ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Pirmais pamats attiecas uz Regulas Nr. 1306/2013 (2) 52. panta 1. punkta pārkāpumu, piemērojot finanšu korekciju, pamatojoties uz kļūdainiem faktu konstatējumiem un kļūdainu tiesību interpretāciju. — Polijas Republika apgalvo, ka, pamatojoties uz apstrīdēto lēmumu, no Savienības finansējuma izslēgtās summas ir iztērētas atbilstoši tiesību normām par īstenošanas noteikumiem īpašā atbalsta īstenošanai tabakas nozarē, tas ir, Regulai Nr. 73/2009 (3), Regulai Nr. 1120/2009 (4), kā arī Regulai Nr. 1122/2009 (5). Polijas iestāžu atbalsta īstenošanas metode arī atbilstot gan valsts tiesību aktiem, gan Komisijai iesniegtajai tā dēvētajai Darbību programmai, kas tiek īstenotas Polijā saistībā ar Regulas Nr. 73/2009 68. pantā paredzēto īpašo atbalstu. — Attiecībā uz iebildumu daļu, kas attiecas uz pārbaudi uz vietas ražotāja līmeni, Polijas Republika norāda, ka ne no Savienības tiesībām, ne no valsts tiesībām neizriet ražotāju pienākums piegādāt visu saražoto tabaku pirmajam pārstrādātājam. Polijas pārbaudes uz vietas sistēma pilnībā ļaujot efektīvi pārbaudīt visu nosacījumu izpildi atbalsta saņemšanai. — Attiecībā uz iebildumu daļu, kas attiecas uz pārbaudi uz vietas savākšanas punktā, Polijas Republika norāda, ka šī pārbaude pilnībā nodrošinot visu kvalitātes prasību pārbaudi, kādām ir jāatbilst jēltabakai, kam ir piešķirams atbalsts, tostarp it īpaši prasību pārbaudi, kas attiecas uz mitrumu, kā arī smilšu un netīrumu saturu. — Savukārt attiecībā uz Komisijas iebildumu par to, ka nav īpašas samazinājumu un nepiešķiršanas sistēmas, Polijas Republika apgalvo, ka Polijas sankciju sistēma īpašā atbalsta tabakas nozarei jomā pilnībā atbilst Regulas Nr. 73/2009 21. panta 1. punktam. Šī sistēma it īpaši esot bijusi ļoti ierobežojoša un esot izslēgusi jebkāda zaudējumu riska fondam rašanos.
2.

Uz noteiktu laiku noslēgto pagaidu darbinieku līgumu pagarināšanas pamatnostādņu (turpmāk tekstā – “Pamatnostādnes”), labas pārvaldības principa, nediskriminācijas un vienlīdzīgas attieksmes principu, kā arī principa, ka pagaidu darbinieka atbilstoši Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta a) punktam vai 2. panta f) punktam līguma izbeigšanai ir vajadzīgs attaisnojošs pamats (“iusta causa”), pārkāpums, un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 30. panta, Padomes Direktīvas 1999/70/EK (1), Pamatnolīguma (it īpaši tā 1. klauzulas b) punkta un 5. klauzulas 1. punkta), kā arī SDO [Starptautiskās darba organizācijas] konvencijas Nr. 158 pārkāpums. Prasītāja uzskata, ka pēc Pamatnostādņu pieņemšanas vairs neesot bijis iespējams piemērot prasītājas līgumā iekļauto “izbeigšanas klauzulu”, jo šajās Pamatnostādnēs kopš to ieviešanas esot paredzēta EUIPO piemērojamā rīcība attiecībā uz pagaidu darbinieku līgumu pagarināšanu, un līdz ar to tās izslēdzot “izbeigšanas klauzulas” piemērošanu. Prasītāja arī uzskata, ka līguma izbeigšanas attaisnojošam pamatam, kuram ir budžeta tiesību raksturs, esot jāatbilst konkrētajam amatam.
3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir prettiesisks, jo ar to tiekot pārkāpts vispārējais samērīguma princips. — Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka tās iekļaušana to organizāciju sarakstā, kurām tiek piemēroti ierobežojoši pasākumi, un atteikums prasītājas nosaukumu no šī saraksta svītrot nav nedz piemēroti, nedz nepieciešami, lai sasniegtu Regulas Nr. 267/2012 mērķus, un ir radījuši prasītajai nesamērīgus zaudējumus.
—

