ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
12

No iesniedzējtiesas lēmuma izriet, ka no 2004. gada 16. septembra līdz 13. novembrim Plus uzsāka bonusu akciju “Ihre Millionenchance” (“Jūsu iespēja iegūt miljonu”), kuras ietvaros sabiedrība tika aicināta iegādāties tās veikalos pārdotās preces, lai krātu punktus. Sakrāti 20 punkti deva iespēju bez maksas piedalīties vai Deutscher Lottoblock (16 izložu sabiedrību valsts apvienība) izlozē.
9

15. pants par sadales sistēmas operatoru juridisku nodalīšanu, kas ir iekļauts Direktīvas V nodaļā ar virsrakstu “Sadales sistēmas ekspluatācija”, ir formulēts šādi: “1. Ja sadales sistēmas operators ietilpst vertikāli integrētā uzņēmumā, viņš ir neatkarīgs no pārējām darbībām, kas neattiecas uz sadali, vismaz tiktāl, ciktāl tas skar viņa juridisko formu, struktūru un lēmumu pieņemšanu. Šie noteikumi nerada pienākumu no vertikāli integrētā uzņēmuma nošķirt īpašumtiesības uz sadales sistēmas operatora aktīviem. 2. Papildus 1. punkta prasībām sadales sistēmas operators ir neatkarīgs no citām ar sadali nesaistītām darbībām, ciktāl tas attiecas uz organizatorisko struktūru un lēmumu pieņemšanu, ja tas ietilpst vertikāli integrētā uzņēmumā. Lai to panāktu, piemēro šādus minimālos kritērijus: a) personas, kas atbild par sadales sistēmas operatora vadību, nedrīkst iesaistīties integrētā elektroenerģijas uzņēmuma struktūrās, kas tieši vai netieši ir atbildīgas par elektroenerģijas ražošanu, pārvadi un piegādi ikdienā; b) jāveic atbilstīgi pasākumi, lai nodrošinātu to, ka tiek ņemtas vērā to personu profesionālās intereses, kas atbild par sadales sistēmas operatora vadību, lai tās varētu rīkoties neatkarīgi; c) sadales sistēmas operatoram faktiski ir tiesības pieņemt lēmumus neatkarīgi no integrētā elektroenerģijas uzņēmuma attiecībā uz aktīviem, kas vajadzīgi tīkla ekspluatācijai, uzturēšanai vai attīstībai. Tas neliedz veidot attiecīgus koordinācijas mehānismus, lai nodrošinātu mātessabiedrības ekonomisko un vadības uzraudzības tiesību aizsardzību attiecībā uz peļņu no aktīviem, ko meitasuzņēmumā netieši regulē saskaņā ar 23. panta 2. punktu. Tas jo īpaši ļauj mātessabiedrībai apstiprināt sadales sistēmas operatora gada finanšu plānu vai līdzvērtīgu instrumentu un noteikt vispārējus ierobežojumus attiecībā uz meitasuzņēmuma parādsaistībām. Tas neļauj mātessabiedrībai dot norādes par ikdienas darbību vai atsevišķiem lēmumiem par sadales līniju būvniecību vai modernizāciju, kas nepārsniedz apstiprinātā finanšu plāna vai līdzvērtīga instrumenta noteikumus; d) sadales sistēmas operators izstrādā atbilstības programmu, kurā izklāstīti pasākumi, kas veikti, lai nodrošinātu diskriminējošas rīcības nepieļaušanu, un nodrošina atbilstīgu kontroli pār tās ievērošanu. Programmā ir izklāstīti konkrēti darbinieku pienākumi, kas jāveic, lai sasniegtu šo mērķi. Persona vai iestāde, kas atbild par atbilstības programmas kontroli, iesniedz 23. panta 1. punktā minētajai [regulatīvajai] iestādei gada ziņojumu par veiktajiem pasākumiem, un šo ziņojumu publicē. Dalībvalstis var nolemt nepiemērot 1. un 2. punktu integrētiem elektroenerģijas uzņēmumiem, kas apkalpo mazāk nekā 100000 pieslēgtu patērētāju, vai apkalpo mazas, izolētas sistēmas.”
31

