Keywords

Summary



Keywords

1. Kopienu tiesības – Interpretācija – Iestāžu akti – Pamatojums

2. Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Aizliegums – Pārkāpumi – Vienošanās un saskaņotas darbības, ko var uzskatīt par tādām, kuras veido vienotu pārkāpumu – Uzņēmuma atbildības atzīšana par piedalīšanos pārkāpumā, kurš izvērtēts kopumā – Pieļaujamība

(EKL 81. panta 1. punkts)

3. Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Uzņēmuma atzīšana par vainojamu – Atbildība par citu uzņēmumu rīcību šī paša pārkāpuma ietvaros – Pieļaujamība – Kritēriji

(EKL 81. panta 1. punkts)

4. Konkurence – Administratīvais process – Pārkāpumu izbeigšana – Komisijas pilnvaras – Uzņēmumiem adresēti rīkojumi

(Padomes Regulas Nr. 1/2003 7. panta 1. punkts)

5. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Maksimālais apmērs

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts un Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts)

6. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Pārkāpuma smagums un ilgums – Iespēja palielināt naudas soda apmēru, lai pastiprinātu tā preventīvo iedarbību

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts un Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts)

7. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Atbilstošs raksturs – Pārbaude tiesā

(EKL 229. un 253. pants; Padomes Regulas Nr. 17 17. pants un Regulas Nr. 1/2003 31. pants)

8. Prasība atcelt tiesību aktu – Pārbaude tiesā – Izskatīšanas robežas

(EKL 233. pants)

9. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Konkrētā ietekme uz tirgu – Vērtējuma kritēriji

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts; Komisijas Paziņojums 98/C 9/03)

10. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Pārkāpuma ilgums – Ilgstoši pārkāpumi

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts; Komisijas Paziņojuma 98/C 9/03 1.B punkta pirmā daļa)

11. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Pārkāpuma smagums – Atbildību mīkstinoši apstākļi – Nolīguma faktiska nepiemērošana – Katra uzņēmuma individuālās rīcības novērtējums

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts; Komisijas Paziņojuma 98/C 9/03 1.A punkta pirmā daļa un 3. punkts)

12. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Pārkāpuma smagums – Atbildību mīkstinoši apstākļi – Uzņēmuma pasīva vērotāja vai sekotāja loma

(EKL 81. pants; Padomes Regulas Nr. 17 15. pants; Komisijas Paziņojuma 98/C 9/03 2. un 3. punkts)

13. Tiesvedība – Jaunu pamatu izvirzīšana tiesvedības laikā – Nosacījumi – Jauns pamats – Jēdziens

(Vispārējās tiesas Reglamenta 48. panta 2. punkts)

14. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Naudas soda apmēra samazināšana par apsūdzētā uzņēmuma sadarbību – Nosacījumi – Komisijas rīcības brīvība

(Padomes Regula Nr. 17; Komisijas Paziņojuma 96/C 207/04 D sadaļas 2. punkts)

15. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Pārkāpuma smagums – Naudas soda noteikšana proporcionāli pārkāpuma smaguma vērtējuma elementiem

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts)

Summary

1. Akta rezolutīvā daļa ir neatdalāma no tā motīvu daļas tādā ziņā, ka tā ir jāinterpretē, ja tas nepieciešams, ņemot vērā motīvus, pamatojoties uz kuriem tas tika pieņemts.

(sal. ar 41. punktu)

2. EKL 81. panta 1. punkta pārkāpumu var izraisīt ne tikai atsevišķa darbība, bet arī darbību virkne vai arī turpināta rīcība. Šo interpretāciju nevar apstrīdēt, motivējot ar to, ka viens vai vairāki šīs darbību virknes vai šīs turpinātās rīcības elementi paši par sevi katrs atsevišķi arī var būt minētās normas pārkāpums.

