EIROPAS SAVIENĪBAS CIVILDIENESTA TIESAS SPRIEDUMS

(trešā palāta)

2013. gada 30. janvārī

Lieta F‑87/11

Kari Wahlström

pret

Eiropas Aģentūru operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (Frontex)

Civildienests – Pagaidu darbinieks – Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma nepagarināšana – Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. pants – Procedūra – Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums – Kompetence

Priekšmets Prasība, kas celta saskaņā ar LESD 270. pantu, kurš ir piemērojams EAEK līgumam saskaņā ar tā 106.a pantu, ar ko K. Wahlström lūdz atcelt Eiropas Aģentūras operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (Frontex) izpilddirektora 2010. gada 10. decembra lēmumu, kas paziņots 2010. gada 16. decembrī, nepagarināt viņa pagaidu darbinieka līgumu

Nolēmums Lēmumu atcelt. Frontex sedz savus un atlīdzina prasītāja tiesāšanās izdevumus.

Kopsavilkums

1. Ierēdņu celta prasība – Termiņi – Termiņa sākums – Paziņošana – Jēdziens – Lēmums, kas nosūtīts ierakstītā vēstulē ar paziņojumu par izsniegšanu – Paziņošanas prezumpcija

(Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants)

2. Ierēdņi – Pagaidu darbinieki – Pieņemšana darbā – Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma pagarināšana – Frontex iekšēja direktīva šajā jomā – Tiesiskās sekas

(Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. pants)

3. Ierēdņi – Pagaidu darbinieki – Pieņemšana darbā – Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma pagarināšana – Procedūra – Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums – Nelikumība, kuras sekas var būt atcelšana – Apstākļi

(Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. pants)

1. Ja lēmums tiek paziņots ierakstītā vēstulē ar paziņojumu par izsniegšanu pastā, ir uzskatāms, ka tā adresāts ir ar to iepazinies, ko apliecina viņa uz paziņojuma par saņemšanu pastā uzliktais paraksts. Tomēr var notikt tā, ka paziņojumu par ierakstītas vēstules izsniegšanu nevar parakstīt tā adresāts, ja, neatrodoties savā dzīvesvietā brīdī, kad ierodas pasta pilnvarotā persona, viņš atturas no jebkādas darbības un it īpaši neizņem vēstuli iepriekš minētajā glabāšanas termiņā.

Šādā gadījumā ir jāuzskata, ka lēmums ir pienācīgi paziņots tā adresātam, beidzoties vēstules glabāšanas pasta iestādēs termiņam. Ja tiktu pieļauts, ka, atturoties no jebkādas darbības un it īpaši neizņemot ierakstīto vēstuli minētajā termiņā, adresāts varētu radīt šķēršļus lēmuma likumīgai paziņošanai ierakstītā vēstule, pirmkārt, tiktu ievērojami vājinātas šāda paziņošanas veida sniegtās garantijas, lai gan tas ir īpaši drošs un objektīvs administrācijas aktu paziņošanas veids. Administrācija būtu spiesta izmantot citus paziņošanas veidus, vai nu mazāk drošus, piemēram, paziņošanu ar vienkāršu vēstuli, vai dārgus, vai pat nesamērīgus, piemēram, paziņošanu ar tiesu izpildītāja aktu. Otrkārt, adresātam būtu zināma brīvība noteikt prasības termiņa sākšanās brīdi, bet šāds termiņš nevar būt atkarīgs no pušu gribas un tam ir jāatbilst tiesiskās noteiktības un pareizas tiesvedības prasībām.

Tomēr prezumpcija, ka lēmums ir ticis paziņots adresātam, beidzoties ierakstītas vēstules glabāšanas pasta iestādēs parastajam termiņam, nav absolūta. Tās piemērošana ir atkarīga no tā, vai administrācija pierāda paziņošanas ierakstītā vēstulē likumību, it īpaši ka paziņojums par ierašanos pastā ir izsniegts adresāta pēdējā norādītajā adresē. Turklāt šī prezumpcija nav nepastrīdama, jo adresāts var it īpaši mēģināt pierādīt, ka uzzināt par paziņojumu par piegādes mēģinājumu viņu kavēja slimība vai nepārvarama vara neatkarīgi no viņa gribas.

(skat. 38.–40. punktu)

Atsauce

Civildienesta tiesa: 2010. gada 16. decembris, F‑25/10 AG/Parlaments, 41., 43. un 44. punkts.

2. Savienības iestādes vai institūcijas lēmums, kas ir paziņots visam personālam un ar kuru tiek nodrošināta līdzvērtīga attieksme pret ierēdņiem un attiecīgajiem darbiniekiem jomā, kurā minētajai iestādei vai institūcijai ir Civildienesta noteikumos noteikta plaša novērtējuma brīvība, ir iekšēja direktīva un kā tāda tā ir jāuzskata par norādošiem rīcības noteikumiem, kurus administrācija ir pati sev noteikusi un no kuriem tā nevar atkāpties, nepaskaidrojot cēloņus, kuri tai liek šādi rīkoties, jo pretējā gadījumā tiktu pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips.

Pamatnostādnes, kurās ir noteikts zināms skaits noteikumu attiecībā uz Eiropas Aģentūras operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām pagaidu darbinieku līgumu pagarināšanu, ir šāda iekšēja direktīva.

(skat. 56. un 57. punktu)

Atsauces

Pirmās instances tiesa: 1997. gada 9. jūlijs, T‑92/96 Monako/Parlaments, 46. punkts.

Civildienesta tiesa: 2009. gada 7. jūlijs, F‑99/07 un F‑45/08 Bernard/Europol, 79. punkts un tajā minētā judikatūra.

3. Ja saistībā ar prasību pret Eiropas Aģentūras operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām izpilddirektora lēmumu nepagarināt pagaidu darbinieka līgumu konstatētais kompetences pārkāpums attiecas nevis uz pašu apstrīdētā lēmuma autoru, proti, izpilddirektoru, bet uz personām, kam bija jāsniedz konsultācijas, proti, novērtētāju un apstiprinātāju pagaidu darbinieka līguma pagarināšanas procedūrā saskaņā ar aģentūras pamatnostādnēm, šādas procedūras nelikumības sekas var būt apstrīdētā lēmuma atcelšana tikai tad, ja ir pierādīts, ka šī procedūras nelikumība varēja ietekmēt lēmuma saturu.

Tas tā ir, ja nevar izslēgt, ka novērtētājs un apstiprinātājs, kas ir pareizi identificēti un aicināti izteikties par attiecīgā pagaidu darbinieka profesionālo sniegumu, ir izteikuši atšķirīgus priekšlikumus attiecībā uz viņa līguma pagarināšanu vai tos atšķirīgi pamatojuši.

(skat. 58. un 59. punktu)

Atsauces

Tiesa: 1980. gada 29. oktobris, no 209/78 līdz 215/78 un 218/78 van Landewyck u.c./Komisija, 47. punkts.

Pirmās instances tiesa: 1999. gada 9. marts, T‑212/97 Hubert/Komisija, 53. punkts.