ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5)

Savienības tiesības, it īpaši princips, ka dalībvalsts ir atbildīga par zaudējumiem, kas privātpersonai nodarīti Savienības tiesību normu pārkāpuma rezultātā, kā arī līdzvērtības un efektivitātes principi, ir jāinterpretē tādējādi, ka: — tās pieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā ir noteikts, ka privātpersonu tiesības uz kompensāciju par nodarītiem zaudējumiem, kurus izraisījis Savienības tiesību normu pārkāpums, ir atkarīgas no tā, vai ir izpildīts nosacījums, ka iepriekš ir atcelta administratīvā rīcība, kas izraisījusi šos zaudējumus, ciktāl šāda atcelšana, pat ja tā ir nepieciešama līdzīgām prasībām saistībā ar dalībvalsts tiesību normu pārkāpumu, praksē nav izslēgta vai ir ļoti neliela; — tās nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā ir noteikts, ka privātpersonu tiesības uz kompensāciju par nodarītiem zaudējumiem, kurus izraisījis Savienības tiesību normu pārkāpums, ir atkarīgas no tā, vai ir izpildīts nosacījums, ka attiecīgā valsts iestāde šos zaudējumus ir nodarījusi ar nodomu; — tās pieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā ir noteikts, ka privātpersonu tiesības uz kompensāciju par nodarītiem zaudējumiem, kurus izraisījis Savienības tiesību normu pārkāpums, ir atkarīgas no tā, vai ir izpildīts nosacījums, ka tiek sniegti pierādījumi par to, ka pirms prasības par zaudējumu atlīdzināšanu celšanas bija faktiski un noteikti nodarīti zaudējumi, ja vien šis nosacījums, pirmkārt, nav mazāk labvēlīgs kā nosacījumi, kas piemērojami līdzīgām prasībām saistībā ar dalībvalsts tiesību normu pārkāpumu, un, otrkārt, nav formulēts tā, lai konkrētajos lietas apstākļos padarītu neiespējamu vai pārmērīgi sarežģītu šo tiesību īstenošanu.
2)

Konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, kas parakstīta Orhūsā 1998. gada 25. jūnijā un Eiropas Kopienas vārdā apstiprināta ar Lēmumu 2005/370, 9. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tas, ka tajā paredzēto nevalstisko organizāciju, kuras ir šīs konvencijas 2. panta 5. punktā minētās “ieinteresētās sabiedrības” daļa, tiesā celto prasību pieņemamība ir atkarīga no šo organizāciju dalības apstrīdētā lēmuma sagatavošanas procedūrā, pat ja šis nosacījums nav piemērojams, ja tām nevar pamatoti pārmest to, kas tās nav piedalījušās šajā procedūrā. Savukārt minētās konvencijas 9. panta 3. punkts pieļauj to, ka tajā paredzētās tiesā celtās prasības pieņemamība ir atkarīga no prasītāja dalības apstrīdētā lēmuma sagatavošanas procesā, ja vien, ņemot vērā lietas apstākļus, viņam nevar pamatoti pārmest to, ka viņš nav iesaistījies šajā procesā.
Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 30. aprīļa spriedums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A/B

(Lieta C-772/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Preču zīmes - Direktīva 2008/95/EK - 5. panta 1. punkts - 5. panta 3. punkta b) un c) apakšpunkts - Pārkāpums - Jēdziens “lietošana komercdarbībā” - Prece, kas ir laista brīvā apgrozībā - Imports - Uzglabāšana - Preču uzglabāšana laišanai tirgū - Eksports)

(2020/C 240/16)

Tiesvedības valoda – somu

Iesniedzējtiesa

Korkein oikeus

Pamatlietas puses

Prasītājs: A

Atbildētājs: B

Rezolutīvā daļa

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/95/EK (2008. gada 22. oktobris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 5. panta 1. punkts, lasot to kopsakarā ar šīs direktīvas 5. panta 3. punkta b) un c) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka persona, kas neveic komercdarbību kā profesionālu darbību un kas saņem, laiž brīvā apgrozībā dalībvalstī un uzglabā preces, kuras acīmredzami nav paredzētas privātai lietošanai, kuras ir nosūtītas uz tās adresi no trešās valsts un uz kurām bez preču zīmes īpašnieka piekrišanas ir norādīta preču zīme, ir jāuzskata par personu, kas lieto preču zīmi komercdarbībā pirmās no minētajām tiesību normām izpratnē.

