ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 112/47

Prasība, kas celta 2014. gada 24. janvārī – Bredenkamp u.c./Padome un Komisija

(Lieta T-66/14)

2014/C 112/60

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: John Arnold Bredenkamp (Harare, Zimbabve), Echo Delta (Holdings) PCC Ltd (Kāsltauna, Mena), Scottlee Holdings (Private) Ltd (Harare) un Fodya (Private) Ltd (Harare) (pārstāvji – P. Moser, QC (Queen's Counsel) un G. Martin, Solicitor)

Atbildētājas: Eiropas Komisija un Eiropas Savienības Padome

Prasītāju prasījumi:

— procesa organizatoriskā pasākuma formā uzdot atbildētājām iesniegt visas šo iestāžu rīcībā iespējami esošās ziņas vai pierādījumus jautājumā par prasītāju iekļaušanu sarakstā;

— piespriest Padomei un/vai Komisijai samaksāt prasītājiem atlīdzinājumu par nemateriālo un materiālo kaitējumu, kas prasītājiem nodarīts ar to, ka tiem ir prettiesiski piemērotas ES sankcijas, ar attiecīgi: Padomes Kopējo nostāju 2009/68/KĀDP un Komisijas Regulu (EK) Nr. 77/2009; Padomes Lēmumu 2010/92/KĀDP un Komisijas Regulu (ES) Nr. 173/2010, un Padomes Lēmumu 2011/101/KĀDP un Komisijas Regulu (ES) Nr. 174/2011 iekļaujot (un pēc tam līdz 2012. gadam saglabājot) prasītāju vārdus/nosaukumus Padomes Regulas (EK) Nr. 314/2004 pielikumā;

— noteikt, ka par atbildētāju kopš sprieduma pasludināšanas dienas prasītājiem maksājamo summu ir jāmaksā saliktie procenti atbilstoši likmei Euribor + 2 % (vai citai procentu likmei, kas varētu tikt noteikta);

— piespriest atbildētājām atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus prasības pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka attiecīgajiem aktiem neesot nekāda pienācīga juridiska pamatojuma, jo tie ir pieņemti, pamatojoties tikai uz EKL 60. un 301. pantu, kuri attiecas uz pasākumiem attiecībā pret tikai un vienīgi trešajām valstīm, nevis privātpersonām un sabiedrībām.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka attiecīgajos aktos esot rodamas acīmredzamas kļūdas faktos, jo nav pierādītas nedz ciešas saites ar Zimbabves valdību, nedz šā režīma atbalstīšana finansiāli vai kā citādi, tādējādi netiekot izpildītam atbildētāju pierādīšanas pienākumam un izraisot prettiesisku lēmumu pieņemšanas procesu.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka attiecīgajos aktos neesot ievērotas būtiskas procesuālās prasības, jo iemesli vai nu nav norādīti vispār, vai arī ir norādīti nepietiekami, un prasītājiem nav dota iespēja tikt uzklausītiem vai iesniegt attaisnojošus pierādījumus.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 24/26

Prasība, kas celta 2013. gada 4. novembrī — Royal County of Berkshire Polo Club/ITSB — Lifestyle Equities (“Royal County of Berkshire POLO CLUB”)

(Lieta T-581/13)

2014/C 24/47

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: The Royal County of Berkshire Polo Club Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — J. Maitland-Walker, Solicitor)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Lifestyle Equities CV (Amsterdama, Nīderlande)

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 25. jūlija lēmumu lietā R 1374/2012-2;

— atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un procesā Apelāciju padomē radušos izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska precu zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Royal County of Berkshire POLO CLUB”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 14., 16., 18., 25. un 28. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 642 621

Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: reģistrētas Kopienas precu zīmes Nr. 8 456 469, Nr. 5 482 484, Nr. 532 895 un Nr. 364 257

Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus pilnībā noraidīt

Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu daļēji atcelt

Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 24/27

Prasība, kas celta 2013. gada 8. novembrī — H.P. Gauff Ingenieure/ITSB — Gauff (“Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW”)

(Lieta T-586/13)

2014/C 24/49

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG — JBG (Nürnberg, Vācija) (pārstāvis — G. Schneider-Rothhaar, advokāts)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Gauff GmbH & Co. Engineering KG (Nürnberg, Vācija)

