Šajā kontekstā ir jāprecizē, ka attiecīgā persona vai organizācija prasībā, kas ir vērsta pret tās nosaukuma atstāšanu līdzekļu iesaldēšanas sarakstā, var apstrīdēt visus apstākļus, uz kuriem Padome balstās, lai pierādītu, ka turpina pastāvēt risks, ka tā varētu iesaistīties ar terorismu saistītās darbībās, neatkarīgi no jautājuma par to, vai informācija par šiem apstākļiem ir gūta no valsts lēmuma, ko ir pieņēmusi kompetentā iestāde, vai arī no citiem avotiem. Apstrīdēšanas gadījumā Padomei ir jāpierāda apgalvoto faktu pamatotība un Savienības tiesai jāpārbauda to saturiskā pareizība. Šajā ziņā Padome nevar tikai atkārtot kompetentās iestādes lēmuma pamatojumu, pati neizskatot tā pamatotību.

Runājot par lēmumiem atstāt spēkā ierobežojošos pasākumus pret personu vai organizāciju, Savienības tiesai ir it īpaši jāpārbauda, pirmkārt, vai ir izpildīts LESD 296. pantā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu un vai līdz ar to norādītie iemesli ir pietiekami precīzi un konkrēti, kā arī, otrkārt, vai šie iemesli ir pamatoti.

Būtiskais jautājums, izskatot jautājumu par personas vai organizācijas turpmāku atstāšanu sarakstā, ir tas, vai kopš šīs personas vai organizācijas iekļaušanas minētajā sarakstā vai kopš agrākas pārskatīšanas faktiskā situācija ir mainījusies tādējādi, ka no tās vairs nevar izdarīt to pašu secinājumu par aplūkojamās personas vai organizācijas iesaistīšanos ar terorismu saistītās darbībās. Tātad Padome, veicot pārskatīšanu atbilstoši Kopējās nostājas 2001/931 par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu 1. panta 6. punktam, var atstāt attiecīgās personas vārdu vai organizācijas nosaukumu līdzekļu iesaldēšanas sarakstā, ja tā secina, ka turpina pastāvēt risks, ka tā varētu iesaistīties ar terorismu saistītās darbībās, kas bija kalpojis par pamatu, lai to sākotnēji iekļautu šajā sarakstā. Personas vai organizācijas atstāšana šādā sarakstā tādējādi būtībā ir sākotnējās iekļaušanas sarakstā pagarināšana.

Turklāt, lai gan, ņemot vērā pagājušo laiku un atbilstoši lietas apstākļu attīstībai, tas vien, ka valsts lēmums, kurš ir izmantots par pamatu sākotnējai iekļaušanai sarakstā, joprojām ir spēkā, vairs neļauj izdarīt secinājumu, ka turpina pastāvēt risks, ka attiecīgā persona vai organizācija varētu iesaistīties ar terorismu saistītās darbībās, Padomei ir pienākums šīs personas vai organizācijas atstāšanu šajā sarakstā balstīt uz atjauninātu situācijas vērtējumu, ņemot vērā jaunākus faktiskos apstākļus, kas pierāda šī riska saglabāšanos.

Tomēr pagājušie vairāk kā 10 gadi no lēmuma, kas bija pamata tam, lai personu vai organizāciju sākotnēji iekļautu sarakstā, pieņemšanas līdz Īstenošanas regulu, ar kurām tika īstenots Regulas Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām 2. panta 3. punkts, pieņemšanai, kā arī no sākotnējās ierakstīšanas sarakstā līdz šo aktu pieņemšanai pagājušais laiks pats par sevi ir attaisnojošs elements, lai uzskatītu, ka valsts nolēmumos ietvertie novērtējumi, kuri bijuši pamatā sākotnējai ierakstīšanai, vairs nav pietiekami, lai novērtētu riska pastāvēšanu par to, ka konkrētā persona vai organizācija iesaistīsies ar terorismu saistītās darbībās šo aktu pieņemšanas dienā.

(skat. 52., 53., 69., 70., 95. un 97. punktu)