ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 21. janvāra rīkojums –

Estado do Canadá

(lieta C‑613/18) ( 1 )

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Kapitāla aprites uz vai no trešām valstīm ierobežojumi – Tiešie nodokļi – Juridisko personu ienākuma nodoklis – Peļņa, ko sadalījušas sabiedrības, kas ir rezidentes Portugāles teritorijā – Nodokļa bāzes samazinājums

Kapitāla brīva aprite un maksājumu brīvība – Ierobežojumi – Nodokļu tiesību akti – Dividenžu aplikšana ar nodokli – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir noteikts nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā par dividendēm, kas izmaksātas nodokļu maksātājiem rezidentiem un nerezidentiem, un kurā nodokļa bāzes samazinājums ir paredzēts tikai rezidentiem – Nepieļaujamība – Pamatojumi – Neesamība – Ar citu valsti noslēgta konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu – Ietekme – Valsts tiesas vērtējums

(LESD 63. un 65. pants)

(skat. 28.–37. punktu un rezolutīvo daļu)

Rezolutīvā daļa

LESD 63. un 65. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, saskaņā ar kuru dividendes, kuras izmaksā sabiedrība rezidente, tiek apliktas ar nodokli, kura faktiskā likme ir augstāka tad, ja tās saņem juridiska persona, kas ir rezidente trešā valstī un kuras galvenā nodarbošanās nav komerciāla, rūpnieciska vai lauksaimnieciskā darbība, salīdzinājumā ar gadījumu, kad šādas dividendes saņem juridiskā persona, kas ir šīs dalībvalsts rezidente. Citādi tas ir tikai tad, ja 1999. gada 14. jūnijā parakstītā Kanādas un Portugāles Republikas nodokļu konvencija, kas vērsta uz dubultas nodokļu uzlikšanas un izvairīšanās no nodokļu maksāšanas ienākuma nodokļu jomā novēršanu ļauj neitralizēt no šīs dalībvalsts tiesiskā regulējuma izrietošo atšķirīgo attieksmi; par to jāpārliecinās iesniedzējtiesai.

( 1 ) OV C 445, 10.12.2018.
6

No Likuma par Tribunal de Contas (Revīzijas palāta) organizāciju un procedūru, kas tika apstiprināts ar 1997. gada 26. augusta Likumu Nr. 98/97 (Diário da República I, sērija I‑A, Nr. 196, 1997. gada 26. augusts; turpmāk tekstā – “LOPTC”), 5. panta 1. punkta c) apakšpunkta izriet, ka Tribunal de Contas (Revīzijas palāta) pienākums tostarp ir veikt iepriekšēju revīziju par jebkāda veida aktu un līgumu, kas ietver izdevumus vai kas rada tiešus vai netiešus pienākumus vai atbildību 2. panta 1. punktā un 2. punkta a) līdz c) apakšpunktā minētajām iestādēm, kā arī valsts vai citas valsts struktūras izveidotām citām jebkāda rakstura organizācijām sākotnēji valsts administrācijai piederošo administratīvo pienākumu izpildei, kurām tika tieši vai netieši uzticēts veikt finanšu pienākumus, tostarp tos izveidojošās struktūras garantijas sniegšanas veidā, tiesiskumu un budžetāro pamatotību.
Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 23. novembra rīkojums –

Geocycle Bulgaria

(lieta C‑314/17) ( 1 )

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Nodokļu neitralitātes un efektivitātes principi – Apgrieztās iekasēšanas procedūra – Tiesību atskaitīt priekšnodoklī samaksāto PVN atteikums rēķina saņēmējam – Nodokļu iestāžu lēmums, ar kuru ir noteikts nodoklis preces ieguvējam

Nodokļu tiesību aktu saskaņošana–Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma–Priekšnodokļa atskaitīšana–Apgrieztās iekasēšanas procedūra–Nodokļu maksātājs, kuram jāmaksā pievienotās vērtības nodoklis kā preču vai pakalpojumu saņēmējam–Rēķinā nepamatoti iekļauts un no preču piegādātāja vai pakalpojuma sniedzēja iekasēts nodoklis–Nodokļu iestāžu lēmums, ar kuru nodoklis ir noteikts šim saņēmējam–Iespējas labot rēķinā nepamatoti iekļautu nodokli neesamība–Atteikums rēķina saņēmējam atskaitīt priekšnodoklī samaksāto pievienotās vērtības nodokli–Nodokļu neitralitātes un efektivitātes principu pārkāpums

