Faktiski prasība saņemt policijas atļauju, saskaņā ar kuru attiecībā uz uzņēmumiem, kas darbojas šajā nozarē, kā arī to telpām tiek veikta sākotnēja kontrole un tie tiek pastāvīgi uzraudzīti, nepārprotami, palīdz īstenot mērķi novērst šo uzņēmēju iesaistīšanos kriminālās vai krāpšanas darbībās. Turklāt tas vien, ka uzņēmumam, lai tas iegūtu piekļuvi attiecīgajam tirgum, ir jāsaņem gan koncesija, gan policijas atļauja, pats par sevi, ņemot vērā mērķi – noziedzības apkarošanu azartspēļu jomā, nav nesamērīgi.

EKL 43. un 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā sabiedrībām, kuras vēlas veikt ar azartspēlēm saistītas darbības, ir noteikts pienākums papildus valsts izsniegtai koncesijai šādu darbību veikšanai iegūt policijas atļauju un saskaņā ar kuru šādas atļaujas it īpaši drīkst izsniegt tikai pieteikumu iesniedzējiem, kuri šādu koncesiju jau ir saņēmuši.

EKL 43. un 49. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj, ka dalībvalsts, kura, pārkāpjot Savienības tiesības, vienai uzņēmumu kategorijai nav piešķīrusi koncesijas saimnieciskās darbības veikšanai un kura vēlas novērst šo pārkāpumu, izsludinot konkursu uz ievērojamu skaitu jaunu koncesiju, aizsargā pastāvošo uzņēmumu iegūto komercstāvokli, it īpaši paredzot minimālus attālumus starp jauno koncesionāru un pastāvošo uzņēmumu pārdošanas vietām.

No EKL 43. un 49. panta, vienlīdzīgas attieksmes principa, pārskatāmības pienākuma, kā arī tiesiskās noteiktības principa izriet, ka publiskā iepirkuma procedūras attiecībā uz azartspēlēm nosacījumi un kārtība, it īpaši tiesību normas, kurās ir paredzēta šādas publiskā iepirkuma procedūras noslēgumā piešķirtās koncesijas zaudēšana, ir jāformulē skaidri, precīzi un nepārprotami, bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

EKL 43. un 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā faktiski ir pilnīgi liegts veikt pārrobežu darījumus azartspēļu nozarē neatkarīgi no formas, kādā šie darījumi tiek veikti, it īpaši gadījumos, kad patērētāja un uzņēmuma starpā ir tiešs kontakts un kad policijai ir iespējama uzņēmuma pārstāvju valsts teritorijā fiziska kontrole. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai attiecībā uz valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru koncesija derību likmju pieņemšanai tiek atņemta, ja koncesionārs tieši vai netieši attiecīgās dalībvalsts teritorijā vai ārpus valsts teritorijas esošās telemātikas vietās tirgo azartspēles, kas ir pielīdzināmas valsts kompetentās iestādes administrētām publiskām un citām azartspēlēm, vai arī azartspēlēm, kas ir aizliegtas šīs dalībvalsts tiesību sistēmā.

EKL 43. un 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka saskaņā ar pašreiz spēkā esošajām Savienības tiesībām apstāklis, ka uzņēmumam tā reģistrācijas dalībvalstī ir atļauja, kura tam ļauj piedāvāt azartspēles, neliedz citai dalībvalstij, ievērojot Savienības tiesību prasības, šādam uzņēmumam – lai tas varētu šādus pakalpojumus piedāvāt patērētājiem, kuri atrodas šīs citas dalībvalsts teritorijā, – izvirzīt nosacījumu, ka tam ir jābūt šīs citas dalībvalsts iestāžu izsniegtai atļaujai.

Faktiski ņemot vērā plašo rīcības brīvību, kas piemīt dalībvalstīm attiecībā uz to izvirzītajiem mērķiem un to iecerēto patērētāju aizsardzības līmeni, kā arī to, ka azartspēļu jomā vispār nav tikusi veikta [tiesību aktu] saskaņošana, saskaņā ar pašreiz spēkā esošajām Savienības tiesībām dažādu dalībvalstu izsniegtu atļauju savstarpējas atzīšanas pienākums nevar pastāvēt. Dažādām dalībvalstīm var nebūt vienādu tehnisko resursu azartspēļu kontrolei, un tās šajā ziņā ne vienmēr izdara vienādu izvēli. Tas, ka noteiktā dalībvalstī var tikt sasniegts īpašs patērētāju aizsardzības līmenis, izmantojot sarežģītas kontroles un uzraudzības tehnoloģijas, neļauj secināt, ka citās dalībvalstīs, kurām nav tādu pašu tehnisko resursu vai kuras neizdara tādu pašu izvēli, var tikt sasniegts tāds pats aizsardzības līmenis. Turklāt dalībvalstij var būt leģitīms pamats vēlēties uzraudzīt tās teritorijā notiekošu saimniecisko darbību, kas nebūtu iespējams, ja tai būtu jāpaļaujas uz citas dalībvalsts iestāžu veiktām kontrolēm atbilstoši regulējošām sistēmām, kuras pirmā minētā pati nepārvalda.

(sal. ar 40.–43. punktu un rezolutīvās daļas 3) punktu)