21

High Court, uzskatot, ka lēmuma pieņemšanai ir vajadzīga Direktīvas 2008/94 noteikumu interpretācija, nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Vai Direktīvu 2008/94 [..] var piemērot prasītāju situācijā, ņemot vērā šīs direktīvas 1. panta 1. punktu un faktu, ka prasītāju pieprasīto pensijas pabalstu zaudēšana saskaņā ar Īrijas tiesību aktiem nav viņu darba devēja parāds, kas būtu atzīstams, pārņemot vai likvidējot prasītāju darba devēju, un kas citādi nenodrošina juridisko pamatojumu prasībai pret viņu darba devēju šīs lietas apstākļos? 2) Vai, izvērtējot to, vai valsts ir izpildījusi pienākumus, ko tai paredz [Direktīvas 2008/94] 8. pants, valsts tiesa drīkst ņemt vērā valsts nodrošināto pensiju, kura ir atkarīga no veiktajām apdrošināšanas iemaksām un kuru saņems prasītāji (kuras saņemšanu neietekmē uzņēmuma pensiju programma), un salīdzināt a) valsts pensijas kopējo apmēru un to pensiju, ko prasītāji saņems vai visdrīzāk faktiski saņems attiecīgās uzņēmuma pensiju programmas ietvaros, ar b) valsts nodrošinātās pensijas, kas ir atkarīga no veiktajām apdrošināšanas iemaksām, kopējo apmēru un katra prasītāja uzkrāto pensijas pabalstu dienā, kad notika programmas likvidēšana, ja valsts pensija tika ņemta vērā, nosakot prasītāju pieprasīto pensijas pabalsta apmēru? 3) Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, vai kāda no summām, ko faktiski saņems prasītāji, rada situāciju, kad valsts izpilda pienākumus, kuri tai paredzēti [minētajā] 8. pantā? 4) Vai, lai varētu piemērot Direktīvas [2008/94] 8. pantu, ir nepieciešams konstatēt cēloņsakarību starp to, ka prasītāji ir zaudējuši savus pensijas pabalstus, un viņu darba devēja maksātnespēju, papildus tam, ka i) pensiju programma, sākot no darba devēja maksātnespējas iestāšanās dienas, nesaņem pietiekamu finansējumu, un ii) darba devēja maksātnespēja nozīmē, ka darba devējam nav attiecīgo līdzekļu, lai iemaksātu pietiekami daudz naudas pensiju programmā, lai varētu pilnībā izmaksāt [programmas] dalībnieku pensijas pabalstus (darba devējam nav pienākuma to darīt, tiklīdz programma ir likvidēta)? 5) Vai [..] Īrijas veiktie pasākumi ietver Direktīvas [2008/94] noteikto pienākumu izpildi, ņemot vērā sociālos, komerciālos un ekonomiskos faktorus, ko Īrija ir ņēmusi vērā, pārskatot pensiju aizsardzības sistēmu, pēc [iepriekš minētā] sprieduma lietā Robins u.c., un it īpaši ņemot vērā “nepieciešamību līdzsvarot ekonomisko un sociālo attīstību”, kas minēta [šīs] direktīvas preambulas 3. apsvērumā? 6) Vai ekonomiskā situācija rada pietiekami īpašu situāciju, lai attaisnotu zemāku prasītāju interešu aizsardzības līmeni, nekā būtu jānodrošina citā gadījumā, un, ja tas tā ir, kāds ir šis zemākais pieļaujamais aizsardzības līmenis? 7) Pieņemot, ka atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša, vai tas, ka valsts veiktie pasākumi, kas sekoja pēc [iepriekš minētā] sprieduma lietā Robins u.c., nav radījuši rezultātu, ka prasītāji saņem vairāk nekā 49 % no sava uzkrātā pensijas pabalsta uzņēmuma pensiju programmā, pats par sevi ir būtiska valsts pienākumu neizpilde, kas prasītājiem dod tiesības saņemt atlīdzību par zaudējumiem (t.i., atsevišķi nepierādot, ka valsts darbības, kas sekoja [iepriekš minētajam] spriedumam lietā Robins u.c., radīja rupju un acīmredzamu to valsts pienākumu neizpildi, kas tai paredzēti Direktīvas [2008/94] 8. pantā)?”