(Padomes Direktīva 2006/112)

(skat. 35. punktu un rezolutīvo daļu)

Rezolutīvā daļa

Nodokļu neitralitātes un kopējās pievienotās vērtības nodokļa sistēmas efektivitātes principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz dalībvalstij atteikt piegādes saņēmējam tiesības atskaitīt priekšnodoklī samaksāto pievienotās vērtības nodokli, kad par vienu un to pašu piegādi pievienotas vērtības nodoklis pirmo reizi ir iekasēts no piegādātāja, ja tas to ir norādījis tā izdotajā rēķinā, pēc tam – otro reizi no saņēmēja gadījumā, kad valsts tiesību aktos nav paredzēta iespēja koriģēt pievienotās vērtības nodokli, ja ir pieņemts lēmums par nodokļa uzrēķinu.

( 1 ) OV C 256, 7.8.2017.
36

Šie dažādie elementi esot izrietējuši no grozījumu raksta 2. punkta, no 2015. gada 7. aprīļa e‑pasta vēstules, kuru viņa ir adresējusi V. Yanukovych advokātam, no Vispārējai tiesai 2015. gada 3. jūlijā iesniegtajiem apsvērumiem un viņas advokāta 2015. gada 30. oktobra vēstules, kurā Vispārējai tiesai tika paziņots, ka viņa ir iecelta par mirušā mantinieci un tiesību pārņēmēju, un norādīti apsvērumi par viņas intereses celt prasību saglabāšanu.
10

Šajā lietā iesniedzējtiesa uzskata, ka, lai interpretētu Regulas Nr. 261/2004 2. panta l) punktā ietverto jēdzienu “atcelšana”, ir atbilstoši 2011. gada 13. oktobra spriedumam Sousa Rodríguez u.c. (C‑83/10, EU:C:2011:652) jāizmanto jēdziens “maršruts”, ko Tiesa definē kā ceļu, kuru lidmašīna veic no izlidošanas lidostas uz ielidošanas lidostu noteiktā kārtībā, kas nozīmē, ka lidmašīnai ir jāizlido atbilstoši plānotajam maršrutam un arī ir jāsasniedz šajā maršrutā paredzētais galamērķis. Šajā ziņā tā uzskata, ka no 2009. gada 19. novembra sprieduma Sturgeon u.c. (C‑402/07 un C‑432/07, EU:C:2009:716) izriet, ka maršruts ir lidojuma būtisks elements, jo lidojums ir jāveic saskaņā ar pārvadātāja iepriekš noteiktu plānojumu. Tā arī norāda, ka, ņemot vērā, ka ir jānošķir kavēšanās un atcelšana, lidojumu var uzskatīt par atceltu tikai tad, ja gaisa pārvadātājs nodrošina pasažieru pārvadājumu ar citu lidojumu, kura sākotnējais plānojums atšķiras no iepriekš paredzētā lidojuma plānojuma. No tā šī tiesa secina, ka maršruts ir būtiska lidojuma sastāvdaļa.
Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 26. janvāra rīkojums –

Synergy Hellas/Komisija

(lieta C‑45/16 P) ( 1 )

Apelācija – Tiesas Reglamenta 181. pants – Šķīrējklauzula – Līgums “Multi‑level patient – specific artery and artherogenesis model for outcome prediction, decision support treatment, and virtual hand‑on training (ARTreat)”, kas noslēgts septītās pētniecības, tehnoloģijas attīstības un paraugdemonstrējumu pamatprogrammas ietvaros (2007–2013) – Šī līguma izbeigšana tādēļ, ka ir pieļauti pārkāpumi cita ar Eiropas Komisiju noslēgta līguma izpildē – Labticība – Tiesiskā paļāvība, ka līgums nav pārtraukts

Apelācija–Pamati–Faktu un pierādījumu vērtējuma pārbaude Tiesā–Izslēgšana, izņemot sagrozīšanas gadījumu–Pamats par pierādījumu sagrozīšanu–Nepieciešamība precīzi norādīt sagrozītos elementus un pierādīt šo sagrozīšanu izraisījušās kļūdas analīzē

(LESD 256. panta 1. punkta otrā daļa; Tiesas statūtu 51. panta pirmā daļa un 58. panta pirmā daļa; Tiesas Reglamenta 168. panta 1. punkta d) apakšpunkts)

(skat. 23., 41. punktu)

Rezolutīvā daļa

1) Apelācijas sūdzību noraidīt.

