33

Šādos apstākļos Landgericht München I (Minhenes I apgabaltiesa, Vācija) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Vai Direktīvas 2000/31 12. panta 1. punkta pirmā teikuma daļa, aplūkojot to kopā ar šīs direktīvas 2. panta a) punktu un ar Direktīvas 98/34 1. panta 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka vārdkopa “parasti [sniedz] par atlīdzību” nozīmē, ka valsts tiesai jākonstatē, vai: a) konkrētā persona, kura izmanto pakalpojuma sniedzēja statusu, šo konkrēto pakalpojumu parasti sniedz par atlīdzību, vai b) tirgū ir tādi pakalpojuma sniedzēji, kas šo pakalpojumu vai līdzīgus pakalpojumus sniedz par atlīdzību, vai c) vairums šo vai līdzīgu pakalpojumu tiek piedāvāti par atlīdzību? 2) Vai Direktīvas 2000/31 12. panta 1. punkta pirmā teikuma daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka vārdkopa “piekļuves nodrošināšana komunikāciju tīklam” nozīmē, ka direktīvai atbilstošai nodrošināšanai svarīgi ir vienīgi tas, ka piekļuve komunikāciju tīklam (piemēram, internetam) ir sekmīgi nodrošināta? 3) Vai Direktīvas 2000/31 12. panta 1. punkta pirmā teikuma daļa, aplūkojot to kopā ar šīs direktīvas 2. panta b) punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz “sniegt” šīs direktīvas minētā 2. panta b) punkta izpratnē pietiek, ka informācijas sabiedrības pakalpojums tiek faktiski padarīts pieejams, tātad konkrētajā gadījumā tiek nodrošināta atvērta [vietējā bezvadu tīkla] WLAN nodošana lietošanai, vai tomēr ir nepieciešama, piemēram, arī “reklamēšana”? 4) Vai Direktīvas 2000/31 12. panta 1. punkta pirmā teikuma daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka vārdkopa “nav atbildīgs par pārraidīto informāciju” nozīmē, ka autortiesību pārkāpuma dēļ cietušās personas varbūtējie prasījumi pret piekļuves nodrošinātāju par atturēšanos no darbības, kaitējuma atlīdzību, brīdināšanas izdevumu un tiesas izdevumu samaksu ir neiespējami principā vai katrā ziņā tikai attiecībā uz pirmo konstatēto autortiesību pārkāpumu? 5) Vai Direktīvas 2000/31 12. panta 1. punkta pirmā teikuma daļa, aplūkojot to kopā ar tās 12. panta 3. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstis valsts tiesai tiesvedībā nedrīkst ļaut pieņemt pret piekļuves nodrošinātāju vērstu rīkojumu, saskaņā ar kuru turpmāk tam ir jāatturas no iespējas sniegšanas trešajām personām, lai tās, izmantojot interneta savienojumu, padarītu pieejamu elektroniskai izgūšanai tiešsaistes apmaiņas platformās konkrētu ar autortiesībām aizsargātu darbu? 6) Vai Direktīvas 2000/31 12. panta 1. punkta pirmā teikuma daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka pamatlietas apstākļos Direktīvas 2000/31 14. panta 1. punkta b) apakšpunkta noteikums ir pēc analoģijas jāpiemēro tiesībām panākt aizliegumu? 7) Vai Direktīvas 2000/31 12. panta 1. punkta pirmā teikuma daļa, aplūkojot to kopā ar šīs direktīvas 2. panta b) punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka vienīgās uz pakalpojuma sniedzēju attiecināmās prasības ir tās, ka pakalpojuma sniedzējs ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kas sniedz informācijas sabiedrības pakalpojumu? 8) Ja atbilde uz septīto jautājumu ir noliedzoša, kādas papildu prasības, ņemot vērā Direktīvas 2000/31 2. panta b) punkta interpretāciju, ir izvirzāmas pakalpojuma sniedzējam? 9) Vai Direktīvas 2000/31 12. panta 1. punkta pirmā teikuma daļa, ņemot vērā pamattiesībās noteikto intelektuālā īpašuma aizsardzību, kas izriet no tiesībām uz īpašumu (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 2. punkts), kā arī Direktīvā 2001/29 un Direktīvā 2004/48 paredzētos noteikumus un ņemot vērā informācijas brīvību un Savienības pamattiesībās garantēto darījumdarbības brīvību (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. pants), ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj valsts tiesas nolēmumu [..], ja šajā nolēmumā tiek noteikts, ka piekļuves nodrošinātājam turpmāk ir jāatturas no iespējas sniegšanas trešajām personām, izmantojot konkrētu interneta savienojumu, padarīt pieejamu elektroniskai izgūšanai tiešsaistes apmaiņas platformās (peer-to-peer) konkrētu, ar autortiesībām aizsargātu darbu vai tā daļas, pretējā gadījumā paredzot naudas sodu, un līdz ar to piekļuves nodrošinātājam ir iespēja izvēlēties, kādus konkrētus tehniskos pasākumus viņš veic, lai izpildītu šo rīkojumu? 10) Vai tas pats attiecas arī uz situāciju, kurā piekļuves nodrošinātājs faktiski var izpildīt tiesas noteikto aizliegumu tikai tādējādi, ka tas atslēdz piekļuvi internetam vai to nodrošina ar paroli, vai arī pārbauda visu komunikāciju, kas tiek veikta, izmantojot šo pieslēgumu, lai pārbaudītu, vai attiecīgais ar autortiesībām aizsargātais darbs atkal netiek pretlikumīgi pārraidīts, ja tas jau ir zināms pašā sākumā, nevis noskaidrojās tikai piespiedu izpildes vai soda noteikšanas procedūrā?”