Vienots un turpināts pārkāpums parasti ietver virkni darbību, kuras hronoloģiski seko cita citai un kuras to izdarīšanas brīdī pašas par sevi arī var veidot konkurences tiesību normu pārkāpumu. Šo darbību īpatnība izpaužas apstāklī, ka tās iekļaujas kopējā stratēģijā.

(sal. ar 45. un 46. punktu)

3. Uzņēmums, kurš ir piedalījies vienotā un turpinātā pārkāpumā pats ar savām darbībām, kuras ietilpst nolīguma vai saskaņotu darbību, kam ir pret konkurenci vērsts mērķis EKL 81. panta 1. punkta izpratnē, jēdzienā un kuru mērķis ir sekmēt pārkāpuma īstenošanu kopumā, var būt atbildīgs arī par viena un tā paša pārkāpuma ietvaros īstenotajām citu uzņēmumu darbībām attiecībā uz visu laiku, kurā tas piedalījies minētajā pārkāpumā, ja ir konstatēts, ka attiecīgais uzņēmums zina par citu dalībnieku pret konkurenci vērstajām darbībām vai ka tas var tās saprātīgi paredzēt un ka tas ir gatavs uzņemties ar tām saistīto risku.

Uzņēmums var pārkāpt EKL 81. panta 1. punktā paredzēto aizliegumu, ja tā darbības, kas ir saskaņotas ar citu uzņēmumu darbību, mērķis ir ierobežot konkurenci konkrētajā attiecīgajā tirgū, kurš ir kopējā tirgus daļa, un tam pašam nav obligāti aktīvi jādarbojas minētajā konkrētajā tirgū.

(sal. ar 50. un 53. punktu)

4. Komisijas pilnvaras izdot rīkojumus ir jāizmanto saskaņā ar konstatētā pārkāpuma raksturu.

Ja uzņēmums vairs nedarbojas attiecīgajā nozarē, to faktiski neskar rīkojums izbeigt pārkāpumus. Tādēļ šis rīkojums nevar kaitēt samērīguma principam.

Piemērojot 7. panta 1. punktu Regulā Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, var tikt noteikti aizliegumi turpināt atsevišķas darbības, praksi vai situācijas, kuru prettiesiskums ir konstatēts, kā arī var tikt noteikts aizliegums līdzīgi rīkoties nākotnē vai veikt jebkādas darbības, kam ir ekvivalents mērķis vai iedarbība.

Tā kā attiecīgais uzņēmums nav apņēmies neatkārtot savu pret konkurenci vērsto rīcību, Komisijai ir tiesības uzdot nākotnē atturēties no jebkādu pasākumu veikšanas, kuriem var būt ekvivalents mērķis vai iedarbība, pat ja šis uzņēmums vairs nedarbojas nozarē, kurā notika aizliegtā vienošanās.

Šādiem pienākumiem tomēr nav jāpārsniedz atbilstošās un nepieciešamās robežas, lai sasniegtu iecerēto mērķi.

(sal. ar 61., 63., 65. un 67. punktu)

5. Definējot jēdzienu “iepriekšējais uzņēmējdarbības gads”, Komisijai, ņemot vērā kontekstu, kā arī ar Regulu Nr. 17 un Regulu Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, izveidotās sodu sistēmas iecerētos mērķus, katrā atsevišķā gadījumā ir jāizvērtē attiecīgā uzņēmuma vēlamā ietekme, tostarp ņemot vērā apgrozījumu, kas atspoguļo šī uzņēmuma patieso ekonomisko situāciju laikposmā, kad tika izdarīts pārkāpums.

Tomēr gan no sistēmas, kurā ir ietverts Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts un Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta otrā daļa, mērķiem, gan no judikatūras izriet, ka maksimālā 10 % apmēra no apgrozījuma piemērošana nozīmē, pirmkārt, ka Komisijas rīcībā ir informācija par apgrozījumu iepriekšējā uzņēmējdarbības gadā pirms lēmuma pieņemšanas un, otrkārt, ka šī informācija atspoguļo parastas uzņēmējdarbības pilnu gadu 12 mēnešu periodā.