Pirmkārt, attiecībā uz jautājumu par juridisko personu brīvību veikt uzņēmējdarbību prasītājs pamata lietā norāda, ka nevienā Nolīguma noteikumā juridiskās personas neesot tieši izslēgtas no šīs brīvības izmantošanas. Nolīguma preambulas noteikumos esot atsauce uz personām, nenošķirot fiziskas personas no juridiskām personām, un personu brīva pārvietošanās esot pamatota ar acquis communautaire. Turklāt Nolīguma 16. panta 1. punktā esot skaidra atsauce uz to, ka līgumslēdzējas puses veicot visus nepieciešamos pasākumus, lai to attiecībās tiesības un pienākumi būtu vienādi ar tiem, kuri noteikti ar Kopienas tiesību aktiem, uz kuriem tajā ir atsauce. Līdz ar to ar Nolīgumā garantēto fizisko personu brīvību veikt uzņēmējdarbību varot interpretēt kā tādu, kas attiecoties arī uz juridiskām personām.
33

No pastāvīgās judikatūras arī izriet, ka, lai nodrošinātu tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principu ievērošanu, Kopienu materiālās tiesību normas ir jāinterpretē tā, ka tās attiecas uz situācijām, kas radušās pirms to stāšanās spēkā, tikai tad, ja no to redakcijas, mērķiem vai struktūras skaidri izriet, ka tām ir jāpiešķir šāds spēks (skat. it īpaši 1982. gada 10. februāra spriedumu lietā 21/81 Bout, Recueil, 381. lpp., 13. punkts; spriedumu lietā C-34/92 GruSa Fleisch, Recueil, I-4147. lpp., 22. punkts, un iepriekš minēto spriedumu lietā Pokrzeptowicz-Meyer, 49. punkts).
38

Kā tas izriet no Tiesas judikatūras, ja darījums sastāv no virknes elementu un darbību, ir jāņem vērā visi apstākļi, kuros attiecīgais darījums tiek veikts, lai noteiktu to, vai pastāv divi vai vairāki atsevišķi darījumi vai vienots darījums (šajā sakarā it īpaši skat. iepriekš minētos spriedumus lietā Levob Verzekeringen un OV Bank, 19. punkts, kā arī lietā Aktiebolaget NN, 21. punkts). Līdz ar to pretēji tam, ko apgalvo Don Bosco un Nīderlandes valdība, lai noteiktu, vai attiecīgais darījums ir atbrīvots no PVN, ir jāņem vērā tādi papildu pakalpojumi kā otrajā un trešajā prejudiciālajā jautājumā norādītie, ko, iespējams, veicis nekustamā īpašuma pārdevējs.
7

