Keywords

Summary



Keywords

1. Tiesa – Organizācija – Lietu nodošana virspalātai

(Tiesas Statūtu 16. panta trešā daļa; Tiesas Reglamenta 44. panta 4. punkts)

2. Lauksaimniecība – Kopējā lauksaimniecības politika – Kokvilna – Ražošanas atbalsts

(Grieķijas Republikas pievienošanās akta 4. protokols; Padomes Regulas Nr. 1782/2003 un Regulas Nr. 864/2004 1. pants)

3. Iestāžu akti – Pamatojums – Pienākums – Apjoms

(EKL 253. pants; Padomes Regula Nr. 864/2004)

4. Prasība atcelt tiesību aktu – Pamati – Pilnvaru nepareiza izmantošana

5. Kopienu tiesības – Principi – Tiesiskās paļāvības aizsardzība – Ierobežojumi

(Padomes Regula Nr. 864/2004)

6. Lauksaimniecība – Kopējā lauksaimniecības politika – Kokvilna – Ražošanas atbalsts

(Grieķijas Republikas pievienošanās akta 4. protokola 2. punkts; Padomes Regula Nr. 864/2004)

7. Prasība atcelt tiesību aktu – Spriedums par atcelšanu – Sekas

(EKL 231. pants; Padomes Regulas Nr. 1782/2003 IV sadaļas 10.a nodaļa un 156. panta 2. punkta g) apakšpunkts un Regula Nr. 864/2004)

Summary

1. Kaut arī Tiesas Statūtu 16. panta trešā daļa uzliek Tiesai pienākumu lietu izspriest virspalātā, ja šajā sakarā lūgumu ir iesniegusi Kopienu iestāde, kas ir puse tiesas procesā, lietas nodošana atpakaļ Tiesai, lai to varētu nodot iztiesāšanas sastāvam, kurā ir vairāk tiesnešu, atbilstoši Reglamenta 44. panta 4. punktam ir pasākums, par kuru iztiesāšanas sastāvs, kuram lieta tika nodota, lemj pēc savas ierosmes un brīvprātīgi. Tomēr, ja pieņem, ka lūgums atbilstoši minētā 16. panta trešajai daļai tiek iesniegts ļoti vēlā tiesvedības stadijā, piemēram, pēc mutvārdu procesa pabeigšanas un tādējādi apspriežu stadijā, tiesvedības norisē varētu rasties būtiska aizkavēšanās un līdz ar to sekas, kas būtu acīmredzami pretrunā nepieciešamībai nodrošināt pareizu tiesvedības norisi, kas nozīmē, ka visās Tiesai iesniegtajās lietās tai ir jānodrošina, ka lēmums tiek pieņemts efektīvas procedūras rezultātā, ievērojot pienācīgu termiņu.

(sal. ar 22. un 23. punktu)

2. Grieķijas Republikas pievienošanās akta 4. protokola 3. punktā iekļautais kokvilnas ražošanas atbalsta jēdziens neliedz izvirzīt tādu nosacījumu, kāds ar Regulas Nr. 864/2004 1. panta 20. punktu ieviestā kultūratkarīgā atbalsta piešķiršanai ir paredzēts Regulā Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un kura pamatā ir pienākums platību apsaimniekot vismaz līdz pogaļu atvēršanās brīdim.