Prasītājas prasījumi:

— atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 5. septembra lēmumu lietā R 118/2013-1;

— nodot lietu atpakaļ ITSB ar aicinājumu nodrošināt restitutio in integrum;

— piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī izdevumus, kas radušies procesā Apelāciju padomē.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 11., 19., 36., 37., 39., 40., 41. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 028 082

Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Gauff GmbH & Co. Engineering KG

Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas un Kopienas vārdiska preču zīme “GAUFF”, kā arī Vācijas un Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “GAUFF”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 35., 36., 37., 39., 40., 41., 42. un 44. klasē

Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

Apelāciju padomes lēmums: pieteikumu par restitutio in integrum noraidīt un apelācijas sūdzību noraidīt kā nepieņemamu

Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 81. panta pārkāpums
—

šajā ziņā tiek norādīts, ka apstrīdētajā lēmumā šis iepriekš minētais 3. panta 2. punkts — kurš attiecas uz atbalstu, katrs no kuriem kā tāds ietilpst de minimis režīmā, kumulēšanu — ir piemērots gadījumā, kad de minimis režīmā ietvertais atbalsts papildina pastāvošu atbalstu. Turklāt lēmumā ir pieļauta kļūda, atzīstot apstrīdēto pasākumu par pasākumu, ar kuru ticis grozīts pastāvošs atbalsts atbilstoši Regulas Nr. 659/1999 1. panta c) punktam. Būtībā ikgadējā maksājuma daļas maksājuma termiņa atlikšana par pusgadu ir patstāvīgs pasākums un jebkurā gadījumā būtiski nemaina pastāvošo atbalstu. Turklāt tas nerada palielinājumu, kas nav lielāks par 20 % no sākotnējā pastāvošā atbalsta shēmas budžeta, un neietekmē šīs shēmas saderīguma novērtējumu. Katrā ziņā Komisija nav sniegusi pietiekamu pamatojumu attiecībā uz šiem punktiem.
1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijai neesot nekāda tiesiska pamata piemērot procentus attiecībā uz ex parte rīkojuma par pagaidu noregulējumu aptverto laikposmu, jo 2009. gada 20. oktobraex parte izdotajā rīkojumā par pagaidu noregulējumu Lēmuma C(2009) 5791 2. panta darbība attiecībā uz prasītāju tika apturēta. Tādējādi naudas sodam kā tādam neesot “pienācis termiņš” Īstenošanas kārtības (1). 79. panta c) punkta izpratnē. Atbilstīgi principam accessorium sequitur principale procenti saistībā ar naudas sodu var uzkrāties tikai no dienas, kad iestājies naudas soda samaksas termiņš.
4)

Ceturtais pamats: acīmredzami kļūdains faktu novērtējums attiecībā uz kompensējošiem pasākumiem atbilstoši Kopienas pamatnostādņu par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai 38.–40. punktu un LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta pārkāpums. Komisija esot acīmredzami kļūdaini konstatējusi, ka sabiedrība Elan nav veikusi atbilstošus kompensējošus pasākumus, un līdz ar to ir nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu kopā ar Kopienas pamatnostādnēm par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai: — pirmkārt, Komisija esot ignorējusi to, kas ir skaidri norādīts pārorientācijas stratēģijā, ka ārkārtas gadījumā tiks likvidēta izplatīšanas sabiedrība Amerikas Savienotajās Valstīs; — otrkārt, Komisija esot kļūdaini apgalvojusi, ka sadarbība kopējā izplatīšanas sabiedrībā ir beigusies pēc uzņēmuma Dal Bello iniciatīvas; — treškārt, Komisija nepamatoti neesot ņēmusi vērā kompensējošo pasākumu, kas ir veikti slēpju izplatīšanas tirgū, ietekmi uz sabiedrības Elan“galveno” tirgu, proti, slēpju ražošanas tirgu.
“Prasība, kas celta 2013. gada 20. decembrī – Bilbaina de Alquitranes u.c./Komisija

(Lieta T-689/13)