Minētās direktīvas 8. pantā ar nosaukumu “Noteikums par drošību” dalībvalstīm ļauj veikt šādus pasākumus: “1. Ja kāda dalībvalsts konstatē, ka 4. panta 1. punktā un 2. punkta otrajā ievilkumā minētās ierīces, pat pareizi uzstādītas, uzturētas un lietotas tām paredzētajā nolūkā, var kaitēt slimnieku, lietotāju un attiecīgos gadījumos arī citu cilvēku veselībai un/vai drošībai, tā veic visus atbilstīgos pagaidu pasākumus, lai šādas ierīces izņemtu no apgrozības vai aizliegtu, vai arī ierobežotu to laišanu tirgū vai ieviešanu. Dalībvalstis nekavējoties informē Komisiju par visiem šādiem pasākumiem, pamatojot savu lēmumu un jo īpaši norādot, vai neatbilstība šai direktīvai ir saistīta ar: a) 3. pantā minēto pamatprasību nepildīšanu; b) 5. pantā minēto standartu nepareizu piemērošanu, ja ir apgalvots, ka standarti ir piemēroti; c) pašu standartu nepilnībām. 2. Komisija apspriežas ar ieinteresētajām personām, tiklīdz tas iespējams. Ja pēc šādām apspriedēm Komisija konstatē, ka: — pasākumi ir pamatoti, tā tūlīt par to informē dalībvalsti, kas tos ierosinājusi, kā arī pārējās dalībvalstis; ja 1. punktā minētais lēmums attiecas uz standartu nepilnībām, Komisija, apspriedusies ar ieinteresētajām personām, divu mēnešu laikā nodod lietu 6. panta 1. punktā minētajai komitejai, ja dalībvalsts, kas pieņēmusi šādu lēmumu, ir nolēmusi uzturēt to spēkā, un sāk 6. pantā minētās procedūras, — pasākumi nav pamatoti, tā tūlīt informē par to dalībvalsti, kas tos ierosinājusi, kā arī ražotāju vai viņa Kopienā reģistrēto pilnvaroto pārstāvi. 3. Ja kādai prasībām neatbilstošai ierīcei ir CE [EK] zīme, kompetentā dalībvalsts attiecīgi vēršas pret marķētāju un informē par to Komisiju un pārējās dalībvalstis. 4. Komisija nodrošina to, ka dalībvalstis ir pastāvīgi informētas par šīs procedūras gaitu un iznākumu.”
15

R. Slanina laika posmā no 1998. gada 1. janvāra līdz par savu meitu Ninu saņēma ģimenes pabalstu un nodokļa atlaidi kopā EUR 10884,95, no kuriem EUR 7824,79 ģimenes pabalstu un EUR 3060,16 nodokļa atlaidi. Ar Finanzamt (nodokļu palāta) Mödling (Austrija) lēmumu šīs summas no viņas tika atprasītas, jo kopš 1997. gada viņa ar savu meitu pastāvīgi dzīvo Grieķijā. Minētā Finanzamt faktiski uzskatīja, ka nav izpildīts viens no ģimenes pabalsta piešķiršanas nosacījumiem saskaņā ar FLAG 2. panta 8. punktu, proti, kas saistīts ar interešu centra noteikšanu un bērna pastāvīgo dzīvesvietu Austrijā.
11

No lietas materiāliem izriet, ka, lai izgatavotu šīs tauvas, Ziemeļkorejā šim nolūkam aprīkotā uzņēmumā speciālās mehāniskās iekārtās tiek savītas kopā vītās troses, kas sastāv no vairākiem stiepļu vijumiem. Atkarībā no paredzamā izmantošanas veida tērauda tauvas šajā uzņēmumā tiek sadalītas garenās daļās, samontētas, sapresētas, impregnētas, saplacinātas, savienotas kopā un/vai pārklātas ar krāsu.
6

Ar Komisijas 2005. gada 19. decembra Regulu (EK) Nr. 2083/2005, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/17/EK un 2004/18/EK par to piemērošanas robežvērtībām līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrās (OV L 333, 28. lpp.), tika grozīts 7. panta b) punkts Direktīvā 2004/18, tā versijā, kas izriet no Komisijas 2004. gada 28. oktobra Regulas (EK) Nr. 1874/2004 (OV L 326, 17. lpp.), 236000 euro summu aizstājot ar 211000 euro par periodu no 2006. gada 1. janvāra līdz 2007. gada 1. janvārim.
22

No lēmuma uzdot prejudiciālu jautājumu izriet, ka, pirmkārt, lai nodokļu maksātājam noteiktu ienākuma nodokļa aprēķina bāzi Vācijā, zaudējumi, kuri tiek ciesti no īpašuma, kurš atrodas Vācijā, izīrēšanas, var tikt ņemti vērā to rašanās gadā. Turpretī saskaņā ar EStG 2.a panta 1. punkta pirmā teikuma 6) punkta a) apakšpunktu īres zaudējumi, kuri ir radušies no nekustamā īpašuma, kurš neatrodas valsts teritorijā, tiek atskaitīti vienīgi no pozitīvajiem ienākumiem, kuri no šī īpašuma izīrēšanas rodas vēlāk.
39