līdz ar to vispirms uzdot atbildētājam saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 89. panta “Procesa organizatoriskie pasākumi” 3. punkta d) apakšpunktu iesniegt visus materiālus un dokumentus, kas attiecas uz šo lietu, proti: gan pilnvarojumu iecēlējinstitūcijai veikt tās veikto iekšējo drošības izmeklēšanu, gan šīs izmeklēšanas rezultātus; visus EĀDD iekšējos dokumentus un lēmumus saistībā ar prasītājai inkriminēto dokumentu izgūšanu un iespējamu informācijas nodošanu kādai trešajai valstij (Izraēlai/Turcijai), norādot, kādos datumos un kāda tieši informācija esot sniegta, un konkrētus pierādījumus tam, kā arī drošības dienestam nosūtīto informāciju un šā dienesta atbildi; iekšējos dokumentus un/vai lēmumus, kas, domājams, ir pieņemti vai noformēti saistībā ar 2016. gada 27. jūlija starpgadījumu, tostarp EĀDD ģenerālsekretāra dienesta ziņojumu par prasītājas izslēgšanu no Turcijas nodaļas; E-pastu, ko [X] kundze 2015. gada septembrī nosūtījusi [Y] kungam un kurā esot norādīts, uz “nopietnām problēmām, kas galvenokārt saistītas ar viņas uzvedību”; informāciju par to dažādo darbu būtību, kuros viņa tika pārcelta, lai varētu noskaidrot, vai šīs pārcelšanas tika veiktas atbilstoši viņas amatam un/vai radot papildu slodzi; kompetences ietvarus, pēc kādiem EĀDD Turcijas nodaļas rīcībā tiek nodoti nacionālie eksperti un kas atbilst nolīgumam, kurš ar dažādam dalībvalstīm noslēgts 2015. gada jūnijā, lai izveidotu minēto nodaļu; protokolu no 2017. gada 18. maija sanāksmes starp prasītāju, personāla komitejas pārstāvi un iecēlējinstitūciju; e-pasta saraksti, kas 2017. gada 10. jūlijā notika starp [Z] kungu un ES delegācijas Turcijā vadītāju;
—

līdz ar to: — atcelt 2018. gada 2. jūlija lēmumu par mutisko tulku pieprasījumu attiecībā uz 2018. gada 3. jūliju, kā arī turpmākos lēmumus par mutisko tulku pieprasījumiem attiecībā uz 2018. gada 4., 5., 10. un 11. jūliju; — piespriest atbildētājam atlīdzināt nodarīto morālo kaitējumu, kas ex aequo et bono ir noteikts 1 000 euro apmērā attiecībā uz katru prasītāju; — piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.
C 364/18

Prasība, kas celta 2018. gada 2. augustā – WV/EĀDD

(Lieta T-471/18)

(2018/C 364/19)

Tiesvedības valoda – franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: WV (pārstāvis: É. Boigelot, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD)

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt 2017. gada 27. novembra lēmumu ar atsauces numuru “eeas.ba.hr.3(2017)6459331”, kura avots ir [konfidenciāli] (1) un ar kuru tiek noteikts ieturējums no prasītājas darba samaksas par 72 kalendārajām dienām;

— ciktāl nepieciešams, atcelt 2018. gada 2. maija lēmumu (“eeas.ba.hr.3/ED/ld(2018)2309062”), ar kuru ir skaidri noraidīta prasītājas 2018. gada 3. janvārī iesniegtā sūdzība;

