ĢENERĀLADVOKĀTA MACEJA ŠPUNARA [MACIEJ SZPUNAR]

SECINĀJUMI,

sniegti 2018. gada 26. jūnijā ( 1 )

Lieta C‑419/17 P

Deza a.s.

pret

Eiropas Ķimikāliju aģentūru

Apelācija – To vielu saraksta izstrāde, uz kurām attiecas licencēšana – Iekļaušana to vielu sarakstā, kas ar laiku ir iekļaujamas XIV pielikumā – Šajā sarakstā esošas vielas bis(2‑etilheksil)ftalāta (DEHP) ieraksta atjaunināšana – Iespējamās kļūdas Regulas (EK) Nr. 1907/2006, kā arī tiesiskās noteiktības principa interpretācijā un piemērošanā

I. Ievads

1. Apelācijas sūdzībā Deza a.s. lūdz atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2017. gada 11. maija spriedumu Deza/ECHA ( 2 ), ar kuru ir noraidīta tās prasība atcelt Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) 2014. gada 12. decembra Lēmumu ED/108/2014, ar ko ir atjaunināts un papildināts to vielu sarakstā, kas ar laiku iekļaujamas Regulas (EK) Nr. 1907/2006 ( 3 ) XIV pielikumā, jau pastāvošs ieraksts attiecībā uz ķīmisku vielu un šī viela ir apzināta kā viela, kas noārda endokrīno sistēmu šīs regulas 57. panta f) punkta nozīmē (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).

2. Pēc Tiesas lūguma šajos secinājumos tiks analizēts tikai apelācijas sūdzības pirmais pamats. Šis pamats attiecas uz to, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini interpretējusi un piemērojusi REACH regulu, uzskatot, ka nav pamatots apelācijas sūdzības iesniedzējas iebildums pret ECHA lēmumu, ar ko apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda uz šī lēmuma pieņemšanu ultra vires.

3. Apelācijas sūdzībā pirmā pamata pirmā daļa būtībā attiecas uz REACH regulas 57. panta interpretāciju, un Tiesai būs iespēja attīstīt savu judikatūru saistībā ar šo tiesību normu, kuru it īpaši veido spriedumi Polynt/ECHA ( 4 ) un Hitachi Chemical Europe un Polynt/ECHA ( 5 ). Šī pamata otrā un trešā daļa skar aspektus procedūrai, saskaņā ar kuru ķīmiska viela tiek iekļauta kandidātvielu sarakstā, kuras ir apzinātas, lai ar laiku tiktu iekļautas REACH regulas XIV pielikumā (turpmāk tekstā – “kandidātvielu saraksts”), kur tiek uzskaitītas vielas, uz kurām attiecas licencēšanas procedūra.

II. Atbilstošās tiesību normas

4. Licencēšanas procedūra ir noteikta REACH regulas VII sadaļā, ko veido 55.–66. pants.

5. Saskaņā ar REACH regulas 56. pantā “Vispārēji noteikumi” minētajiem principiem ražotājs, importētājs vai pakārtots lietotājs nelaiž tirgū vielu lietošanai vai nelieto to pats, ja tā ir iekļauta XIV pielikumā, izņemot šajā normā paredzētajos gadījumos.

6. REACH regulas 57. pantā “Vielas, kas jāiekļauj XIV pielikumā” ir noteikts: “Šādas vielas var iekļaut XIV pielikumā saskaņā ar 58. pantā paredzēto procedūru: [..] c) vielas, kas atbilst kritērijiem, lai tās saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1272/2008 I pielikuma 3.7. iedaļu klasificētu seksuālo funkciju un auglību vai attīstību kaitīgi ietekmējošas bīstamības klases reproduktīvajai sistēmai toksiskas vielas 1.A vai 1.B kategorijā; [..] f) vielas, piemēram, tādas, kam ir endokrīno sistēmu noārdošas īpašības, vai tādas, kurām ir noturīgas, bioakumulatīvas un toksiskas vai ļoti noturīgas un ļoti bioakumulatīvas īpašības, kuras neatbilst d) vai e) [..]punktā konkretizētajiem kritērijiem un par kurām ir zinātnes liecības, ka tās var izraisīt nopietnu ietekmi uz cilvēku veselību vai apkārtējo vidi, izraisot tādas pašas bažas kā citas a) līdz e) [..]punktā uzskaitītās vielas, un kuras ir apzinātas katrā gadījumā individuāli saskaņā ar 59. pantā paredzēto procedūru.”

7. REACH regulas 59. pantā “Regulas 57. pantā minēto vielu apzināšana” ir noteikts: “1. Šā panta 2. līdz 10. punktā izklāstīto procedūru piemēro, lai apzinātu vielas, kas atbilst 57. pantā minētajiem kritērijiem, un sastādītu sarakstu vielām, ko ar laiku iekļaut XIV pielikumā. [..] 2. [Eiropas] Komisija var lūgt [ECHA] sagatavot dokumentāciju saskaņā ar attiecīgām XV pielikuma iedaļām par vielām, kas pēc Komisijas atzinuma atbilst 57. pantā ietvertajiem kritērijiem. [..] 3. Ikviena dalībvalsts var sagatavot dokumentāciju saskaņā ar XV pielikumu par vielām, kas pēc dalībvalsts atzinuma atbilst 57. pantā paredzētajiem kritērijiem, un nosūtīt to [ECHA]. [..] [..] 5. 60 dienās pēc dokumentācijas laišanas apritē pārējās dalībvalstis vai [ECHA] var izteikt [ECHA] komentārus par vielas apzināšanu dokumentācijā attiecībā uz 57. pantā ietvertajiem kritērijiem. 6. Ja [ECHA] nesaņem vai nesniedz nekādus komentārus, tā iekļauj vielu 1. punktā minētajā sarakstā. [..] 7. Pēc komentāru sniegšanas vai saņemšanas [ECHA] nodod dokumentāciju Dalībvalstu komitejai 15 dienās pēc 5. punktā minētā 60 dienu termiņa beigām. 8. Ja 30 dienās pēc nodošanas Dalībvalstu komiteja panāk vienprātību par apzināšanu, [ECHA] iekļauj vielu 1. punktā minētajā sarakstā. [..] 9. Ja Dalībvalstu komiteja nepanāk vienprātību, Komisija sagatavo projektu priekšlikumam par vielas apzināšanu 3 mēnešos pēc Dalībvalstu komitejas atzinuma saņemšanas. Galīgo lēmumu par vielas apzināšanu pieņem saskaņā ar 133. panta 3. punktā minēto procedūru. 10. [ECHA] publicē un atjaunina 1. punktā minēto sarakstu savā interneta vietnē, līdzko ir pieņemts lēmums par vielas iekļaušanu.”

III. Tiesvedības priekšvēsture un apstrīdētais lēmums

8. Apelācijas sūdzības iesniedzēja, kas ir saskaņā ar Čehijas Republikas tiesībām dibināta akciju sabiedrība, ražo, pārdod un izmanto ķīmisku vielu bis(2‑etilheksil)ftalātu (DEHP).

9. Ar 2008. gada 28. oktobra lēmumu ECHA izpilddirektors iekļāva DEHP kandidātvielu sarakstā, jo DEHP ir identificēta kā reproduktīvajai sistēmai toksiska viela REACH regulas 57. panta c) punkta nozīmē.

10. Komisija pēc tam ar Regulu (ES) Nr. 143/2011 ( 6 ) iekļāva DEHP REACH regulas XIV pielikumā.

11. 2014. gada 26. augustā Dānijas Karaliste iesniedza četrus dokumentācijas komplektus atbilstoši šīs regulas XV pielikumam, ierosinot identificēt DEHP un trīs citas ķīmiskas vielas kā vielas, kuras noārda endokrīno sistēmu un attiecībā uz kurām esot zinātniski pierādīts, ka tām var būt nopietna ietekme uz cilvēku veselību, kā arī uz vidi REACH regulas 57. panta f) punkta nozīmē, un attiecīgi papildināt kandidātvielu sarakstu (turpmāk tekstā – “Dānijas Karalistes sākotnējais priekšlikums”).