2014/C 85/37

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Bilbaína de Alquitranes, SA (Luchana-Baracaldo, Vizcaya, Spānija), Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Čehijas Republika), Industrial Química del Nalón, SA (Oviedo, Spānija), Koppers Denmark A/S (Nyborg, Dānija), Koppers UK Ltd (Scunthorpe, Apvienotā Karaliste), Koppers Netherlands BV (Uithoorn, Nīderlande), Rütgers basic aromatics GmbH (Castrop-Rauxel, Vācija), Rütgers Belgium NV (Zelzate, Beļģija), Rütgers Poland Sp. z o.o. (Kędzierzyn-Koźle, Polija), Bawtry Carbon International Ltd (Doncaster, Apvienotā Karaliste), Grupo Ferroatlántica, SA (Madride, Spānija), SGL Carbon GmbH (Meitingen, Vācija), SGL Carbon GmbH (Bad Goisern am Hallstättersee, Austrija), SGL Carbon (Passy, Francija), SGL Carbon, SA (La Coruña, Spānija), SGL Carbon Polska S.A. (Racibórz, Polija), ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg, Vācija) un Tokai Erftcarbon GmbH (Grevenbroich, Vācija) (pārstāvji – K. Van Maldegem un C. Mereu, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītāju prasījumi:

— atzīt prasības pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

— atcelt apstrīdēto tiesību aktu, ciktāl ar to CTPHT ir klasificēts kā H400 un H410;

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājas lūdz daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 2. oktobra Regulu (ES) Nr. 944/2013, ar ko, pielāgojot zinātnes un tehnikas attīstībai, groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu (turpmāk tekstā – “CLP regula”) (OV L 261, 5. lpp.), ciktāl tajā “piķis, akmeņogļu darva, augsta temperatūra”, CAS numurs 65996-93-2 (turpmāk tekstā – “CTPHT”) ir kvalificēts par Aquatic Acute 1 (H400) un Aquatic Chronic 1 (H410) (turpmāk tekstā – “apstrīdētais tiesību akts”).

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais tiesību akts nav likumīgs, jo ar to tiekot pārkāptas REACH un CLP tiesību normas saistībā ar vielu klasificēšanu par toksiskām ūdens videi un netiekot ievēroti pētījumi, kuri ir jāakceptē šajā ziņā, kā arī tiekot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, ciktāl ar to tika noraidīti pētījumi, kas veikti saskaņā ar REACH un ESAO vadlīnijām, un tika pieprasīts veikt testēšanu bez kādas akceptētas standartizētas metodes.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais tiesību akts nav likumīgs, jo tā pamatā esot acīmredzama kļūda vērtējumā tādēļ, ka tajā neesot ņemtas vērā CTPHT raksturīgās inertās īpašības, kurām it īpaši ir būtiska ietekme uz UV gaismas testēšanu un summēšanas metodes piemērošanu, esot tikuši noteikti M-faktori PAO sastāvdaļām, pienācīgi neizvērtējot pamatā esošos pētījumos, un esot tikusi noraidīta prasītāju sniegtā informācija, nenorādot pienācīgi pamatojumu.
—

līdz ar to apmierināt viņas prasījumus pirmajā instancē un attiecīgi: — galvenokārt, atjaunot amatā ar atpakaļejošu datumu no lēmuma par atstādināšanu no amata spēkā stāšanās brīža AD 5 pakāpes 2. līmeņa administratores amatā, kā arī piešķirt finansiālās tiesības, kuras viņai pienākas par visu šo laikposmu, pieskaitot nokavējuma procentus atbilstoši ECB noteiktajai likmei, kas palielināta par diviem procentpunktiem; — pakārtoti, piešķirt naudas summu, kura atbilst atalgojumam, ko viņa būtu saņēmusi, sākot no datuma, kad viņa tika atstādināta no amata, 2010. gada augustā līdz mēnesim, kad viņa sasniegtu pensijas vecumu, — 2040. gada jūlijam, un attiecīgi noformēt prasītājas pensijas tiesības; — jebkurā gadījumā piešķirt naudas summu EUR 65 000 apmērā kā atlīdzību par viņai nodarīto morālo kaitējumu; — piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus pilnā apmērā;
4)

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, ņemot vērā to, ka nav iespējams a posteriori atgūt EUR 8 no pasažieriem, kuri ir guvuši labumu no samazinātās nodokļa likmes, atgūšanas rīkojums šādos apstākļos darbojoties kā papildu nodoklis attiecīgajām aviosabiedrībām, un līdz ar to tas drīzāk līdzinās šo aviosabiedrību pretlikumīgai sodīšanai nevis tās situācijas atjaunošanai, kas pastāvēja pirms apgalvotā atbalsta piešķiršanas. Tas ir nesamērīgi un ir vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums, un līdz ar to vēl viens Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 14. panta pārkāpums.
5)