— nolemt, ka summām, kas šīs atcelšanas rezultātā ir atmaksājamas prasītājai, ir jāpieskaita nokavējuma procenti ar likmi 5 % gadā vai jebkādu citu Vispārējās tiesas noteiktu likmi, kas tiek aprēķināti faktiskās atmaksas dienā par laiku, kas pagājis no dažādo ieturējumu veikšanas datuma;

— piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Eiropas Savienības Vispārējās tiesas Reglamenta 134. pantu.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu par to, ka esot pārkāpti Civildienesta noteikumu (1.e panta 2. punkts, 12., 12.a, 21., 25., 26., 55. un 60. pants, neesot izpildīts pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses un neesot ievērots labas pārvaldības princips, kā arī esot pārkāpti Civildienesta noteikumu IX pielikuma 1. un 2. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 45/2001 (2000. gada 18. decembris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV 2001, L 8, 1. lpp.). Prasītāja atsaucas arī uz to, ka esot pārkāpti Pamattiesību hartas 41., 47. un 52. pants, kā arī pārkāpta Eiropas Cilvēktiesību konvencija un tiesības uz aizstāvību, pārkāpts LESD 296. pants, kā arī esot ļaunprātīgi izmantotas tiesības un nepareizi izmantota procedūra, un arīdzan acīmredzami pārkāpts tiesiskās paļāvības princips un pušu procesuālo tiesību vienlīdzība. Visbeidzot, prasītāja atsaucas uz to, ka esot pārkāpts princips, ka administrācijai lēmums ir jāpieņem tikai, balstoties uz likumīgi pieņemamiem apsvērumiem, proti tādiem apsvērumiem, kas ir atbilstīgi un kuros nav acīmredzamu kļūdu faktu vai juridiskajā vērtējumā, kā arī esot pārkāpti samērīguma, sacīkstes un tiesiskās drošības principi, un arīdzan pārkāpts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.) princips.

(1) Konfidenciālie dati ir aizsegti.
1.

Pirmais prasības pamats ir balstīts uz Komisijas Lēmuma Nr. 50–2004/28.5.2005 – [K(2004) 1364, galīgā redakcija, 2004. gada 15. aprīlis, Komisijas lēmums par vispārējiem Civildienesta noteikumu VII pielikuma 2. panta 4. punkta īstenošanas noteikumiem (personas, kuras uzskata par pielīdzinātām apgādājamiem bērniem)] – interpretāciju, ko veikusi atbildētāja, (un no tās izrietošo finanšu aprēķinu) saistībā ar lēmuma praktisko piemērošanu, veicot mājokļu īpašnieku novērtējumu, kura interpretācija un aprēķinu prasītājs uzskata par kļūdainu: — nepilnības interpretācijā no Komisijas lēmumā reglamentētās jomas (finanšu saimnieciskā) specifiskuma viedokļa, — interpretācija, kura ir balstīta uz objektīvi neiespejamiem pieņēmumiem, — no atbildētājas izvirzītās interpretācijas izrietošas iekšējas pretrunas starp atsevišķām Komisijas lēmuma daļām, ja tās tiek aplūkotas kopsakarā, nevis neatkarīgi, — subjektīva un apstrīdama Komisijas lēmuma vārdu, jēdzienu un formulējumu, kuri pēc būtības no valodnieciskā un/vai vispārējā skatpunkta viedokļa ir neviennozīmīgi, interpretācija, — fakts, ka tiek dota priekšroka atsevišķu finanšu elementu teorētiskiem indikatoriem, lai gan attiecībā uz tiem pastāv faktiskie indikatori.
4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi ne bis in idem un samērīguma principus, kā arī dubultas sodīšanas aizliegumu, un tiek izvirzīta iebilde par prettiesiskumu saistībā ar ES Apvienošanās regulas 4. panta 1. punktu un 14. panta 2. punkta a) apakšpunktu. Tiek apgalvots, ka, nosakot vienam un tam pašam pārkāpējam divus naudas sodus par to pašu rīcību, uz tādu divu tiesību aktu normu pamata, kas aizsargā to pašu tiesisko interesi, ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 50. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 7. protokola 4. panta 1. punktā nostiprinātais ne bis in idem princips, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. panta 3. punktā nostiprinātais samērīguma princips un dubultas sodīšanas aizliegums, kurš sakņojas dalībvalstu tiesību sistēmām kopīgajos vispārējos principos. Iebilde par prettiesiskumu atbilstoši LESD 277. pantam attiecas uz ES Apvienošanās regulas 4. panta 1. punktu un 14. panta 2. punkta a) apakšpunktu, ar kuriem Komisijai esot ļauts vienam un tam pašam pārkāpējam piemērot dubultu sankciju var vienu rīcību, par ko sankcija jau ir paredzēta ES Apvienošanās regulas 7. panta 1. punktā un 14. panta 2. punkta b) apakšpunktā.
Prasība, kas celta 2018. gada 20. jūnijā – Intercept Pharma un Intercept Pharmaceuticals/EMA