Tādējādi, ja uzņēmējdarbības gads ir beidzies pirms lēmuma pieņemšanas, bet minētā uzņēmuma gada pārskati vēl nav sagatavoti vai tie vēl nav paziņoti Komisijai, tai ir tiesības un pat pienākums izmantot ziņas par apgrozījumu, kas ir realizēts iepriekšējā uzņēmējdarbības gadā, lai piemērotu Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta otro daļu. Tāpat, ja grāmatvedības prakses reorganizācijas vai grozījumu rezultātā uzņēmums ir sagatavojis iepriekšējā uzņēmējdarbības gada pārskatu par īsāku laikposmu nekā 12 mēneši, Komisijai, lai piemērotu šīs normas, ir tiesības balstīties uz to apgrozījumu, kas ir realizēts iepriekšējā pilnajā uzņēmējdarbības gadā. Tas tā ir arī tad, ja uzņēmums nav veicis uzņēmējdarbību iepriekšējā uzņēmējdarbības gadā un Komisijas rīcībā līdz ar to nav ziņu par apgrozījumu, kas atspoguļotu tā veikto uzņēmējdarbību minētajā iepriekšējā uzņēmējdarbības gadā. Apgrozījums par šo laikposmu nesniedz nekādu norādi par minētā uzņēmuma nozīmīgumu, pretēji tam, ko paredz judikatūra, un tādēļ to nevar izmantot kā pamatapjomu, nosakot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktā un Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktā paredzēto maksimālo apjomu.

Pat veicot parastu uzņēmējdarbību, uzņēmuma apgrozījums var ievērojami vai pat būtiski samazināties salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem dažādu iemeslu dēļ, piemēram, sakarā ar smagiem ekonomiskiem apstākļiem, krīzi attiecīgajā nozarē, apdrošināšanas gadījumu vai streiku. Taču, ja uzņēmums faktiski ir realizējis apgrozījumu tajā pilnajā uzņēmējdarbības gadā, kurā tikusi veikta – kaut arī mazākā apjomā – uzņēmējdarbība, Komisijai ir jāņem vērā šis apgrozījums, lai noteiktu Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktā un Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktā paredzēto maksimālo apmēru. Līdz ar to vismaz tajās situācijās, kad nav nevienas norādes, ka uzņēmums ir izbeidzis savu uzņēmējdarbību vai sagrozījis sava apgrozījuma summu, lai izvairītos no liela naudas soda, ir pamats uzskatīt, ka Komisijai ir pienākums noteikt maksimālo naudas soda apmēru, ņemot vērā visnesenāko apgrozījumu, kas atspoguļo uzņēmējdarbības pilnu finanšu gadu.

(sal. ar 89., 90. un 94.–97. punktu)

6. Komisijas pilnvaras piemērot naudas sodus saskaņā ar Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un Regulas Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, 23. panta 2. punktu ir viens no Komisijai piešķirtajiem līdzekļiem, lai ļautu tai īstenot ar Kopienu tiesībām tai piešķirto uzraudzības misiju.

Šī misija ietver uzdevumu izmeklēt un apkarot individuālus pārkāpumus, kā arī pienākumu īstenot vispārēju politiku, lai piemērotu konkurences jomā Līgumā paredzētos principus un regulētu uzņēmumu rīcību šajā virzienā. Tādējādi tā ietver arī uzdevumus apkarot prettiesiskas darbības, kā arī novērst to atkārtošanos.

No tā izriet, ka Komisijai ir jānodrošina naudas sodu atturošā iedarbība.

