ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauts būtisks tiesību uz aizstāvību un tiesību uz taisnīgu procesu pārkāpums, jo prasītāji neesot bijuši informēti par apstrīdētajiem tiesību aktiem, par kuriem tie esot uzzinājuši no medijiem, un tiem neesot paziņots par pārliecinošiem pierādījumiem vai norādēm, kas varētu pamatot to iekļaušanu to personu sarakstā, kurām tiek piemērotas sankcijas. Šajā ziņā pierādīšanas pienākums esot Padomei, kurai esot jāpamato ierobežojošo pasākumu piemērošana.
—

pilnībā vai daļēji atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 8. februāra lēmumu par valsts atbalstu SA.28809 (C 29/2010, ex NN 42/2010 un ex CP 194/2009), ko Zviedrija sniegusi par labu Hammar Nordic Plugg;
2)

Ar otro pamatu tiek pakārtoti apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts, jo Komisija ir pakļāvusi attiecīgā pasākuma saderīgumu tam, ka tiek ievērots nosacījums, kas paredzēts apstrīdētā lēmuma 2. pantā. Šim otrajam pamatam ir divas daļas. — Ar pirmo daļu prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, jo tā ir uzskatījusi, ka taisnīgas konkurences likme šajā lietā nav sasniegta, jo nav ņemti vērā netipiskie riski, aprēķinot maksājumu, kuru maksājusi France Télécom pēc 1996. gada likuma stāšanās spēkā. — Ar otro pamatu prasītāja pakārtoti apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, jo tā ir atteikusies izvērtēt taisnīgas konkurences likmes nepietiekamību saistībā ar to, ka France Télécom ir samaksājusi vienreizēju ārkārtas iemaksu, un jo tā ir secinājusi, ka šis uzņēmums tiks nostādīts pilnīgi vienlīdzīgā situācijā saistībā ar saviem konkurentiem vienīgi 2043. gadā.
—

līdzekļi, kas tika pārskaitīti no TV/2 Reklame A/S caur TV/2 Fund uz TV/2 Danmark, ir gūti no reklāmu pārdošanas un tie nav valsts atbalsts, jo tas bija maksājums TV2/Danmark par TV2/Danmark raidīšanas tīkla reklāmas pārraidīšanu.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 32/40

Prasība, kas celta 2011. gada 8. decembrī — Guangdong Kito Ceramics u.c./Padome

(Lieta T-633/11)

2012/C 32/79

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Guangdong Kito Ceramics Co. Ltd (Foshan, Ķīna), Jingdezhen Kito Ceramic Co. Ltd (Jingdezhen, Ķīna), Jingdezhen Lehua Ceramic Sanitary Ware Co. Ltd (Jingdezhen, Ķīna) un Zhaoqing Lehua Ceramic Sanitary Ware Co. Ltd (Sihui, Ķīna) (pārstāvis — M. Sánchez Rydelski, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasījumi:

— atcelt Padomes 2011. gada 12. septembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 917/2011, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes keramikas flīžu importam (OV 2011 L 238, 1. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītājiem; un

— piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

1) Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, interpretējot Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 (1) 18. pantu.

2) Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā regula nav pietiekami pamatota.

3) Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka procedūra, kuras rezultātā tika pieņemta apstrīdētā regula, nav saderīga ar tādiem ES tiesību vispārējiem principiem kā labas pārvaldības princips, pārskatāmības princips un prasītāju tiesību uz aizstāvību princips, un šajā procedūrā ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1225/2009 18. panta 4. punkts.

(1) Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009, par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 2009 L 343, 51. lpp.).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 282/46

Prasība, kas celta 2011. gada 4. augustā — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria/Komisija

(Lieta T-429/11)

2011/C 282/85

Tiesvedības valoda — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Bilbao, Spānija) (pārstāvji — J. Ruiz Calzado, abogado, M. Núñez-Müller, Rechtsanwalt, un J. Domínguez Pérez, abogado)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt lēmuma 1. panta 1. punktu;

— pakārtoti, daļēji atcelt lēmuma 1. panta 4. un 5. punktu;

— pakārtoti, atcelt lēmuma 4. pantu vai to attiecīgi grozīt;

