ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 282/35

Prasība, kas celta 2011. gada 26. jūlijā — Masottina/ITSB — Bodegas Cooperativas de Alicante (“CA' MARINA”)

(Lieta T-393/11)

2011/C 282/68

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Masottina SpA (Conegliano (TV), Itālija) (pārstāvis — N. Schaeffer, lawyer)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Bodegas Cooperativas de Alicante, kas darbojas ar nosaukumu Coop. V. BOCOPA (Alikante, Spānija)

Prasītājas prasījumi:

— atcelt un anulēt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 4. maija lēmumu lietā R 518/2010-1, kā arī Iebildumu nodaļas 2010. gada 2. februāra lēmumu;

— nepieņemt un noraidīt prasību, ko cēlusi Bodegas Cooperativas de Alicante, kas darbojas ar nosaukumu Coop. V. BOCOPA, un ar kuru tā iebilst pret preču zīmes “CA' MARINA” reģistrāciju, un apmierināt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 6375216, uz kuru ir tiesības Masottina SpA,

— piespriest Bodegas Cooperativas de Alicante, Coop. V. BOCOPA atlīdzināt visus tiesāšanās un ar to saistītos izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “CA' MARINA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6375216

Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “MARINA ALTA” reģistrācija Nr. 1796374 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē

Iebildumu nodaļas lēmums: noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz visām precēm

Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, tā kā Apelāciju padome ir kļūdaini piemērojusi minēto pantu: i) attiecībā uz to, ka preču zīmei “MARINA ALTA” nav noteiktības un atšķirtspējas vai vismaz tās ir nepietiekamas; ii) attiecībā uz to, ka nepastāv nekāda konkrēto apzīmējumu sajaukšanas iespēja; un iii) attiecībā uz to, ka nav apsvēruma, ka vispār neeksistē preču, to attiecīgo izplatīšanas tīklu un mērķsabiedrības identiskums.
—

No otras puses, neesot pamatojuma saturiskajiem ierobežojumiem, kas ar lēmumu tiek uzlikti atzītai tiesiskai paļāvībai laika posmā no sākotnējā lēmuma līdz galīgajam lēmumam, to attiecinot tikai uz darījumiem Ķīnā un Indijā. Saskaņā ar judikatūru šī tiesiskā paļāvība esot jāattiecina uz visām darbībām jebkurā trešā valstī.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 282/47

Prasība, kas celta 2011. gada 4. augustā — Iberdrola/Komisija

(Lieta T-431/11)

2011/C 282/87

Tiesvedības valoda — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Iberdrola, SA (Bilbao, Spānija) (pārstāvji — J. Ruiz Calzado, abogado, M. Núñez-Müller, Rechtsanwalt, un J. Domínguez Pérez, abogado)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt lēmuma 1. panta 1. punktu;

— pakārtoti, daļēji atcelt lēmuma 1. panta 4. un 5. punktu;

— pakārtoti, atcelt lēmuma 4. pantu vai tajā izdarīt atbilstošus grozījumus;

— piespriest Komisijai atlīdzināt visus izdevumus, kas saistīti ar šo tiesvedību.

Pamati un galvenie argumenti

Šī prasība ir par Komisijas 2011. gada 12. janvāra lēmuma lietā Nr. C 45/2007 (ex NN 51/2007, ex CP 9/2007) par finanšu nemateriālās vērtības amortizāciju nodokļu vajadzībām saistībā ar līdzdalības iegādi ārvalstīs, ko īstenojusi Spānija.

Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši, kā jau ir izvirzīti lietā T-429/11 BBVA/Komisija.
1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot produkta līmeņatzīmi karstajam metālam, esot pārkāpts Direktīvas 2003/87/EK (2) 10.a pants. Prasītāja atsaucas uz apstrīdētā lēmuma I pielikumā ietverto prasību produktu līmeņatzīmēm prettiesiskumu. Prasītāja apgalvo, ka, nosakot produkta līmeņatzīmi karstajam metālam, esot pārkāpts Direktīvas 2003/87/EK 10.a pants, jo Komisija neesot ņēmusi vērā pilnīgi visu oglekļa daudzumu dūmgāzēs, kas rodas dzelzs un tērauda ražošanas procesā, ieskaitot to izmantojumu elektroenerģijas ražošanā, bet esot veikusi atskaitījumu aptuveni 25 % apmērā. No Direktīvas 2003/87 10.a panta 1. punkta trešās daļas otrā teikuma formulējuma, direktīvas sistēmas, kā arī no tās mērķa un vēsturiskās interpretācijas izrietot, ka Komisijai neesot tiesību veikt tamlīdzīgus atskaitījumus.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 282/43