Valsts vērtspapīru iegāde, kuras pamatā ir nevis ar monetāro politiku, bet gan ar fiskālo politiku saistīti apsvērumi un kuras mērķis nav cenu stabilitātes nodrošināšana, ietekmējot tirgus un tādējādi apdraudot uzticību neatkarīgai monetārajai politikai. Prasītāji uzskata, ka no Eiropas monetārās savienības normatīvās struktūras izriet subjektīvas tiesības uz to, ka netiks īstenota stabilitātei acīmredzami pretrunā esoša rīcība, kas it īpaši būtu pretrunā LESD 123. un 125. pantam.
1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, (OV L 343, 51. lpp.) 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmā ievilkuma pārkāpumu, noraidot prasītāja prasību piemērot tirgus ekonomikas režīmu, pamatojoties uz apgalvoto neapstrādāta benzola cenas sagrozīšanu. Savienības iestādes esot pieļāvušas acīmredzamu kļūdu vērtējumā, veicot no koksa ražota benzola un no naftas ražota benzola cenu salīdzinājumu, un esot balstījušas savu vērtējumu uz benzola eksporta nodokli, kas, pēc to atzinuma, nebija spēkā. Turklāt iestādes esot pārkāpušas Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmo ievilkumu, uzskatot, ka PVN atmaksas neesamība par benzola eksportu ir būtiska valsts iejaukšanās prasītāja komerclēmumos.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 295/30

Prasība, kas celta 2012. gada 3. augustā — Afepadi u.c./Komisija

(Lieta T-354/12)

2012/C 295/54

Tiesvedības valoda — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Asociación Española de Fabricantes de Preparados alimenticios especiales, dietéticos y plantas medicinales (Afepadi) (Barselona, Spānija), Elaborados Dietéticos, SA (Spānija), Nova Diet, SA (Burgos, Spānija), Laboratorios Vendrell, SA (Spānija), Ynsadiet, SA (Madride, Spānija) (pārstāve: P. Velázquez González, advokāte)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītāju prasījumi:

— atcelt Komisijas Regulas (ES) Nr. 432/2012 preambulas 11., 14. un 17. apsvērumu, jo tie būtiski aizskar prasītāju intereses;

— lai aizsargātu tiesisko noteiktību noteikt, ka Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1924/2006 13. pantā paredzētās veselīguma norādes ir nepieciešams noteikt ar atsevišķu normatīvu aktu;

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

2012. gada 16. maijā Eiropas Komisija pieņēma Regulu (ES) Nr. 432/2012, ar ko izveido sarakstu ar atļautajām veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem, kuras neattiecas uz slimības riska samazināšanu un uz bērnu attīstību un veselību (1). Šī ir Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem (2) īstenošanas regula.

Prasības pamatošanai prasītājas atsaucas uz tiesiskās noteiktības principa pārkāpumu.

Šajā ziņā prasītājas apgalvo, ka, neskatoties uz paveikto, Komisijas mandāts, kas ir noteikts Regulas (EK) Nr. 1924/2006, ar ko izveido Kopienas sarakstu ar atļautajām veselīguma norādēm, 13. panta 3. punktā, nav pilnā mērā izpildīts, jo ne par visām EFSA [Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde] novērtējumam iesniegtajām veselīguma norādēm ir ticis pieņemts lēmums par to atļaušanu. Līdz ar to joprojām pastāv liels skaits [veselīguma] norāžu, kam ir jāveic pirmais novērtējums vai padziļinātāks novērtējums, to starpā ietilpst veselīguma norādes attiecībā uz augiem vai augu ekstraktiem, kurus prasītājas parasti izmanto to pārtikas produktos.

Tādējādi pārtikas produktu ražotāji vai augu un augu ekstraktu izmantotāji droši zina, kādas ir veselīguma norādes, kas ir pamatotas ar vispārpieņemtiem zinātniskiem pierādījumiem (jau atļautās 222 veselīguma norādes), ko tie var izmantot savos produktos, taču tie nav tādā pašā veidā (ar regulu) tikuši informēti par veselīguma norādēm, kas nav iekļautas atļauto norāžu sarakstā, proti, vai par tām tiek veikts novērtējums, vai tām ir nepieciešams padziļinātāks novērtējums, vai arī tās tiek noraidītas, vai arī tās tiek (vai netiek) atļautas, kā arī kad un kādos termiņos.

