Lieta C‑245/15

SC Casa Noastră SA

pret

Ministerul Transporturilor – Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier (ISCTR)

(Judecătoria Balş – Judeţul Olt lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Autotransports – Sociālo tiesību normas – Atkāpes – Regula (EK) Nr. 561/2006 – 3. panta a) punkts – Regula (EK) Nr. 1073/2009 – 2. panta 3. punkts – Regulāri pasažieru pārvadājumi – Jēdziens – Bezmaksas transports, ko uzņēmums saviem darbiniekiem organizē uz darba vietu un no tās transportlīdzekļos, kuri tam pieder un kurus vada kāds no tā darbiniekiem

Kopsavilkums – Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 2. marta spriedums

Transports – Autotransports – Sociālo tiesību normas – Atkāpes – Regulāri pasažieru pārvadājumi – Jēdziens – Speciāli regulāri pārvadājumi – Pārvadājumi no dzīvesvietas uz darba vietu un atpakaļ, kurus organizē darba devējs un kuru maršruta garums nepārsniedz 50 km – Ietveršana

(Eiropas parlamenta un Padomes Regulas Nr. 561/2006 3. panta a) punkts un 4. panta n) punkts un Regulas Nr. 1073/2009 2. panta 3.–5. punkts; Padomes Regulas Nr. 684/92 2. panta 1. un 4. punkts)

Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulas (EK) Nr. 561/2006, ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu, groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 3821/85 un Padomes Regulu (EK) Nr. 2135/98 un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85, 3. panta a) punkts, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regulas (EK) Nr. 1073/2009 par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz piekļuvi starptautiskajam autobusu pārvadājumu tirgum un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 561/2006, 2. panta 3. punkts ir interpretējami tādējādi, ka darbinieku pārvadājumi no dzīvesvietas uz darba vietu un atpakaļ, ko organizē viņu darba devējs un kuru maršruta garums nepārsniedz 50 km, ietilpst Regulas Nr. 561/2006 3. panta a) punktā paredzētās atkāpes, saskaņā ar kuru šī regula nav piemērojama šādiem pārvadājumiem, piemērošanas jomā.

Ņemot vērā Regulas Nr. 684/92 struktūru, kā arī jēdziena “speciāli regulāri pārvadājumi” definīciju, šķiet, ka Eiropas Savienības likumdevēja nodoms ir bijis no Regulas Nr. 561/2006 piemērošanas jomas izslēgt gan regulārus pārvadājumus, gan speciālus regulārus pārvadājumus, ar nosacījumu, ka attiecīgā maršruta garums nepārsniedz 50 km.

Saskaņā ar šīs pašas regulas 4. panta n) punktu “regulārie pasažieru pārvadājumi”, kā noteikts Regulas Nr. 684/92 2. panta 1. punktā, nozīmē iekšzemes un starptautiskus pārvadājumu pakalpojumus.

Tiesa šajā ziņā precizēja, ka minētajā 2. panta 1. punktā ir paredzētas divas šādu pārvadājumu kategorijas, nošķirot regulārus pārvadājumus un speciālus regulārus pārvadājumus. Pirmie minētie, kas ir pieejami visiem, nodrošina pasažieru pārvadājumus ar noteiktiem laika intervāliem pa noteiktiem maršrutiem, pasažieriem iekāpjot un izkāpjot iepriekš noteiktās pieturvietās. Otrie tiek veikti tādos pašos apstākļos, bet tikai noteiktām pasažieru kategorijām (spriedums, 1998. gada 30. aprīlis, Clarke & Sons un Ferne, C‑47/97, EU:C:1998:185, 16. punkts), proti, lai pārvadātu “darbiniekus no dzīvesvietas uz darba vietu un atpakaļ”, skolnieku un studentu pārvadāšanai “uz mācību iestādi un atpakaļ” un karavīru un viņu ģimeņu pārvadāšanai “starp izcelsmes valsti un kazarmu rajonu”.

Jānorāda, ka Regulas Nr. 1073/2009 2. panta 5. punktā, tāpat kā Regulas Nr. 684/1992 2. panta 4. punktā, ir ietverta “pašpārvadājumu” definīcija, saskaņā ar kuru runa ir par pārvadājumiem, kas tiek veikti bezpeļņas un nekomerciālos nolūkos, ja, pirmkārt, pārvadājumu darbība fiziskai vai juridiskai personai, kas to nodrošina, ir tikai palīgdarbība. Otrkārt, minētā definīcija paredz, ka transportlīdzekļi ir šīs personas īpašums, šī persona ir tos iegādājusies uz nomaksu vai arī tie ir ilgtermiņa nomas līguma priekšmets un to vadītāji ir šīs fiziskās vai juridiskās personas darbinieki vai pati fiziskā persona, vai personāls, kas ir nodarbināts attiecīgajā uzņēmumā vai kas atbilstīgi līgumsaistībām ir nodots attiecīgā uzņēmuma rīcībā.

Jākonstatē, ka regulāru pārvadājumu kategorija, kas ietver speciālus regulārus pārvadājumus, un pašpārvadājumu kategorija viena otru savstarpēji neizslēdz. Pašpārvadājumi var izpausties kā speciāli regulāri pārvadājumi vai kā neregulāri pārvadājumi, kas Regulas Nr. 1073/2009 2. panta 4. punktā ir definēti kā pārvadājumi, kuri neatbilst regulāru pārvadājumu definīcijai, speciālus regulārus pārvadājumus ietverot, un kuru galvenā pazīme ir tāda, ka tajos pārvadā pasažieru grupas, kas ir izveidotas pēc pasūtītāja vai paša pārvadātāja iniciatīvas.

Vienīgā atšķirība, kas pastāv starp trešajām personām paredzētu speciālu regulāru pārvadājumu un to pašu pārvadājumu, kas ir veikts pašpārvadājuma ietvaros, līdz ar to ir pārvadājuma organizētāja statuss. atšķirība nevar pamatot, ka speciāli regulāri pārvadājumi, kas ir veikti pašpārvadājumu ietvaros, ir izslēgti no Regulas Nr. 561/2006 3. panta a) punktā paredzētās atkāpes piemērošanas jomas.

(skat. 30,. 31., 33., 37., 43., 49. un 51. punktu un rezolutīvo daļu)