2) d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

( 1 ) OV C 98, 14.3.2016.
Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 10. novembra rīkojums –

Spinosa Costruzioni Generali unMelfi

(lieta C‑162/16) ( 1 )

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Publiski līgumi – Direktīva 2004/18/EK – Direktīva 2014/24/ES – Dalība iepirkumā – Pretendents, kurš piedāvājumā nav norādījis uzņēmuma ar darba drošību saistītās izmaksas – No judikatūras izrietošs pienākums paredzēt šādu norādi – Izslēgšana no publiskā iepirkuma procedūras bez iespējas labot šo trūkumu

1. Prejudiciāli jautājumi–Jautājumi, kas ir identiski judikatūrā jau izskatītiem jautājumiem–Reglamenta 99. panta piemērošana (LESD 267. pants; Tiesas Reglamenta 99. pants) (skat. 16.–18. punktu)

2. Tiesību aktu tuvināšana–Būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras–Direktīva 2004/18–Vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentiem princips–Pārskatāmības pienākums–Uzņēmēja, kas nav izpildījis konkursa dokumentācijā vai valsts tiesībās skaidri nenoteiktu pienākumu, izslēgšana no dalības publiskā iepirkuma procedūrā–Iespējas labot šādu trūkumu neesamība–Nepieļaujamība (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/18 27. panta 1. punkts un 49.–51. pants) (skat. 29.–32. punktu un rezolutīvo daļu)

Rezolutīvā daļa

Vienlīdzīgas attieksmes princips un pārskatāmības pienākums, kas īstenoti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz izslēgt pretendentu no publiskā iepirkuma procedūras, ja tas nav izpildījis pienākumu piedāvājumā atsevišķi norādīt uzņēmuma ar darba drošību saistītās izmaksas, kura neizpildes gadījumā pretendents tiek izslēgts no dalības procedūrā un kurš nevis tieši izriet no iepirkuma dokumentiem vai valsts tiesiskā regulējuma, bet kura pamatā ir valsts pēdējās instances tiesas veikta šī tiesiskā regulējuma interpretācija un minētajos dokumentos esošo nepilnību novēršana. Vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principi arī ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neliedz piešķirt šim pretendentam iespēju izlabot attiecīgo situāciju un izpildīt minēto pienākumu līgumslēdzējas iestādes noteiktajā termiņā.

( 1 ) OV C 200, 6.6.2016.
Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 10. marta rīkojums –

SolarWorld /Komisija

(lieta C‑142/15 P) ( 1 )

“Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — LESD 263. pants — Tieša skāruma kritērijs — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība — Dempings — Ķīnas izcelsmes vai no Ķīnas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) imports — Regula (EK) Nr. 1225/2009 — 8. pants — Ķīnas ražotāju eksportētāju cenu saistību piedāvājums — Komisijas piekrišana — Atbrīvojums no antidempinga maksājuma — Prasība par piekrišanas lēmumu — Nepieņemamība”

1. Apelācija — Pamati — Acīmredzami nepieņemami vai acīmredzami nepamatoti pamati — Noraidīšana jebkurā brīdī, izdodot motivētu rīkojumu, bez mutvārdu procesa (Tiesas Reglamenta 181. pants) (sal. ar 15. un 16. punktu)

2. Prasība atcelt tiesību aktu — Fiziskas vai juridiskas personas — Tiesību akti, kas šīs personas skar tieši un individuāli — Tieša ietekme — Kritēriji (LESD 263. panta ceturtā daļa) (sal. ar 22. punktu)

3. Kopējā tirdzniecības politika — Aizsardzība pret dempinga praksi — Cenu saistības — Regula, ar kuru groza regulu par pagaidu antidempinga maksājuma noteikšanu, lai ņemtu vērā lēmumu par saistību piedāvājuma pieņemšanu — Regula, kurai nav apstiprinošs raksturs (Padomes Regulas Nr. 1225/2009 8. panta 1. punkts; Komisijas Regula Nr. 748/2013) (sal. ar 30.–32. punktu)

4. Apelācija — Pamati — Pamats, kas izvirzīts pret tādu sprieduma motīvu, kurš nav vajadzīgs tā rezolutīvās daļas pamatošanai — Neefektīvs pamats (sal. ar 34.–36. punktu)

Rezolutīvā daļa:

1) apelācijas sūdzību noraidīt;