— piespriest Komisijai atlīdzināt visus šīs tiesvedības izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šī prasība ir par Eiropas Komisijas 2011. gada 12. janvāra lēmuma lietā Nr. C 45/2007 (ex NN 51/2007, ex CP 9/2007) par finanšu nemateriālās vērtības amortizāciju nodokļu vajadzībām saistībā ar līdzdalības iegādi ārvalstīs [uzņēmuma finanšu nemateriālās vērtības norakstīšanu nodokļu mērķiem saistībā ar līdzdalības iegūšanu ārvalsts uzņēmumā], ko īstenojusi Spānija (turpmāk tekstā — “Lēmums”), 1. panta 1. punktu.

Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

1) Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, uzskatot, ka Texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades [(Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli konsolidētā redakcija] (turpmāk tekstā — “TRLIS”) 12. panta 5. punkts ietver valsts atbalstu tiktāl, ciktāl tajā tiek atļauta uzņēmuma nemateriālās vērtības norakstīšana nodokļu mērķiem saistībā ar līdzdalības iegūšanu sabiedrībās ārpus Kopienas teritorijas, ir pārkāpts LESD 107. un 108. pants.

2) Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, uzskatot, ka, lai konstatētu, ka pasākums ir pilnībā prettiesisks valsts atbalsts, pietiek ar to, ka tā piemērošana atsevišķās situācijās ir uzskatāma par atbalstu, ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un procesuāls pārkāpums.

3) Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, Lēmumā konstatējot, ka: i) pasākums kopumā ir prettiesisks atbalsts, tostarp attiecībā uz tādām valstīm kā Ķīna vai Indija un citām valstīm, kurās ir pierādīta vai var tikt pierādīta tiešu juridisku šķēršļu esamība uzņēmumu pārrobežu apvienošanās jomā, un ka ii) pasākums ir valsts atbalsts, kas ir pilnībā prettiesisks, tostarp tiktāl, ciktāl tiek atļauti atskaitījumi no finanšu nemateriālās vērtības saistībā ar vairākuma līdzdalības iegūšanu ārvalstu uzņēmumos ārpus Savienības teritorijas, ir pārkāpts samērīguma princips.

4) Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, atkāpjoties no vadlīnijām tiešo nodokļu jomā un administratīvās prakses, Komisija ir pārkāpusi tiesiskās paļāvības principu un vienlīdzīgas attieksmes principu.

5) Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka, nepārbaudot faktisko šķēršļu uzņēmumu apvienošanās jomā ārpus Kopienas teritorijas precīzo raksturu, Komisija ir pārkāpusi labas pārvaldības principu.

6) Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka attiecībā uz Lēmumā atzīto tiesisko paļāvību ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un kļūda vērtējumā.
1)

Pirmais pamats, kurā tiek apgalvots, ka naudas soda aprēķina nolūkā Komisija piemēroja tiesiski kļūdainu koncepciju, proti, tā dēvēto “pārveidoto preču tiešas EEZ pārdošanas” koncepciju, kad tā noteica atbilstošo pārdošanas vērtību. Aprēķinot atbilstošo prasītāja pārdošanas apjomu, lai noteiktu naudas soda lielumu, Komisija ņēma vērā LCD paneļu, ka ir iestrādāti jau pabeigtajos IT un televīzijas produktos, ko prasītājs ir pārdevis EEZ, vērtību. Prasītājs norāda, ka šī “pārveidoto preču tiešas EEZ pārdošanas” koncepcija nav likumīgi pamatota un to nevar izmantot, lai noteiktu atbilstošo pārdošanas vērtību. Prasītājs norāda, ka šī koncepcija pamatojas uz to preču pārdošanu, uz kurām pārkāpums tieši vai netieši neattiecas, un mākslīgi novirza attiecīgās iekšējās grupas LCD paneļu grupas atrašanās vietu no ārpus EEZ uz EEZ iekšieni un vice/versa atkarībā no pabeigto preču, kurās LCD paneļi ir iestrādāti, pārdošanas vietas. Tādējādi prasītājs apgalvo, ka šī koncepcija neatbilst ES tiesu agrākai judikatūrai, kurā, lai aprēķinātu naudas sodu, citu starpā, tiek aplūkota pārdošana grupas iekšienē. Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka koncepcija, kā to piemēro Komisija lēmumā, rada diskrimināciju lēmuma adresātu starpā, pretlikumīgi pamatojoties tikai uz to atbilstošo korporatīvo struktūru veidiem.
—