Prasība, kas celta 2011. gada 29. jūlijā — Ellinika Touristika Akinita/Komisija

(Lieta T-419/11)

2011/C 282/80

Tiesvedības valoda — grieķu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Ellinika Touristika Akinita AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — N. Fragkakis, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— pilnībā apmierināt prasību;

— atcelt apstrīdēto Komisijas lēmumu, kurš ir ticis adresēts Grieķijas Republikai;

— piespriest kopā ar procentu maksājumu atmaksāt visas summas, kas, izpildot apstrīdēto lēmumu, iespējami ir tikušas tieši vai netieši “atgūtas” no prasītājas;

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Ar šo prasību prasītāja lūdz atcelt Grieķijas Republikas izpildīto Komisijas 2011. gada 24. maija Lēmumu C(2011) 3504, galīgā redakcija, par valsts atbalstu, kas piešķirts atsevišķiem kazino Grieķijā (valsts atbalsts C 16/2010 (ex NN 22/2010, ex CP 318/2009)).

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus tiesību akta atcelšanai.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis kļūdaini interpretēts un piemērots LESD 107. panta 1. punkts un ir sniegts nepietiekams pamatojums, tādējādi pārkāpjot LESD 296. pantu. It īpaši, strīdīgais pasākums: i) nesniedz Parnitha un Corfu kazino nekādas finanšu priekšrocības, kas būtu radušās valsts līdzekļu nodošanas rezultātā; ii) nav selektīva rakstura un iii) nevar ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm, nedz arī izkropļo vai apdraud konkurenci.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis kļūdaini interpretēts un piemērots Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.), 14. panta 1. punkta pirmais teikums. It īpaši: i) nelikumīgs valsts atbalsts var tikt atgūts tikai no patiesajiem atbalsta saņēmējiem un ii) personas, kas ir patiesās labuma no strīdīgā pasākuma ieguvējas (proti, kazino klienti) un atgūšanas lēmuma adresāti (proti, Corfu, Parnitha un Thessaloniki kazino), kuros nebija jāmaksā ieejas maksa, nav identiski.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis kļūdaini interpretēts un piemērots iepriekš minētās regulas 14. panta 1. punkta otrais teikums. Strīdīgā atbalsta atgūšana ir pretrunā: i) tiesiskās paļāvības principam un ii) samērīguma principam.
2)

Otrais pamats ir par būtisku formas prasību un PV pārkāpumu, kā arī faktu sagrozīšanu. Prasītāja arī uzskata, ka apstrīdētais tiesību akts ir prettiesisks, jo Komisija, sagrozot sūdzībā minētos faktus, nav atzinusi, ka Primaria Municipiului Bucaresti bija pieļāvusi nopietnas procesuālas kļūdas. Konkrētāk, Primaria Municipiului Bucaresti vispirms noraidīja prasītājas iesniegto piedāvājumu it kā esošas anomālijas ekonomiskajā plānā dēļ un pēc šīs nopietnās prettiesiskās rīcības izdarīšanas centās pamatot jau pieņemtu lēmumu ar iespējamiem trūkumiem, kuri pretendenta piedāvājumam bija tehniskā ziņā. Turklāt Komisija nebija ņēmusi vērā to, ka Rumānijas tiesā prasība atcelt līgumu netika izvērtēta, jo it kā nebija samaksāta tiesas nodeva 7,3 miljonu euro apmērā, un tādējādi acīmredzami tika pārkāptas tiesības uz aizstāvību un Kopienu principi.
7)

Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas būtiskas formas prasības, jo nav norādīts pamatojums un nav sniegti pierādījumi (LES 269. pants, bijušais EKL 253. pants) saistībā ar zaudējumu draudiem, kas būs jāsedz fondam. Itālijas valdība uzskata, ka lēmumā nav norādīts pamatojums, jo nav novērtēta to pārbaužu lietderīgā iedarbība, ko Agea veikusi attiecībā uz cukura ieviešanu un izvešanu no glabātavas, kā arī attiecībā uz to ikmēneša noslēguma krājumiem.
1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir nepareizi tikusi interpretēta ar izlietojumu saistītā saikne starp jauniem nodokļiem, kas paredzēti valsts audiovizuālajā reformā, un France Télévisions finansējumu. Prasītāja atsaucas uz norādēm, kas ļauj secināt, ka pastāv obligāta ar izlietojumu saistīta saikne starp nodokli par reklāmas sludinājumiem un nodokli par elektroniskiem sakariem, no vienas puses, un budžeta subsīdijām France Télévisions, no otras puses, gan no juridiskā viedokļa, ņemot vērā visus atbilstošos valsts tiesību aktus, gan no ekonomiskā viedokļa, ņemot vērā atbalsta summas noteikšanas mehānismu, nodokļa likmi un tā faktisko izlietojumu.
5)

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērota Komisijas Best practices un ir pārkāpts labas pārvaldības princips — prasītājs norāda, ka Komisija nav ievērojusi savu Best Practices, jo tā vispirms lūdza prasītāju komentēt apstrīdētā lēmuma projektu, bet pēc tam vairs neņēma vērā tā komentārus; jāņem vērā arī tas, ka apstrīdētais lēmums būtiski atšķiras no projekta. Turklāt tas norāda, ka nepārtraukti grozījumi lūgumos ir skaidrs pierādījums tam, ka Komisijas rīcībā netika ievērota rūpība, tādējādi pārkāpjot labas pārvaldības principu.
4)

Ceturtais pamats: Eiropas Komisijas pausta nevienlīdzīga attieksme pret vienādām situācijām no konkurences viedokļa Prasītājas skatījumā rodas jautājums, kāpēc salīdzināmas situācijas no konkurences viedokļa — šeit tiek norādīts uz salīdzināmību starp ÖSG un Vācijas Atjaunojamās enerģijas likumu, it īpaši saimniecisko un konkurences seku kontekstā — acīmredzami tiek vērtētas atšķirīgi. Tas šķiet nesaderīgi ar vispārīgo vienlīdzīgas attieksmes principu.
1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājai esot bijis pienākums veikt Direktīvas 2010/77/ES (2) iekšējo pārskatīšanu, kā to pieprasīja prasītāji, pamatojoties uz to, ka minētā direktīva neesot vispārēji piemērojama, kā to norādījusi atbildētāja, bet gan akts, kurā ir iekļauti konkrēti un individuāli lēmumi, kas balstīti uz attiecīgo ražotāju individuāliem iesniegumiem.
—

prasītājs apgalvo, ka rīcības brīvība, kas spriedumā lietā Automec ir noteikta Komisijai saistībā ar to, vai atzīt savu kompetenci, nav absolūta. Šajā ziņā prasītājs ir iesniedzis nopietnu pierādījumu kopumu, kas pierāda, ka saistībā ar Komisijas kompetences īstenošanu attiecībā uz Si.mobil prasībām pastāv “Kopienu interese”, ko Komisija nepamati nav ņēmusi vērā. Turklāt Komisija nav ievērojusi pati savus norādījumus par Komisijas prioritātēm izpildes jomā, piemērojot EK līguma 82. pantu dominējošu uzņēmumu ļaunprātīgai, izslēdzošai rīcībai (OV 2009 C 45, 7. lpp.), tiktāl, ciktāl saskaņā ar šo dokumentu abi konkurences noteikumu pārkāpumu veidi (nepietiekama konkurentu cenu starpība un plēsonīgas cenas), kuros apsūdzēts prasītājs, ir Komisijas izpildes prioritāte, kā arī ņemot vērā pastāvošo interesi noskaidrot, kādā veidā Komisija piemēro šīs doktrīnas, it īpaši, mobilās telefonijas jomā, kurā pagaidām vēl nav izveidojusies pastāvīgā judikatūra.
—

atcelt ITSB Apelāciju trešās padomes 2010. gada 2. novembra lēmumu tiktāl, ciktāl ar to Antrax It s.r.l ir piespriests atlīdzināt izdevumus, kas radušies The Heating Company BVBA procesā ITSB;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 113/15

