Keywords

Summary



Keywords

1. Prasība sakarā ar valsts pienākumu neizpildi – Strīda priekšmets – Konstatēšana pirmstiesas procedūras laikā

(EKL 226. pants)

2. Eiropas Kopienu pašu resursi – Atzīšana un nodošana, ko īsteno dalībvalstis

(Padomes Regulas Nr. 2913/92 243. panta 1. un 2. punkts un Regulas Nr. 1150/2000 6. panta 3. punkta a) un b) apakšpunkts, 9., 10. un 11. pants)

3. Dalībvalstis – Pienākumi – Komisijai uzticētais uzraudzības pienākums – Dalībvalstu uzdevums – Sadarbība izmeklēšanā sakarā ar valsts pienākumu neizpildi

(EKL 10. un 226. pants; Padomes Regulas Nr. 1552/89 18. pants)

Summary

1. Prasības sakarā ar valsts pienākuma neizpildi ietvaros, kaut arī prasības pieteikumā ietvertie prasījumi principā nedrīkst pārsniegt brīdinājuma vēstulē, kā arī argumentētā atzinuma rezolutīvajā daļā pārmesto pienākumu neizpildi, Komisija tomēr ir tiesīga prasīt, lai tiktu atzīta to valsts pienākumu neizpilde, kuri tika noteikti tiesību akta sākotnējā redakcijā, kas vēlāk tika grozīta vai atcelta, un kuri ir saglabāti jaunajos noteikumos. Turpretim strīda priekšmetu nevar paplašināt attiecībā uz pienākumiem, kas izriet no jaunajiem noteikumiem, kuri nav ekvivalenti attiecīgā akta sākotnējai redakcijai, pretējā gadījumā tas var veidot pienākumu neizpildes procedūras būtisku formas prasību pārkāpumu.

(sal. ar 35. punktu)

2. Dalībvalstis nosaka Kopienu pašu resursu prasījumus, tiklīdz to muitas iestādes var aprēķināt no muitas parāda izrietošā prasījuma apmēru un noteikt parādnieku, un tādējādi atbilstoši Regulas Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728 par Kopienu pašu resursu sistēmu, 6. pantam ierakstīt minētos prasījumus kontos.

Attiecībā uz dalībvalstu iespēju ierakstīt noteiktos prasījumus atsevišķos kontos, kas paredzēti minētās regulas 6. panta 3. punkta b) apakšpunktā (B konti), tas vien, ka strīdīgās summas nebija samaksātas, nevar tikt uzskatīts par ekvivalentu ar prasījumu apstrīdēšanu saskaņā ar šo noteikumu. Faktiski Regulas Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 243. panta 1. punkta trešās daļas nozīmē šāda apstrīdēšana ir jāveic, ceļot prasību tajā dalībvalstī, kurā lēmums ir pieņemts vai pieprasīts, sākotnēji – muitas dienestā, turpmāk – neatkarīgā instancē. Šādi formulētā prasība par formālu pārsūdzību ir jāievēro sakarā ar tiesiskās drošības apsvērumiem, un tā ļauj nodrošināt noteikumu muitas jomā rūpīgu un vienotu piemērošanu Kopienu pašu resursu ātras un efektīvas nodošanas interesēs.

Prasījumu nepareizas ierakstīšanas B kontos sekas var būt novēlota attiecīgo pašu resursu ierakstīšana Komisijas kontā, kam atbilstoši Regulas Nr. 1150/2000 9. un 10. pantam ir jānotiek tajā pašā termiņā, kāds ir paredzēts, lai minētos prasījumus ierakstītu A kontos saskaņā ar šīs pašas regulas 6. panta 3. punkta a) apakšpunktu. Saskaņā ar šīs pašas regulas 11. pantu par visiem kavējumiem, izdarot ierakstus 9. panta 1. punktā minētajā kontā, attiecīgajai dalībvalstij jāmaksā nokavējuma procenti, kurus piemēro visam kavējuma periodam. Šie procenti ir maksājami neatkarīgi no iemesla, kādēļ šie resursi Komisijas kontā ir ierakstīti ar nokavējumu.

(sal. ar 63., 68. un 73.–74. punktu)

3. No EKL 10. panta izriet, ka dalībvalstīm ir labticīgi jāsadarbojas ar Komisiju ikvienā izmeklēšanā, kas uzsākta saskaņā ar EKL 226. pantu, un jāsniedz tai visa informācija, ko tā pieprasa šajā sakarā.

Attiecībā uz dalībvalstu pienākumu, lojāli sadarbojoties ar Komisiju, veikt pasākumus, kas ļautu nodrošināt Kopienu noteikumu par iespējamo pašu resursu noteikšanu piemērošanu, it īpaši no šī pienākuma, kas pārbaudes jautājumos precīzāk ir noteikts Regulas Nr. 1552/89, ar ko īsteno Lēmumu 88/376 par Kopienu pašu resursu sistēmu, 18. pantā, izriet – ja Komisija lielā mērā ir atkarīga no attiecīgās dalībvalsts sniegtās informācijas, tai ir pienākums saprātīgā veidā nodot Komisijai dokumentālus pierādījumus un citus lietderīgus dokumentus, lai tā varētu pārbaudīt, vai, un vajadzības gadījumā – cik lielā mērā, attiecīgās summas ir uzskatāmas par Kopienu pašu resursiem.

(sal. ar 82. un 83. punktu)