(1) OV C 72, 25.2.2019.
C 61/7

Tiesas (septītā palāta) 2019. gada 19. decembra spriedums (Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Brussels Securities SA/État belge

(Lieta C-389/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja nodokļu sistēma, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs - Direktīva 90/435/EEK - Nodokļu dubultas uzlikšanas novēršana - 4. panta 1. punkta pirmais ievilkums - Aizliegums aplikt ar nodokli saņemto peļņu - Meitasuzņēmuma izmaksāto dividenžu iekļaušana mātesuzņēmuma nodokļu bāzē - Izmaksāto dividenžu atskaitīšana no mātesuzņēmuma nodokļu bāzes un pārmaksas pārnešana uz nākamajiem taksācijas gadiem bez ierobežojuma laikā - Kārtība, kādā veicami nodokļu atskaitījumi no peļņas - Nodokļu priekšrocības zaudējums)

(2020/C 61/08)

Tiesvedības valoda – franču

Iesniedzējtiesa

Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

Pamatlietas puses

Prasītāja: Brussels Securities SA

Atbildētāja: État belge

Rezolutīvā daļa

Padomes Direktīvas 90/435/EEK (1990. gada 23. jūlijs) par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 2003/123/EK (2003. gada 22. decembris), 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts, ka dividendes, ko mātesuzņēmums saņem no meitasuzņēmuma, vispirms ir jāiekļauj mātesuzņēmuma nodokļu bāzē, lai pēc tam varētu veikt atskaitījumu līdz 95 % no to summas, kuras pārsniegumu var pārnest uz nākamajiem finanšu gadiem bez ierobežojuma laikā, jo šim atskaitījumam ir prioritāte salīdzinājumā ar citu nodokļu atskaitījumu, kura pārnešana ir ierobežota laikā.

(1) OV C 294, 20.8.2018.
C 432/7

Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 24. oktobra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Prato Nevoso Termo Energy Srl/Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte

(Lieta C-212/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Direktīva 2008/98/EK - Atkritumi - Ķīmiski apstrādātas izlietotas augu eļļas - 6. panta 1. un 4. punkts - Atkritumu stadijas izbeigšanās - Direktīva 2009/28/EK - Atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšana - 13. pants - Valsts noteikumi attiecībā uz atļauju izsniegšanas, sertificēšanas un licencēšanas procedūrām, kuras piemēro elektroenerģijas un apsildei un dzesēšanai izmantojamās elektroenerģijas ražošanai no atjaunojamajiem energoresursiem - Bioloģiskā šķidrā kurināmā izmantošana elektroenerģijas ražošanas iekārtas darbināšanai)

(2019/C 432/07)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

Pamatlietas puses

Prasītāja: Prato Nevoso Termo Energy Srl

Atbildētāji: Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte

Piedaloties: Comune di Frabosa Sottana

Rezolutīvā daļa

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/98/EK (2008. gada 19. novembris) par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu 6. panta 1. un 4. punkts, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/28/EK (2009. gada 23. aprīlis) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2015/1513 (2015. gada 9. septembris), 13. panta 1. punkts, lasot tos savstarpējā kopsakarā, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem netiek aizliegts tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru pieteikums saņemt atļauju, lai elektroenerģijas ražošanas iekārtas, kas rada emisijas gaisā, darbināšanā metāns tiktu aizstāts ar vielu, kas iegūta no ķīmiski apstrādātām izlietotām augu eļļām, ir jāatsaka tādēļ, ka šī viela nav tikusi iekļauta šādam nolūkam atļauto, no biomasas iegūtu kurināmo kategoriju sarakstā un ka šis saraksts var tikt grozīts tikai ar ministrijas dekrētu, kura pieņemšanas procedūra netiek koordinēta ar administratīvo procedūru attiecībā uz atļauju izmantot šādu vielu kā kurināmo, ja vien dalībvalsts, nepieļaujot acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ir varējusi secināt, ka nav pierādīts, ka minētās augu eļļas izmantošana šādos apstākļos ļauj uzskatīt, ka Direktīvas 2008/98 6. panta 1. punktā paredzētie nosacījumi ir tikuši izpildīti, un it īpaši – ka šai izmantošanai nav nekādas varbūtēji kaitīgas ietekmes uz vidi un cilvēku veselību. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai pamatlietā tā tas ir.