nav paredzēta nekāda procedūra, kas ļautu nodrošināt prasītājai viņas tiesību uz aizstāvību efektīvu izmantošanu, it īpaši tiesību tikt uzklausītai un tiesību izmantot procedūru, kas viņai ļautu iepriekš lūgt izsvītrot viņu no to personu saraksta, uz kurām attiecas ierobežojošie pasākumi;
2)

Otrkārt, atbalstu nevarot uzskatīt par saderīgu ar kopējo tirgu, jo ar lēmumu esot pārkāptas vairākas primāro un atvasināto tiesību normas, proti: — Kopienu vides tiesiskais regulējums, konkrēti — LES 4. pants un LESD 191. pants, un normas, ar kurām īsteno vides jautājumā panāktās vienošanās, it īpaši Direktīva 2003/87/EK, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/29/EK (2), jo ar strīdīgo pasākumu tiek veicināta atmosfērā emitēto gāzu apjomu vairojošu iekārtu darbība, pārkāpts aizliegums piešķirt jaunas emisiju bezmaksas kvotas un veicinātas ogļraktuvju darbības, kas nopietni apdraud dabisko dzīvotni; — Līguma normas par iekšējo tirgu, konkrēti — LESD 34. un 49. pants, jo šādi tiek traucēta un apgrūtināta no citām, nevis Spānijas oglēm vai gāzes iegūtas elektroenerģijas importēšana, kā arī plāni palielināt no gāzes un/vai importētām oglēm iegūtas elektroenerģijas ražošanas jaudu; — LESD 101. un 102. pants saistībā ar LES 4. panta 3. punktu, jo šādi tiek atbalstītas Spānijas ogļu ražotāju pret konkurenci vērstās darbības; — LESD 126. panta 1. punkts, ievērojot, ka ar strīdīgo pasākumu tiks nevajadzīgi un nesamērīgi palielināti valsts izdevumi; — Regula Nr. 1407/2002 (3), jo šādi tiek atļauts palielināt ar agrākiem pasākumiem jau piešķirtā atbalsta apmēru un radīt konkurences kropļojumu elektroenerģijas ražošanas tirgū.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 317/43

Prasība, kas celta 2010. gada 22. septembrī — Gap SA granen & producten/Komisija

(Lieta T-437/10)

()

2010/C 317/76

Tiesvedības valoda — holandiešu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Gap SA granen & producten NV (Zoersel, Beļģija) (pārstāvji — C. Ronse un A. Hansebout, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Savienība, kuru pārstāv Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

Prasītāja lūdz Tiesu atzīt Eiropas Savienībai ārpuslīgumisko atbildību un piespriest tai atlīdzināt prasītājai nodarīto kaitējumu, precīzāk samaksāt tai EUR 295 690,43, pieskaitot Beļģijas likumos paredzētos procentus, skaitot no attiecīgajām dienām, kad prasītāja samaksāja attiecīgās importa nodevas, un piespriest arī Savienībai samaksāt provizorisku summu EUR 30 000 apmērā, pieskaitot Beļģijas likumos paredzētos procentus, par pārējo kaitējumu, kas prasītājai nodarīts.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja lūdz kaitējuma atlīdzību, kas viņai nodarīts ar to, ka Eiropas Komisija, nosakot ievedmuitas nodevas cietajiem kviešiem un it īpaši Komisijas 2009. gada 1. oktobra Regulas Nr. 919/2009, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 915/2009, ar ko nosaka no 2009. gada 1. oktobra piemērojamo ievedmuitas nodokli labības nozarē (OV L 259, 5. lpp.) ietvaros esot rīkojusies nelikumīgi un esot piemērojusi kļūdainas tirgus cenas un transporta cenas.

Savas prasības par kaitējuma atlīdzību pamatojumam prasītāja norāda, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 1249/96 (1) 4. pantu un vispārējo rūpības pienākumu, ņemot vērā nepareizas transporta cenas un tarifus, nosakot un aprēķinot ievedmuitas nodevas.

