Ar Regulas Nr. 44/2001 par jurisdikciju un nolēmumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 71. pantu, to interpretējot LESD 350. panta gaismā, Beniluksa konvencijas par intelektuālo īpašumu (preču zīmes un dizainparaugi) (Konvencija) 4.6. pantā izteikto jurisdikcijas noteikumu attiecībā uz tiesvedībām par Beniluksa preču zīmēm un dizainparaugiem netiek liegts piemērot attiecībā uz šīm tiesvedībām.

Šajā ziņā ar LESD 350. pantu Beļģijas Karalistei, Luksemburgas Lielhercogistei un Nīderlandes Karalistei tiek atļauts, atkāpjoties no Savienības noteikumiem, paturēt spēkā noteikumus, kas ir piemērojami to reģionālās apvienības ietvaros, ar nosacījumu, ka, pirmkārt, šī reģionālā apvienība apsteidz iekšējā tirgus īstenošanu, un, otrkārt, ka šāda atkāpe ir attaisnota, jo ir nepieciešama Beniluksa sistēmas pareizas darbības nodrošināšanai.

Runājot par pirmo no šīm prasībām, Beniluksa ietvaros attiecīgo trīs dalībvalstu preču zīmes un dizainparaugi ir aizstāti ar apliecinošiem dokumentiem ar vienotu iedarbību. Šī sistēma, kas pastāv paralēli apliecinošu dokumentu ar vienotu iedarbību Savienības līmenī sistēmai, vienlaikus iekļaujot sevī daļējo saskaņošanu, kura ir īstenota ar Direktīvu 2008/95, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, un Direktīvu 98/71 par dizainparaugu tiesisko aizsardzību, apsteidz šo Savienības līmeņa sistēmu. Faktiski uz Beniluksa preču zīmēm un dizainparaugiem tiek attiecināts pilnīgi vienots tiesiskais regulējums, kas ir papildināts ar institucionāliem noteikumiem un kopīgām procedūrām. Pie tiem pieder Konvencijas 4.6. pants.

Attiecībā uz otro prasību, ņemot vērā to, ka Beniluksa preču zīmes un dizainparaugi pieder pie attiecīgajās trīs dalībvalstīs pastāvošās progresīvās sistēmas, ka Beniluksā iedibinātās tiesu struktūras pamatā ir decentralizēta sistēma ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu iesniegšanas mehānismu Beniluksa valstu tiesā un ka šai reģionālajai apvienībai ir raksturīga daudzvalodība, Konvencijas 4.6. pantā kodificētais noteikums, kam pamatā ir it īpaši atbildētāja domicils, un šādi ir nodrošināts, ka tiesvedības saistībā ar šīm lietām var tikt uzsāktas vienas no šīm trīs dalībvalstīm tiesā, nevis atbilstoši Regulas Nr. 44/2001 22. panta 4. punktam un vēlāk – Regulas Nr. 1215/2012 par jurisdikciju un nolēmumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 24. panta 4. punktam – ir koncentrētas Nīderlandes tiesās atkarībā no vietas, kurā ir centralizēta reģistrācijas pieteikumu iesniegšana un reģistrācija un atrodas reģistrs, var tikt kvalificēts kā nepieciešams Beniluksa preču zīmju un dizainparaugu sistēmas pareizas darbības nodrošināšanai.

Visbeidzot, ir jāuzskata, ka tāda tiesību norma kā Konvencijas 4.6. pants, kas principā saistās ar atbildētāja domicila vietas tiesas jurisdikciju, kura ir papildināta ar citiem jurisdikcijas pamatojumiem, kam ir cieša saikne ar strīda priekšmetu, atbilst tādiem tiesu sadarbībai civillietās un komerclietās Savienībā pamatā esošiem principiem kā Regulas Nr. 44/2001 preambulas 11. un 12. apsvērumā attiecībā uz jurisdikciju minētie tiesību subjektam nodrošināmās tiesiskās noteiktības un pareizas tiesvedības principi.

(sal. ar 57., 59., 60. un 63.–66. punktu un rezolutīvo daļu)