12. Dānijas Karalistes sākotnējais priekšlikums tika nodots ieinteresēto personu apspriešanai atbilstoši REACH regulas 59. panta 4. un 5. punktā paredzētajai prasībai. Šajā stadijā atklājās, ka vairāku Dalībvalstu komitejas locekļu iebildumu dēļ Dānijas Karalistes sākotnējais priekšlikums netiks apstiprināts vienbalsīgi.

13. Tad Dānijas Karaliste savu sākotnējo priekšlikumu sadalīja astoņās daļās, proti, četrās daļās attiecībā uz to, lai šīs četras vielas tiktu apzinātas kā tādas, kas noārda endokrīno sistēmu un kam var būt nopietna ietekme uz cilvēku veselību REACH regulas 57. panta f) punkta nozīmē, un četrās daļās – lai šīs četras vielas tiktu apzinātas kā vielas, kas noārda endokrīno sistēmu un kam var būt nopietna ietekme uz vidi tās pašas tiesību normas izpratnē.

14. Pēc tam Dānijas Karaliste atsauca savu priekšlikumu daļā, ciktāl vielas, kas nav DEHP, bija paredzēts iekļaut kandidātvielu sarakstā ar pamatojumu, ka tās ir vielas, kas noārda endokrīno sistēmu un kam var būt nopietna ietekme uz vidi REACH regulas 57. panta f) punkta nozīmē.

15. Visbeidzot Dalībvalstu komitejas locekļi neiebilda tikai pret to, lai DEHP tiktu identificēta kā viela, kas noārda endokrīno sistēmu un kam var būt nopietna ietekme uz vidi.

16. 2014. gada 12. decembrīECHA izpilddirektors pieņēma apstrīdēto lēmumu, atjauninot un papildinot kandidātvielu sarakstā jau pastāvošo ierakstu attiecībā uz vielu DEHP un šo vielu apzinot kā vielu, kas noārda endokrīno sistēmu un attiecībā uz kuru ir zinātniski pierādīts, ka tai var būt nopietna ietekme uz vidi REACH regulas 57. panta f) punkta nozīmē.

IV. Tiesvedība Vispārējā tiesā un pārsūdzētais spriedums

17. Prasības pieteikumā prasītāja lūdza atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir atjaunināts un papildināts kandidātvielu sarakstā esošs ieraksts attiecībā uz vielu DEHP, lai to ar laiku iekļautu REACH regulas XIV pielikumā.

18. Prasības pieteikuma pirmajā pamatā prasītāja pārmeta ECHA, ka tā ir pieņēmusi apstrīdēto lēmumu ultra vires. Konkrētāk, prasītāja norādīja, ka, pirmkārt, REACH regulā nav noteikuma, ar kuru ECHA būtu piešķirtas tiesības papildināt kandidātvielu sarakstā esošu ierakstu attiecībā uz ķīmisku vielu, otrkārt, esot pārkāpti šīs regulas 59. pantā ietvertie procesuālie noteikumi, kā arī, treškārt, esot apietas procedūras, kuras ir īpaši paredzētas, lai apzinātu vielas kā endokrīno sistēmu noārdošas vielas, kas rada ļoti lielas bažas REACH regulas 57. panta f) punkta nozīmē.

19. Vispārējā tiesa ar pārsūdzēto spriedumu prasību pret apstrīdēto lēmumu noraidīja.

V. Tiesvedība Tiesā un lietas dalībnieku prasījumi

20. Ar prasības pieteikumu, kas Tiesas kancelejā tika iesniegts 2017. gada 11. jūlijā, apelācijas sūdzības iesniedzēja iesniedza šo apelācijas sūdzību.

21. Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Tiesu atcelt pārsūdzēto spriedumu kopumā, kā arī apstrīdēto lēmumu un piespriest ECHA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

22. ECHA lūdz Tiesu noraidīt apelācijas sūdzību un piespriest apelācijas sūdzības iesniedzējai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

23. Dānijas Karaliste un Zviedrijas Karaliste atbalsta ECHA prasījumus.

VI. Vērtējums

24. Apelācijas sūdzības iesniedzējas pirmajam pamatam ir trīs daļas, kur būtībā ir pārņemti pirmā pamata elementi no prasības pret apstrīdēto lēmumu, kuri ir atgādināti šo secinājumu 18. punktā. Tātad šīs trīs daļas attiecas uz REACH regulas 59. pantā paredzētu ķīmisku vielu, kas rada ļoti lielas bažas, identifikācijas procedūru, kura tiek īstenota ar mērķi minētās vielas ar laiku iekļaut šīs regulas XIV pielikumā.

25. Tātad vispirms izklāstīšu apsvērumus par REACH regulas 59. pantā paredzēto identifikācijas procedūru un pēc tam izvērtēšu apelācijas sūdzības pirmā pamata trīs daļas.

A. Par ķīmiskas vielas iekļaušanu kandidātvielu sarakstā

26. Ar REACH regulu izveidotajā sistēmā licencēšanas procedūra ir viens no ķīmisko vielu reglamentācijas veidiem, un tās mērķis ir nodrošināt, lai vielas, kas rada īpaši lielas bažas, pakāpeniski tiktu aizstātas ar citām atbilstošām vielām vai tehnoloģijām, ja to darīt ir pamatoti no ekonomikas un tehnoloģiju viedokļa ( 7 ).

27. Tāpēc REACH regulas 57. panta a)–f) punktā ir noteiktas ķīmiskām vielām, kuras tiek uzskatītas par vielām, kas rada ļoti lielas bažas, raksturīgas īpašības, kas šīs vielas ļauj iekļaut regulas XIV pielikumā “To vielu saraksts, uz ko attiecas licencēšana”. Turklāt visas REACH regulas XIV pielikumā iekļautās vielas var tikt izmantotas vai pārdotas, ja Komisija izsniedz licenci personai, kas ir iesniegusi licencēšanas pieteikumu atbilstoši šīs regulas 60.–64. pantam.

28. Tomēr šī lieta neattiecas ne uz aktu, ar kuru viela ir iekļauta REACH regulas XIV pielikumā, ne arī uz lēmumu par licencēšanas pieteikumu, bet gan attiecas uz ierakstu kandidātvielu sarakstā attiecībā uz vielu. Šāds ieraksts ir stadija pirms vielas iekļaušanas REACH regulas XIV pielikumā.

29. Šādu vielu identificēšana pamatā ir uzticēta ECHA, kas šo uzdevumu pilda atbilstoši REACH regulas 59. pantā noteiktajai procedūrai.

30. Šī procedūra sākas, kad dalībvalsts vai, pēc Komisijas lūguma, pati ECHA ierosina identificēt vielu kā tādu, kas rada ļoti lielas bažas REACH regulas 57. panta a)–f) punktā minēto iemeslu dēļ. Šādā gadījumā dalībvalstij vai ECHA ir pienākums izstrādāt dokumentāciju par konkrēto vielu. Dalībvalstis un ECHA var iesniegt savus komentārus par konkrētās vielas identificēšanu ( 8 ).

31. Ja ECHA nesaņem vai nesniedz nekādus komentārus, tā iekļauj konkrēto vielu kandidātvielu sarakstā. Pretējā gadījumā tā dokumentāciju nodod Dalībvalstu komitejai. Ja šī komiteja vienbalsīgi vienojas par identificēšanu, ECHA šo vielu iekļauj kandidātvielu sarakstā ( 9 ).