(1) OV C 240, 9.7.2018.
1)

Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 2010/45/ES (2010. gada 13. jūlijs), 168. panta a) punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas nepieļauj to, ka nodokļu maksātājam, kas iesaistīts pārtikas apritē, tiek liegtas tiesības atskaitīt priekšnodoklī samaksāto pievienotās vērtības nodokli (PVN), pamatojoties tikai uz to – pieņemot, ka tas ir pienācīgi konstatēts, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai –, ka minētais nodokļu maksātājs pārtikas izsekojamības nolūkā nav izpildījis ar savu piegādātāju identificēšanu saistītos pienākumus, kuri paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 178/2002 (2002. gada 28. janvāris), ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu, 18. panta 2. punktā. Šo pienākumu neizpilde tomēr varētu būt viena no norādēm, kas kopā konsekventi apliecina, ka nodokļu maksātājs zināja vai tam bija jāzina, ka tas piedalās ar krāpšanu PVN jomā saistītā darījumā, un tas ir jāizvērtē iesniedzējtiesai.
C 383/35

Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 5. septembra spriedums (Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TDK-Lambda Germany GmbH/Hauptzollamt Lörrach

(Lieta C-559/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EEK) Nr. 2658/87 - Muitas savienība un kopējais muitas tarifs - Tarifu klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - Apakšpozīcija 85044030 - Statiskie pārveidotāji - Klasifikācijas kritēriji - Galvenais izmantošanas nolūks)

(2019/C 383/38)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Finanzgericht Baden-Württemberg

Pamatlietas puses

Prasītāja: TDK-Lambda Germany GmbH

Atbildētāja: Hauptzollamt Lörrach

Rezolutīvā daļa

Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcija 85 044 030, kas ietverta I pielikumā Padomes Regulai (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, redakcijās, kuras secīgi izriet no Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 927/2012 (2012. gada 9. oktobris) un Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1001/2013 (2013. gada 4. oktobris), ir jāinterpretē tādējādi, ka tādi statiskie pārveidotāji kā pamatlietā var ietilpt minētajā apakšpozīcijā tikai tad, ja to galvenais izmantošanas nolūks ir tikt izmantotiem “sakaru iekārtās vai datu automātiskās apstrādes iekārtās un to blokos” šīs apakšpozīcijas izpratnē, bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

(1) OV C 436, 3.12.2018.
2)

Direktīvas 2006/112 90. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā kā pamatlietā tas, ka nav samaksāta līzinga maksas daļa, kas jāmaksā saskaņā ar līzinga līgumu par laikposmu no maksājumu pārtraukšanas līdz līguma izbeigšanai bez atpakaļejoša spēka, no vienas puses, un tas. ka nav samaksāta kompensācija, kas jāmaksā līguma priekšlaicīgas izbeigšanas gadījumā un kas atbilst visu to līzinga maksu summai, kuras nav samaksātas līdz šī līguma termiņa beigām, no otras puses, veido nemaksāšanas gadījumu, uz kuru var attiekties atkāpe no pienākuma samazināt minētā panta 2. punktā paredzēto pievienotās vērtības nodokļa bāzi, izņemot, ja nodokļa maksātājs pierāda saprātīgu iespēju, ka parāds netiks segts, bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
C 305/22

Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums — Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA/Eiropas Komisija

(Lieta C-345/18 P) (1)

(Apelācija - Tirdzniecības politika - Dempings - Īstenošanas lēmums (ES) 2016/176 - Ķīnas izcelsmes vīnskābes, ko ražo Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd, imports - Regula (EK) Nr. 1225/2009 - 3. panta 2., 3. un 5. punkts - Būtisku zaudējumu neesamība - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Zaudējumu noteikšana - Visu to attiecināmo ekonomisko faktoru un norāžu novērtējums, kuri ietekmē Eiropas Savienības ražošanas nozares situāciju - Tirgus daļa)

(2019/C 305/27)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA (pārstāvis: R.MacLean, Solicitor)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: J.-F.Brakeland un A. Demeneix)

Rezolutīvā daļa

1) Apelācijas sūdzību noraidīt.

2) Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA un Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

(1) OV C 259, 23.7.2018.
C 220/7

Tiesas (septītā palāta) 2019. gada 2. maija spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Budimex S.A./Minister Finansów

(Lieta C-224/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 66. pants - Nodokļa iekasējamības gadījums un nodokļa iekasējamība - Brīdis, kad ir veikta pakalpojumu sniegšana - Būvniecības un montāžas darbi - Pakalpojumu sniegšanas līgumā paredzētā darbu pieņemšanas brīža ņemšana vērā)

(2019/C 220/09)

Tiesvedības valoda — poļu

Iesniedzējtiesa

Naczelny Sąd Administracyjny

Pamatlietas puses

Prasītāja: Budimex S.A.

