Keywords

Summary



Keywords

1. Kopienu tiesības – Piemērošanas joma – Vispārējas atkāpes neesamība, kas izslēgtu valsts drošības ietvaros pieņemtus pasākumus

(EKL 30., 39., 46., 58., 64., 296. un 297. pants)

2. Eiropas Kopienu pašu resursi – Atzīšana un nodošana, ko īsteno dalībvalstis – Dalībvalsts veikts militārā aprīkojuma imports, nemaksājot muitas nodokļus

(Padomes Regulas Nr. 1552/89, kas grozīta ar Regulu Nr. 1355/96, 2. un 9.–11. pants un Regulas Nr. 1150/2000 2. un 9.–11. pants)

Summary

1. Lai gan dalībvalstīm ir kompetence noteikt pienācīgus pasākumus, lai nodrošinātu to iekšējo un ārējo drošību, no tā neizriet, ka šādi pasākumi tiek pilnībā izslēgti no Savienības tiesību piemērošanas jomas. Līgumā ir paredzētas atkāpes, kas skaidri piemērojamas valsts drošības apdraudējuma gadījumos, tikai EKL 30., 39., 46., 58., 64., 296. un 297. pantā, kas attiecas uz skaidri noteiktiem izņēmuma gadījumiem. No tā nebūtu jāsecina, ka pastāv Līgumam raksturīgs vispārējs izņēmums, saskaņā ar kuru no Savienības tiesību piemērošanas jomas tiek izslēgti visi pasākumi, kas veikti valsts drošības apsvērumu dēļ. Ja, neraugoties uz Līguma noteikumu īpašajiem nosacījumiem, tiktu atzīts šāds izņēmums, tas varētu apdraudēt Savienības tiesību saistošo raksturu un to vienveidīgu piemērošanu.

Turklāt EKL 296. un 297. pantā paredzētās atkāpes tāpat kā atkāpes no pamatbrīvībām ir jāinterpretē šauri. Konkrētāk, kas attiecas uz EKL 296. pantu, lai gan tajā ir norādīts uz pasākumiem, kurus dalībvalsts var uzskatīt par vajadzīgiem būtisku savas drošības interešu aizsardzībai, vai informāciju, kuras izpaušanu tā uzskata par pretēju šīm interesēm, tas tomēr nebūtu jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm tiek piešķirtas pilnvaras atkāpties no Līguma noteikumiem, tikai atsaucoties uz šīm interesēm. Dalībvalstij, kura atsaucas uz EKL 296. panta priekšrocību, ir jāpierāda nepieciešamība izmantot šajā pantā paredzēto atkāpi ar mērķi aizsargāt būtiskas tās drošības intereses.

(sal. ar 62.–64. un 66. punktu)

2. Pirmkārt, atsakoties atzīt un nodot Eiropas Kopienu Komisijas rīcībā pašu resursus, kas maksājami sakarā ar militārā aprīkojuma un vienīgi militārām vajadzībām paredzētu preču importu laikposmā no 1998. gada 1. janvāra līdz 2002. gada 31. decembrim ieskaitot, un, otrkārt, atsakoties maksāt atbilstošos nokavējuma procentus, dalībvalsts nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti attiecīgi Regulas Nr. 1552/89 par Lēmuma 88/376 par Kopienu pašu resursu sistēmu piemērošanu, kas grozīta ar Regulu Nr. 1355/96, 2. un 9.–11. pantā, laikposmā no 1998. gada 1. janvāra līdz 2000. gada 30. maijam ieskaitot, kā arī tajos pašos Regulas Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728, pantos paredzētos pienākumus laikposmā no 2000. gada 31. maija līdz 2002. gada 31. decembrim.

Nevar pieļaut, ka kāda dalībvalsts aizbildinās ar militārā aprīkojuma sadārdzināšanos sakarā ar muitas nodokļu piemērošanu šāda aprīkojuma importam no trešām valstīm, lai izvairītos no saviem pienākumiem saistībā ar finansiālo solidaritāti attiecībā uz Savienības budžetu, kaitējot pārējām dalībvalstīm, kuras savukārt iekasē un maksā muitas nodokļus par šādu importu.

(sal. ar 67., 74. punktu un rezolutīvo daļu)