32. REACH regulas XIV pielikumā nevar (nekavējoties un automātiski) tikt iekļauta viela, ko ECHA ir identificējusi kā vielu, kas rada ļoti lielas bažas šīs regulas 57. pantā paredzēto iemeslu dēļ un kas tādēļ ir iekļauta kandidātvielu sarakstā. Tomēr šādas vielas identificēšana un tās ierakstīšana kandidātvielu sarakstā principā ir procesa stadija pirms vielas iekļaušanas REACH regulas XIV pielikumā. Tādējādi vielas iekļaušana kandidātvielu sarakstā principā tiek veikta, pirms uz šīs vielas tirdzniecību vai izmantošanu tiek attiecināts pienākums pieprasīt licenci.

33. Neatkarīgi no šīs saistības starp vielas iekļaušanu kandidātvielu sarakstā un tās iekļaušanu REACH regulas XIV pielikumā no tā, ka viela ir identificēta kā tāda, kas rada ļoti lielas bažas, bet vēl nav iekļauta šajā pielikumā, izriet galvenokārt trīs juridiski pienākumi ( 10 ).

34. Pirmkārt, saskaņā ar REACH regulas 7. panta 2. punktu izstrādājuma ražotājs vai importētājs ziņo ECHA, ja kandidātvielu sarakstā paredzētā viela šajos izstrādājumos ir tādā daudzumā un koncentrācijā, kas pārsniedz šajā normā noteiktos robežlielumus.

35. Otrkārt, saskaņā ar REACH regulas 31. panta 1. punkta c) apakšpunktu, ja viela kandidātvielu sarakstā ir iekļauta nevis šīs regulas 31. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā norādīto, bet gan citu iemeslu dēļ, tad vielas vai maisījuma piegādātājam ir pienākums nodot vielas vai maisījuma saņēmējam drošības datu lapu. Šķiet, ka REACH regulas 31. panta 1.punkta c) apakšpunktā paredzētais pienākums attiecas galvenokārt uz vielām, kas ir identificētas kā ļoti lielas bažas izraisošas vielas šīs regulas 57. panta f) punktā norādīto iemeslu dēļ, jo šīs regulas 31. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā minētie iemesli principā atbilst minētās regulas 57. panta a)–e) punktā minētajiem.

36. Treškārt, REACH regulas 33. panta 1. un 2. punktā ir noteikts, ka izstrādājuma, kurā kandidātviela pārsniedz šajā tiesību normā paredzēto robežlielumu, piegādātājs konkrētā izstrādājuma saņēmējam, kā arī pēc saņēmēja pieprasījuma – viņa patērētājam dara zināmu pietiekamu informāciju, kas piegādātājam ir pieejama, lai šo izstrādājumu varētu droši lietot, un vismaz vielas nosaukumu.

B. Par pirmā pamata pirmo daļu, kas attiecas uz ECHA netieši piešķirto pilnvaru papildināt jau esošu identifikāciju atzīšanu

37. Apelācijas sūdzības pirmā pamata pirmajā daļā apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka – pretēji pārsūdzētā sprieduma 48.–82. punktā izklāstītajai Vispārējās tiesas nostājai – ECHA nebija pilnvaru atbilstoši REACH regulas 57. punkta f) punktam identificēt DEHP kā vielu ar endokrīno sistēmu noārdošām īpašībām, kas rada ļoti lielas bažas, jo tā jau bija identificēta kā reproduktīvajai sistēmai toksiska viela šīs regulas 57. panta c) punkta nozīmē.

38. Pirmās daļas pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda trīs atsevišķus argumentus, kurus var rezumēt šādi. Pirmkārt, saskaņā ar Tiesas judikatūru saistībā ar REACH regulas 57. pantu ECHA neesot pilnvaru papildināt kandidātvielu saraksta ierakstu par ķīmisku vielu, kura jau ir identificēta kā viela, kas rada ļoti lielas bažas. Otrkārt, judikatūrā attīstītie kritēriji attiecībā uz netieši piešķirtām iekšējām pilnvarām šajā lietā neesot izpildīti, tādējādi Vispārējā tiesa esot nepamatoti atzinusi ECHA pilnvaras šajā ziņā. Treškārt, REACH regulas normu gramatiska un sistēmiska interpretācija apstiprinot apelācijas sūdzības iesniedzējas nostāju.

1. Par judikatūru saistībā ar REACH regulas 57. pantu

a) Lietas dalībnieku viedokļi

39. Pirmā pamata pirmajā daļā apelācijas sūdzības iesniedzēja atsaucas uz judikatūru saistībā ar REACH regulas 57. pantu, no kuras tā secina, ka Tiesa nav pieļāvusi ECHA pilnvaras papildināt esošu ierakstu par ķīmisku vielu kandidātvielu sarakstā. Šajā ziņā apelācijas sūdzības iesniedzēja min lietas, kurās ir pieņemti spriedumi Polynt/ECHA ( 11 ) un Hitachi Chemical Europe un Polynt/ECHA ( 12 ). No šiem spriedumiem izrietot, ka REACH regulas 57. panta f) punkts attiecas uz vielām, kuras nevar tikt identificētas, pamatojoties uz šīs regulas 57. panta a)–e) punktā norādītajiem kritērijiem vai kuras vēl nav identificētas un iekļautas kandidātvielu sarakstā, balstoties uz šiem kritērijiem.

40. Saskaņā ar atbildes rakstu uz apelāciju ECHA uzskata, pirmkārt, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas arguments, ka identificēšana saskaņā ar REACH regulas 57. panta a)–e) punktu ir šķērslis identificēšanai saskaņā ar šīs regulas 57. panta f) punktu, nav skatīts Vispārējā tiesa un tādējādi tas varot tikt uzskatīts par nepieņemamu.

41. ECHA uzskata, otrkārt, ka šis arguments nav pamatots, pat ja tas būtu pieņemams.

42. Dānijas Karaliste un Zviedrijas Karaliste piekrīt, ka ECHA ir tiesības papildināt esošu ierakstu kandidātvielu sarakstā.

b) Par pieņemamību

43. Attiecībā uz ECHA izvirzīto iebildi par nepieņemamību apelācijas sūdzības iesniedzēja tiešām Vispārējā tiesā nav skārusi jautājumu par REACH regulas 57. panta a)–e) punkta un 57. panta f) punkta saistību. Līdz ar to apelācijas sūdzības iesniedzēja arī nav izvirzījusi argumentu, ka šī saistība būtu šķērslis kandidātvielu sarakstā esoša ieraksta papildināšanai. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēja Vispārējā tiesā nav arī atsaukusies uz Tiesas judikatūru saistībā ar REACH regulas 57. pantu.

44. Tomēr ir jānorāda, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja pirmā pamata pirmās daļas pamatojumam norāda, ka REACH regulas 57. panta f) punkts var attiekties uz divu veidu vielām, proti, uz vielām, kuras nevar tikt identificētas saskaņā ar šīs regulas 57. panta a)–e) punktā norādītajiem kritērijiem, kā arī uz vielām, kuras vēl nav identificētas un iekļautas kandidātvielu sarakstā, pamatojoties uz šiem kritērijiem.

45. Nedomāju, ka ar šo argumentu apelācijas sūdzības iesniedzējas mērķis ir parādīt, ka ķīmiskas vielas iekļaušana kandidātvielu sarakstā REACH regulas 57. panta a)–e) punktā paredzēto iemeslu dēļ nozīmē, ka šī viela neatbilst šīs regulas 57. panta f) punktā minētajiem kritērijiem. Tādā gadījumā šis arguments skartu ķīmisko vielu reglamentācijas sistēmas materiālo aspektu un būtu jauns arguments. Tomēr, manuprāt, šis arguments attiecas uz ECHA pilnvaru ierobežojumu iekļaut ķīmisku vielu kandidātvielu sarakstā pēc tam, kad šī viela ir pirmo reizi identificēta kā viela, kas rada ļoti lielas bažas. Līdz ar to tā ir tā pati argumentācija, kas bija izvirzīta Vispārējā tiesā.

