6.

Vācijas Likumā par mantojuma un dāvinājuma nodokli (Erbschaftsteuer- und Schenkungsteuergesetz), redakcijā, kas ir publicēta 1997. gada 27. februārī (BGBl., 1997 I, 378. lpp.), kurš pēdējo reizi ir grozīts ar 2011. gada 7. decembra likuma 11. pantu (BGBl., 2011 I, 2592. lpp.; turpmāk tekstā – “ErbStG”), ir noteikts šādi: “1. pants – Ar nodokli apliekamas darbības 1. Īpašuma tiesību maiņa mantošanas (vai dāvinājuma) gadījumā: 1) mantojumam nāves gadījumā; 2) dāvinājumiem inter vivos; 3) dāvinājumiem ar uzlikumu; [..] 2. Ciktāl nav noteikts citādi, šī likuma noteikumi par mantojumu mortis causa attiecas arī uz dāvinājumiem inter vivos un dāvinājumiem ar uzlikumu, bet noteikumi par dāvinājumiem attiecas arī uz dāvinājumiem ar uzlikumu inter vivos. 2. pants – Individuāls nodokļa maksāšanas pienākums 1. Nodoklis ir jāmaksā: 1) 1. panta 1. punkta 1)–3) apakšpunktā paredzētajos gadījumos par visu iegūto īpašumu (neierobežots nodokļa maksāšanas pienākums), ja mantojuma atstājējs nāves brīdī, dāvinātājs dāvinājuma izdarīšanas brīdī vai mantinieks nodokļa maksāšanas pienākuma rašanās brīdī (9. pants) ir rezidents. Par rezidentiem uzskata: a) fiziskas personas, kuru dzīvesvieta vai pastāvīgā uzturēšanās vieta ir valsts teritorijā; b) Vācijas pilsoņus, kuri ne ilgāk kā piecus gadus ir nepārtraukti uzturējušies ārvalstīs un kuriem Vācijā nav dzīvesvietas. [..] 3) visos pārējos gadījumos, ievērojot 3. punktu par iegūto īpašumu, kas ietilpst iekšzemes īpašumā Likuma par īpašuma, kas apliekams ar nodokli, novērtēšanu [Bewertungsgesetz, turpmāk tekstā – “BewG”] 121. panta izpratnē (ierobežots nodokļa maksāšanas pienākums). [..] 3. Pamatojoties uz ieguvēja pieteikumu, iegūto īpašumu, kas ietver iekšzemes īpašumu [BewG] 121. panta (1. punkta 3. apakšpunkts) izpratnē, kopumā uzskata par apliekamu ar nodokli pilnā apmērā, ja mantojuma atstājēja nāves brīdī, dāvinātāja dāvinājuma izdarīšanas brīdī vai mantinieka nodokļa maksāšanas pienākuma rašanās brīdī (9. pants) dzīvesvieta ir Eiropas Savienības dalībvalstī vai valstī, kurā piemēro Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu. Vairāki no vienas un tās pašas personas iegūtie īpašumi desmit gadu laikā pirms īpašuma iegūšanas un desmit gadu laikā pēc tā iegūšanas arī ir jāuzskata par apliekamiem ar nodokli pilnā apmērā un jāsaskaita atbilstoši 14. pantam. [..] 14. pants – Agrāku ieguvumu ņemšana vērā 1. Vairākas desmit gadu laikā no vienas un tās pašas personas iegūtas īpašuma priekšrocības tiek saskaitītas tādējādi, ka pēdējam īpašuma ieguvumam tiek pieskaitīti agrāki īpašuma ieguvumi, ņemot vērā to vērtību to iegūšanas dienā. No īpašuma tiesību maiņas nodokļa par dāvinājumu kopējās summas atskaita nodokli, kas būtu bijis jāmaksā par agrākiem īpašuma ieguvumiem, ņemot vērā ieguvēja personisko situāciju un pamatojoties uz pēdējā īpašuma ieguvuma laikā spēkā esošajām normām. [..] [..] 15. pants – Nodokļa likmes 1. Atkarībā no personiskās saiknes, kas pastāv starp mantojuma vai dāvinājuma saņēmēju un mantojuma atstājēju vai dāvinātāju, ir noteiktas šādas trīs nodokļa kategorijas: I nodokļa kategorija: 1) laulātais vai kopdzīves partneris, 2) bērni un pabērni, [..] 16. pants – Ar nodokli neapliekamās summas 1. Ja ir neierobežots nodokļa maksāšanas pienākums (2. panta 1. punkta 1. un 3. apakšpunkts), ar nodokli neapliek: 1) laulātā un kopdzīves partnera iegūto īpašumu – EUR 500000 apmērā; 2) bērnu I nodokļa kategorijas 2. punkta izpratnē un bērnu, kuru bērni ir miruši, I nodokļa kategorijas 2. punkta izpratnē iegūto īpašumu – EUR 400000 apmērā; [..] 2. Ja ir ierobežots nodokļa maksāšanas pienākums (2. panta 1. punkta 3) apakšpunkts), ar nodokli neapliekamās summas vietā atbilstoši 1. punktam piemēro ar nodokli neapliekamu summu EUR 2000 apmērā.”