(sal. ar 79. un 91. punktu)

7. Saistībā ar prasībām, kas vērstas pret Komisijas lēmumiem, ar kuriem uzņēmumiem piemēro naudas sodus par konkurences tiesību normu pārkāpumiem, Kopienu tiesas kompetencē, tai īstenojot tās neierobežoto kompetenci, kas atzīta EKL 229. pantā, Regulas Nr. 17 17. pantā un Regulas Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, 31. pantā, ir izvērtēt naudas sodu apmēra atbilstību. Šis vērtējums var attaisnot tādas papildu informācijas, kuras minēšana lēmumā pati par sevi nav obligāta saskaņā ar EKL 253. pantā paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu, iesniegšanu un ņemšanu vērā.

(sal. ar 105. un 106. punktu)

8. Ja lēmuma adresāts nolemj celt prasību par tiesību akta atcelšanu, Kopienu tiesa lemj vienīgi par tiem lēmuma elementiem, kas skar šo adresātu. Savukārt elementi, kas skar pārējos adresātus un nav tikuši apstrīdēti, neietilpst strīda, kas jāizšķir Kopienu tiesai, priekšmetā.

(sal. ar 112. punktu)

9. Lai novērtētu pārkāpuma konkrēto ietekmi uz tirgu, Komisijai ir jāpamatojas uz konkurenci, kāda būtu pastāvējusi, ja nebūtu izdarīts pārkāpums. Lai secinātu, ka pastāv ietekme uz tirgu, pietiek ar to, ka norunātās cenas ir bijušas pamatā individuālo darījumu cenu noteikšanai, kas tādējādi klientiem ierobežoja cenu apspriešanas iespējas.

Savukārt, ja ir pierādīta aizliegtās vienošanās īstenošana, Komisijai nevar prasīt sistemātiski pierādīt, ka aizliegtās vienošanās faktiski ļāva attiecīgajiem uzņēmumiem panākt augstāku darījuma cenu nekā tā, kas būtu pastāvējusi, ja nebūtu bijis aizliegtās vienošanās. Būtu nesamērīgi prasīt sniegt šādus pierādījumus, kam būtu vajadzīgi ievērojami resursi, ņemot vērā, ka būtu jāveic hipotētiski aprēķini, pamatojoties uz ekonomiskajiem modeļiem, kuru precizitāti tiesai ir grūti pārbaudīt un kuru nekļūdīgums nekādi nav pierādīts. Lai novērtētu pārkāpuma smagumu, ir svarīgi zināt, vai aizliegtās vienošanās dalībnieki ir darījuši visu iespējamo, lai to nodomi īstenotos konkrētā veidā. To, kas vēlāk notika ar faktiskajām cenām tirgū, varēja ietekmēt citi faktori, kas nebija atkarīgi no aizliegtās vienošanās dalībniekiem. Aizliegtās vienošanās dalībnieki nevar savā labā izmantot ārējos faktorus, kas ir kavējuši to rīcību, kā pamatojumu naudas soda samazināšanai.

Faktiskajai rīcībai, ko esot pieņēmis uzņēmums, nav nozīmes, lai izvērtētu aizliegtas vienošanās ietekmi uz tirgu. Vienīgais, kas ir jāņem vērā, ir pārkāpuma kopumā radītās sekas. Tādējādi attiecīgā uzņēmuma konkurenci pārkāpjošā rīcība tiek ņemta vērā tādēļ, lai izvērtētu šī uzņēmuma individuālo situāciju, bet tas nekādi nevar ietekmēt pārkāpumu klasifikāciju kategorijā “sevišķi smagi pārkāpumi”.

Runājot par ilgstošu pārkāpumu, ir mazticams, ka attiecīgie ražotāji varētu būt uzskatījuši, ka pārmestās darbības bija pilnībā neefektīvas un nelietderīgas.

