LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 231/15

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 17. februāra spriedumu apvienotajās lietās T-14/14 un T-87/14 Islamic Republic of Iran Shipping Lines u.c./Eiropas Savienības Padome 2017. gada 27. aprīlī iesniedza Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Khazar Sea Shipping Lines Co., IRISL Europe GmbH, IRISL Marine Services and Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines, Shipping Computer Services Co., Soroush Sarzamin Asatir Ship Management, South Way Shipping Agency Co. Ltd, Valfajr 8th Shipping Line Co.

(Lieta C-225/17 P)

(2017/C 231/20)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Khazar Sea Shipping Lines Co., IRISL Europe GmbH, IRISL Marine Services and Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines, Shipping Computer Services Co., Soroush Sarzamin Asatir Ship Management, South Way Shipping Agency Co. Ltd, Valfajr 8th Shipping Line Co. (pārstāvji – M. Taher, Solicitor, M. Lester QC, Barrister)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome

Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

— atcelt Vispārējās tiesas 2017. gada 17. februāra spriedumu apvienotajās lietās T-14/14 un T-87/14;

— nodot lietu Vispārējai tiesai, un it īpaši: — atcelt “2013. gada oktobra pasākumus” (Padomes Lēmumu 2013/497 (1), ar ko groza Lēmumu 2010/413 (2), un Padomes Regulu 971/2013 (3), ar ko groza Regulu 267/2012 (4)) un “2013. gada novembra pasākumus” (Padomes Lēmumu 2013/685 (5), ar ko groza Lēmumu 2010/413, un Padomes Īstenošanas Regulu 1203/2013 (6), ar ko īsteno Regulu Nr. 267/2012), ciktāl šie ierobežojošie pasākumi pret Irānu attiecās uz apelācijas sūdzības iesniedzējiem; — pakārtoti, atzīt 2013. gada oktobra pasākumus par nepiemērojamiem to prettiesiskuma dēļ, ciktāl tie attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējiem; un

— piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas instancē un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

Pamati un galvenie argumenti

Savas apelācijas sūdzības pamatojumam saistībā ar iebildi par nepiemērojamību apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirza turpmākos pamatus:

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, secinādama, ka 2013. gada oktobra pasākumiem bija juridiskais pamats.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, secinādama, ka ar 2013. gada oktobra pasākumiem netika pārkāpti res judicata, tiesiskās noteiktības, tiesiskās paļāvības un ne bis in idem principi vai tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, secinādama, ka atbildētāja nav nepareizi izmantojusi pilnvaras, ieviesdama 2013. gada oktobra pasākumus.

4. Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, secinādama, ka atbildētāja nav pārkāpusi apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesības uz aizstāvību.

5. Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, secinādama, ka 2013. gada oktobra pasākumi nebija nepamatots un nesamērīgs apelācijas sūdzības iesniedzēju pamattiesību aizskārums.

Savas apelācijas sūdzības pamatojumam saistībā ar prasību atcelt tiesību aktu apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirza šādus pamatus:

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, neizdarīdama secinājumu, ka atbildētāja ir pieļāvusi vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, secinot, ka attiecībā uz katru no apelācijas sūdzības iesniedzējiem bija izpildīti kritēriji iekļaušanai 2013. gada novembra pasākumu sarakstos.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, secinādama, ka atbildētāja nav pārkāpusi apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesības uz aizstāvību, tos no jauna iekļaujot 2013. gada novembra pasākumu sarakstos.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, secinādama, ka ar apelācijas sūdzības iesniedzēju atkārtotu iekļaušanu 2013. gada novembra pasākumu sarakstos netika pārkāpti res judicata, tiesiskās noteiktības, tiesiskās paļāvības un ne bis in idem principi vai tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību.

4. Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, secinādama, ka 2013. gada novembra pasākumi nebija nepamatots un nesamērīgs apelācijas sūdzības iesniedzēju pamattiesību aizskārums.

(1) Padomes 2013. gada 10. oktobra Lēmums 2013/497/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV 2013, L 272, 46. lpp.).

(2) Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmums 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV 2010, L 195, 39. lpp.).

(3) Padomes 2013. gada 10. oktobra Regula (ES) Nr. 971/2013, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV 2013, L 272, 1. lpp.).

(4) Padomes 2012. gada 23. marta Regula (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV 2012, L 88, 1. lpp.).

(5) Padomes 2013. gada 26. novembra Lēmums 2013/685/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV 2013, L 316, 46. lpp.).

(6) Padomes 2013. gada 26. novembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1203/2013, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV 2013, L 316, 1. lpp.).