Gan no minētā 2. noteikuma 6. punkta, gan no konteksta, kādā šī tiesību norma atrodas, izriet, ka tās mērķis ir izvairīties no tā, ka tiek zaudētas tiesības, kas izriet no darba tiesiskajām attiecībām, kuras ir iegūtas vai tiek iegūtas un kuras ir darba ņēmēja rīcībā, tiklīdz viņš uzsāk bērna kopšanas atvaļinājumu, kā arī garantēt, ka, minētajam bērna kopšanas atvaļinājumam beidzoties, attiecībā uz šīm tiesībām viņš atradīsies tādā pašā situācijā, kādā viņš bija pirms bērna kopšanas atvaļinājuma (šajā sakarā skat. 2009. gada 16. jūlija spriedumu lietā C-537/07 Gómez-Limón, Krājums, I-6525. lpp., 39. punkts).
13

Noteikumu par kopējo lauksaimniecības politiku — atbalsts ienākumiem 2006 (Regeling GLB-inkomenssteun 2006, turpmāk tekstā — “Regeling”) 16. pantā ir paredzēts: “1. Tiesības uz maksājumu no valsts rezerves var tikt piešķirtas tikai: [..] c) lauksaimniekiem, kuri saskaņā ar Regulas Nr. 795/2004 21. pantu ir veikuši ieguldījumus ražošanas jaudas palielināšanā vai nopirkuši zemi, ja tie pierāda ministram, ka saskaņā ar Regulas Nr. 795/2004 21. pantu vēlākais 2004. gada 15. maijā: — ir ieguldījuši mājdzīvnieku novietņu kapacitātē vai nomā šīs mājdzīvnieku novietnes vismaz sešus gadus; — ir iegādājušies zemi vai nomā šo zemi vismaz sešus gadus; — ir iegādājušies mājdzīvniekus, par kuriem saskaņā ar Regulas Nr. 1782/2003 VI pielikumu tie var saņemt tiešo maksājumu; [..] d) lauksaimniekiem, kuri saskaņā ar Regulas Nr. 795/2004 22. pantu nomā vai iegādājas zemi, pierādot ministram, ka šīs zemes ņemtas nomā vai iegādātas vēlākais 2004. gada 15. maijā. [..] 2. Lauksaimnieki, uz kuriem attiecas šī panta 1. punkta b) un d) apakšpunkts, var iegūt tiesības uz maksājumu no valsts rezerves, tikai ja: a) ražošanas jaudas palielināšanas rezultātā vai saņemot pārvaldījumā, iegādājoties vai nomājot subsidējamu zemi Regulas Nr. 1782/2003 44. panta 2. punkta izpratnē nākamajā gadā viņi iegūst: i) lielāku mājdzīvnieku novietņu kapacitāti, ii) vairāk mājdzīvnieku, kuri saskaņā ar Regulas Nr. 1782/2003 VI pielikumu var dot tiesības uz tiešo maksājumu; [..] nekā tā ražošanas jauda vai zeme, kas bija pieejama pārskata periodā. b) uz šī pamata ir saņēmuši vairāk tiešo maksājumu, kas aprēķināti saskaņā ar 17. pantu, un c) šī papildu ražošanas jauda vai šī papildus zeme vēl nedod tiesības uz tiesību uz maksājumu vai pamatmaksājumu piešķiršanu pārskata periodā. 3. Lūgumus noteikt tiesības uz maksājumu no valsts rezerves iesniedz saskaņā ar 11. pantu.”
76