Pārkāpuma raksturam ir galvenā nozīme, it īpaši lai pārkāpumus varētu atzīt par “sevišķi smagiem”. Šajā sakarā no Pamatnostādnēs sodanaudas [naudas sodu] noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, iekļautā sevišķi smagu pārkāpumu apraksta izriet, ka nolīgumi vai saskaņotas darbības, kuru mērķis, starp citu, ir cenu noteikšana, var, pamatojoties tikai uz to raksturu vien, tikt kvalificētas kā “sevišķi smagi” pārkāpumi, bez nepieciešamības raksturot šādu rīcību, ņemot vērā konkrēto ietekmi vai ģeogrāfisko plašumu. “Sevišķi smagu” pārkāpumu aprakstā nav minēta neviena prasība saistībā ar konkrēto ietekmi uz tirgu vai ietekmi uz konkrētu ģeogrāfisko teritoriju.

(sal. ar 126., 128.–130., 133., 134., 136. un 137. punktu)

10. Pārkāpuma ilgums ir viens no elementiem, kas jāņem vērā, lai noteiktu konkurences tiesību normu pārkāpumā vainojamajiem uzņēmumiem piemērojamā naudas soda apmēru. Runājot par ilgstošiem pārkāpumiem, Komisija var automātiski piemērot maksimālo palielinājumu 10 % apmērā par gadu no summas, kas noteikta par pārkāpuma smagumu. Pat ja 1.B punkta pirmās daļas trešajā ievilkumā Pamatnostādnēs naudas sodu noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, nav paredzēts automātisks palielinājums, tas šajā ziņā piešķir Komisijai rīcības brīvību.

Pamatnostādnēs nav n oteikts nekāds aizliegums, aprēķinot naudas soda apmēru, ņemt vērā faktisko pārkāpuma ilgumu. Šāda pieeja ir pilnībā loģiska un saprātīga un katrā ziņā ietilpst Komisijas rīcības brīvības jomā.

Ja ir konstatēts, ka uzņēmums zināja par pārējo dalībnieku pārkāpjošām darbībām, vai ka tas varēja saprātīgi tās paredzēt un ja tas bija gatavs uzņemties risku, tas arī ir uzskatāms par atbildīgu – attiecībā uz visu tā līdzdalības periodu pārkāpumā – par pārējo uzņēmumu darbībām, kas īstenotas viena un tā paša pārkāpuma ietvaros. Ir pamatoti, ka Komisija var netieši uzskatīt, ka pārkāpuma ilgums nav jānošķir atkarībā no prasītāja uzņēmuma līdzdalības intensitātes, piedaloties pārkāpumā attiecīgajos tirgos. Ja attiecīgā uzņēmuma loma aizliegtajā vienošanās ir pareizi ņemta vērā, nosakot naudas soda sākumsummu, faktu, ka uzņēmums nav piedalījies visos aizliegtās vienošanās sastāvu veidojošajos elementos, nevar atkārtoti ņemt vērā, nosakot pārkāpuma ilgumu.

Naudas soda apmēra palielināšana atkarībā no pārkāpuma smaguma tiek īstenota, piemērojot noteiktu procentu likmi sākumsummai, kas ir noteikta atkarībā no visa pārkāpuma smaguma, līdz ar to jau atspoguļojot pārkāpuma dažādās intensitātes. Tādējādi, palielinot šo summu, pamatojoties uz pārkāpuma ilgumu, nebūtu loģiski ņemt vērā pārkāpuma intensitātes variācijas attiecīgajā laika periodā. Ir vienmēr jānošķir aizliegtās vienošanās faktiskās darbības ilgums un aizliegtās vienošanās smagums, kas izriet no tās konkrētā rakstura.

(sal. ar 147., 148., 150., 152., 156., 157., 159. un 160. punktu)

11. Pamatnostādņu naudas sodu noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, 3. punktā paredzētie atbildību mīkstinošie apstākļi pilnībā balstās uz katra uzņēmuma individuālo rīcību. Tos vērtējot, ir jāņem vērā nevis pārkāpuma kopumā radītās sekas, kuras ir jāņem vērā, novērtējot pārkāpuma konkrēto ietekmi uz tirgu, bet katra uzņēmuma individuālā rīcība, lai novērtētu katra uzņēmuma līdzdalības pārkāpumā relatīvu smagumu.