(Lieta T-377/18)

(2018/C 311/14)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Intercept Pharma Ltd (Bristol, Apvienotā Karaliste) un Intercept Pharmaceuticals, Inc. (New York, New York, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: L. Tsang, J. Mulryne, E. Amos un H. Kerr-Peterson, Solicitors, un F. Campbell, Barrister)

Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra

Prasījumi:

— atcelt lēmumu ASK-40399 publiskot dažus dokumentus saskaņā ar Regulu 1049/2001/EK, kuru atbildētāja paziņoja prasītājām 2018. gada 15. maijā, un

— piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājām gan tiesāšanās, gan pārējos ar šo lietu saistītos izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza divus pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinot, ka šajā gadījumā Regulas 1049/2001/EK 4. panta 2. punkta ievilkums attiecībā uz “tiesvedību” nebija piemērojams, jo šie dokumenti nebija “sagatavoti tiesvedībai”. Saskaņā ar tiesību aktiem atbildētājai bija jāsecina, ka bija piemērojams izņēmums.
C 319/23

Prasība, kas celta 2018. gada 18. jūlijā – Pareto Trading/EUIPO – Bikor and Bikor Professional Color Cosmetics (“BIKOR EGYPTIAN EARTH”)

(Lieta T-438/18)

(2018/C 319/28)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Pareto Trading Co., Inc. (Carlstadt, Ņūdžersija, Amerikas Savienotas Valstis) (pārstāvji: I. Sempere Massa, C. Martínez-Tercero Molina, V. Balaguer Fuentes, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Bikor Elżbieta Korbut (Gdanska, Polija) un Bikor Professional Color Cosmetics Małgorzata Wedekind (Gdanska)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīme “BIKOR EGYPTIAN EARTH” reģistrācijas pieteikums – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 561 788

Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 24. aprīļa lēmums lietā R 1826/2015-1

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus, tostarp prasītājas izdevumus saistībā ar procesu Anulēšanas nodaļā un Apelācijas pirmajā padomē, kā rezultātā tika iesniegta attiecīgā prasība.