Kā uzskata prasītāja, Regulas Nr. 1249/96 4. panta pārkāpums ir pietiekami pierādīts, jo Komisijai, pieņemot Regulu Nr. 919/2009, nebija nekādas rīcības brīvības. Turklāt rūpības pienākuma pārkāpums no Komisijas puses ir arī pietiekami pierādīts pārkāpums.

Prasītāja visbeidzot norāda, ka tai nodarītais kaitējums izriet no nelikumīgi noteiktas un kļūdaini aprēķinātas nodevas, kuras precīzu summu prasītāja ir pierādījusi. Turklāt prasītājai esot nodarīts arī kaitējums sakarā ar laiku, ko tai ir bijis jāiegulda šajā lietā, un advokātu izmaksām, kas tai bija jāsedz.

(1) Komisijas 1996. gada 28. jūnija Regula (EK) Nr. 1249/96 par Padomes Regulas (EEK) Nr. 1766/92 piemērošanas noteikumiem (ievedmuitas nodokļi labības nozarē) (OV L 161, 125. lpp.).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 260/22

Prasība, kas celta 2010. gada 26. jūlijā — Three-N-Products Private/ITSB — Shah (“AYUURI NATURAL”)

(Lieta T-313/10)

()

2010/C 260/30

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Three-N-Products Private Ltd (New Delhi, Indija) (pārstāvis — C. Jäger, lawyer)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Mr. S. Shah, Mr. A. Shah, Mr. M. Shah — līgumsabiedrība t/a FUDCO (Wembley, Apvienotā Karaliste)

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 1. jūnija lēmumu lietā R 1005/2009-4;

— uzdot atbildētājam apstiprināt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Iebildumu nodaļas 2009. gada 2. jūlija lēmumu un pilnībā noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 5805387;

— piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

— piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei, ja tā iestājas šajā lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas prasītājai radušies procesā Apelāciju padomē un Iebildumu nodaļā.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “AYUURI NATURAL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē

Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes “Ayur”, reģistrācija Nr. 2996098, tostarp attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē, Kopienas vārdiskas preču zīmes “AYUR” reģistrācija Nr. 5429469, tostarp attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē

Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt un reģistrācijas pieteikumu noraidīt pilnībā

Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt, apstrīdēto lēmumu atcelt un iebildumus noraidīt

Izvirzītie pamati: sava pieteikuma pamatojumam prasītāja izvirza divus pamatus.

Sava pirmā pamata ietvaros prasītāja norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. un 8. pants, jo Apelāciju padome esot kļūdaini norādījusi, ka sajaukšanas iespēja nepastāv un ka agrākajām preču zīmēm ir suģestīva nozīme attiecībā uz konkrētajām precēm, kas samazina agrāko preču zīmju atšķirtspēju.

Sava otrā pamata ietvaros prasītāja uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 65. panta 2. punkts, jo Apelāciju padome, pieņemot apstrīdēto lēmumu, esot nepareizi izmantojusi savas pilnvaras, jo lēmums ir neobjektīvs un juridiski nepamatots.
C 161/48

Prasība, kas celta 2010. gada 19. aprīlī — CTG Luxembourg PSF/Tiesa

(Lieta T-170/10)

(2010/C 161/77)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Computer Task Group Luxembourg PSF SA (Bertranža [Bertrange], Luksemburga) (pārstāvis — M. Thewes, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa

Prasītājas prasījumi:

— atcelt lēmumus, ko Tiesa pieņēmusi saistībā ar Eiropas publisko iepirkumu “AO 008/2009: 1. un 2. līmeņa atbalsts IT un telefonu sistēmu, uzziņu centra lietotājiem un galalietotāju aparatūras pārvaldībai”, proti: — piedāvājumu atvēršanas komisijas 2010. gada 9. februāra lēmumu par CTG CONSORTIUM piedāvājuma noraidīšanu “novēlotas iesniegšanas” dēļ; — Eiropas Kopienu Tiesas lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu citam pretendentam (kura datums nav norādīts un kurš prasītajai līdz šim nav zināms); — Eiropas Kopienu Tiesas 2010. gada 5. marta lēmumu, ar kuru apstiprināts CTG CONSORTIUM piedāvājuma noraidījums;

— atzīt Eiropas Savienības nelīgumisko atbildību un piespriest Tiesai atlīdzināt prasītajai par visu kaitējumu, kas nodarīts apstrīdēto lēmumu dēļ, un norīkot ekspertu šā kaitējuma novērtēšanai;

— piespriest Tiesai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus un izmaksas.