Tātad uzņēmumiem ir jānorāda citi apstākļi, ar kuriem var pierādīt, ka periodā, kurā tie bija aizliegtās vienošanās dalībnieki, tie faktiski atturējās no tās piemērošanas, rīkojoties tirgū kā konkurenti, vai vismaz tas, ka tie skaidri un būtiski pārkāpa pienākumus attiecībā uz aizliegtās vienošanās īstenošanu tādā mērā, ka traucēja tās funkcionēšanu.

(sal. ar 178. un 180. punktu)

12. Pasīva vērotāja loma nozīmē, ka attiecīgajam uzņēmumam ir “nenozīmīga loma”, proti, tas aktīvi nepiedalās vienas vai vairāku pret konkurenci vērsto nolīgumu izstrādāšanā. Starp pierādījumiem, kas norāda uz uzņēmuma pasīvo lomu aizliegtajā vienošanās, varētu ņemt vērā to, ka uzņēmuma piedalīšanās sanāksmēs bija ievērojami fragmentārāka nekā aizliegtās vienošanās parasto dalībnieku piedalīšanās, tāpat tā vēlo ienākšanu tirgū, kas ir pārkāpuma priekšmets, neatkarīgi no tā piedalīšanās ilguma pārkāpumā, vai arī to, ka pārkāpumā piedalījušos trešo uzņēmumu pārstāvji ir snieguši šajā sakarā skaidrus paziņojumus.

Vienīgi atsevišķos īpašos apstākļos uzņēmuma nenozīmīgais lielums ir svarīgs vērā ņemams elements. Ja tā vadītāji uzņemas priekšsēdētāja lomu vairākās sanāksmēs un organizē tās, ir pamatoti tas, ka Komisija secina par pasīva vērotāja lomas neesamību – ir skaidrs, ka sasaukt sanāksmes, ierosināt darba kārtību, izsniegt sanāksmju vajadzībām sagatavotos dokumentus ir nesaderīgi ar pasīva sekotāja, kas ieņem nenozīmīgu stāvokli, lomu, jo šādas iniciatīvas apstiprina attiecīgo uzņēmumu labvēlīgo un aktīvo attieksmi attiecībā uz aizliegtās vienošanās izstrādāšanu, turpināšanu un kontroli.

Komisijai nav saistoša lēmumu pieņemšanas prakse – tikai tāpēc vien, ka iepriekšējās lietās Komisija varēja ņemt vērā nozares slikto finanšu stāvokli kā atbildību mīkstinošu apstākli, tai nav noteikti jāturpina ievērot šo praksi. Komisijai ir pienākums veikt katras lietas konkrēto apstākļu individuālu vērtējumu, un tai nav saistoši agrākie lēmumi, kas attiecas uz citiem uzņēmējiem, citiem preču un pakalpojumu tirgiem vai citiem ģeogrāfiskajiem tirgiem dažādos laikos.

(sal. ar 184., 185., 189. un 193.–195. punktu)

13. No Vispārējās tiesas Reglamenta 48. panta 2. punkta izriet, ka tiesvedības laikā nav atļauts izvirzīt jaunus pamatus, izņemot gadījumus, kad tie ir saistīti ar tādiem tiesību un faktiskiem apstākļiem, kas ir kļuvuši zināmi iztiesāšanas laikā.

Tomēr pamats, kas izvērš pieteikumā par lietas ierosināšanu jau agrāk tieši vai netieši izvirzīto pamatu un kam ar to ir cieša saikne, ir atzīstams par pieņemamu.