46. Vispārējā tiesā apelācijas sūdzības iesniedzēja tiešām nav atsaukusies uz Tiesas judikatūru saistībā ar REACH regulas 57. pantu. Tomēr tieši ar šo judikatūru tā pamato savus secinājumus, kas atbilst prasības pieteikuma pirmā pamata pamatojumam, saskaņā ar kuru ECHA neesot pilnvaru otrreiz “iekļaut”DEHP kandidātvielu sarakstā.

47. Tādējādi uzskatu, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas arguments, kuru ECHA apstrīd apelācijas sūdzības pirmā pamata pirmās daļas ietvaros, ir pieņemams.

c) Par lietas būtību

48. Atgādinājumam – pirmā pamata pirmajā daļā apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka saskaņā ar Tiesas judikatūru saistībā ar REACH regulas 57. pantu ECHA nav pilnvaru papildināt jau esošu DEHP identifikāciju.

49. Tomēr es šādam viedoklim nepiekrītu.

50. Protams, sprieduma FCD un FMB ( 13 ) 35. punktā Tiesa ir uzskatījusi, ka vielas, kuras rada ļoti lielas bažas, ir, pirmkārt, minētas REACH regulas 57. panta a)–e) punktā tām raksturīgo īpašību dēļ un, otrkārt, šīs pašas regulas 57. panta f) punktā, proti, kā “jebkādas citas vielas”, par kurām ir zinātniski pierādīts, ka tās var izraisīt nopietnu ietekmi uz cilvēku veselību vai apkārtējo vidi, izraisot tādas pašas bažas kā citas REACH regulas 57. panta a)–e) punktā uzskaitītās vielas.

51. Tādā veidā spriedumu, kurus apelācijas sūdzības iesniedzēja ir tieši norādījusi savas apelācijas sūdzības atbalstam, konkrētāk, spriedumu Polynt/ECHA ( 14 ) un Hitachi Chemical Europe un Polynt/ECHA ( 15 ), 24. punktā Tiesa ir īsumā atgādinājusi REACH regulas 57. panta a)–e) punkta formulējumu, lai pēc tam attiecībā uz šīs regulas 57. panta f) punktu norādītu, ka šajā tiesību normā “ir minētas visas pārējās vielas, kuras neatbilst nevienam no iepriekš minētajiem kritērijiem”. Pēc tam šo spriedumu 25. punktā Tiesa ir izskaidrojusi, ka “šī 57. panta f) punktā ir paredzēts autonoms mehānisms, kas ļauj apzināt vielas kā vielas, kas rada ļoti lielas bažas, kuras šīs tiesību normas izpratnē vēl nav tikušas par tādām atzītas”.

52. Tomēr, pretēji apelācijas sūdzības iesniedzējas veiktajai interpretācijai, neuzskatu, ka šo secinājumu iepriekšējā punktā minētās teksta daļas, saskaņā ar kurām REACH regulas 57. panta f) punkts attiecas uz vielām, kas rada ļoti lielas bažas, “kuras šīs tiesību normas izpratnē vēl nav tikušas par tādām atzītas”, attiecas uz ECHA redzējumu, kura šajā konkrētajā gadījumā iepriekš nav identificējusi attiecīgo vielu kā tādu, kas rada ļoti lielas bažas REACH regulas 57. panta a)–e) punktā norādīto iemeslu dēļ.

53. Manuprāt, šīs teksta daļas drīzāk attiecas uz Savienības likumdevēja redzējumu, kas to iemeslu sarakstu, kuru dēļ viela var tikt iekļauta kandidātvielu sarakstā, ir papildinājis ar citiem iemesliem, kas nav paredzēti REACH regulas 57. panta a)–e) punktā, bet kam nav izsmeļoša rakstura. Tātad identificēt vielu kā vielu, kas rada ļoti lielas bažas REACH regulas 57. panta f) punktā norādīto iemeslu dēļ, nenozīmē, ka tā nevar tikt identificēta kā viela, kas rada ļoti lielas bažas tādu iemeslu dēļ, kas minēti šīs regulas panta iepriekšējos punktos, proti 57. panta a)–e) punktā.

54. Šāda interpretācija apstiprinās, iedziļinoties judikatūrā saistībā ar REACH regulas 57. pantu. Tādējādi saskatu, ka no teksta daļām spriedumos Polynt/ECHA ( 16 ) un Hitachi Chemical Europe un Polynt/ECHA ( 17 ), uz kuriem atsaucas arī apelācijas sūdzības iesniedzēja un kuri atgādināti šo secinājumu 51. punktā, izriet, ka REACH regulas 57. panta f) punktā ir norādītas visas pārējās vielas, “kuras neatbilst nevienam no iepriekš minētajiem kritērijiem” ( 18 ). Turklāt it īpaši spriedumu Polynt/ECHA ( 19 ) un Hitachi Chemical Europe un Polynt/ECHA ( 20 ) 29. punktā Tiesa ir analizējusi REACH regulas 57. pantu, izskaidrojot Savienības likumdevēja vēlmi, nosakot šādu tiesību normas struktūru.

55. To pašu iemeslu dēļ teksta daļas, kurās Tiesa ir minējusi, ka REACH regulas 57. panta f) punktā ir norādītas “visas pārējās vielas”, ir jāsaprot tādējādi, ka tās attiecas nevis uz pašām pārējām vielām, bet gan uz pārējiem iemesliem, kuru dēļ viela var tikt iekļauta kandidātvielu sarakstā.

56. Ņemot vērā šos apsvērumus, uzskatu, ka nebūtu pieņemama tāda ar REACH regulas 57. pantu saistītās judikatūras interpretācija, kādu apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirzījusi pirmā pamata pirmajā daļā.

2. Par netieši piešķirto pilnvaru doktrīnu

a) Lietas dalībnieku viedokļi

57. Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka netieši piešķirto iekšējo pilnvaru doktrīna nebūtu interpretējama plaši. Tādējādi apelācijas sūdzības iesniedzēja apstrīd Vispārējās tiesas apsvērumus pārsūdzētā sprieduma 70. punktā par to, ka ECHA netieši piešķirto pilnvaru atzīšana bija vajadzīga, it īpaši lai sasniegtu REACH regulas mērķi. Apelācijas sūdzības iesniedzējas ieskatā no šī mērķa netieši piešķirtās pilnvaras nevarot izrietēt, jo šādā gadījumā ECHA kompetences noteikšanai būtiskās normas būtu tiesību normas, kurās ir noteikti šīs regulas mērķi.

58. Atbilstoši šādai loģikai apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka ECHA netieši piešķirto pilnvaru atzīšana neesot vajadzīga ne REACH regulas mērķa sasniegšanai, ne tās lietderīgās iedarbības nodrošināšanai, jo aģentūra varot izvēlēties cita veida reglamentāciju, it īpaši šīs regulas VIII sadaļā paredzētos ierobežojumus.

59. ECHA uzskata, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja nav pareizi interpretējusi Vispārējās tiesas argumentāciju. Pēc ECHA domām, Vispārējā tiesa ir aprobežojusies ar tādu REACH regulas 59. panta 8. punkta interpretāciju, ka tā esot uzskatījusi, ka REACH regulas 59. panta 8. punktā ir tieši noteiktas ECHA tiesības iekļaut kandidātvielu sarakstā vielu, kas jau ir šajā sarakstā, citas šīs regulas 57. pantā minētas raksturīgās īpašības dēļ.

b) Vērtējums

60. Attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentu, ka Vispārējā tiesa esot kļūdaini piemērojusi netieši piešķirto iekšējo pilnvaru doktrīnu, piekrītu ECHA viedoklim, ka pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa ir atzinusi ECHA pilnvaras pieņemt apstrīdēto lēmumu, to nepamatojot ar netieši piešķirto iekšējo pilnvaru doktrīnu.

61. Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 44. punktā ir atgādinājusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvoja, ka – pretēji ECHA norādītajam – šīs aģentūras pilnvaras papildināt kandidātvielu sarakstā esošu ierakstu attiecībā uz ķīmisku vielu nevarot izrietēt no “netieši piešķirto pilnvaru” doktrīnas.

62. Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 52. punktā tiešām ir norādījusi, ka REACH regulas 59. panta 8. punktā frāze “aģentūra iekļauj vielu [kandidātvielu] sarakstā” pirmajā acu uzmetienā attiecas uz situāciju, kad Dalībvalstu komitejai tiek nosūtīta saskaņā ar šīs regulas XV pielikumu sagatavota dokumentācija, kas attiecas uz vielu, kuru komiteja vēl nav vērtējusi.

63. Tomēr no pārsūdzētā sprieduma 54. punkta izriet, ka, lai atzītu ECHA pilnvaras pieņemt apstrīdēto lēmumu, Vispārējā tiesa uzskatīja, ka ne REACH regulas 57. panta un 59. panta 8. punkta, ne arī citas regulas normas tekstā nav noteikts aizliegums ECHA pārbaudīt, vai vielai bez īpašībām, uz kuru pamata šī viela sākotnēji ir iekļauta kandidātvielu sarakstā, nepiemīt vēl arī citas raksturīgas īpašības. Turklāt Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 55. punktā ir norādījusi, ka vielas identificēšana par vielu, kas atbilst citam REACH regulas 57. panta punkta kritērijam, nevis tam, uz kura pamata viela ir sākotnēji iekļauta kandidātvielu sarakstā, tehniski kļūst par esoša ieraksta papildinājumu. Vispārējās tiesas ieskatā ECHA arguments, saskaņā ar kuru tai ir “netieši piešķirtas pilnvaras” papildināt kādu esošu ierakstu, ir jāsaprot šādā nozīmē.

64. Iepriekš izklāstīto iemeslu dēļ apelācijas sūdzības iesniedzējas arguments par netieši piešķirto iekšējo pilnvaru doktrīnas kļūdainu piemērošanu nebūtu pieņemams, jo Vispārējā tiesa pārsūdzētajā spriedumā šo doktrīnu nav izmantojusi. Turklāt Vispārējā tiesa savu argumentāciju šajā ziņā ir pamatojusi ar sistēmisku un teleoloģisku REACH regulas normu interpretāciju, kuru es izvērtēju attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējas pēdējo argumentu apelācijas sūdzības pirmā pamata pirmās daļas ietvaros.

3. Par REACH regulas normu gramatisko un sistēmisko interpretāciju

a) Lietas dalībnieku viedokļi

65. Apelācijas sūdzības iesniedzējas ieskatā tās viedokli apstiprina REACH regulas normu gramatiska un sistēmiska interpretācija.

66. Šajā ziņā apelācijas sūdzības iesniedzēja vispirms norāda uz REACH regulas 59. panta 8. punkta tekstu, saskaņā ar kuru ECHA“iekļauj” kandidātvielu sarakstā Dalībvalstu komitejā identificētu vielu atbilstoši šīs regulas 57. pantam. Konkrētāk, vārds “iekļauj” norādot, ka runa ir par vielām, kuras vēl nav iekļautas kandidātvielu sarakstā. Līdz ar to apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka tad, ja attiecīgā viela jau ir iekļauta šajā sarakstā, tā vēlreiz nevarot tikt iekļauta.

67. Turklāt šādu interpretāciju apstiprinot REACH regulas 59. panta 10. punkta teksts ar atsauci uz lēmumu par “vielas iekļaušanu”.

68. Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka no REACH regulas 58. panta 8. punktā tieši paredzētā, ka tikai Komisijai ir pilnvaras šīs regulas XIV pielikumā svītrot vielas, kas vairs neatbilst šīs regulas 57. pantā minētajiem kritērijiem, izriet, ka likumdevējs šādas pilnvaras nebija paredzējis piešķirt tādai aģentūrai kā ECHA, pretējā gadījumā tas būtu noteikts tieši.

69. ECHA ieskatā REACH regulas 57. panta un 59. panta 8. punkta tekstā tai neesot aizliegts pārbaudīt, vai vielai ir vēl citas raksturīgas īpašības papildus tām, kuru dēļ tā sākotnēji ir iekļauta kandidātvielu sarakstā.

70. Šādam viedoklim būtībā piekrīt arī Dānijas Karaliste un Zviedrijas Karaliste.

b) Vērtējums

71. Neesmu pārliecināts par apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirzīto tēzi, ka no REACH regulas 59. panta 8. punkta izrietētu ECHA pilnvaras veikt tikai vienreizēju vielas iekļaušanu kandidātvielu sarakstā. Apelācijas sūdzības iesniedzējas secinājumi par vārda “iekļauj” lietojumu REACH regulas 59. panta 8. punktā nešķiet atbilstoši. Tāds nešķiet arī tās vērtējums par šīs regulas 59. panta 10. punktu.

72. Protams, kā jau norādīts šo secinājumu 33.–36. punktā, no ķīmiskas vielas iekļaušanas kandidātvielu sarakstā izriet trīs pienākumi, proti, ziņot par izstrādājumiem, kuros ir kandidātvielu sarakstā iekļautas vielas, nodrošināt izstrādājuma saņēmējam drošības datu lapu, kā arī informēt izstrādājuma saņēmēju un patērētāju par šī izstrādājuma drošu izmantošanu. Tomēr varētu uzskatīt, ka otrreizēja tās pašas vielas “iekļaušana” kandidātvielu sarakstā nemaina šo pienākumu tvērumu. Šāda pieeja ļautu argumentēt par labu tādai REACH regulas normu interpretācijai, kādu apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza apelācijas sūdzības pirmajā pamatā.

73. To sakot, norādu, ka vielas iekļaušana kandidātvielu sarakstā ir tikai sākotnējais posms licencēšanas procedūrā un tās rezultātā viela, kuru ECHA ir iepriekš identificējusi kā vielu, kas rada ļoti lielas bažas, ar laiku var tikt iekļauta REACH regulas XIV pielikumā.

74. Šķiet acīmredzami, ka ķīmiska viela var tikt identificēta kā viela, kas rada ļoti lielas bažas, un iekļauta šīs regulas XIV pielikumā vairāku REACH regulas 57. pantā norādīto iemeslu dēļ. Šādu interpretāciju apstiprina REACH regulas 58. panta 1. punkta b) punkta formulējums, saskaņā ar kuru lēmumā iekļaut vielu XIV pielikumā precizē “[šīs regulas] 57. pantā minētās vielas būtiskāko(‑ās) īpašību(‑as)” ( 21 ).

75. Turklāt, runājot par sekām, ko rada vielas iekļaušana kandidātvielu sarakstā un REACH regulas XIV pielikumā vairāku šīs regulas 57. pantā norādīto iemeslu dēļ, iekļaušana regulas pielikumā noteikti var mainīt to personu pienākumus, kuras skar šīs vielas pārdošana vai izmantošana. No REACH regulas 60. panta 2. punkta izriet, ka, neskaitot dažus nelielus izņēmumus, licenci piešķir, ja šīs regulas XIV pielikumā norādīto vielas raksturīgo īpašību dēļ vielas lietošanas veida radītais risks cilvēku veselībai vai apkārtējai videi tiek pietiekami kontrolēts, un tas ir jāatspoguļo pieteikuma iesniedzēja sagatavotā drošības pārskatā.