(1) OV L 136, 1. lpp.

(2) OV L 404, 9. lpp.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 227/31

Prasība, kas celta 2012. gada 11. jūnijā — Kühne+Nagel International u.c./Komisija

(Lieta T-254/12)

2012/C 227/52

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Kühne+Nagel International AG (Schindellegi, Šveice) Kühne+Nagel Management AG (Schindellegi, Šveice), Kühne+Nagel Ltd (Uxbridge, Apvienotā Karaliste), Kühne+Nagel Ltd (Šanhaja, Ķīna), Kühne+Nagel Ltd (Honkonga, Ķīna) (pārstāvji — U. Denzel, C. Klöppner un C. von Köckritz, Rechtsanwälte)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— saskaņā ar LESD 263. panta ceturto daļu atcelt Komisijas 2012. gada 28. marta Lēmuma C(2012) 1959, galīgā redakcija, lietā COMP/39.462 — kravu nosūtīšanas pakalpojumi — 1., 2. un 3. pantu, ciktāl tas attiecas uz prasītājām;

— pakārtoti samazināt prasītājām lēmuma 2. pantā uzliktā naudas soda apmēru;

— piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktu.

Pamati un galvenie argumenti

Komisija piesprieda prasītājām naudas sodu par četru dažādu aizliegto vienošanos gadījumiem saistībā ar papildnodokļiem NES, AMS, CAF un PSS.

Prasības attiecībā uz visiem papildnodokļiem pamatošanai prasītājas izvirza šādus pamatus:

— naudas soda uzlikšana prasītājām esot prettiesiska pieļautās kļūdas vērtējumā dēļ. Komisija, pirmkārt, esot kļūdaini noteikusi ar pārkāpumu saistīto apgrozījumu, jo apgrozījums, uz ko tā atsaucas, nav ne tieši, ne netieši saistīts ar pārkāpumu. Otrkārt, kļūdaini neesot tikuši ņemti vērā prasītāju atbildību mīkstinošie apstākļi;

— uzliktā naudas soda apmērs esot pretrunā samērīguma principam un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. panta 3. punktam. Kravu nosūtīšanas pakalpojumu īpatnību dēļ Komisijas uzliktā naudas soda apmērs esot nesamērīgi liels un esot pretrunā Pamattiesību hartas 49. panta 3. punktam;

— esot pārkāptas prasītāju tiesības uz aizstāvību, jo Komisija esot noraidījusi 2011. gada 30. novembra pieteikumu par piekļuvi lietas materiāliem (lietā COMP/39.258) un tādējādi prettiesiski ierobežojusi prasītāju tiesības uz aizstāvību.

Prasības attiecībā tieši uz papildnodokļiem NES un AMS pamatošanai prasītājas izvirza šādus pamatus:

— tirdzniecība starp dalībvalstīm neesot ietekmēta. Komisija esot nepareizi piemērojusi tiesības, jo neesot izpildīti LESD 101. panta 1. punkta (tirdzniecības starp dalībvalstīm iespaidošana) nosacījumi;

— Komisija esot nepareizi piemērojusi tiesības, jo tā nepareizi uzskatījusi, ka tās kompetencē ir izmeklēt pārkāpumus LESD 101. panta 1. punkta izpratnē gaisa satiksmes jomā; katrā ziņā Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nepiešķirot izņēmumu atbilstoši Regulai (EEK) Nr. 3975/87 par procedūru konkurences noteikumu piemērošanai attiecībā uz uzņēmumiem gaisa transporta nozarē. Komisijai neesot juridisku tiesību uzlikt naudas sodus par pārkāpumiem LESD 101. panta 1. punkta izpratnē, jo līdz 2004. gada 1. maijam nebija īstenošanas regulas gaisa transporta jomā un tādējādi uz gaisa satiksmi starp Savienību un trešām valstīm bija attiecināms izņēmums (“Air Transport Exemption”).
—