2) SolarWorld AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

( 1 ) OV C 190, 8.6.2015.
Pagaidu noregulējuma jomā finansiāls kaitējums, izņemot īpašus gadījumus, nevar tikt uzskatīts par neatgriezenisku, ja, piešķirot finansiālu kompensāciju, parasti var tikt atjaunots cietušās personas stāvoklis, kāds tas pastāvēja pirms kaitējuma rašanās. Šāds kaitējums it īpaši var tikt atlīdzināts, ceļot prasību par zaudējumu atlīdzību saskaņā ar LESD 268. un 340. pantu. Tomēr attiecībā uz pieteikumu par pagaidu noregulējumu, kas vērsts pret Savienības iestādes vai citas struktūras lēmumu piešķirt līguma slēgšanas tiesības, judikatūras – pat ja tā ir pastāvīga – piemērošana bez niansēm, kas noraidītajam pretendentam praktiski liedz panākt minētā lēmuma īstenošanas apturēšanu, pamatojoties uz to, ka iespējamais viņam radītais finansiālais kaitējums nav neatgriezenisks, nav saderīga ar Direktīvas 89/665 par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām, noteikumos paredzētajām prasībām, kas izriet no pagaidu efektīvas tiesību aizsardzības tiesā, kura ir jānodrošina publisko iepirkumu jomā.

(sal. ar 24. un 30. punktu)
7

Šim līgumam bija pievienoti pieci pielikumi, kas attiecās uz dažādiem līguma aspektiem un saskaņā ar iesniedzējtiesas sniegto informāciju ietvēra klauzulas, ar kurām strīda gadījuma jurisdikcija tika piešķirta vai nu šķīrējtiesnešiem, kā izriet no šī līguma 1. pielikuma, vai vispārējās jurisdikcijas tiesām, kā izriet no šī līguma 2. un 4. pielikuma. Šajā pēdējā gadījumā bija paredzēts, ka strīda gadījumā prasītāja var izvēlēties kādu no norādītajām Vācijas vai Ungārijas tiesām.
7

Prasības pamatošanai prasītāja pamatlietā apgalvo, ka viņa ir cietusi no seksuālas vardarbības, ko izdarījis M. Viņam esot ticis piespriests viņai samaksāt provizorisku kaitējuma atlīdzību EUR 20 000 apmērā. Tomēr M. to nav izdarījis. Proti, notiesāšanas brīdī viņš atradās brīvības atņemšanas vietā bez mantas, darba un mājokļa. P. C. uzskata, ka M., iznācis no cietuma, būšot maksātnespējīgs un tikšot izraidīts no Itālijas, līdz ar ko viņai zudīšot visas izredzes no viņa gūt taisnīgu un samērīgu kompensāciju. Taču Itālijas Republika neesot veikusi pasākumus, kas vajadzīgi, lai viņai tik un tā nodrošinātu taisnīgu un samērīgu kompensāciju, un tādējādi neesot izpildījusi šai dalībvalstij saskaņā ar Direktīvas 2004/80 12. pantu noteiktos pienākumus.
2)

Bilbaína de Alquitranes SA, Cindu Chemicals BV, Deza a.s., Industrial Química del Nalón SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV un Rütgers Poland sp. z o.o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
Dalībvalsts piešķirtā atbalsta piespiedu atgūšanas procedūras uzsākšanā atbilstoši Regulas Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [LESD 108. panta] piemērošanai, 14. panta 3. punktam tāda iemesla dēļ, ka šis atbalsts nav saderīgs ar iekšējo tirgu, šai dalībvalstij ir noteikts pienākums, pretēji tās gribai, veikt juridiski saistošus pasākumus, lai izpildītu tās no Savienības tiesībām izrietošos pienākumus. Turklāt, LESD 278. pantā ir noteikts princips, ka prasībām nav apturošas iedarbības, un tātad tikai izņēmuma gadījumos pagaidu noregulējuma tiesnesis var izdot rīkojumu par tiesā, kas lietu izskata pēc būtības, apstrīdētā tiesību akta, piemērošanas apturēšanu vai noteikt pagaidu pasākumus.

No tā izriet, ka apstāklis, ka dalībvalstij ir jāveic saistoši pasākumi ar mērķi atgūt valsts atbalstu, pat ja tā Savienības tiesā lūdz apturēt Komisijas lēmuma, ar kuru tai ir noteikts pienākums veikt šos pašus pasākumus, piemērošanu, izriet no procesuālās kārtības un no Savienības tiesībās paredzētās kompetenču sadales starp Komisiju un valsts iestādēm.

