LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 301/57

Prasība, kas celta 2008. gada 30. septembrī — SIAE/Komisija

(Lieta T-433/08)

(2008/C 301/95)

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Società Italiana degli Autori ed Editori — SIAE, Roma (Itālija) (pārstāvji — M. Siragusa, M. Mandel, L. Vullo, S. Valentino, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Lēmuma 3. pantu un 4. panta 2. punktu;

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

— piespriest veikt jebkādus citus pasākumus, kādus Pirmās instances tiesa uzskatītu par atbilstošiem, tai skaitā pierādījumu savākšanas pasākumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šajā lietā tiek apstrīdēts tas pats lēmums kā lietā T-392/08 AEPI/Komisija.

Savu prasījumu atbalstam prasītāja izvirza piecus prasības pamatus.

Ar savu pirmo izvirzīto prasības pamatu prasītāja norāda, ka ir pārkāpts un nepareizi piemērots EKL 81. pants, kā arī nav veikti pierādījumu savākšanas pasākumi, jo Komisija lēmumā ir konstatējusi saskaņotas darbības esamību, nesniedzot tam nekādus pierādījumus un norādot vien to, ka daudzi savstarpējās pārstāvniecības līgumi ierobežo licenšu piešķiršanas iespējas teritorijā, kurā jau darbojas cita autortiesību organizācija. Komisija šajā sakarā nav ņēmusi vērā to, ka daudzas autortiesību organizācijas uzskata, ka tās var vislabāk nodrošināt savu biedru tiesību ievērošanu, uzticot to darbus autortiesību organizācijām, kas var tiem nodrošināt efektīvu autortiesību aizsardzību, un ir pilnīgi skaidrs, ka tieši attiecīgajā teritorijā ilgu laiku pārstāvētās organizācijas var pilnībā izpildīt šo prasību.

Izvirzot otro prasības pamatu, prasītāja norāda, ka ir pārkāpts un nepareizi piemērots EKL 81. pants, un Lēmumā ietvertais pamatojums ir neloģisks, jo pati Komisija, mēģinot pierādīt uz vairāku teritoriju principu balstītas licenču vadības sistēmas lietderību mūzikas ierakstu pārraidei, izmantojot satelītu, kabeli vai internetu, gala rezultātā pierāda, ka autortiesību organizācijas nav veikušas vienlaicīgu darbību. Komisijas apgalvojumu būtībā atspēko viņas pašas minētie piemēri, proti, tas, ka autortiesību organizācijas ir piešķīrušas arī tādas licences, kas nosedz teritoriju, kas ir plašāka nekā tā teritorija, kurā darbojas kāda individuāla organizācija.

Izvirzot trešo prasības pamatu, prasītāja norāda, ka ir pārkāpts un nepareizi piemērots EKL 81. pants, jo gadījumā, ja Komisija konstatētu, ka pastāv saskaņota rīcība, šāda rīcība nekādi neierobežotu konkurenci tiktāl, ciktāl teritoriālā nodalīšana ir neatņemama autortiesību ekskluzīvā rakstura sastāvdaļa.

Ar ceturto izvirzīto prasības pamatu prasītāja norāda, ka Komisija ir pārkāpusi sacīkstes principu un pamatojuma neesamības dēļ — EKL 253. pantu, jo nav informējusi attiecīgās organizācijas par būtiskiem faktiska rakstura apstākļiem, uz kuriem tā ir pamatojusies, lai, ņemot vērā veiktās tirgus izpētes, atteiktos ņemt vērā SIAE piedāvātās saistības.

Piektajā izvirzītajā prasības pamatā prasītāja norāda, ka ir pārkāpts EKL 253. pants pamatojuma neesamības dēļ, kā arī samērīguma princips un tiesiskās drošības princips, kā arī to, ka Lēmuma 4. panta 2. punktā paredzētie pasākumi ir pretrunīgi un neloģiski. Tas, ka autortiesību organizāciju lūgtajai “pārskatīšanai” ir pilnīgi nenoteikts raksturs, nepamatoti nostāda SIAE nedrošības stāvoklī attiecībā uz tādu pasākumu noteikšanu, ko Komisija varētu uzskatīt par pietiekamiem, lai izbeigtu iespējamo saskaņoto rīcību. Turklāt tā kā Komisija expressis verbis ir atzinusi, ka tas, ka licences darbība ir ierobežota ar citas autortiesību organizācijas teritoriju, nav uzskatāms par konkurences ierobežojumu, likt autortiesību organizācijām divpusējā kārtībā pārskatīt teritoriālo sadali visās tām izsniegtajās atļaujās pārraidei pa satelītu, kabeli vai internetu, un iesniegt Komisijai visu šo pārskatīto savstarpējās pārstāvniecības līgumu kopiju, ir acīmredzamā pretrunā ar šo premisu. Turklāt tā kā Komisija liek veikt “divpusēju” teritoriālās sadales pārskatīšanu, tas, vai SIAE var pilnībā izpildīt Lēmuma 4. panta 2. punktu, katrā ziņā nav atkarīgs vienīgi no pašas šīs organizācijas lēmumu pieņemšanas kompetences, jo tai ir jāņem vērā arī pārējo 23 autortiesību organizāciju neatkarīgie viedokļi.