8

Kā izriet no lēmuma par prejudiciālu jautājumu uzdošanu, Vispārējā likuma par sociālo nodrošinājumu (ley general de seguridad social), kurš ir apstiprināts ar Karaļa 1994. gada 20. jūnija likumdošanas dekrētu Nr. 1/94 (1994. gada 29. jūnijaBOE Nr. 154, 20658. lpp.; turpmāk tekstā – “LGSS”), normas, kas ir piemērojamas pamatlietā, ir šādas: “160. pants. Definīcija Atbilstoši iemaksām uzkrātā vecuma pensija tiek noteikta katram saņēmējam individuāli un to veido pensija uz mūžu, tiesības uz kuru tam tiek piešķirtas saskaņā ar nosacījumiem, tādā apmērā un veidā, kā noteikts tiesiskajā regulējumā, ja, sasniedzis noteikto vecumu, saņēmējs pārtrauc vai ir pārtraucis darba tiesiskās attiecības. 161. pants. Pensijas saņēmēji 1. Tiesības uz atbilstoši iemaksām uzkrāto vecuma pensiju ir personām, kas iekļautas šajā vispārējā regulējumā, kuras papildus vispārējam 124. panta 1. punktā ietvertajam nosacījumam atbilst šādiem nosacījumiem: a) ir sasniegušas sešdesmit piecu gadu vecumu; b) [attiecībā uz tām] ir beidzies minimālais piecpadsmit gadu laikposms, kura laikā ir izdarītas iemaksas [..]. 162. pants. Vecuma pensijas bāze 1. Atbilstoši iemaksām uzkrātās vecuma pensijas bāze ir dalījums, ko iegūst, attiecīgās personas iemaksu pamatsummu 180 mēnešu laikā tieši pirms tiesību pamatā esošā fakta iestāšanās mēneša dalot ar 210 [..]. Septītais papildnoteikums. Noteikumi, kas attiecas uz nepilna darba laika darbiniekiem 1. Sociālā aizsardzība, kas izriet no nepilna darba laika darba līgumiem, pamatojas uz vienlīdzīgas attieksmes principu attiecībā uz pilna darba laika un nepilna darba laika darbiniekiem un, konkrēti, uz šādiem noteikumiem: Pirmais. Iemaksa a) sociālā nodrošinājuma iemaksu bāze un to iemaksu bāze, kuras tiek iekasētas kopā ar to daļām, vienmēr tiek aprēķināta par katru mēnesi, un to veido faktiski saņemtais atalgojums par nostrādātajām stundām – gan parastajām [darba stundām], gan virsstundām; b) šādi noteiktā iemaksu bāze nevar būt mazāka par tiesiskajā regulējumā paredzēto summu; c) sociālā nodrošinājuma iemaksas par virsstundām tiek veiktas, ņemot vērā tādu pat bāzi un procentu likmes kā parasto darba stundu gadījumā. Otrais. Iemaksu periodi a) lai apliecinātu iemaksu laikposmus, kas nepieciešami, lai personai rastos tiesības uz pensiju, pastāvīgas invaliditātes, nāves un pārdzīvojušā laulātā, pārejošas darba nespējas, maternitātes vai paternitātes pabalstu, tiek ņemtas vērā tikai tās iemaksas, kas veiktas par nostrādātajām stundām – gan parastajām darba stundām, gan virsstundām, aprēķinot to ekvivalentu teorētiskajās iemaksu dienās. Šajā nolūkā faktiski nostrādāto stundu skaits tiek dalīts ar pieci, kas aprēķinā atbilst dienu ekvivalentam 1826 stundu apmērā gadā; b) lai personai rastos tiesības uz vecuma pensiju un pabalstu pastāvīgas invaliditātes gadījumā, teorētisko iemaksu dienu skaitam, kas iegūts saskaņā ar šīs normas a) apakšpunkta noteikumiem, tiek piemērots reizināšanas koeficients 1,5, rezultātā iegūstot darba dienu skaitu, kas tiek ņemts vērā, nosakot minimālo iemaksu laikposmu. Aprēķināto iemaksu dienu skaits nekādā gadījumā nedrīkst būt lielāks par to, kas atbilstu tam, ja persona būtu strādājusi pilnu darba laiku. Trešais. Aprēķina bāze a) vecuma pensiju un pabalstu pastāvīgas invaliditātes gadījumā bāze tiek aprēķināta saskaņā ar vispārīgiem noteikumiem [..].”