76. Tātad, aizliedzot to pašu vielu vēlāk iekļaut kandidātvielu sarakstā nevis sākotnēji atzīto, bet citu iemeslu dēļ, tiktu ierobežota licencēšanas procedūras efektivitāte un pabeigtība, bet tas ir būtisks elements ķīmisko vielu reglamentācijas sistēmai iekšējā tirgū. Tādā gadījumā, ja viela vienreiz ir identificēta kā viela, kas rada ļoti lielas bažas, tad pēc tam tā vairs nevarētu tikt iekļauta REACH regulas XIV pielikumā tādu iemeslu dēļ, kuri nebija zināmi šīs pirmās identificēšanas laikā, un šo iemeslu dēļ uz to nevarētu tikt attiecināta licencēšanas procedūra.

77. Turklāt šķiet, ka netiek apstrīdēts, ka ķīmiskas vielas pirmreizējās identificēšanas laikā ECHA var šo vielu iekļaut kandidātvielu sarakstā vairāku REACH regulas 57. panta a)–f) punktā minēto iemeslu dēļ. Tādā gadījumā tā tik un tā būtu vielas vienkārša iekļaušana šajā sarakstā. Iepriekš izklāstīto apsvērumu dēļ nesaskatu, kāpēc šāda procedūra nevarētu notikt divos posmos. Pretējā gadījumā ECHA minstinātos tūlīt iekļaut ķīmisku vielu kandidātvielu sarakstā, jo vēlāk varētu izrādīties, ka šai vielai ir citas raksturīgas īpašības, kas to kvalificē arī kā vielu, kas rada ļoti lielas bažas REACH regulas 57. panta nozīmē. Tomēr atlikt licencēšanas procedūras piemērošanu vielai būtu pretrunā REACH regulas mērķiem, jo tad šo vielu varētu pārdot vai izmantot bez pienākuma izpildīt saistības, kas izriet no vielas iekļaušanas kandidātvielu sarakstā. Šādā kontekstā ir jānorāda, ka saskaņā ar REACH regulas 1. panta 1. punktu tās mērķis galvenokārt ir nodrošināt paaugstinātu cilvēka veselības un vides aizsardzības līmeni.

78. Līdz ar to, ņemot vērā REACH regulas 59. panta 8. punkta teksta interpretācijas neapmierinošos rezultātus, kā arī no sistēmiskās un teleoloģiskās interpretācijas viennozīmīgi izrietošos secinājumus, uzskatu, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas arguments, kurš galvenokārt balstās uz šīs normas teksta lasījumu, nebūtu pieņemams.

79. Tātad apelācijas sūdzības pirmā pamata pirmā daļa ir jānoraida kā nepamatota.

C. Par pirmā pamata otro daļu, kas attiecas uz apstrīdētā lēmuma pieņemšanas procedūras iespējamām neatbilstībām

1. Lietas dalībnieku viedokļi

80. Apelācijas sūdzības pirmā pamata otrajā daļā apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Vispārējai tiesai, ka tā, it īpaši pārsūdzētā lēmuma 85.–98. punktā, nav ņēmusi vērā, ka Dānijas Karalistes sākotnējā priekšlikuma grozīšana esot pretrunā REACH regulā noteiktajai lēmuma pieņemšanas procedūrai. Konkrētāk, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka Dānijas Karaliste nevis aizstāja savu sākotnējo priekšlikumu ar jaunu, bet to vienkārši sadalīja astoņās atsevišķās daļās, pēc tam atsaucot priekšlikumus par trīs citu vielu identificēšanu saistībā ar to ietekmi uz vidi un uzturot priekšlikumu par DEHP.

81. ECHA savā atbildes rakstā uz apelāciju norāda, ka Dānijas Karaliste iesniedza dokumentāciju katrai no četrām konkrētajām vielām. Līdz ar to Vispārējā tiesa esot pamatoti secinājusi, ka apstrīdētais lēmums ir pieņemts atbilstoši REACH regulas 59. pantā noteiktajām prasībām.

82. Tāpat arī Dānijas Karaliste informē, ka REACH regulas 59. pantā noteiktās identificēšanas procedūras laikā tā četras dokumentācijas nav papildinājusi ar informāciju, ko tā sākotnēji nebija sniegusi.

2. Vērtējums

83. Atbildot uz apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentu par apstrīdētā lēmuma pieņemšanas procedūras apšaubīšanu, ir jānorāda, ka, pirmkārt, saskaņā ar Vispārējās tiesas atgādināto pārsūdzētā sprieduma 85. punktā REACH regulas 57. pantā norādīto vielu identificēšanas procedūras, kas ir paredzēta šīs regulas 59. pantā, mērķis ir nodrošināt šajā procesā ieinteresēto dalībvalstu un personu uzklausīšanu pirms lēmuma par vielas iekļaušanu kandidātvielu sarakstā sagatavošanas. Turklāt, kā Vispārējā tiesa to ir pamatoti norādījusi pārsūdzētā sprieduma 86. punktā, REACH regulā nav precizēts veids, kādā ir jāiesniedz vairāki priekšlikumi identificēt vielu kā tādu, kas rada ļoti lielas bažas šīs regulas 57. panta nozīmē.

84. Tātad REACH regulas 59. pantā dalībvalstij nav aizliegts grozīt vai atsaukt savus priekšlikumus par vielām, kuras tā uzskata par šīs regulas 57. pantā noteiktajiem kritērijiem atbilstošām.

85. Ņemot vērā REACH regulas 57. pantā minēto vielu identificēšanas procedūras mērķi nodrošināt ieinteresēto personu uzklausīšanu, sliecos uzskatīt, ka jauna, sākotnēji neiesniegta priekšlikuma iesniegšana šīs procedūras gaitā būtu pretrunā šīs regulas normām.

86. Dalībvalsts var iesniegt priekšlikumu identificēt vielu kā vielu, kas rada ļoti lielas bažas, pamatojot to ar tai piemītošām endokrīno sistēmu noārdošām īpašībām, un par kuru ir zinātniski pierādīts, ka tā var izraisīt nopietnu ietekmi uz cilvēku veselību REACH regulas 57. panta f) punkta nozīmē. Šī valsts varētu tās pašas procedūras ietvaros vēlāk ierosināt šo pašu vielu identificēt kā vielu, kas rada ļoti lielas bažas, pamatojot to ar tai piemītošām endokrīno sistēmu noārdošām īpašībām, par kuru ir arī zinātniski pierādīts, ka tā var izraisīt nopietnu ietekmi uz vidi. Šādā gadījumā būtu risks, ka viens no identificēšanas procedūras posmiem saistībā ar šo priekšlikumu notiktu bez visu ieinteresēto personu līdzdalības vai tiktu vienkārši izlaists.

87. Katrā ziņā šķiet, ka, izņemot iepriekš minēto gadījumu, REACH regulā principā nav ietverti šķēršļi dalībvalstij grozīt vai atsaukt savu priekšlikumu par ķīmisku vielu identificēšanu. Domāju, ka šāds grozījums vai atsaukums ir atļauts ar nosacījumu, ka tā rezultātā sākotnējais priekšlikums netiek papildināts ar jauniem elementiem. Šādā gadījumā satura ziņā sākotnējais priekšlikums tiktu aizstāts ar jaunu priekšlikumu.

