LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 301/18

Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2008. gada 1. jūlija spriedumu lietā T-266/02 Deutsche Post AG, ko atbalsta Vācijas Federatīvā Republika/Eiropas Kopienu Komisiju, ko atbalsta Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste e.V. (BIEK) un UPS Europe NV/SA2008. gada 15. septembrī iesniegusi Eiropas Kopienu Komisija

(Lieta C-399/08 P)

(2008/C 301/33)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Kreuschitz, J. Flett, B. Martenczuk)

Pārējie lietas dalībnieki: Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV, UPS Europe NV/SA, Deutsche Post AG, Vācijas Federatīvā Republika

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

— atcelt apstrīdēto spriedumu pilnā apjomā;

— atbilstoši Tiesas Statūtu 61. punktam konstatēt, ka prasītāja nav pierādījusi, ka ar lēmumu ir pārkāpts EKL 87. panta 1. punkts, un atbilstoši tam prasību noraidīt. Pakārtoti, Komisija lūdz nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Pirmās instances tiesai;

— piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Atbildētāja apelācijas instance ir Deutsche Post AG (DPAG), lieluzņēmums, kas darbojas starptautisko pasta pakalpjumu jomā, kurš ir saņēmis ievērojamas kompensācijas no valsts līdzekļiem. Atsevišķā 2002. gada lēmumā atbilstoši EKL 82. pantam, kurš nav apstrīdēts, Komisija ir konstatējusi, ka DPAG ir ļaunprātīgi izmantojusi savu dominējošo stāvokli tirgū, izmantojot pasta sūtījumu tirgū cenas, kas nesedz izdevumus. Tā kā DPAG attiecīgajā laikposmā bija zaudējumi visur, šo agresīvo cenu politiku varēja finansēt tikai no līdzekļiem, kurus uzņēmums bija saņēmis kā finanšu kompensāciju.

Šajā apelācijā galvenokārt ir runa par to, kādu analīzes metodi šī gadījuma īpašajos apstākļos Komisija drīkstēja pielietot, lai konstatētu nelikumīgu atbalstu DPAG.

Saskaņā ar metodi, kuru Pirmās instances tiesa izvēlējās apstrīdētajā spriedumā, visi uzņēmuma izdevumi un ienākumi, kas saistīti ar sabiedrības interešu pienākumiem, attiecīgajā laikposmā bija jāpārbauda saistībā ar to, vai uzņēmums ir saņēmis no valsts pārāk lielu kompensāciju. Ja ir šāda pārmērīga kompensēšana notikusi, no tā var secināt, ka šie līdzekļi ir izmantoti arī negodīgās cenu politikas radniecīgajā pasta sūtījumu no mājas uz māju tirgū finansēšanai.

Atbilstoši lēmumā izmantotajai metodei tika noskaidrots negodīgās cenu politikas rezultātā radies iztrūkums radniecīgajā tirgū un tika konstatēts, vai šie iztrūkumi ir kompensēti no valsts līdzekļiem. Ja šāda kompensēšana tiek konstatēta un ja nav cita finansēšanas avota (uzņēmuma paša līdzekļu formā), no tā ir jāsecina, ka valsts līdzekļi ir izmantoti negodīgas cenu politikas radniecīgajā pasta sūtījumu no mājas uz māju tirgū finansēšanai.

Komisija uzskata tās lēmumā izmantoto metodi par pareizu. Ar tās palīdzību, izmantojot loģiskas argumentācijas ķēdi, kas ietver arī pieņēmumu, ka galu galā naudai no kaut kurienes ir jānāk, var secināt, ka pastāv nepamatots valsts atbalsts. Apstrīdētajā spriedumā nav apstrīdēta ne argumentācijas ķēde, ne tās pamatā esošie fakti. Tomēr apstrīdētajā spriedumā Pirmās instances tiesa, nesniedzot paskaidrojumus, pamatojas uz uzskatu, ka ir izmantojama tikai pirmā metode.

Komisija izvirza šādus apelācijas pamatus: apstrīdētajā spriedumā kļūdaini interpretējot EKL 87. panta 1. punktu un 86. panta 2. punktu, jo tika izslēgta metode, kas citādi nav apstrīdēta apstrīdētajā spriedumā, kura ļauj secināt ar kopējo tirgu nesaderīga valsts atbalsta pastāvēšanu, pamatojoties uz loģisku un pamatotu argumentāciju, ir pārkāptas minētās tiesību normas. Turklāt Komisija atsaucas uz Pirmās instances tiesas nekompetenci un uz EKL 230. panta pārkāpumu, ciktāl Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi savu kompetenci un pārsniegusi EKL 230. pantā paredzētās pārbaudes pilnvaras, kā arī Tiesas Statūtu 36. pantu, ciktāl Pirmās instances tiesa nav pamatojusi lēmumā izmantotās metodes prettiesiskumu.