Prasība, kas celta 2011. gada 3. februārī — Sogepi Consulting y Publicidad/ITSB (“ESPETEC”)

(Lieta T-72/11)

2011/C 113/31

Tiesvedības valoda — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Sogepi Consulting y Publicidad, SL (Vic, Spānija) (pārstāvji — J. P de Oliveira Vaz Miranda Sousa, T. Barceló Rebaque un N. Esteve Manasanch, advokāti)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Prasītājas prasījumi:

— atcelt un atsaukt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 12. novembra lēmumu lietā R 312/2010-2;

— līdz ar to atļaut reģistrēt Kopienas preču zīmi “ESPETEC” Nr. 7 114 572 un

— piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ESPETEC” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē

Pārbaudītāja lēmums: atteikt pieteiktās preču zīmes reģistrāciju

Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo apzīmējumam “ESPETEC” netrūkstot atšķirtspējas, kad to aplūko neatkarīgi no reģistrācijai pieteiktajām precēm, un Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 3. punkta pārkāpums, jo preču zīmes “ESPETEC” izmantošanas tirgū pierādījumi esot tikuši sagrozīti un nepareizi izvērtēti

(1) Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).
7)

Ar septīto pamatu prasītāja apgalvo, ka Komisija ir nepareizi piemērojusi 2002. gada paziņojumu par atbrīvojumu no naudas soda (1), jo: — Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, nesecinot, ka prasītājas sadarbībai bija ļoti nozīmīga pievienotā vērtība, kas attaisno maksimālo vai gandrīz maksimālo samazinājumu amplitūdā no 20–30 %; — Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, pamatojot savu lēmumu ar kritērijiem, kuri nav noteikti 2002. gada paziņojumā par atbrīvojumu no naudas soda; un — tādējādi Komisija ir pārkāpusi prasītājas tiesības uz aizstāvību.
—

konstatēt un atzīt, ka EMA ir pienācīgi izpildījusi savus līgumtiesiskos pienākumus atbilstoši līgumiem 507760 DICOEMS un 507126 COCOON un ka tai līdz ar to ir tiesības uz to izdevumu atmaksu, kas tai radušies šo līgumu izpildes gaitā, kā norādīts Komisijai nosūtītajās FORM C, tostarp FORM C, kas attiecas uz COCOON līguma IV periodu;
—

Komisija ir pārkāpusi pienākumu norādīt pamatojumu, kas paredzēts LESD 296. pantā un Pamattiesību hartas 41. pantā (tiesības uz labu pārvaldību), tiktāl, ciktāl no Lēmuma nav iespējams secināt pārkāpuma raksturu un apmēru; no vienas puses, Lēmuma rezolutīvajā daļā skaidri ir definēti četri (iespējams vienoti un turpināti) pārkāpumi saistībā ar atsevišķu adresātu grupām, atšķirīgiem laika posmiem un ģeogrāfiskiem maršrutiem. No otras puses, pamatojums nav balstīts uz, kā arī neatsaucas uz nevienu no šiem četriem specifiskajiem pārkāpumiem;
1)

Pirmais pamats ir balstīts uz to, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā ir izsecinājusi, ka Dānijas valdība nav pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, Copenhague-Ystad transporta līniju kvalificējot par sabiedrisku pakalpojumu un iekļaujot to sabiedrisko pakalpojumu līgumu sistēmā. Prasītājs uzskata, ka šo transporta līniju aktīvi izmantoja tirgus dalībnieki, nesaņemot subsīdijas, un tāpēc to nevajadzētu iekļaut sabiedriskā pakalpojuma līgumā.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 72/24

Prasība, kas celta 2011. gada 7. janvārī — Bank Kargoshaei un citi/Padome

(Lieta T-8/11)

2011/C 72/41

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Bank Kargoshaei, Bank Melli Iran Investment Company, Bank Melli Iran Printing and Publishing Company, Cement Investment & Development Co., Mazandaran Cement Company, Melli Agrochemical Company, Shomal Cement Co. (Teherāna, Irāna) (pārstāvji — L. Defalque un S. Woog, lawyers)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītāju prasījumi:

— atcelt Padomes 2010. gada 25. oktobra lēmuma 2010/644/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (1), pielikuma B daļas 5. punktu un Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulas (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (2) VIII pielikuma B daļas 5. punktu, un atcelt lēmumu, kas ietverts Padomes 2010. gada 28. oktobra vēstulē;