Izvirzītais pamats
—

atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to tika apstiprināts, ka ir apmierināti iebildumi Nr. 002628793 pret Eiropas Savienības grafisko preču zīmi Nr. 14 442 883 “Tia Rosa” attiecībā uz šādām 30. klasē ietilpstošajām precēm: Graudaugu produkti; miltu vai kukurūzas tortiljas [plāceņi]; tako (čipši); tako [pārtikas produkts]; tako [ēdiens]; sāļie cepumi [krekeri]; sāļie cepumi ar garšvielām [krekeri ar garšvielām]; graudaugu batoniņi; graudaugu batoniņi ar augstu olbaltumvielu saturu; graudaugu produkti; maize; maize; neraudzēta maize; rīvmaize; apaļās maizītes; pilngraudu maize; daudzgraudu maize; sausiņi; miltu pārtikas produkti; uzkodu pārtikas produkti, kas sastāv no graudaugu produktiem; ēšanai gatavas sāļās uzkodas no kukurūzas, kas iegūtas ekstrūzijas veidā; no kukurūzas gatavotas uzkodas; no kviešiem gatavotas uzkodas; uzkodas ar sezamu; kraukšķīgas graudaugu uzkodas; uzpūstas kukurūzas uzkodas; popkorns; aromatizētais popkorns; visi iepriekšminētie produkti, izņemot jebkuru kartupeļu produktu.
—

No Direktīvas 2014/59/ES 103. panta 2. punkta un Regulas Nr. 806/2014 70. panta 2. punkta teksta un mērķiem izriet, ka, lai saskaņā ar minētajām tiesību normām aprēķinātu neto saistības, VNV būtu jāizmanto dati no viena un tā paša brīža vai par vienu un to pašu laikposmu.
1.

Pirmais pamats ir par to, ka neesot izpildīts pienākuma norādīt pamatojumu, kas izriet no Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) 25. panta otrās daļas, kā arī esot pārkāpti sadarbības principi, kas izriet no 2007. gada 17. decembra Nolīguma par administratīvo sadarbību starp Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju (EESK) un Reģionu komiteju.
—

atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2018/262 (2018. gada 14. februāris) par ierosināto pilsoņu iniciatīvu “We are a welcoming Europe, let us help!” ( 1 );
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, neizdarot apvienošanās nelabvēlīgās ietekmes uz konkurenci pilnīgu izvērtējumu, tostarp neizvērtējot apvienošanās ietekmi uz konkrētajiem tirgiem, kas noteikti, pamatojoties uz O&D modeli, Komisija esot pārkāpusi Līguma normas, ciktāl tās attiecas uz piekrišanas došanas sabiedrību apvienošanai nosacījumiem un tos tieši vai netieši regulē, it īpaši Līguma 101. un 102. pantu, kā arī to īstenošanas noteikumus, it īpaši Regulas Nr. 139/2004 6. panta 1. punkta b) apakšpunktu, 2. panta 1. punktu un 2. panta 2. punktu. Izvērtējot apvienošanos atbilstoši O&D modelim, vienlaikus varot konstatēt virkni tās radītu konkurences izkropļojumu.
Lieta T-199/18: Prasība, kas celta 2018. gada 16. martā – SCF Terminal (Cyprus) un S H B/Padome u.c.

Prasība, kas celta 2018. gada 16. martā – SCF Terminal (Cyprus) un S H B/Padome u.c.

(Lieta T-199/18)

Lietas dalībnieki

Prasītāji: SCF Terminal (Cyprus) LTD (Limassol, Kipra) un S H B, Inc. (Monrovia, Libērija) (pārstāvji: P. Tridimas, Barrister, K. Kakoulli, P. Panayides un C. Pericleous, advokāti)

Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Eiropas Centrālā banka, Eirogrupa un Eiropas Savienība

Prasītāju prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— piespriest atbildētājām samaksāt šim prasības pieteikumam pievienotajā sarakstā norādītās summas, pieskaitot procentus no 2013. gada 26. marta līdz Vispārējās tiesas sprieduma pasludināšanai;

— piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pakārtoti, ar pakārtotu prasījumu prasītāji lūdz Vispārējo tiesu:

— atzīt Eiropas Savienības un/vai atbildētāju iestāžu ārpuslīgumisko atbildību;

— noteikt kārtību, kādā nosakāmi faktiskie atlīdzināmie prasītāju ciestie zaudējumi, un

— piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus, kuri ir būtībā identiski vai līdzīgi pamatiem, kas izvirzīti prasībā lietā T-197/18, JV Voscf u.c./Padome u.c.
—

piespriest atbildētājām izmaksāt prasītājiem naudas summas, kas ir norādītas prasības pieteikumam pievienotajā grafikā, pieskaitot uzkrātos procentus no 2013. gada 26. marta līdz Vispārējās tiesas sprieduma pasludināšanai, kā atlīdzību par zaudējumiem, kas ir nodarīti ar Eurogroup lēmumiem par Cyprus Popular Bank Public Co Ltd (turpmāk tekstā – “Laiki Bank”) noregulējumu, Bank of Cyprus Public Company Limited (turpmāk tekstā – “Bank of Cyprus”) iekšējo rekapitalizāciju un minēto banku aktīvu un filiāļu Grieķijā pārdošanu, un/vai ar ārkārtas likviditātes palīdzības sniegšanu Laiki Bank, kam Eiropas Centrālā banka bija devusi piekrišanu, un ar tam sekojošo atbilstīgo pasīvu nodošanu Bank of Cyprus saskaņā ar Eiropas Centrālās bankas norādījumiem;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 182/26

Prasība, kas celta 2018. gada 16. martā – Chrysses Demetriades & Co. un Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co/Padome u.c.

(Lieta T-198/18)

(2018/C 182/30)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Chrysses Demetriades & Co. LLC (Limassol, Kipra), Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co LLC (Limassol) (pārstāvis: P. Tridimas, barrister)

Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Eiropas Centrālā banka, Eurogrupa un Eiropas Savienība

Prasītāju prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— piespriest atbildētājām izmaksāt prasītājiem naudas summas, kas ir norādītas šim prasības pieteikumam pievienotajā grafikā, pieskaitot uzkrātos procentus no 2013. gada 26. marta līdz Vispārējās tiesas sprieduma pasludināšanai;

— piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pakārtoti, prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atzīt, ka Eiropas Savienībai un/vai atbildētājām iestādēm ir iestājusies ārpuslīgumiskā atbildība;

— noteikt procedūru, kas ir jāpiemēro, lai konstatētu prasītājiem faktiski nodarītos atlīdzināmos zaudējumus, un

— piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus, kas ir būtībā identiski vai līdzīgi lietā T-197/18 JV Voscf u.c./Padome u.c. izvirzītajiem pamatiem.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 161/58

Prasība, kas celta 2018. gada 1. martā – Arkéa Direct Bank u.c./ECB

(Lieta T-149/18)

(2018/C 161/68)

Tiesvedības valoda – franču

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Arkéa Direct Bank (Puteaux, Francija), Caisse de Bretagne de Crédit Mutuel Agricole (Le Relecq Kerhuon, Francija), Crédit Mutuel Arkéa (Le Relecq Kerhuon), Crédit foncier et communal d’Alsace et de Lorraine-banque (Strasbūra, Francija), Fédéral Finance (Le Relecq Kerhuon), Arkéa Home Loans SFH (Bresta, Francija), Arkéa Banking Services (Parīze, Francija), Arkéa Public Sector SCF (Le Relecq Kerhuon), Arkéa Banque Entreprises et Institutionnels (Le Relecq Kerhuon), Keytrade Bank Luxembourg SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi un P. Kupka, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

Prasījumi

Prasītāji lūdz Vispārējo tiesu:

— atcelt ECB 2017. gada 19. decembra Lēmuma Nr. ECB/SSM/2017–9695000CG7B84NLR5984/207 8. pantu, ciktāl ar to tiek uzdots veikt pasākumus attiecībā uz neatsaucamām maksājumu saistībām saistībā ar noguldījumu garantiju sistēmām vai noregulējuma fondiem;

— piespriest ECB atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Savas prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus, kuri būtībā ir tādi paši vai līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-143/18 Société générale/ECB.
3.