88. Šajā ziņā ir skaidrs, ka procedūras, pēc kuras tika pieņemts apstrīdētais lēmums, gaitā Dānijas Karaliste nav iesniegusi jaunu priekšlikumu saskaņā ar iepriekš minēto. Atbilstoši Vispārējās tiesas novērtējumam pārsūdzētā sprieduma 88. punktā no tai iesniegtajiem lietas materiāliem pievienotajiem dokumentiem neizriet, ka Dānijas Karaliste būtu pilnībā atkāpusies no sava sākotnējā priekšlikuma un ka būtu bijis jāiesniedz jauns priekšlikums. Vispārējā tiesa ir norādījusi, ka šī dalībvalsts tikai sadalīja savu sākotnējo priekšlikumu astoņās atsevišķās daļās. Pēc šīs sadalīšanas daļa no priekšlikumiem tika atsaukta attiecībā uz trim pārējām vielām, ciktāl šie priekšlikumi skāra nopietnu ietekmi uz vidi, savukārt priekšlikums par DEHP tika saglabāts.

89. Otrkārt, šādā kontekstā ir jākonstatē, ka par vielām sagatavotā dokumentācija, kas saskaņā ar Komisijas vai dalībvalsts viedokli atbilst REACH regulas 57. pantā noteiktajiem kritērijiem, ir licencēšanas procedūras, proti, šīs regulas 59. pantā paredzētās licencēšanas procedūras, sākotnējā posma galvenais priekšmets.

90. Sagatavotā dokumentācija tiek nodota dalībvalstīm, lai tās varētu iesniegt komentārus par konkrētās vielas identificēšanu. Pēc tam šī pati dokumentācija tiek iesniegta Dalībvalstu komitejā, kur uz šīs dokumentācijas pamata notiek diskusijas, lai panāktu vienbalsīgu vienošanos par to, ka viela tiek identificēta kā viela, kas rada ļoti lielas bažas. Tādējādi REACH regulas 59. pantā paredzētā identificēšanas procedūra ir ievērota, par katru vielu izstrādājot dokumentāciju, kura tiek izmantota visas šīs procedūras gaitā.

91. Konkrētajā gadījumā, kā to pārsūdzētā sprieduma 87. punktā norādījusi Vispārējā tiesa, atsevišķa REACH regulas XV pielikumam atbilstoša dokumentācija ECHA tika iesniegta par katru no četrām vielām, kuras minētas Dānijas Karalistes sākotnējā priekšlikumā.

92. No pārsūdzētā sprieduma neizriet, ka Dānijas Karalistes sākotnējā priekšlikuma grozījuma un daļēja atsaukuma rezultātā dokumentācija attiecībā uz DEHP būtu tikusi mainīta. Protams, šī sākotnējā priekšlikuma forma ir grozīta, bet nav grozīts ne pats šīs dalībvalsts sākotnējais priekšlikums, ciktāl ar to ir paredzēts identificēt DEHP kā vielu, kas noārda endokrīno sistēmu un kam var būt nopietna ietekme uz vidi REACH regulas 57. panta f) punkta nozīmē, ne arī ECHA iesniegtā dokumentācija.

93. Šo iemeslu dēļ uzskatu, ka pirmā pamata otrā daļa nav pamatota.

D. Par pirmā pamata trešo daļu, kas attiecas uz to, ka, iespējams, ir apieta Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes noteiktā obligātā procedūra

1. Lietas dalībnieku viedokļi

94. Apelācijas sūdzības pirmā pamata trešajā daļā apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Vispārējai tiesai, ka it īpaši pārsūdzētā spriedumu 105.–132. punktā tā ir noraidījusi argumentu, ka ar ECHA lēmumu un ar tās īstenoto procedūru pirms lēmuma pieņemšanas ir apieta Parlamenta un Padomes noteiktā juridiski obligātā procedūra saskaņotu kritēriju, lai identificētu endokrīno sistēmu noārdošas vielas, pieņemšanai.

95. Šajā ziņā apelācijas sūdzības iesniedzēja atsaucas uz Lēmumu Nr. 1386/2013/ES ( 22 ), saskaņā ar kuru Eiropas Savienība 3. prioritārā mērķa ietvaros izstrādās saskaņotu pieeju uz apdraudējumu pamatotiem kritērijiem endokrīnās sistēmas darbības traucējumus izraisošo vielu noteikšanai, lai turpinātu izstrādāt un īstenot pieejas, kas vērstas uz to, lai mazinātu ķīmisko vielu kombinēto ietekmi un bažas par endokrīnās sistēmas darbības traucējumus izraisošo vielu drošību, kas tiks iestrādātas visos attiecīgajos Savienības tiesību aktos. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka it īpaši Komisijai ir uzticēts īstenot atbilstošus pasākumus Lēmuma Nr. 1386/2013 prioritāro mērķu sasniegšanai. Turklāt no šī lēmuma izrietot, ka Savienības izstrādāti saskaņotas piemērošanas kritēriji, lai identificētu endokrīnās sistēmas traucējumus izraisošās vielas, ir jāpiemēro visu Savienības tiesību dokumentu, tostarp REACH regulas, ietvaros.

96. Apelācijas sūdzības iesniedzēja atsaucas arī uz Regulu (ES) Nr. 528/2012 ( 23 ), apgalvojot, ka saskaņā ar tās 5. panta 3. punktu Komisijai ne vēlāk kā līdz 2013. gada 13. decembrim bija jāpieņem akti, nosakot zinātniskos kritērijus, lai identificētu īpašības, kas traucē endokrīnās sistēmas darbību. Turpinot šo pašu argumentāciju, apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1107/2009 ( 24 ) II pielikuma 3.6.5. punktu Komisijai bija pienākums līdz 2013. gada 14. decembrim iesniegt pasākumu projektu konkrētu zinātnisko kritēriju pieņemšanai, kuri paredzēti, lai noteiktu endokrīnās sistēmas traucējumus izraisošas vielas.

97. Visbeidzot, attiecībā uz Vispārējās tiesas apsvērumiem pārsūdzētā sprieduma 122. un 123. punktā par 2014. gadā publicēto Komisijas ceļvedi apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesā tā nemaz neesot izvirzījusi argumentu par šī dokumenta juridiski saistošo spēku. Apelācijas sūdzības iesniedzēja savukārt esot minējusi šo dokumentu, it īpaši pamatojot savu argumentu par to, ka situācijā, kad Savienības tiesībās nav paredzēti vispārējas piemērošanas kritēriji endokrīnās sistēmas traucējumus izraisošo vielu identificēšanai un kad šādu kritēriju izstrāde ar Savienības juridiski saistošiem dokumentiem ir uzticēta Komisijai, vielas DEHP identifikācija, piemērojot REACH regulas 57. panta c) punktu pēc ECHA pašas ad hoc kritērijiem, ir prettiesiska un nepieņemama.

98. ECHA savā atbildes rakstā uz apelāciju norāda, ka neesot tādas Parlamenta un Padomes noteiktas juridiski saistošas procedūras, ar kuru tiktu atcelta REACH regulas 57. panta f) punkta piemērošana attiecībā uz endokrīnās sistēmas darbības traucējumus izraisošām vielām.

99. Dānijas Karaliste un Zviedrijas Karaliste uzskata, ka Vispārējā tiesa savos apvērumos par iespējamo Parlamenta un Padomes noteiktās obligātās procedūras apiešanu nav pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.

2. Vērtējums

100. Pirmkārt, par Lēmumu Nr. 1386/2013 un saskaņotas pieejas uz apdraudējumu pamatotiem kritērijiem izstrādi, lai identificētu endokrīnās sistēmas darbības traucējumus izraisošās vielas, uzskatu, ka vismaz šajā ķīmisku vielu reglamentācijas sistēmas attīstības stadijā runa ir par vadlīniju vai programmatisku virzienu. Proti, saskaņā ar šī lēmuma pielikuma 50. punkta trešās daļas otro teikumu Savienība “izstrādās” saskaņotu pieeju.