Pamati un galvenie argumenti

Šajā prasībā prasītāja lūdz, no vienas puses, atcelt piedāvājumu atvēršanas komisijas 2010. gada 9. februāra lēmumu par prasītājas saistībā ar uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus procedūru attiecībā uz 1. un 2. līmeņa atbalsta pakalpojumiem IT sistēmu, uzziņu centra lietotājiem un galalietotāju aparatūras pārvaldībai (OV 2009/S 217-312292) iesniegtā piedāvājuma noraidīšanu novēlotas iesniegšanas dēļ, kā arī lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu citam pretendentam un, no otras puses, zaudējumu atlīdzību.

Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus, kas balstīti uz:

— diskriminācijas aizlieguma principa, principa par vienlīdzīgu attieksmi pret pretendentiem un brīvas konkurences principa pārkāpumu ar to, ka papildus piedāvājumu nosūtīšanas termiņam tika noteikts laiks, līdz kuram to var iesniegt pastā;

— pienākuma atbildēt uz līgumslēdzējai iestādei savlaicīgi iesniegtiem informācijas pieprasījumiem neizpildi;

— pienākuma paziņot noraidītajiem pretendentiem par to pieteikuma noraidījuma pamatā esošajiem iemesliem, konkursa uzvarētāja nosaukumu un norādi par pārsūdzības iespējām neizpildi;
—

pilnībā vai pakārtoti daļā, kura attiecas uz prasītāju un tās biedriem, it īpaši tās četriem izlases veidā pārbaudāmo uzņēmumu lokā ietvertajiem biedriem (Adidas AG, Nike European Operations BV, Puma AG un Timberland Europe BV), atcelt Padomes 2009. gada 22. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1294/2009, ar ko pēc termiņa beigu pārskatīšanas, kuru veica saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 2. punktu, uzliek galīgo antidempinga maksājumu, ko piemēro dažu tādu Vjetnamas un Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, un ko attiecina arī uz šā paša ražojuma importu no Makao īpašās pārvaldes apgabala, neatkarīgi no tā, vai ražojumi ir vai nav deklarēti ar izcelsmi Makao īpašās pārvaldes apgabalā (1);
Pirmkārt, pārkāpts Regulas Nr. 1260/99 (1) 39. panta 2. punkta c) apakšpunkts un 3. punkts un Regulas Nr. 438/2001 (2) 4. pants. Tā apgalvo, ka šajā sakarā Kopienu revizori secināja, ka pirmā līmeņa pārbaudēs bija pieļauti sistēmiski trūkumi, pamatojoties uz noteiktām nepilnībām, uz kurām netika norādīts attiecīgajās pārbaudēs saistībā ar būvdarbu publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu un īstenošanu. Lai gan apstrīdētajā lēmumā faktiski netika apstrīdēti Reģiona norādītie pretargumenti, saskaņā ar kuriem nebija iespējama sistēmisku trūkumu esamība, ar to tik un tā tika noteikta korekcijas 10 % apmērā saskaņā ar Regulas Nr. 1260/99 39. pantu, tā it kā pirmā līmeņa reģionālās pārbaudes sistēmas neatbilda Regulas Nr. 438/2001 4. pantam. Līdz ar to Komisija ir pārkāpusi arī partnerības principu.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 113/61

Prasība, kas celta 2010. gada 19. februārī — Lucchini/Komisija

(Lieta T-91/10)

2010/C 113/93

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Lucchini SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji — M. Delfino, avvocato, J.-P. Gunther, avocat, E. Bigi, avvocato)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

— galvenokārt, atcelt Komisijas Lēmumu C(2009) 7492, galīgā redakcija, lietā COMP/37.956 — Dzelzsbetona stiegras, jauns lēmums, — kas grozīts ar Lēmumu C(2009) 9912, galīgā redakcija;