Ņemot vērā iepriekš minēto, uz trešo jautājumu ir jāatbild, ka Direktīvas 76/207 2. pants, skatīts kopā ar tās 3. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, kāds ir noteikts ar Darba kodeksa L. 337-1. pantu, kurš īpaši attiecas uz Direktīvas 92/85 10. pantā paredzēto aizsardzību strādājošu grūtnieču, sieviešu, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošu sieviešu, kas baro bērnu ar krūti, atlaišanas no darba gadījumā, saskaņā ar kuru strādājošai grūtniecei, kas atlaista no darba grūtniecības laikā, ir atņemtas tiesības celt zaudējumu atlīdzības prasību, lai gan šāda iespēja pastāv visiem pārējiem darbiniekiem, kas atlaisti no darba, jo šāds tiesību aizsardzības līdzekļu ierobežojums ir mazāk labvēlīga attieksme pret sievieti saistībā ar grūtniecību. Tas īpaši attiecas uz gadījumu, kad vienīgajai prasībai, kas pieejama šo darbinieču atlaišanas no darba gadījumā, paredzētie procesuālie noteikumi neatbilst tiesību, kas attiecīgajai personai piešķirtas Kopienu tiesībās, efektīvas aizsardzības tiesā principam, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
10

Pirmā iebilduma ietvaros saistībā ar prasību saņemt atļauju pirms saimnieciskās darbības uzsākšanas, kas Komisijas daļējās atteikšanās no prasības dēļ kļuvis par tās vienīgo iebildumu, Komisija pārmet Beļģijas Karalistei, ka tā nepamatoti ierobežo darba ņēmēju, kas ir trešo valstu pilsoņi, norīkošanu darbā, ko veic Kopienu uzņēmumi, kas darbojas pakalpojumu sniegšanas brīvības ietvaros, kad viņi tiek norīkoti darbā no dalībvalsts, kas pilnībā nepiemēro Šengenas acquis noteikumus, vai kad viņi tiek norīkoti darbā uz laika posmu, kas ilgāks par trim mēnešiem, no dalībvalsts, kas pilnībā piemēro Šengenas acquis noteikumus. Šajos gadījumos Beļģijas Karaliste darba ņēmējiem, kuri vēlas tikt norīkoti darbā šajā dalībvalstī, nosaka prasību, ka viņiem iepriekš jāsaņem vīza vai pagaidu uzturēšanās atļauja, veicot sarežģītu procedūru, kuras mērķis ir pārbaudīt, vai darba ņēmēju norīkošana darbā atbilst judikatūras kritērijiem, kas izriet no 1994. gada 9. augusta sprieduma lietā C-43/93 Vander Elst (Recueil, I-3803. lpp.).
3

Direktīvas 90/435 2. pants ir izteikts šādi: “Šajā direktīvā “dalībvalsts sabiedrība” ir ikviena sabiedrība: a) kas pastāv kādā no šīs direktīvas pielikumā uzskaitītajām juridiskām formām; b) ko, uzliekot nodokļus, saskaņā ar kādas dalībvalsts nodokļu likumiem uzskata par tādu, kas rezidē tajā, un ko saskaņā ar nodokļu divkāršas uzlikšanas novēršanas nolīgumu, kas noslēgts ar kādu trešo valsti, neatzīst par tādu, kura, uzliekot nodokļus, nerezidē Kopienā; c) kam turklāt ir uzliekams kāds no šādiem nodokļiem bez izvēles tiesībām vai tiesībām saņemt atbrīvojumu no šā nodokļa: [..] — impôt sur les sociétés [sabiedrību ienākumu nodoklis] Francijā, [..] vai ikviens cits nodoklis, ar ko var aizstāt kādu no iepriekš minētajiem nodokļiem.”
10

