Keywords

Summary



Keywords

1. Apelācija – Pamati – Vienkārša Pirmās instances tiesā izvirzītu pamatu un argumentu atkārtošana – Norādītās tiesību kļūdas neidentificēšana – Nepieņemamība – Pirmās instances tiesas veiktas Kopienu tiesību interpretācijas vai piemērošanas apstrīdēšana – Pieņemamība

(EKL 225. pants)

2. Apelācija – Pamati – Kļūdains faktu vērtējums – Nepieņemamība – Pierādījumu vērtējuma kontrole Tiesā – Izslēgšana, izņemot sagrozīšanas gadījumu

(EKL 225. pants)

3. Apelācija – Pamati – Pamats, kas pirmoreiz izvirzīts apelācijā – Nepieņemamība

(Tiesas Reglamenta 42. panta 2. punkts un 118. pants)

4. Apelācija – Pamati – Argumentācijas iespējas – Ierobežojums

(Tiesas Statūtu 58. pants, Tiesas Reglamenta 113. panta 2. punkts)

5. Prasība atcelt tiesību aktu – Fiziskas vai juridiskas personas – Akti, kas tās skar tieši un individuāli

(EKL 230. panta ceturtā daļa, Padomes Regula Nr. 2580/2001)

6. Kopienu tiesības – Principi – Tiesības uz efektīvu tiesas aizsardzību

(Padomes Regula Nr. 2580/2001)

7. Prasība atcelt tiesību aktu – Fiziskas vai juridiskas personas – Tiesības celt prasību

(EKL 230. panta ceturtā daļa)

Summary

1. Apelācija nav pieņemama, ja tā – pat neietverot argumentāciju, ar ko konkrēti identificē pārsūdzētajā spriedumā pieļauto tiesību kļūdu – aprobežojas ar Pirmās instances tiesā jau izvirzītu pamatu un argumentu atkārtošanu vai burtisku atveidošanu. Savukārt, ja apelācijas sūdzības iesniedzējs apstrīd Pirmās instances tiesas veikto Kopienas tiesību interpretāciju vai piemērošanu, apelācijas procesā var no jauna izskatīt pirmajā instancē pārbaudītos tiesību jautājumus. Ja apelācijas sūdzības iesniedzējs nevarētu šādā veidā pamatot savu apelāciju ar pamatiem un argumentiem, kas jau tikuši izmantoti Pirmās instances tiesā, minētais apelācijas process daļēji zaudētu savu jēgu.

(sal. ar 32. punktu)

2. Apelācijas sūdzībā minētie iebildumi par konstatētajiem faktiem un šo faktu vērtējumu pārsūdzētajā nolēmumā ir pieņemami, ja prasītājs apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir izdarījusi konstatējumu, kura materiālā neatbilstība izriet no lietas materiāliem, vai ka tā ir sagrozījusi tai iesniegtos pierādījumus. Šāda pierādījumu sagrozīšana ir notikusi tad, ja, neiesniedzot jaunus pierādījumus, jau iesniegto pierādījumu vērtējums ir acīmredzami kļūdains.

(sal. ar 35. un 37. punktu)

3. Tiesvedībai Tiesā, kurā izskata sūdzību par Pirmās instances tiesas nolēmumu, atbilstoši Tiesas Reglamenta 118. pantam piemēro tā 42. panta 2. punktu, ar ko principā aizliedz izvirzīt jaunus pamatus tiesvedības laikā. Izskatot apelācijas sūdzību, Tiesa var tikai pārbaudīt Pirmās instances tiesas vērtējumu pamatiem, kuri tajā ir apspriesti.

(sal. ar 61. punktu)

4. No Kopienu Tiesas Statūtu 58. panta, skatīta kopā ar Tiesas Reglamenta 113. panta 2. punkta noteikumiem, izriet, ka apelācijas sūdzības ietvaros prasītājs var izvirzīt ikvienu atbilstošu argumentu, ja ar apelācijas sūdzību netiek mainīts Pirmās instances tiesā izskatītās prasības priekšmets. Nav tāda pienākuma ikvienu apelācijas sūdzībā izvirzīto argumentu iepriekš apspriest pirmajā instancē. Šāda ierobežojuma rezultātā apelācijas process daļēji zaudētu savu jēgu.