Trešais pamats: kļūdaina LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta piemērošana – nepareiza ražošanas nozares nošķiršana un kļūdaini pieņēmumi par tirgus nepilnību LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē Treškārt, atbildētāja esot nepamatoti atbalstu apstiprinājusi saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu tiktāl, ciktāl tā ir kļūdaini pieņēmusi, ka pastāv atsevišķs kodolenerģijas tirgus, kā arī tikpat kļūdaini pieņēmusi, ka šajā tirgū pastāv tirgus, respektīvi, pašu kapitāla tirgus nepilnība.
—

atzīt, ka saskaņā ar Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 7. panta 3. punktu vārdiskais apzīmējums “400 PANORAMICZNYCH” ir guvis atšķirtspēju izmantošanas rezultātā (sekundāra atšķirtspēja) un ka līdz ar to nepastāv preču zīmes reģistrācijas atteikuma pamats, it īpaši nav piemērojams neviens no 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem;
—

atzīt, ka saskaņā ar Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 7. panta 3. punktu vārdiskais apzīmējums “1000 PANORAMICZNYCH” ir guvis atšķirtspēju izmantošanas rezultātā (sekundāra atšķirtspēja) un ka līdz ar to nepastāv preču zīmes reģistrācijas atteikuma pamats, it īpaši nav piemērojams neviens no 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem;
3.

Trešajā pamatā prasītājs apgalvo, ka ar apstrīdēto aktu ir pārkāpti vienlīdzīgas attieksmes un pārskatāmības principi. Atlases komiteja esot patvaļīgi un prettiesiski noteikusi slieksni kandidātu piekļuvei intervijas un testu kārtai. Prasītājs apgalvo, ka paziņojumā par vakanci neesot bijuši paredzēti nekādi nosacījumi par to, kad šis slieksnis tiks noteikts un kādus kritērijus atlases komiteja ņems vērā tā noteikšanā. Līdz ar to atlases komiteja neviena brīdī nav sniegusi pamatojumu tam, kā tā noteikusi šī sliekšņa līmeni, bet kandidātiem par to paziņojusi tikai pēc vērtējuma pabeigšanas.
—

atzīt, ka saskaņā ar Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 7. panta 3. punktu vārdiskais apzīmējums “200 PANORAMICZNYCH” ir guvis atšķirtspēju izmantošanas rezultātā (sekundāra atšķirtspēja) un ka līdz ar to nepastāv preču zīmes reģistrācijas atteikuma pamats, it īpaši nav piemērojams neviens no 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem;
—

piespriest izmaksāt prasītājam summu 1 475 euro apmērā kā materiālu zaudējumu atlīdzību, kam pieskaitāmi likumiskie procenti ar likmi 2,25 %, ko aprēķina no minētās summas izmaksāšanas dienas vai arī no sūdzības iesniegšanas dienas, vai arī no prasības pieteikuma iesniegšanas dienas, kā arī 1 euro kā kompensāciju par morālo kaitējumu;
1.

Pirmais prasības pamats ir balstīts uz to, ka ar Lēmumu SRB/ES/2017/01 attiecībā uz sabiedrības piekļuvi Vienotās noregulējuma valdes dokumentiem (turpmāk tekstā – “lēmums par piekļuvi”) esot pārkāpts Regulas Nr. 806/2014 90. pants un Regulas Nr. 1049/2001 4. pants, jo, pirmkārt, ar to ultra vires tiekot regulētas tiesības uz piekļuvi dokumentiem un, otrkārt, ar to esot radīti tādi izņēmumi no tiesībām uz piekļuvi dokumentiem, kas nav paredzēti Regulā Nr. 1049/2001. Tā kā saskaņā ar LESD 277. pantu tā juridiskais pamats neesot piemērojams, Pārsūdzību izskatīšanas grupas lēmums ir jāatceļ.