101. Turklāt Lēmuma Nr. 1386/2013 pielikuma 50. punkta pirmo divu daļu izvērtējums ļauj uzskatīt, ka šī lēmuma ietvaros “saskaņota pieeja” ir jāsaprot kā kritēriji, kas nav paredzēti, lai aizstātu REACH regulas 57. pantā jau noteiktos, kurus ECHA piemēro šīs regulas 59. pantā paredzētās procedūras ietvaros. Saskaņā ar Lēmuma Nr. 1386/2013 pielikuma 50. punkta pirmās daļas pirmo teikumu tiesību akti ķīmisko vielu jomā, ieskaitot REACH regulu, nodrošina “pamata aizsardzību cilvēku veselībai un videi”. Turklāt no šī pielikuma 50. punkta otrās daļas pirmā teikuma izriet, ka ir jāpieliek vairāk pūļu, lai nodrošinātu, ka visas attiecīgās vielas, kas ir par pamatu ļoti lielām bažām, tostarp vielas ar endokrīno sistēmu graujošām īpašībām, tiek iekļautas kandidātvielu sarakstā. Katrā ziņā, pat ja Lēmumā Nr. 1386/2013 ir paredzēts izstrādāt saskaņotu pieeju, uzskatu, ka runa ir par nākotnes kritērijiem, kuri, iespējams, būs vēl stingrāki par REACH regulā noteiktajiem.

102. Otrkārt, attiecībā uz Regulu Nr. 528/2012 Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 109. punktā ir pamatoti norādījusi, ka no šīs regulas 2. panta 3. punkta j) apakšpunkta izriet, ka tā ir piemērojama, neskarot REACH regulu. Tādējādi gan Lēmuma Nr. 1386/2013, gan Regulas Nr. 528/2012 uzdevums nav apšaubīt REACH regulas 57. pantā noteikto endokrīnās sistēmas darbības traucējumus izraisošu vielu identificēšanas kritēriju piemērojamību, kurus ECHA ir piemērojusi šīs regulas 59. pantā paredzētajā procedūrā.

103. Treškārt, uzskatu, ka tas pats attiecas arī uz Regulas Nr. 1107/2009 II pielikuma 3.6.5. punktu. Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 117. un 118. punktā ir pamatoti konstatējusi, ka no šī punkta izriet, ka pārbaudīt, vai vielai piemīt endokrīnās sistēmas darbības traucējumus izraisošas īpašības, kas var izraisīt nelabvēlīgu ietekmi, ir lietderīgi, ne tikai “balstoties uz [Savienības] novērtējumu vai starptautiski pieņemtām pētījumu pamatnostādnēm”, bet arī balstoties uz “citiem pieejamiem datiem un informāciju, arī zinātniskās literatūras pārskatiem, ko izskata [Eiropas Pārtikas nekaitīguma] iestāde”. Konstatēju, ka vārda “arī” lietojums neļauj no “citiem pieejamiem datiem un informācij[as]” izslēgt secinājumus no ECHA novērtējuma, kas veikts atbilstoši REACH regulai.

104. Visbeidzot, ceturtkārt, to pašu iemeslu dēļ uzskatu, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas argumenti, kas attiecas uz Komisijas 2014. gada jūnijā publicēto ceļvedi, nebūtu atbalstāmi. Šis dokuments, kā to norāda apelācijas sūdzības iesniedzēja, attiecas uz Regulām Nr. 528/2012 un Nr. 1107/2009. Atbilstoši šo secinājumu 102. un 103. punktam šo regulu ietvaros piemērojamie kritēriji šobrīd nevarētu aizstāt REACH regulā noteiktos un piemērotos kritērijus.

105. Tātad uzskatu, ka apelācijas sūdzības pirmā pamata trešā daļa ir jānoraida kā nepamatota.

106. Ņemot vērā šos apsvērumus, uzskatu, ka no trīs daļām sastāvošais pirmais pamats ir jānoraida kopumā.

VII. Secinājumi

107. Šo iemeslu dēļ ierosinu Tiesai noraidīt apelācijas sūdzības pirmo pamatu pilnībā kā nepamatotu.

( 1 ) Oriģinālvaloda – franču.

( 2 ) T‑115/15, EU:T:2017:329, turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”.

( 3 ) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (2006. gada 18. decembris), kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV 2006, L 396, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “REACH regula”).

( 4 ) Spriedums, 2017. gada 15. marts (C‑323/15 P, EU:C:2017:207, 24. un 25. punkts).

( 5 ) Spriedums, 2017. gada 15. marts (C‑324/15 P, EU:C:2017:208, 24. un 25. punkts).

( 6 ) Komisijas Regula (2011. gada 17. februāris), ar ko groza XIV pielikumu Regulā (EK) Nr. 1907/2006 (OV 2011, L 44, 2. lpp.).

( 7 ) Skat. REACH regulas 55. pantu un preambulas 22. apsvērumu. Par licencēšanas procedūru skat. arī ģenerāladvokāta P. Mengoci [P. Mengozzi] secinājumus lietās Polynt/ECHA un Hitachi Chemical Europe un Polynt/ECHA (C‑323/15 P un C‑324/15 P, EU:C:2016:727, 49.–51. punkts).

( 8 ) REACH regulas 59. panta 2., 3. un 5. punkts.

( 9 ) REACH regulas 59. panta 6.–8. punkts.

( 10 ) Par dažādiem aspektiem saistībā ar pienākumiem, kas izriet no vielas iekļaušanas kandidātvielu sarakstā, skat. Bergkamp, L., Herbatschek N., “The “Once an Article, Always an Article” Approach: Reflections on the Advocate General’s Opinion on the Concept of “Articles” Under REACH”, European Journal of Risk Regulation, 2015, 6(1), 156. lpp. Turklāt doktrīnā tiek identificētas arī citas sekas ķīmiskas vielas iekļaušanai kandidātvielu sarakstā, tostarp konkrētās vielas “stigmatizācija” tirgū. To atspoguļo, pirmkārt, patērētāju izvēle, izvairoties no “stigmamtizēto” vielu saturošiem produktiem, un, otrkārt, profesionāļu izvēle, arvien mazāk šādu vielu izmantojot. Skat. Nordlander, K., Simon, C.‑M., Pearson, H., “Hazard v. Risk in EU Chemicals Regulation”, European Journal of Risk Regulation, 2010, 1(3), 248. lpp.

( 11 ) Spriedums, 2017. gada 15. marts, Polynt/ECHA (C‑323/15 P, EU:C:2017:207, 24. un 25. punkts).

( 12 ) Spriedums, 2017. gada 15. marts, Hitachi Chemical Europe un Polynt/ECHA (C‑324/15 P, EU:C:2017:208, 24. un 25. punkts).

( 13 ) Spriedums, 2015. gada 10. septembris (C‑106/14, EU:C:2015:576).

( 14 ) Spriedums, 2017. gada 15. marts (C‑323/15 P, EU:C:2017:207).

( 15 ) Spriedums, 2017. gada 15. marts (C‑324/15 P, EU:C:2017:208).

( 16 ) Spriedums, 2017. gada 15. marts (C‑323/15 P, EU:C:2017:207, 24. punkts).

( 17 ) Spriedums, 2017. gada 15. marts (C‑324/15 P, EU:C:2017:208, 24. punkts).

( 18 ) Mans izcēlums.

( 19 ) Spriedums, 2017. gada 15. marts (C‑323/15 P, EU:C:2017:207).

( 20 ) Spriedums, 2017. gada 15. marts (C‑324/15 P, EU:C:2017:208).

( 21 ) Mans izcēlums.

( 22 ) Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums (2013. gada 20. novembris) par vispārējo Savienības vides rīcības programmu līdz 2020. gadam “Labklājīga dzīve ar pieejamajiem planētas resursiem” (OV 2013, L 354, 171. lpp.).

( 23 ) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (2012. gada 22. maijs) par biocīdu piedāvāšanu tirgū un lietošanu (OV 2012, L 167, 1. lpp.).

( 24 ) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (2009. gada 21. oktobris) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK (OV 2009, L 309, 1. lpp.).