2006. gada 11. augusta vēstulē Komisija informēja apelācijas sūdzības iesniedzēju par to, ka tā uzskata, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja neizpilda Pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmās daļas otrajā ievilkumā paredzēto kritēriju un ka līdz ar to tā nevar tikt atzīta par uzņēmumu, kurš darbojas tirgus ekonomikas apstākļos. Komisija uzskatīja, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas grāmatvedības uzskaite, kā arī revīzijas ziņojumi neizpilda starptautiskos grāmatvedības standartus (International Accounting Standards; turpmāk tekstā — “IAS standarti”). Ar 2006. gada 15. septembra vēstuli Komisija atbildēja uz apelācijas sūdzības iesniedzējas sniegtajiem apsvērumiem un to informēja par savu lēmumu neatzīt to par uzņēmumu, kurš darbojas tirgus ekonomikas apstākļos.
44

Tomēr no šī konstatējuma nevar secināt, ka dalībvalsts pieņemtiem noteikumiem nolūkā īstenot aktu, uz kuru attiecas LES, nav piemērojama to likumības pārbaude no Kopienu tiesību viedokļa.
23

Tāpat no minētās preambulas izriet, ka konvencijas mērķis ir noteikt vienveidīgas normas attiecībā uz tiesībām, kas piemērojamas līgumsaistībām, neatkarīgi no vietas, kur tiek taisīts spriedums. Kā izriet no Ziņojuma par konvenciju par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām, ko sagatavojuši Mario Džuliano [Mario Giuliano], Milānas Universitātes profesors, un Pols Lagards [Paul Lagarde], Parīzes I universitātes profesors (OV 1980, C 282, 1. lpp.; turpmāk tekstā — “Džuliano un Lagarda ziņojums”), minētā konvencija ir tapusi, lai likvidētu traucēkļus, kas rodas dažādu kolīziju normu dēļ līgumu jomā. Konvencijas mērķis ir paaugstināt tiesiskās drošības līmeni, nostiprinot uzticēšanos tiesisko attiecību stabilitātei, un iegūto tiesību aizsardzību visā privāttiesību jomā.
30

Otrkārt, runājot par pierādīšanas pienākuma sadalījumu, ievērojot nevainīguma prezumpciju, lai noteiktu Regulas Nr. 338/97 B pielikumā ierakstīto dzīvnieku sugu īpatņu iegūšanas likumību, jāatgādina, ka nevainīguma prezumpcija, kas it īpaši ir noteikta 1950. gada 4. novembrī Romā parakstītās Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta 2. punktā, ir daļa no pamattiesībām, kuras, kā jau noteikts Tiesas pastāvīgajā judikatūrā, turklāt apstiprinātas Vienotā Eiropas akta preambulā un Līguma par ES 6. panta 2. punktā, ir aizsargātas Kopienu tiesību sistēmā (skat. it īpaši spriedumu lietā C-199/92 P Hüls/Komisija, Recueil, I-4287. lpp., 149. punkts, un lietā C-235/92 P Montecatini/Komisija, Recueil, I-4539. lpp., 175. punkts).
12

No iesniedzējtiesas lēmuma izriet, ka nodokļu jomā, interpretējot Itālijas Civilkodeksa 2909. pantu, Itālijas tiesas ilgu laiku ir turpinājušas ievērot spriedumu nošķiršanas principu, saskaņā ar kuru katrs taksācijas gads ir neatkarīgs no citiem gadiem un ir saistīts ar atšķirīgām nodokļu maksātāja un nodokļu iestādes tiesiskajām attiecībām salīdzinājumā ar iepriekšējiem un nākamajiem taksācijas gadiem, līdz ar to, ja par strīdiem, kas attiecas uz atšķirīgiem viena un tā paša nodokļa taksācijas gadiem (pat par līdzīgiem jautājumiem), ir taisīti atsevišķi nolēmumi, katrs strīds saglabā savu neatkarību un lēmumam, ar ko ir izbeigts strīds, nav nekāda res judicata spēka attiecībā uz strīdiem, kuri attiecas uz citiem taksācijas gadiem.
46

