Lieta C-521/07

Eiropas Kopienu Komisija

pret

Nīderlandes Karalisti

“Valsts pienākumu neizpilde — Līgums par Eiropas Ekonomikas zonu — 40. pants — Kapitāla brīva aprite — Diskriminējoša attieksme pret Nīderlandes sabiedrību izmaksātām dividendēm — Nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā — Atbrīvojums no nodokļa — Dividenžu saņēmējas sabiedrības, kuras reģistrētas Kopienas dalībvalstīs — Dividenžu saņēmējas sabiedrības, kuras reģistrētas Īslandē vai Norvēģijā”

Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 11. jūnija spriedums I ‐ 4875

Sprieduma kopsavilkums

Starptautiskie līgumi – Līgums par Eiropas Ekonomikas zonas izveidošanu – Kapitāla brīva aprite – Ierobežojumi – Nodokļu tiesību akti – Sabiedrību ienākuma nodoklis – Dividenžu aplikšana ar nodokli

(EEZ līguma 40. pants)

Dalībvalsts, kura neatbrīvo no nodokļa ieturējuma dividendes, ko sabiedrības rezidentes izmaksā Eiropas Ekonomikas zonas (EEZ) valstīs reģistrētām sabiedrībām ar tādiem pašiem nosacījumiem kā dividendes, kas ir izmaksātas sabiedrībām rezidentēm vai citās Eiropas Kopienas dalībvalstīs reģistrētām sabiedrībām, pieprasot, ka, lai rastos tiesības uz šādu atbrīvojumu, abās EEZ valstīs reģistrētajām sabiedrībām ir jāpieder vismaz 10% vai 25% no dividenžu izmaksātājas sabiedrības rezidentes pamatkapitāla, un sabiedrībām, kuru juridiskā adrese atrodas attiecīgajā dalībvalstī vai citā dalībvalstī, ir jāpieder vismaz 5% no dividenžu izmaksātājas sabiedrības rezidentes apmaksātā pamatkapitāla, nav ievērojusi Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 40. pantā noteiktos pienākumus.

Šī atšķirīgā attieksme nodokļu uzlikšanā dividendēm, kas ir izmaksātas sabiedrībām, kuras ir abās EEZ valstīs, salīdzinājumā ar dividendēm, kas ir izmaksātas sabiedrībām, kuras ir reģistrētas Kopienas dalībvalstīs, var atturēt abās pirmajās minētajās valstīs reģistrētās sabiedrības veikt ieguldījumus attiecīgajā dalībvalstī. Turklāt tā padara grūtāku kapitāla piesaistīšanu sabiedrībām rezidentēm no abām EEZ valstīm nekā no attiecīgās dalībvalsts vai citas Kopienas dalībvalsts. Līdz ar to tā ir uzskatāma par kapitāla brīvas aprites ierobežojumu, kuru principā aizliedz EEZ līguma 40. pants.

Arguments par atšķirīgo stāvokli, kādā atrodas sabiedrības, kuru juridiskā adrese ir Kopienas dalībvalstīs, un abās EEZ valstīs reģistrētās sabiedrības, nevar pamatot prasību pēc lielākas līdzdalības dividenžu izmaksātāju sabiedrību rezidentu kapitālā otrajām minētajām sabiedrībām, lai tām tāpat kā pirmajām sabiedrībām būtu tiesības uz atbrīvojumu no nodokļa ieturējuma no dividendēm, kuras tās saņem no sabiedrībām rezidentēm. Šajā sakarā, kaut arī atšķirība attiecīgo EEZ valstu pienākumu juridiskajā regulējumā nodokļu jomā no dalībvalstu pienākumiem varētu pamatot, ka kāda valsts ļautu abās EEZ valstīs reģistrētajām sabiedrībām izmantot atbrīvojumu no dividenžu nodokļa ieturējuma, ja tās pierādītu, ka tās ievēro valsts tiesību aktos paredzētos nosacījumus, tomēr tā nevar pamatot to, ka šie tiesību akti ļauj izmantot minēto atbrīvojumu, ja šīm sabiedrībām pieder lielāka līdzdalība dividenžu izmaksātājas sabiedrības pamatkapitālā. Šāda prasība nav saistīta ar visām sabiedrībām paredzētajiem nosacījumiem, lai tām būtu tiesības uz minēto atbrīvojumu, kuru ievērošanu valsts nodokļu administrācijai ir jāpārbauda, proti — ka tām ir jābūt noteiktai juridiskajai formai, ka tās maksā peļņas nodokli un ka tās ir galīgās izmaksāto dividenžu saņēmējas.

(sal. ar 37., 39., 47., 48., 50. un 52. punktu un rezolutīvo daļu)