Tā kā 4. protokolā nav ražošanas jēdziena definīcijas, ne no šī dokumenta teksta, ne konteksta nevar secināt, ka atbilstoši minētajam protokolam ražošanas jēdzienam būtu tāda piemērošanas joma, kas atšķirtos no tās, kāda tā būtu, ņemot vērā šī jēdziena parasto nozīmi, kas ir saistīta ar procesu, kuram ir vairāki posmi. Šajā sakarā 4. protokola preambulā iekļautā frāze par kokvilnas kā izejmateriāla nozīmi neparedz, ka minētais protokols attiecas tikai uz novāktu kokvilnu, bet, aplūkojot to saistībā ar preambulu, kurā tā ietilpst, ir jāsaprot kā tāda, ar kuru vienkārši tiek pievērsta uzmanība tam, ka kokvilnas kā izejmateriāla nozīmes dēļ kokvilnas atbalsta shēmai nevajadzētu nelabvēlīgi ietekmēt tirdzniecību ar trešām valstīm. Turklāt Regulas Nr. 4006/87 1. pantā, ar ko attiecībā uz kokvilnu tiek grozīts 4. protokols, iekļautais precizējums, ka 4. protokols attiecas uz kokvilnu, kas nav ne kārsta, ne ķemmēta un kam kombinētajā nomenklatūrā atbilst apakšpozīcija [Nr.] 5201 00, nekādā ziņā [no minētā protokola piemērošanas jomas] neizslēdz kokvilnu, kāda tā ir pogaļu atvēršanās brīdī. Šajā posmā tāpat kā vēlākā novākšanas posmā kokvilna parasti nav ne kārsta, ne ķemmēta.

(sal. ar 41.–45. un 49. punktu)

3. EKL 253. pantā prasītais pamatojums ir jāpielāgo attiecīgā tiesību akta raksturam un tajā skaidri un nepārprotami ir jānorāda iestādes, kas ir izdevusi tiesību aktu, argumentācija, lai ieinteresētās personas varētu uzzināt veiktā pasākuma pamatojumu un lai Kopienu tiesa varētu veikt attiecīgu kontroli. Netiek prasīts, lai pamatojumā tiktu norādīti visi atbilstošie faktiskie un juridiskie apstākļi, jo jautājums par to, vai tiesību akta pamatojums atbilst EKL 253. panta prasībām, ir jāizvērtē, ņemot vērā ne tikai tā tekstu, bet arī tā kontekstu, kā arī visas tās tiesību normas, kuras reglamentē attiecīgo jomu. Ja runa ir par vispārpiemērojamu tiesību aktu, pamatojumā var iekļaut, pirmkārt, tikai norādi uz vispārējo situāciju, kādā šis tiesību akts ir pieņemts, un, otrkārt, norādi uz vispārējiem mērķiem, kurus ar to ir paredzēts sasniegt. Tad, ja vispārpiemērojamā tiesību aktā ir norādīts galvenais iestādes izvirzītais mērķis, būtu pārmērīgi prasīt, lai tiktu norādīts īpašs pamatojums dažādām tehniska rakstura izvēlēm.

Regula Nr. 864/2004, ar ko groza Regulu Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, šiem nosacījumiem atbilst. Šajā sakarā minētās regulas preambulā pārredzamā un skaidrā veidā ir raksturota vispārējā situācija, kuras rezultātā Kopienu likumdevējs ir pieņēmis šo tiesību aktu, kā arī vispārējie izvirzītie mērķi. No piektā un sestā apsvēruma izriet galvenais izvirzītais mērķis – izveidot jauno kokvilnas atbalsta shēmu. Tādējādi Kopienu likumdevējam turklāt nebija pienākuma īpaši pamatot dažādas tehniska rakstura izvēles, piemēram, izvēli kultūratkarīgā atbalsta piešķiršanai par kokvilnu izvirzīt nosacījumu par kokvilnas audzēšanu līdz pogaļu atvēršanās brīdim.

(sal. ar 57.–60., 64. un 65. punktu)

4. Tiesību akts ir saistīts ar pilnvaru nepareizu izmantošanu tikai tad, ja, pamatojoties uz objektīvām, atbilstošām un saskanīgām pazīmēm, izrādās, ka tas ir pieņemts tikai vai vismaz galvenokārt tāpēc, lai sasniegtu nevis tajā norādītos, bet gan citus mērķus, vai lai izvairītos no procedūras, kas Līgumā īpaši paredzēta, lai rīkotos tādos apstākļos, kādi pastāv konkrētajā gadījumā.