(sal. ar 198. un 199. punktu)

14. Komisijai ir plaša rīcības brīvība attiecībā uz naudas soda apmēra noteikšanas metodi, un tā šajā sakarā var ņemt vērā vairākus faktorus, tostarp attiecīgo uzņēmumu sadarbību izmeklēšanā, ko veic šīs iestādes dienesti. Uzņēmuma sadarbība ar Komisiju var attaisnot naudas soda samazināšanu saskaņā ar paziņojumu par naudas sodu nepiemērošanu vai to apmēra samazināšanu ar aizliegtajām vienošanās saistītajās lietās vienīgi tad, ja tā atvieglo Komisijas uzdevumu konstatēt pārkāpuma esamību un to izbeigt.

Komisijai nav saistoša agrākā lēmumu pieņemšanas prakse, kad tā piešķir konkrētu [naudas soda] samazinājumu par noteiktu rīcību – tai nav pienākums piešķirt proporcionāli tādu pašu samazinājumu, vēlāka administratīva procesa ietvaros vērtējot līdzīgu rīcību.

Komisijai ir plaša rīcības brīvība, izvērtējot uzņēmuma sadarbības kvalitāti un lietderīgumu, it īpaši salīdzinājumā ar citu uzņēmumu ieguldījumu. Šādā kontekstā Komisijai ir jāveic komplekss faktu vērtējums attiecībā uz tādiem faktiem kā minēto uzņēmumu attiecīgā sadarbība. Paziņojuma par sadarbību D sadaļas 2. punktā norādīto apstākļu, kas ir pamats naudas soda samazināšanai, sarakstam ir tikai norādes funkcija.

Komisija nevar neņemt vērā iesniegtās informācijas lietderību, kas noteikti ir atkarīga no tiem pierādījumiem, kuri jau ir tās rīcībā. Ja uzņēmums tikai apstiprina – mazāk precīzā un skaidrā veidā – tādu informāciju, kuru sadarbības ietvaros jau ir sniedzis cits uzņēmums, tas būtiski neatvieglo Komisijas darbu un izslēdz naudas soda samazināšanas iespēju sakarā ar sadarbību.

Iecietība ir Komisijas uzņēmumam piešķirtā kompensācija par pārkāpuma konstatēšanas veicināšanu, un tas tā ir neatkarīgi no tā, kādā stadijā uzņēmums ir sniedzis palīdzību, un neatkarīgi no tā, vai tā ir jaunas informācijas un jaunu pierādījumu sniegšana vai faktisko apstākļu vai to juridiskās kvalifikācijas atzīšana.

Naudas soda samazināšana sakarā ar sadarbību galvenokārt ir atkarīga no sniegtās sadarbības kvalitātes un lietderīguma, ko Komisija izvērtē tai piešķirtās plašās rīcības brīvības ietvaros, kuras izmantošanu var apstrīdēt vienīgi tās acīmredzamas pārsniegšanas gadījumā.

Komisija, vērtējot attiecīgo uzņēmumu īstenoto sadarbību, nevar ignorēt vienlīdzīgas attieksmes principu, kas ir pārkāpts, ja salīdzināmās situācijās tiek izrādīta atšķirīga attieksme vai ja atšķirīgās situācijās tiek izrādīta vienāda attieksme, ja vien šāda attieksme nav objektīvi attaisnota.

Sadarbības lietderības vērtējums nav pamatots ar aritmētisku formulu, kas nozīmē pēc savas iniciatīvas piešķirt samazinājumu vismaz 20 % apmērā, ja vērā ņemami ir Paziņojuma par sadarbību D sadaļas abi ievilkumi.

(sal. ar 219.–225., 238., 246. un 248. punktu)

15. Samērīguma princips paredz, ka Kopienu iestāžu akti nedrīkst pārsniegt to, kas ir piemērots un nepieciešams, lai sasniegtu vēlamo mērķi.