atcelt Eulex pasākumus, kuru saturs un datums prasītājam nav zināmi, par sabiedrībai Starlite Aviation Operations piešķirtām līguma “EuropeAid/131516/D/SER/XK — Helicopter Support to the EULEX Mission in Kosovo (PROC/272/11)” slēgšanas tiesībām un kurus Eulex paziņoja ar 2012. gada 29. marta vēstuli (šajā pašā dienā tā tika saņemta pa elektronisko pastu), kā arī visus citus pieņemtos sekojošos un/vai ar to saistītos tiesību aktus un it īpaši, ja nepieciešams, 2012. gada 17. aprīļa paziņojumu 2012-DAS-0392, ar kuru Eulex atteica prasītājam piekļuvi 2012. gada 2. aprīlī pieprasītajiem līguma slēgšanas tiesību dokumentiem;
Otrkārt, Eiropols bez pamatojuma ir pārmetis prasītājām, ka to piedāvājums bija neprecīzs un bija noraidāms, kaut arī tieši pats Eiropols ir radījis, pieņēmis un pieļāvis neprecizitāšu esamību un skaidrības trūkumu attiecībā uz terminu “out of the box” un “customisation” nozīmi, tādējādi pārkāpjot pārskatāmības principu.
—

pakārtoti: apturēt tiesvedību, kamēr tiks pasludināti galīgi nolēmumi attiecībā uz ITSB izskatāmo pieteikumu par atcelšanu ar numuru 000005227 C un The Court of Commerce of Brussels [Briseles komerctiesa] lietās ar numuriem 2009/6122 un 2009/6129 atzīto Kopienas preču zīmes Nr. 001341130 spēkā neesamību.
—

piespriest atbildētājai samaksāt starpību starp prasītājam no 2010. gada janvāra nelikumīgi piešķirto 0,6 % pensijas palielinājumu un 2,1 % palielinājumu, uz ko tam bija tiesības, tas ir, algas palielinājumu par 1,5 % mēnesī kopš 2010. gada janvāra. Šīm summām ir jāpiemēro procenti, kas aprēķināmi no to attiecīgā maksāšanas termiņa līdz faktiskajai samaksai, pamatojoties uz attiecīgajā laikposmā piemērojamo Eiropas Centrālās bankas noteikto likmi galvenajiem refinansēšanas darījumiem, kam pieskaitīti divi punkti;
2)

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi tiesības uz aizstāvību un tiesības uz taisnīgu tiesu, kas paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pantā, jo — tā nav sniegusi sīki izklāstītu informāciju par to, kāpēc prasītājs ir iekļauts to personu sarakstos, uz kuriem attiecas ierobežojošie pasākumi; un — tā nav sniegusi prasītājam iespēju efektīvi izmantot viņa tiesības uz aizstāvību, jo īpaši tiesības tikt uzklausītam un tiesības izmantot procedūru, kuras laikā viņš var lūgt, lai viņu izslēdz no to personu sarakstiem, uz kuriem attiecas ierobežojošie pasākumi.
3)

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar atbalsta atgūšanu tiek pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 14. pants. Prasītāja it īpaši apgalvo, ka atbalsta atgūšana nav tikusi pieprasīta no patiesajiem atbalsta saņēmējiem, t.i., to kazino klientiem, kuri ir piemērojuši zemākas ieejas maksas. Turklāt atbalsta atgūšana ir pretrunā vispārīgajam tiesiskās paļāvības principam, ņemot vērā Symvoulio tis Epikrateias iepriekšējo judikatūru un atbildētājas rīcību, kā arī vispārīgajam samērīguma principam tiktāl, ciktāl tās rezultātā iespējamajiem atbalsta saņēmējiem tiek uzlikti nesamērīgi un nepamatoti maksājumi un nostiprināta to kazino konkurētspēja, kuros tiek piemērota ieejas maksa EUR 12 apmērā.
1)

saskaņā ar LESD 267. pantu atzīt par prettiesisku Eiropas Komisijas 2011. gada 23. februāra Lēmumu par valsts atbalstu Nr. C 38/B/2004 (ex NN 58/2004) un Nr. C 13/2006 (ex N 587/2005), kuru Itālija īstenojusi par labu prasītājai, un tādējādi to atcelt pilnībā vai tiktāl, ciktāl tiek uzskatīts par piemērotu;