(sal. ar 69. punktu)

5. Ja uzmanīgs un apdomīgs uzņēmējs var paredzēt, ka tiks pieņemts Kopienas pasākums, kas varētu ietekmēt tā intereses, uzņēmējs nevar uz tiesiskās paļāvības aizsardzības principu atsaukties pēc pasākumu pieņemšanas. Turklāt, lai arī šāds princips ir viens no Kopienu pamatprincipiem, uzņēmējiem nav pamata tiesiski paļauties, ka tiks saglabāta pašreizējā situācija, kas var tikt grozīta, Kopienu iestādēm īstenojot savu diskrecionāro varu, it īpaši tādā jomā kā tirgus kopīgā organizācija, kuras priekšmets tiek pastāvīgi pielāgots atkarībā no izmaiņām ekonomiskajā situācijā.

Šajā gadījumā apzinīgs un uzmanīgs uzņēmējs varēja paredzēt, ka tiks pieņemta Regula Nr. 864/2002, ar ko groza Regulu Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un ka tiks īstenota tajā paredzētā kokvilnas atbalsta shēmas reforma. Šī reforma ietilpst daudz plašākā pamatreformā, kas kopš 1992. gada tika apspriesta politiskā līmenī un kura īpaši bija paredzēta Komisijas 2003. gada paziņojumā, kurā bija iekļauts priekšlikums grozīt minēto Regulu Nr. 1782/2003 un par kuru tika sniegts atzinums, kas publicēts Oficiālajā Vēstnesī . Turklāt kokvilnas nozares atbalsta shēmā jau iepriekš bija veiktas vairākas svarīgas reformas.

(sal. ar 81., 83. un 84. punktu)

6. Ņemot vērā plašās izvērtēšanas pilnvaras, kas ir piešķirtas Kopienu likumdevējam kopējās lauksaimniecības politikas jomā, tikai šajā jomā pieņemta pasākuma acīmredzama neatbilstība kompetentās iestādes izvirzītajam mērķim var ietekmēt šāda pasākuma likumīgumu. Šīs pilnvaras, uz kuru izmantošanu attiecas ierobežota tiesu kontrole, patiešām ir saistītas ne tikai ar pieņemamo normu raksturu un piemērojamību, bet zināmā mērā arī ar pamata faktisko apstākļu konstatēšanu. Šāda tiesas kontrole, pat ja tā ir ierobežota, tomēr ir saistīta ar nosacījumu, ka Kopienu iestādēm ir jāspēj Tiesā pierādīt, ka tiesību akts tika pieņemts, efektīvi īstenojot savas izvērtēšanas pilnvaras, kas nozīmē, ka tika ņemti vērā visi atbilstošie pierādījumi un apstākļi, kas pastāvēja situācijā, kādu ir paredzēts reglamentēt ar šo tiesību aktu.

Ar darba samaksu saistītas nemainīgas izmaksas, piemēram, lauksaimnieku un viņu ģimenes locekļu darbaspēka izmaksas, nebija iekļautas aprēķinos un līdz ar to netika ņemtas vērā, Komisijai veicot salīdzinošo pētījumu attiecībā uz kokvilnas audzēšanas paredzamo rentabilitāti atbilstoši kokvilnas atbalsta shēmai, kas ieviesta ar Regulu Nr. 864/2004, ar ko groza Regulu Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un kas tika izmantota par pamatu, lai noteiktu kultūratkarīgā atbalsta par kokvilnu summu. Tomēr grūti ir apstrīdēt to, ka, aprēķinot kokvilnas ražošanas izmaksas un šī kultūrauga paredzamo rentabilitāti, ir jāņem vērā attiecīgās ar darba samaksu saistītās izmaksas.