— atzīt, ka Padomes 2010. gada 26. jūlija lēmuma (3) 20. panta 1. punkta b) apakšpunkts un Padomes Regulas (ES) Nr. 961/2010 16.panta 2. punkta a) apakšpunkts ir prettiesiski un nepiemērojami attiecībā uz prasītājiem;

— piespriest Padomei atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatojumam prasītāji atsaucas uz prasības pamatiem, kuri ir vienādi ar prasības pamatiem, ko prasītājs ir izvirzījis lietā T-7/11 Bank Melli Iran/Padome.

(1) OV L 281, 81. lpp.

(2) OV L 281, 1. lpp.

(3) Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmums 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.).
2)

Otrais pamats izriet no apgalvojuma, ka lēmums ir pieņemts pārkāpjot tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41., 47., 48., 49., un 50. panta nozīmē. Šajā ziņā prasītāja izvirza šādus argumentus: — Komisija nav ievērojusi Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunktā un 47. un 48. pantā paredzētās tiesības tikt uzklausītam, tiesības uz taisnīgu tiesu un nevainīguma prezumpciju, neuzklausot adresātus par dažādām pārmaiņām saistībā ar lietas apjomu un adresātu skaitu; — ir pārkāpti likumības un sodu samērības principi atbilstoši Pamattiesību hartas 49. pantam, iekļaujot KLM Cargo pilno apgrozījumu pārdošanas vērtībā atbilstoši 2006. gada pamatnostādnēm naudas soda aprēķināšanai, un līdz ar to arī pārkāptas tiesības tikt uzklausītam; — ir pārkāpts Pamattiesību hartas 49. pantā paredzētais likumības un sodu samērības princips un Pamattiesību hartas 50. pantā paredzētais non bis in idem princips, iekļaujot ārpus EEZ veikto pārdošanu pārdošanas vērtībā atbilstoši 2006 gada pamatnostādnēm naudas soda aprēķināšanai un izmantojot vispārīgu kritēriju, lai sasniegtu šīs pārdošanas vērtības griestus, un līdz ar to ir pārkāptas arī tiesības tikt uzklausītam.
4)

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi virkni kļūdu, vainojot Singapore Airlines Cargo PTE Ltd apgalvotajā pārkāpumā: — Komisija ir pieļāvusi vairākas kļūdas tiesību piemērošanā un kļūdas vērtējumā, analizējot un ņemot vērā kontaktus, kas bijuši pirms 2004. gada 1. maija, kontaktus saistībā ar ekspeditoru pieprasījumiem par komisijas maksāšanu, kontaktus par drošības piemaksām, kontaktus saistībā ar degvielas piemaksām ārpus ES un kontaktus saistībā ar degvielas piemaksām ES; — Komisija ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un kļūdas vērtējumā saistībā ar WOW alianses kontaktu izmantošanu, lai pierādītu Singapore Airlines Cargo PTE Ltd piedalīšanos apgalvotajā pārkāpumā, un — Komisija nav pierādījusi, ka Singapore Airlines Cargo PTE Ltd zināja vai tai vajadzēja zināt par apgalvoto pārkāpumu un to sastādošajiem elementiem.
4)

Ceturtais pamats attiecībā uz to, ka ar apstrīdēto lēmumu tiek pārkāpts LESD 101. pants un EEZ līguma 53. pants tiktāl, ciktāl tas ir balstīts uz pieņēmumu, ka kontakti starp konkurentiem, kas notika ārpus EEZ, paši par sevi ir uzskatāmi par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumu, proti, neatkarīgi no tā, vai tie ir daļa no viena un tā paša vienota un turpināta pārkāpuma saistībā ar kontaktiem starp konkurentiem, kas notika vadības līmenī. Vienošanās vai saskaņotas darbības attiecībā uz kravas pārvadājumiem maršrutos uz EEZ neierobežo konkurenci EEZ iekšienē un neietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm. Turklāt valdības iejaukšanās vairākās attiecīgajās jurisdikcijās liedz piemērot LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu.
—