(sal. ar 66. punktu)

5. Pamattiesības ir vispārējo tiesību principu, kuru ievērošanu nodrošina Tiesa, neatņemama sastāvdaļa. Šajā nolūkā Tiesa seko dalībvalstīm kopīgajām konstitucionālajām tradīcijām, kā arī norādēm, ko sniedz starptautiskie nolīgumi cilvēktiesību aizsardzības jomā, kuru izstrādē dalībvalstis ir sadarbojušās vai kuriem dalībvalstis ir pievienojušās. Šajā sakarā Eiropas Cilvēktiesību konvencijai (ECTK) ir īpaša nozīme. Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūra tās pašreizējā stāvoklī, šķiet, norāda, ka organizācija, kas nav norādīta to personu, grupu vai organizāciju sarakstā, kuriem tiek piemēroti ierobežojoši pasākumi, kas paredzēti Regulā Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, nevar pierādīt, ka tai ir cietušās personas statuss ECTK 34. panta nozīmē un līdz ar to tai nav tiesību vērsties šajā tiesā.

Tādējādi, ja Kopienu tiesa nolemj, ka šāda organizācija nav individuāli skarta EKL 230. panta ceturtās daļas nozīmē atbilstoši tās interpretācijai judikatūrā un ka tādēļ tās prasība atcelt tiesību aktu ir nepieņemama, nepastāv pretruna starp ECTK un minēto EKL 230. panta ceturto daļu.

(sal. ar 74., 76., 82. un 83. punktu)

6. Eiropas Kopiena ir tiesību kopiena, kurā tiek kontrolēta tās iestāžu tiesību aktu atbilstība Līgumam un vispārējiem tiesību principiem, kas ietilpst pamattiesībās. Tādēļ fiziskām personām ir jābūt iespējai efektīvi aizsargāt tiesā savas Kopienu tiesību sistēmā noteiktās tiesības, jo tiesības uz šādu aizsardzību ir daļa no vispārējiem tiesību principiem, kas izriet no dalībvalstu kopīgajām konstitucionālajām tradīcijām. Šīs tiesības ir paredzētas arī Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. un 13. pantā.

Šajā sakarā attiecībā uz Regulu Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, šīs tiesas aizsardzības efektivitāte ir it īpaši svarīga tādēļ, ka šajā regulā noteiktie ierobežojošie pasākumi izraisa nopietnas sekas. Ar to ne tikai tiek ierobežotas Regulā minēto personu, grupu vai organizāciju iespējas veikt finanšu darījumus un sniegt finanšu pakalpojumus, bet arī tiek kaitēts to reputācijai un politiskajai darbībai, jo tās tiek kvalificētas par teroristiem.

Atbilstoši Regulas Nr. 2580/2001 2. panta 3. punktam, skatītam kopā ar Kopējās nostājas 2001/931 1. panta 4.–6. punktu, personu, grupu vai organizāciju iekļauj to personu, grupu vai organizāciju sarakstā, kurām tiek piemērota šī regula, tikai pamatojoties uz noteiktiem pierādījumiem un ja iepriekš minētās personas, grupas un organizācijas var precīzi identificēt. Turklāt ir precizēts, ka minētajā sarakstā personas, grupas un organizācijas var saglabāt, tikai Padomei periodiski pārbaudot to situāciju. Visiem šiem apstākļiem ir jābūt pakļautiem tiesas kontrolei.

No minētā izriet – ja Kopienu likumdevējs uzskata, ka kāda organizācija turpina pietiekamā mērā pastāvēt, lai tai piemērotu Regulā Nr. 2580/2001 paredzētos ierobežojošos pasākumus, atbilstoši un taisnīgi rīkojoties, būtu jāatzīst, ka šī organizācija pastāv pietiekamā mērā, lai apstrīdētu šos pasākumus. Izdarot citu secinājumu, organizāciju varētu iekļaut personu, grupu vai organizāciju sarakstā, kurām tiek piemērota šī regula, nedodot tai tiesības celt prasību pret šo iekļaušanu.

(sal. ar 109.–112. punktu)

7. Kopienu Tiesas Statūtu noteikumi, tostarp to 21. pants, Tiesas Reglamenta noteikumi, tostarp to 38. pants, un Pirmās instances tiesas Reglamenta noteikumi, tostarp to 44. pants, nebija paredzēti tam, lai prasību varētu celt tādas organizācijas, kurām nav juridiskas personas statusa. Šajā izņēmuma situācijā procesuālās normas, kas reglamentē prasības atcelt tiesību aktu pieņemamību, ir jāpiemēro, tās pēc vajadzības pielāgojot konkrētajiem apstākļiem. Faktiski ir jāizvairās no pārmērīga formālisma, kas liegtu iespēju prasīt atcelt tiesību aktu, lai gan attiecīgajai organizācijai ir piemēroti Kopienu ierobežojošie pasākumi.

(sal. ar 114. punktu)