Iespējamā kokvilnas atbalsta shēmas reformas ietekme uz attīrīšanas uzņēmumu ekonomisko stāvokli netika pārbaudīta. Kokvilnas ražošana ekonomiski nav iespējama, ja ražotāju reģionu tuvumā nav tādu uzņēmumu, kas darbojas ekonomiski stabilos apstākļos, jo kokvilnai pirms tās pārstrādes nav gandrīz nekādas preces vērtības un to nevar pārvadāt lielos attālumos. Līdz ar to kokvilnas ražošana un tās pārstrāde attīrīšanas uzņēmumos, šķiet, nenodalāmi ir savstarpēji saistīta. Tādējādi iespējamā kokvilnas atbalsta shēmas reformas ietekme uz attīrīšanas uzņēmumu ekonomisko dzīvotspēju ir pamata faktiskais apstāklis, kas ir jāņem vērā, lai novērtētu kokvilnas audzēšanas rentabilitāti.

Tādējādi Padome, kas ir pieņēmusi Regulu Nr. 864/2004, nav Tiesā pierādījusi, ka ar šo regulu ieviestā jaunā kokvilnas atbalsta shēma tika pieņemta, efektīvi īstenojot tai piešķirtās izvērtēšanas pilnvaras, kas nozīmē, ka bija jāņem vērā visi atbilstošie apstākļi, kādi pastāvēja attiecīgajā gadījumā. No tā izriet, ka, pamatojoties uz Kopienu iestāžu sniegtajiem datiem, Tiesa nevar pārbaudīt, vai Kopienu likumdevējs, nepārkāpjot tam šajā jomā piešķirtās plašās izvērtēšanas pilnvaras, varēja secināt, ka pietiek ar to, ka kultūratkarīgā atbalsta par kokvilnu summa ir noteikta 35 % apmērā no kopējās atbalstu summas, kas bija pieejama atbilstoši iepriekšējai atbalsta shēmai, lai nodrošinātu, ka tiek sasniegts Regulas Nr. 864/2004 piektajā apsvērumā paredzētais mērķis nodrošināt šī kultūrauga rentabilitāti un līdz ar to tā turpmāku audzēšanu, proti, mērķis, kas sakrīt ar Grieķijas Republikas pievienošanās akta 4. protokola 2. punktā paredzēto mērķi. Līdz ar to samērīguma princips ir pārkāpts.

(sal. ar 98., 117., 121., 122., 124., 126., 128. un 131.–135. punktu)

7. Saskaņā ar Regulas Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, 156. panta 2. punkta g) apakšpunktu, kas pievienots ar Regulas Nr. 864/2004 1. panta 28. punktu, jaunā kokvilnas atbalsta shēma, kas ir paredzēta Regulas Nr. 1782/2003 IV sadaļas 10.a nodaļā, sākot no 2006. gada 1. janvāra, ir piemērojama attiecībā uz kokvilnu, kas ir iesēta, sākot no minētā datuma. Tādējādi attiecīgo dalībvalstu lauksaimnieki varētu būt jau veikuši noteiktus pasākumus, lai pielāgotos šai shēmai un lai varētu saņemt tajā paredzēto atbalstu, vai vismaz īsā laika posmā tiem ir jāveic šādi pasākumi. Turklāt minēto dalībvalstu kompetentās iestādes jau varēja veikt pasākumus, kas ir vajadzīgi minētās shēmas īstenošanai, vai tām drīz ir jāveic šādi pasākumi. Ņemot vērā šos apstākļus un lai novērstu jebkādu tiesisko nenoteiktību saistībā ar shēmu, kas atbalstam kokvilnas nozarē ir piemērojama pēc Regulas Nr. 1782/2003 IV sadaļas 10.a nodaļas atcelšanas, ar minēto atcelšanu radītās sekas ir jāaptur līdz brīdim, kad saprātīgā termiņā tiks pieņemta jauna regula.

(sal. ar 139.–141. punktu)