Prasītāja apgalvo, ka Komisijai nebija jāatturas no sodīšanas par to, ka Francijas Republika France Télécom ir piešķīrusi normatīva rakstura priekšrocības, noteikdama universālā pakalpojuma telefona abonēšanas tarifu līmenī, kas izslēdz jebkādus France Télécom konkurentu piedāvājumus, atsaucoties uz to, ka neviens privāts operators nav iesniedzis pieprasījumu atcelt šīs normatīvā rakstura priekšrocības.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 55/33

Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 6. oktobra rīkojumu lietā F-2/10 Marcuccio/Komisija 2010. gada 21. decembrī iesniedza Luigi Marcuccio

(Lieta T-594/10 P)

2011/C 55/59

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

— katrā ziņā pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem atcelt pārsūdzēto rīkojumu;

— atzīt, ka pirmajā instancē celtā prasība, attiecībā uz kuru tika izdots pārsūdzētais rīkojums, bija pilnībā pieņemama;

— galvenokārt, pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumus, kas iekļauti pirmajā instancē celtajā prasībā;

— piespriest atbildētājai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējam visus viņam radušos tiesāšanās izdevumus un viņa samaksātos honorārus saistībā ar šo lietu visās tiesu instancēs;

— pakārtoti, nodot šo lietu atpakaļ Civildienesta tiesai citā iztiesāšanas sastāvā, lai tā no jauna izskatītu lietu pēc būtības.

Pamati un galvenie argumenti

Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta par Civildienesta tiesas 2010. gada 6. oktobra rīkojumu. Ar šo rīkojumu daļēji kā acīmredzami nepieņemama un daļēji kā nepamatota tika noraidīta prasība, kas attiecās uz atbildētājas lēmumu noraidīt viņa lūgumu 100 % apmērā atlīdzināt medicīniskos izdevumus, kas saistīti ar slimību, ar kuru viņš saslimis.

Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka secinājumi, kas ir saistīti ar prasības priekšmetu, un secinājumi, kuri ir saistīti ar prasības pieņemamību, ir prettiesiski.

Apelācijas sūdzības iesniedzējs atsaucas arī uz nepareizu un neloģisku Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 90. un 91. panta un Civildienesta tiesas Reglamenta 94. panta interpretāciju un piemērošanu, uz to, ka pilnībā nav norādīts pamatojums, kā arī uz to, ka nav izskatīts viens no apelācijas sūdzības iesniedzēja prasībā izvirzītajiem prasījumiem.
—

juridiskā pamatojuma neesamība, pierādījumu neesamība un Komisijas argumentu noraidīšana tiktāl, ciktāl, kā tas ir apstiprināts Pirmās instances tiesas spriedumā lietā T-7/05 un prasītāja izdotajos rēķinos par sniegtajiem pakalpojumiem, summas, kuras tā saņēma no sabiedrības “Parthémom A.E.” saskaņā ar šiem rēķiniem, ir daļa no atlīdzības par tajos aprakstītajiem sniegtajiem pakalpojumiem un nevis avansa maksājums par subsīdijām, kuras sabiedrība “Parthémom A.E.” saņēma no Komisijas prasītāja pārstāves statusā;
Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi prasītāja tiesības uz labu pārvaldību. Tas norāda, ka Komisijas atteikums izskatīt tā pieteikumu pēc būtības esot no Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (OV 2010, C 83, 389. lpp.) 41. panta izrietošo pienākumu pārkāpums un it īpaši, kā izriet no Padomes Lēmuma 97/413/EK 4. panta 2. punkta, prasītāja tiesību uz tā pieteikuma “pienācīgu un savlaicīgu” izskatīšanu pārkāpums.
—

atcelt lēmumu tiktāl, ciktāl tas ir vērsts pret prasītāju, īpaši tā 1. panta 9. punkta b) apakšpunktu un 2. panta 9. punktu un 4. panta 22. punktu, pakārtoti, 2. panta 9. punktā paredzēto naudas sodu samazināt līdz nullei vai samazināt to ex aequo et bono;
—

tiesiskās drošības un pārskatāmības principu pārkāpumu, jo atbildētājs esot atstājis prasītāju neziņā par to, ka tā piedāvājums tiks noraidīts, to pat neizvērtējot, ja tas atteiksies parakstīt iepirkumam pievienoto līguma projektu, tādējādi neļaujot prasītājam uzzināt to pienākumu apmēru, kas tam jāpilda kā pretendentam;