām būtiskām izmaiņām nolūkā mainīt tās izmantošanu vai ievērojami mainīt tās izmantošanas nosacījumus.

(1) OV C 335, 12.9.2016.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 402/5

Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 4. oktobra spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Mercedes-Benz Financial Services UK Ltd

(Lieta C-164/16) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 14. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Preču piegāde - Mehāniskie transportlīdzekļi - Nomas un finansēšanas līgums ar izpirkšanas iespēju)

(2017/C 402/05)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pamatlietas puses

Prasītājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Atbildētāja: Mercedes-Benz Financial Services UK Ltd

Rezolutīvā daļa:

Jēdziens “līgums par nomu, kurā paredzēts, ka parastos apstākļos īpašumtiesību pāreja notiek ne vēlāk, kā veicot pēdējo iemaksu”, kurš izmantots PVN direktīvas 14. panta 2. punkta b) apakšpunktā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz nomas standartlīgumu ar izpirkšanas iespēju, ja no līguma finanšu nosacījumiem izriet, ka iespējas izmantošana ir vienīgā saimnieciski racionālā izvēle, ko var izdarīt līzinga ņēmējs attiecīgajā brīdī, ja līgums tiek pildīts līdz tā darbības beigām, kas ir jāpārbauda valsts tiesai.

(1) OV C 191, 30.5.2016.
1)

Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulas (ES) Nr. 604/2013, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 28. pants, to aplūkojot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 6. panta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka: — tam pretrunā nav tāds valsts tiesiskais regulējums kā tas, uz kuru attiecas pamatlieta un kurā ir paredzēts, ka situācijā, kad starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēja aizturēšana sākas pēc tam, kad pieprasījuma saņēmēja dalībvalsts ir akceptējusi uzņemšanas pieprasījumu, šī aizturēšana var turpināties ilgākais divus mēnešus ar nosacījumu, pirmkārt, ka aizturēšanas ilgums nepārsniedz pārsūtīšanas procedūrai nepieciešamo laiku, kas ir novērtēts, ņemot vērā šīs procedūras konkrētās vajadzības katrā atsevišķajā gadījumā, un, otrkārt, ka attiecīgā gadījumā šis ilgums nepārsniedz sešas nedēļas no datuma, kad beidzas pārsūdzības vai pārskatīšanas apturošā iedarbība; — tam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums kā tas, uz kuru attiecas pamatlieta un ar kuru tādā situācijā tiek atļauta minētās aizturēšanas turpināšana trīs vai divpadsmit mēnešus, kuru laikā pārsūtīšana varēja efektīvi tikt veikta;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 309/12

Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 26. jūlija spriedums (Tribunale di Milano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Moussa Sacko/Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano

(Lieta C-348/16) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patvēruma politika - Direktīva 2013/32/ES - 12., 14., 31. un 46. pants - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 47. pants - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Prasība par lēmumu, ar kuru ir noraidīts starptautiskās aizsardzības pieteikums - Tiesas iespēja pieņemt nolēmumu, neuzklausot pieteikuma iesniedzēju)

(2017/C 309/16)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale di Milano

Pamatlietas puses

Prasītājs: Moussa Sacko

Atbildētāja: Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīva 2013/32/ES par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai, it īpaši tās 12., 14., 31. un 46. pants, tos skatot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tā neaizliedz to, ka valsts tiesa, kura izskata prasību par tādu lēmumu, ar kuru ir noraidīts acīmredzami nepamatots starptautiskās aizsardzības pieteikums, noraida šo prasību, neveikdama pieteikuma iesniedzēja uzklausīšanu, ja faktiskie apstākļi nerada pilnīgi nekādas šaubas par šī lēmuma pamatotību, ar nosacījumu, pirmkārt, ka pirmās instances procedūrā pieteikuma iesniedzējam ir bijusi iespēja tikt personiski intervētam par viņa starptautiskās aizsardzības pieteikumu atbilstoši šīs direktīvas 14. pantam un ka ziņojums par šo interviju, ja tā ir notikusi, vai tās protokols ir iekļauts lietas materiālos atbilstoši šīs direktīvas 17. panta 2. punktam, un, otrkārt, ka tiesa, kas izskata prasību, var noteikt šādu uzklausīšanu, ja tā to uzskata par nepieciešamu, lai veiktu šīs pašas direktīvas 46. panta 3. punktā noteikto faktiskā un juridiskā pamatojuma pilnīgu un ex nunc pārbaudi.

(1) OV C 343, 19.9.2016.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 277/13

Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 14. jūnija spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Compass Contract Services Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Lieta C-38/16) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Nepamatoti samaksāta PVN atmaksāšana - Tiesības uz PVN atskaitīšanu - Kārtība - Vienlīdzīgas attieksmes un nodokļu neitralitātes principi - Efektivitātes princips - Valsts tiesiskais regulējums, ar ko ieviests noilguma termiņš)

(2017/C 277/17)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Pamatlietas puses

Prasītāja: Compass Contract Services Limited

Atbildētāja: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Rezolutīvā daļa:

Nodokļu neitralitātes, vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā ir paredzēti atšķirīgi pārejas posmi, kādos saīsināms noilguma termiņš, no vienas puses, pieteikumiem par nepamatoti samaksātā pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanu un, no otras puses, pieteikumiem par priekšnodoklī samaksātā pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšanu, un kura rezultātā pieteikumiem attiecībā uz diviem taksācijas ceturkšņiem ir atšķirīgi noilguma termiņi atkarībā no tā, vai šie pieteikumi ir par nepamatoti samaksātā pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanu vai par priekšnodoklī samaksātā pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšanu.

(1) OV C 106, 21.3.2016.