Visbeidzot, konsultāciju ar darba ņēmēju pārstāvjiem būtība un efektivitāte ir saistīta ar to, ka ir jānosaka faktori, kas ir jāņem vērā to laikā, jo konsultācijas nav iespējams pienācīgi īstenot saskaņā ar to mērķiem, ja nav noteikti atbilstošie apstākļi, kas attiecas uz paredzēto kolektīvo atlaišanu. Jāpiebilst, ka saskaņā ar Direktīvas 98/59 2. panta 2. punkta noteikumiem tās mērķi ir izvairīties no darba līgumu izbeigšanas un samazināt izbeidzamo darba līgumu skaitu, kā arī mazināt darbinieku atlaišanas sekas (skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Junk, 38. punkts). Ja lēmumu, kura rezultātā notiks kolektīvā atlaišana, ir tikai paredzēts pieņemt un ja tādējādi šāda atlaišana ir tikai iespējama un atbilstošie faktori konsultāciju īstenošanai nav zināmi, minētie mērķi nevar tikt sasniegti.
15

Likuma par elektroenerģijas nodokli 50. panta ar nosaukumu “Atbrīvojums no nodokļa par biodegvielu un biodegmaisījumiem” 1. un 2. punktā ir paredzēts: “1. Nodokļu maksātājs var lūgt, lai viņam piemēro atbrīvojumu no nodokļa par energoproduktiem, par kuriem neapstrīdami tiek iekasēts nodoklis un kuros ietilpst biodegviela vai biodegmaisījumi. [..] Atbrīvojumu no nodokļa, ievērojot 2. punkta trešā teikuma noteikumus, piešķir līdz 2009. gada 31. decembrim. 2. Atbrīvojumu no nodokļa piešķir tādā apmērā, kādā ir jāmaksā nodoklis par biodegvielas vai biodegmaisījumu daļu. Atkāpjoties no pirmā teikuma, energoproduktiem [..], kuros kā biodegmaisījumi ietilpst taukskābju vai augu eļļas metilesteri, piemēro tikai daļēju atbrīvojumu no nodokļa atbilstoši taukskābju vai augu eļļas metilesteru daļai tajos. Atbrīvojuma no nodokļa apmērs [..] 2) uz 1000 l augu eļļas ir līdz 2007. gada 31. decembrim EUR 470,40 no 2008. gada 1. janvāra līdz EUR 370,40 no 2009. gada 1. janvāra līdz EUR 290,40 no 2010. gada 1. janvāra līdz EUR 210,40 no 2011. gada 1. janvāra līdz EUR 140,40 no 2012. gada 1. janvāra EUR 20,40 [..].”
9