Līdz ar to nosacījums par steidzamību jāizpilda brīdī, kad valsts atbildīgās iestādes veic saistošus pasākumus ar mērķi atgūt šo atbalstu.

(sal. ar 24. un 27. punktu)
Attiecībā uz Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ) Regulas Nr. 469/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm 13. pants ir jāsaprot tādējādi, ka tas nosaka – šis sertifikāts stājas spēkā pamatpatenta likumīgā termiņa beigās uz laiku, kas ir vienāds ar laikposmu, skaitot no dienas, kad iesniedz pamatpatenta pieteikumu, līdz dienai, kad piešķir pirmo atļauju laist [zāles] tirgū vienas no valstīm, uz kurām attiecas EEZ līgums, teritorijā, no kura atņem piecus gadus. Šajā ziņā pirmā atļauja laist tirgū EEZ neaizstāj atļauju, kas ir paredzēta minētās regulas 3. panta b) punktā, bet tā ir papildu nosacījums gadījumā, ja pēdējā minētā atļauja nav pirmā atļauja laist produktu tirgū kā zāles EEZ. Tātad pirmā atļauja laist tirgu Savienībā ir tikai pagaidu vajadzībām.

Eiropas Ekonomikas zonas līguma II pielikumā, kas grozīts ar Lēmuma Nr. 1/95 par līguma stāšanos spēkā attiecībā uz Lihtenšteinas Firstisti 2. pielikumu, tai ir atļauts piemērot Šveices tehniskos noteikumus un standartus, kas izriet no tās reģionālās savienības ar Šveici, ir atļauts Lihtenšteinas Firstistē vienlaikus pastāvēt divu veidu atļaujām laist tirgū, proti, pirmkārt, tirdzniecības atļaujai, ko ir piešķīrušas Šveices iestādes, kas saskaņā ar reģionālo savienību starp Šveici un šo valsti Lihtenšteinā tika atzītas automātiski, un, otrkārt, tirdzniecības atļaujai, ko ir piešķīrusi Lihtenšteina atbilstoši Kopienu tiesību aktiem.

Šveices iestāžu piešķirtā un reģionālās savienības ar Šveici ietvaros Lihtenšteinā automātiski atzītā tirdzniecības atļauja ir jāuzskata par pirmo atļauju laist tirgū Regulas Nr. 469/2009 13. panta izpratnē, ja tā tika izsniegta pirms Eiropas Zāļu aģentūras piešķirtās atļaujas laist tirgū atbilstoši Regulai Nr. 726/2004, ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru, vai pirms Savienības dalībvalsts rūpnieciskā īpašuma kompetento iestāžu piešķirtās atļaujas laist tirgū atbilstoši Direktīvai 2001/83 par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, un pirms Islandes Republikas un Norvēģijas Karalistes piešķirtās atļaujas laist tirgū.

Turklāt saistībā ar EEZ Regulas Nr. 469/2009 13. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka atļauja laist Šveices tirgū, kas automātiski tiek atzīta Lihtenšteinā, ir jāuzskata par pirmo šo zāļu tirdzniecības atļauju EEZ šīs tiesību normas izpratnē, ja šī atļauja minētajām zālēm ir izdota pirms atļaujas laist tirgū, ko šīm pašām zālēm ir piešķīrusi vai nu Eiropas Zāļu aģentūra, vai arī Eiropas Savienības dalībvalstu iestādes atbilstoši Direktīvā 2001/83 noteiktajām prasībām, kā arī Islandes Republikas un Norvēģijas Karalistes iestādes.