Naudas sodu aprēķināšanas kontekstā pārkāpumu smagums ir jānosaka, ievērojot vairākus elementus, un nevienam no šiem elementiem nav jāpiešķir nesamērīga nozīme salīdzinājumā ar citiem novērtējuma elementiem.

Samērīguma princips šajā kontekstā paredz, ka Komisijai ir jānosaka naudas sods proporcionāli elementiem, kas ņemami vērā, lai noteiktu pārkāpuma smagumu, un ka tai šajā sakarā ir jāpiemēro šie elementi saskaņotā un objektīvi pamatotā veidā.

Tātad Komisijai, nosakot naudas soda apmēru, nav jāņem vērā uzņēmuma finanšu situācija, kam raksturīgi zaudējumi, ņemot vērā, ka šāda pienākuma atzīšana nozīmētu nepamatotu konkurences priekšrocību piešķiršanu uzņēmumiem, kas nav tik veiksmīgi pielāgojušies tirgus apstākļiem. Katrā ziņā, pat pieņemot, ka tas izraisa uzņēmuma likvidāciju šāda uzņēmuma konkrētajā juridiskajā formā, Kopienu iestādes pasākums, lai gan tas var radīt kaitējumu īpašnieku, akcionāru vai daļu turētāju finanšu interesēm, tomēr nenozīmē, ka savu vērtību zaudētu arī uzņēmumam piederošās personiskās, mantiskās un nemantiskās vērtības.

Tādējādi ne Regulā Nr. 17, ne Regulā Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, ne Pamatnostādnēs naudas sodu noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, nav paredzēts, ka naudas soda apmērs ir jānosaka tieši atkarībā no [pārkāpuma] skartā tirgus lieluma, jo šis faktors ir tikai viens no vairākiem faktoriem, kuriem ir nozīme.

Lai gan Pamatnostādnēs nav paredzēts, ka naudas sodu apmērs tiek aprēķināts atkarībā no kopējā apgrozījuma vai apgrozījuma, ko uzņēmumi realizējuši konkrētajā tirgū, tomēr tajās arī nav nekā, kas naudas soda apmēra noteikšanā liegtu ņemt vērā šādu apgrozījumu, lai tiktu ievēroti vispārējie Kopienu tiesību principi un ja to prasa [lietas] apstākļi. Apgrozījums, kas radies saistībā ar precēm, kuras ir pārkāpuma priekšmets, var dot pamatotu norādi par pārkāpuma apmēru un katra aizliegtās vienošanās dalībnieka atbildību attiecīgajos tirgos. Tas ir objektīvs elements, kas dod pamatotu norādi par šīs prakses kaitīgumu parastam konkurences veidam, un tātad ir laba norāde par katra konkrētā uzņēmuma spēju nodarīt kaitējumu. Tomēr nepastāv vispārējs princips, saskaņā ar kuru sodam ir jābūt samērīgam ar apgrozījumu, ko uzņēmums realizējis, pārdodot preces, kas ir pārkāpuma priekšmets.

Komisijai nav pienākuma – gadījumā, kad naudas sods tiek piemērots vairākiem vienā un tajā pašā pārkāpumā iesaistītajiem uzņēmumiem – nodrošināt, lai galīgais naudas sodu apmērs, ko tā savu aprēķinu rezultātā ieguvusi attiecībā uz konkrētajiem uzņēmumiem, atspoguļo visas starp tiem esošās atšķirības attiecībā uz to kopējo apgrozījumu vai to apgrozījumu attiecīgās preces tirgū. Komisijai nav jānosaka naudas soda apmērs, ņemot vērā attiecīgo uzņēmumu lielumu, jo nav nekāda iemesla, lai attieksme pret mazajiem un vidējiem uzņēmumiem būtu citāda nekā pret pārējiem uzņēmumiem, – šādi tie netiek atbrīvoti no pienākuma ievērot konkurences tiesību normas.

(sal. ar 260., 261., 264., 266., 267., 275. un 277.–283. punktu)