Madrid Movilidad SA koplīguma (2006. gada 18. oktobraBOCM, turpmāk tekstā — “koplīgums”) 17. pantā ir noteikts: “17.1. Ilgums Apmaksāta ikgadējā atvaļinājuma laiks, ko nevar aizstāt ar naudas kompensāciju, ir 22 darba dienas (no pirmdienas līdz piektdienai) vai attiecīgā gadījumā — atbilstošs proporcionāls laiks, ja nostrādātais laiks nav pilns gads. Šīs atvaļinājuma dienas nevar tikt apvienotas ar personiskām vajadzībām izmantotajām dienām. Tā pati proporcija piemērojama darbiniekiem, kas jebkāda iemesla dēļ kādu laikposmu gadā nestrādā, ja nepieciešams, atbilstošā aprēķinā pieskaitot vai atņemot dienas no izmantojamā atvaļinājuma. 17.2. Atvaļinājuma periods Tas ir no 1. janvāra līdz 31. decembrim: 11 atvaļinājuma darba dienas obligāti jāizmanto laikposmā no 1. jūlija līdz 15. septembrim ar nosacījumu, ka šajā laikposmā strādā vismaz 50% darbinieku. Atvaļinājumu laikposmā no 1. janvāra līdz 30. jūnijam un no 15. septembra līdz 31. decembrim brīvprātīgi izmanto personas, kas to pieprasījušas mēnesi iepriekš, un to var izmantot augstākais 10% attiecīgās profesionālās grupas darbinieku. 17.3. Uzņēmuma padome apņemas uzņēmumam gada pirmajos trīs mēnešos iesniegt [darbinieku uzvārdus ietverošu] priekšlikumu par dažādām atvaļinājuma kārtām, lai apmierinātu uzņēmuma darba vajadzības. 17.4. Vienas profesionālās kategorijas darba ņēmēji var savstarpēji apmainīties ar atvaļinājuma laikposmiem, pat ja viņi nodarbināti dažādās darba grupās un darba veikšanas vietās, ja vien uzņēmuma vadība šādu apmaiņu atļauj. Principā ir atļautas jebkādas izmaiņas, kas neietekmē noteikto procentuālo minimumu un tātad arī uzņēmuma darbību. 17.5. Ja uzņēmums šīs atvaļinājuma kārtas ir apstiprinājis, par tām divus mēnešus pirms to īstenošanas tiek informēti darba ņēmēji un tās var tikt grozītas līdz 45 dienām pirms to īstenošanas. Tomēr, ja ir kāda pamatota nepieciešamība, paritārā komisija izvērtē, vai šīs izmaiņas ir atļaujamas, pat ja nav ievēroti norādītie termiņi.”
83

Tiesa ir arī nospriedusi, ka pieprasīt no dividenžu izmaksātājas sabiedrības rezidences valsts, lai tā nodrošina, ka akcionāram nerezidentam izmaksātajai peļņai netiek vairākkārtīgi uzlikts nodoklis vai nepastāv nodokļu dubultā ekonomiskā uzlikšana, atbrīvojot no nodokļa šo peļņu par labu dividenžu izmaksātājai sabiedrībai vai piešķirot minētajam akcionāram nodokļu priekšrocību, kas atbilst dividenžu izmaksātājas sabiedrības par minēto peļņu samaksātajam nodoklim, nozīmētu, ka šai valstij ir jāatsakās no savām tiesībām uzlikt nodokli ienākumam, kas rodas no tās teritorijā veiktas saimnieciskas darbības (iepriekš minētais spriedums lietā Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, 59. punkts).
a)

No dienas, kad veikta reģistrācija vai ieraksts [..], preču zīmes aizsardzība ikvienā no attiecīgajām līgumslēdzējām pusēm ir tāda pati, kāda tā būtu, ja preču zīme būtu tieši deponēta šīs līgumslēdzējas puses iestādē. Ja Starptautiskajam birojam nav paziņots par atteikumu [..] vai arī vēlāk atsaukts atteikums, par kuru paziņots [..], preču zīmes aizsardzība attiecīgajā līgumslēdzējā pusē no minētās dienas ir tāda pati, kāda tā būtu, ja preču zīmi būtu reģistrējusi šīs līgumslēdzējas puses iestāde.
40

Pakalpojumi, kurus sniedzot, tiek izpildītas no pasažieru gaisa pārvadājuma līguma izrietošās saistības, faktiski ir pasažieru reģistrācija, kā arī iekāpšana lidmašīnā un viņu uzņemšana uz lidmašīnas klāja izlidošanas vietā, kas ir paredzēta attiecīgajā pārvadājuma līgumā, gaisa kuģa izlidošana paredzētajā laikā, pasažieru un viņu bagāžas pārvešana no izlidošanas vietas uz ielidošanas vietu, pasažieru apkalpošana lidojuma laikā un, visbeidzot, pasažieru izkāpšana drošos apstākļos šajā līgumā paredzētajā nolaišanās vietā un laikā. Šādā aspektā iespējamām gaisa kuģa nosēšanās vietām nav arī pietiekamas saiknes ar galvenajiem pakalpojumiem, kas izriet no minētā līguma.