Atbildētājs: Minister Finansów

Rezolutīvā daļa

Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Direktīvu 2010/45/ES (2010. gada 13. jūlijs), 66. panta pirmās daļas c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek pieļauts, ka gadījumā, ja saistībā ar sniegtajiem pakalpojumiem nav izsniegts rēķins vai tas ir izsniegts novēloti, par brīdi, kad šie pakalpojumi ir sniegti, tiek uzskatīta šo pakalpojumu formāla pieņemšana, ja, kā tas ir pamatlietā, dalībvalsts paredz, ka nodoklis kļūst iekasējams, beidzoties termiņam, kura ritējums sākas dienā, kad pakalpojumi ir sniegti, ciktāl, pirmkārt, par saņemšanas formalitāti puses ir vienojušās līgumā, atbilstoši kuram tos saista līgumiski noteikumi, kas atbilst faktiskai ekonomiskai un komerciālai situācijai jomā, kurā tiek sniegti pakalpojumi, un, otrkārt, šī formalitāte atbilst pakalpojuma faktiskai pabeigšanai un ar to galīgi tiek noteikta maksājamās atlīdzības summa; tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

(1) OV C 231, 2.7.2018.
C 155/15

Tiesas (septītā palāta) 2019. gada 14. marta spriedums (Cour administrative d'appel de Nancy (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ministre de l'Action et des Comptes publics/Raymond Dreyer un viņa laulātā

(Lieta C-372/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālais nodrošinājums - Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 3. pants - Jomas, uz kurām attiecas šī regula - Tādas sociālās iemaksas par ienākumiem no īpašuma, ar ko apliek Francijas rezidentu, kurš ir Šveices sociālās nodrošinājuma sistēmas dalībnieks - Maksājumi, ar kuriem tiek finansēti divu veidu Valsts fonda līdzatbildībai par patstāvību administrētie pabalsti - Tieša un pietiekami atbilstoša saikne ar noteiktām sociālā nodrošinājuma jomām - Sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācija - Pieprasītāja personisko vajadzību individuāls izvērtējums - Pieprasītāja mantiskā stāvokļa ņemšana vērā, nosakot pabalstu apmēru)

(2019/C 155/19)

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Cour administrative d'appel de Nancy

Pamatlietas puses

Prasītājs: Ministre de l'Action et des Comptes publics

Atbildētāji: Raymond Dreyer un viņa laulātā

Rezolutīvā daļa

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai tādus pabalstus kā personalizētais pabalsts patstāvības nodrošināšanai un pabalsts invaliditātes kompensēšanai klasificētu kā “sociālā nodrošinājuma pabalstus” šīs normas izpratnē, tie ir jāuzskata par tādiem, kuri tiek piešķirti bez saņēmēja personisko vajadzību individuāla izvērtējuma, ja minētās personas mantiskais stāvoklis tiek ņemts vērā vienīgi ar mērķi aprēķināt attiecīgo pabalstu faktisko apmēru, balstoties uz objektīviem un normatīvos aktos noteiktiem kritērijiem.

(1) OV C 285, 13.8.2018.
C 383/6

Tiesas (trešās palāta) 2019. gada 12. septembra spriedums – TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV/Eiropas Komisija, Monsanto Europe, Monsanto Company, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA)

(Lieta C-82/17 P) (1)

(Apelācija - Vide - Ģenētiski modificēti produkti - Komisijas lēmums, ar kuru ir atļauts laist tirgū produktus, kas satur ģenētiski modificētas sojas pupas MON 87701 x MON 89788 - Regula (EK) Nr. 1367/2006 - 10. panta 1. punkts - Piemērojot noteikumus par sabiedrības līdzdalību lēmumu pieņemšanā saistībā ar vides jautājumiem iesniegts pieprasījums veikt lēmuma iekšēju pārskatīšanu - Pieteikuma noraidīšana)

(2019/C 383/04)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēji: TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV (pārstāvji: K. Smith QC, J. Stevenson, Barrister)

Otrs lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Flynn, G. Gattinara un C. Valero), Monsanto Europe, Monsanto Company (pārstāvji: sākotnēji M. Pittie, un vēlāk P. Honoré un A. Helfer, avocats), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA)

Rezolutīvā daļa

1) Apelācijas sūdzību noraidīt.

2) TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV un Sambucus eV sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

3) Monsanto Europe un Monsanto Company sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

(1) OV C 129, 24.4.2017.
1)

Padomes Sestās direktīvas 77/388/EEK (1977. gada 17. maijs) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 2002/38/EK (2002. gada 7. maijs), 9. panta 2. punkta c) apakšpunkta pirmais ievilkums un Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 52. pants a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda kompleksu pakalpojumu sniegšana kā pamatlietā, kas ietver tiešraidē internetā filmētu un pārraidītu interaktīvu erotisku priekšnesumu piedāvāšanu, ir “izklaides darbība” šo tiesību normu izpratnē, kas ir jāuzskata par “faktiski sniegtu” šo tiesību normu izpratnē vietā, kur ir pakalpojumu sniedzēja saimnieciskās darbības pastāvīgā vieta vai pastāvīga iestāde, no kuras tiek sniegti šie pakalpojumi, vai, ja tādas nav, viņa pastāvīgā adrese vai parastā dzīvesvieta.
1)

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/32/ES (2013. gada 26. jūnijs) par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai 52. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstij ir atļauts paredzēt, ka valsts tiesību norma, ar kuru ir transponēts šīs direktīvas 33. panta 2. punkta a) apakšpunkts, tiek tūlītēji piemērota patvēruma pieteikumiem, par kuriem vēl nav pieņemts galīgs lēmums un kas ir iesniegti pirms 2015. gada 20. jūlija un pirms šīs valsts tiesību normas stāšanās spēkā. Turpretim ar šī 52. panta pirmo daļu, lasot to it īpaši minētā 33. panta gaismā, šāda tūlītējā piemērošana netiek pieļauta situācijā, kad gan patvēruma pieteikums, gan arī atpakaļuzņemšanas pieprasījums ir iesniegti pirms Direktīvas 2013/32 stāšanās spēkā un saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 49. pantu joprojām pilnībā ietilpst Padomes Regulas (EK) Nr. 343/2003 (2003. gada 18. februāris), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, piemērošanas jomā.
1)

Padomes Sestās direktīvas 77/388/EEK (1977. gada 17. maijs) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 17. panta 2., 3. un 5. punkts un 19. panta 1. punkts un Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 168., 169. un 173.–175. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz dalībvalstī reģistrētas filiāles izdevumiem, kuri attiecas vienīgi reizē gan uz darījumiem, kas apliekami ar pievienotās vērtības nodokli, gan uz darījumiem, kas no šī nodokļa ir atbrīvoti, kurus veic šīs filiāles citā dalībvalstī reģistrēts galvenais uzņēmums, ir jāpiemēro atskaitāmā daļa, kas izriet no daļskaitļa, kura saucējs sastāv no apgrozījuma, ko veido vienīgi šie darījumi, bez pievienotās vērtības nodokļa, un skaitītājs sastāv no ar nodokli apliekamiem darījumiem, kas arī dotu tiesības uz atskaitījumu, ja tie būtu veikti dalībvalstī, kurā ir reģistrēta minētā filiāle, tostarp, ja šīs tiesības uz atskaitījumu izriet no tā, ka pēdējā minētā izmanto izvēles iespēju dalībvalstī veiktos darījumus aplikt ar pievienotās vērtības nodokli.
1)

Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 306.–310. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tāpēc vien, ka ceļojumu aģentūra nodrošina brīvdienu mājokli, kurš noīrēts no citiem nodokļa maksātājiem, vai ka šāds brīvdienu mājoklis tiek nodrošināts, vienlaikus sniedzot papildinošus pakalpojumus, neatkarīgi no tā, cik nozīmīgi ir šie papildinošie pakalpojumi, katrs no minētajiem ir vienots pakalpojums, uz kuru attiecas īpašais režīms ceļojumu aģentūrām.
3)

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 726/2004 (2004. gada 31. marts), ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu (ES) Nr. 1027/2012 (2012. gada 25. oktobris), 3., 25. un 26. pants ir interpretējami tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā tas, kurš izriet no decreto-legge 21 ottobre 1996, n. 536, recante “Misure per il contenimento della spesa farmaceutica e la rideterminazione del tetto di spesa per l'anno 1996”, convertito dalla legge del 23 dicembre 1996, n. 648 (1996. gada 21. oktobra Dekrētlikums Nr. 536 “Par farmaceitisko izdevumu kontroles pasākumiem un jauna maksimālā izdevumu apmēra noteikšanu 1996. gadam”, kas pārveidots ar 1996. gada 23. decembra Likumu Nr. 648), kas grozīts ar decreto-legge del 20 marzo 2014, n. 36, convertito dalla legge del 16 maggio 2014, n. 79 (2014. gada 20. marta Dekrētlikums Nr. 36, kas pārveidots ar 2014. gada 16. maija Likumu Nr. 79), 1. panta 4.bis punkta, atbilstoši kuram Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) (Itālijas Zāļu aģentūra (AIFA)) drīkst uzraudzīt tādas zāles kā Avastin, kuru lietošanu off-label kompensē Servizio Sanitario Nazionale (Valsts veselības aprūpes dienests, Itālija), un attiecīgā gadījumā veikt atbilstošus pasākumus pacientu aizsardzībai.