(sal.ar 38., 41. un 60. punktu un rezolutīvo daļu)
11

Tādējādi Tribunale ordinario di Brescia nolēma apturēt tiesvedību lietā un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Vai, ievērojot Bundesrepublik Deutschland starptautiskās saistības (Londonas 1953. gada 27. februāra nolīguma par Vācijas ārējiem parādiem 2. pants un 5. panta 2. punkts [..]), Itālijas tiesā saistībā ar faktiskajiem lietas apstākļiem izvirzītā [šīs valsts] iebilde par imunitāti no jurisdikcijas civillietās […] – uz kuru kopš 2004. gada 11. novembra (iepriekš minētais [Corte suprema di cassazione] spriedums lietā Ferrini) vairs nevar atsaukties – un [2008. gada 18. novembrī Triestē ar Itālijas valdību noslēgtā] vienošanās par tiesvedības uzsākšanu Starptautiskajā tiesā ([lieta] Nr. 143/2008 General list), [kopā ar] attiecīgo no Likuma Nr. 98/2010 [izrietošo] Itālijas tiesisko regulējumu, kas izslēdz Itālijas tiesu spriedumu izpildi jautājumā par smagiem noziegumiem pret cilvēci, ir pretrunā [LES] 6. pantam un [..] Hartas 17., 47. un 52. pantam? 2) Vai ar 1910. gada 22. maijaReichsbeamtenhaftungsgesetz 7. panta (Bundesgerichtshof2003. gada 26. jūnija spriedums, III ZR 245/98, [un] Bundensverfassungsgericht2006. gada 15. februāra spriedums, 2 Bvr 1476/03) piemērošanu attiecībā uz kara noziegumiem un noziegumiem pret cilvēci, kas, pārkāpjot nolīguma par Vācijas ārējiem parādiem 2. pantu, Savienības pilsoņiem liedz tiesības saņemt atlīdzinājumu no Bundesrepublik Deutschland, laikā līdz 2004. gada 11. martam ([Corte suprema di cassazione] spriedums lietā Ferrini) tiek aizskartas [..] Hartas 17. un 47. pantā paredzētās prasītāju tiesības un [vai] tādēļ atsaukšanās uz noilguma termiņu ir pretrunā saistībām, kas izriet no Kopienu tiesībām, konkrēti, [LES] 3. panta un 4. panta 3. punkta pēdējai daļai un principam “non conceditur contra venire factum proprio”? 3) Vai atbildētājas statusā esošās Bundesrepublik Deutschland izvirzītā iebilde par imunitāti no jurisdikcijas ir pretrunā [LES] 4. panta 3. punkta pēdējai daļai un 21. pantam tāpēc, ka tādējādi tiktu izslēgta atbildētājas uz Savienības tiesībās vispāratzītajiem principiem ([LESD] 340. pants) balstītā civiltiesiskā atbildība attiecībā pret citas dalībvalsts pilsoņiem par starptautisko tiesību (verdzības un piespiedu darba aizlieguma) pārkāpumu?”
Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 29. novembra rīkojums – Tresplain Investments/ITSB

(lieta C‑76/11 P)

Apelācija – Kopienas preču zīme – Regula (EK) Nr. 40/94 – 8. panta 4. punkts un 52. panta 1. punkta c) apakšpunkts – Kopienas grafiska preču zīme “Golden Elephant Brand” – Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu, kas pamatots ar nereģistrētu valsts grafisku preču zīmi “GOLDEN ELEPHANT” – Atsauce uz agrākai preču zīmei piemērojamām valsts tiesībām – Common law prasības sakarā ar apzīmējuma maldinošu izmantošanu (action for passing off) regulējums

1. Apelācija – Pamati – Pirmoreiz apelācijas tiesvedībā izvirzīts pamats – Nepieņemamība (sal. ar 53. punktu)

2. Apelācija – Pamati – Kļūdains faktu un pierādījumu vērtējums – Nepieņemamība – Faktu un pierādījumu vērtējuma pārbaude Vispārējā tiesā – Izslēgšana, izņemot sagrozīšanas gadījumu (LESD 256. panta 1. punkts; Tiesas Statūtu 58. panta pirmā daļa) (sal. ar 73. punktu)

Priekšmets

Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2010. gada 9. decembra spriedumu lietā T‑303/08 Tresplain Investments /ITSB – Hoo Hing , ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību atcelt tiesību aktu, ko cēlis Kopienas grafiskas preču zīmes “Golden Elephant Brand” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē, īpašnieks par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 7. maija lēmumu R 889/2007‑1, ar kuru atcelts Anulēšanas nodaļas lēmums, ar ko noraidīts pieteikums atzīt minēto preču zīmi par spēkā neesošu, kuru iesniedzis nereģistrētas valsts grafiskas preču zīmes “GOLDEN ELEPHANT” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē, īpašnieks – Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 4. punkta (tagad – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts) interpretācija un piemērošana

Rezolutīvā daļa:

1) apelācijas sūdzību noraidīt;
20

Tomēr pamata lietas dalībnieki nav vienisprātis par to, vai divas pēdējās no minētajām darbībām ir reproducēšana, kas minēta Direktīvas 2001/29 2. pantā. Tāpat arī tie nav vienisprātis par to, vai uz visām pamatlietā aplūkotajām darbībām attiecīgā gadījumā attiecas izņēmums no reproducēšanas tiesībām, kas ir paredzēts šīs direktīvas 5. panta 1. punktā.