— pakārtoti, atcelt 2009. gada 30. septembra lēmuma 2. pantu tiktāl, ciktāl prasītājai solidāri kopā ar sabiedrību S.P. SpA ir noteikts samaksāt EUR 14,35 miljonus;

— pakārtoti tam, samazināt piespriestā naudas soda apmēru;

— katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šī prasība ir vērsta pret 2009. gada 30. septembra lēmumu, kurš grozīts ar 2009. gada 8. decembra lēmumu un ar kuru Komisija, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1/2003 (1), noteica naudas sodus par EOTK līguma 65. panta pārkāpumu.

Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir norādīti citās prasībās, kuras iesniegtas par šo lēmumu.

Prasītāja savas prasības atbalstam it īpaši izvirza šādus pamatus:

— lēmums nav pilnīgs un ir pārkāptas būtiskas procesuālās prasības, jo lēmums tika paziņots bez tā pielikumiem un Komisija to pieņēma nepilnīgā formā, pēc tam to vēlreiz paziņojot nepilnīgā formā, nenorādot pamata tekstu;

— Komisijas kompetencē nav atzīt EOTK līguma 65. panta pārkāpumu pēc šī līguma spēkā esamības termiņa izbeigšanās, un līdz ar to Komisija nepareizi bija izvēlējusies materiālajās tiesībās esošo juridisko pamatu;

— pārkāptas tiesības uz aizstāvību, kā arī pārkāptas un nepareizi piemērotas tiesību normas, jo Komisija atkārtoti neatsāka administratīvo procesu un neīstenoja savas tiesības izvērtēt šajā lietā piemērojamus labvēlīgākus tiesību aktus, nedodot prasītājai iespēju faktiski darīt zināmu savu viedokli par apgalvoto faktu un apstākļu patiesumu un atbilstību.

Pakārtoti, prasītāja lūdz atcelt lēmumu, pamatojoties uz to, ka nav pietiekamu pierādījumu un ka nepareizi tikušas piemērotas materiālās tiesību normas, tiktāl, ciktāl Komisija par visu laiku no 1989. gada 6. decembra līdz 2000. gada 27. jūnijam pārkāpumā vaino Lucchini, kurš rīkojās kā viens uzņēmums Lucchini/Siderpotenza. Prasītāja uzsver uzņēmuma Siderpotenza lēmumu pieņemšanas un vadības autonomiju un to, ka Komisija nebija norādījusi pārliecinošus pierādījumus par to, ka Lucchini jautājumā par personālu un materiālo nodrošinājumu bija atbildīga par Siderpotenza vadību.

Pakārtoti tam, prasītāja norāda, ka Komisija nepareizi ir piemērojusi noteikumus par naudas sodu aprēķināšanu, it īpaši 1998. gada Pamatnostādnes.

(1) Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 113/65

Prasība, kas celta 2010. gada 17. februārī — Cindu Chemicals un citi/ECHA

(Lieta T-95/10)

2010/C 113/97

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Cindu Chemicals BV (Uithoorn, Nīderlande), Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Čehijas Republika), Koppers Denmark A/S (Nyborg, Dānija), Koppers UK Ltd (Scunthorpe, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — K. Van Maldegem, R. Cana, lawyers, un P. Sellar, Solicitor)

Atbildētāja: Eiropas Ķīmisko vielu aģentūra (ECHA)

Prasītāju prasījumi:

— atzīt prasības pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

— atcelt apstrīdēto aktu, ciktāl tas attiecas uz antracēneļļu ar zemu antracēna saturu (anthracene oil, anthracene low);

— piespriest ECHA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāji lūdz daļēji atcelt Eiropas Ķīmisko vielu aģentūras (ECHA) lēmumu (ED/68/2009), ar kuru antracēneļļa ar zemu antracēna saturu (CAS Nr. 906440-82-7) (turpmāk tekstā — “antracēneļļa”) ir atzīta par vielu, kura atbilst Regulas (EK) Nr. 1907/2006 (1) (turpmāk tekstā — “REACH”) 57. panta d) un e) punktam, saskaņā ar REACH 59. pantu.

Pamatojoties uz apstrīdēto lēmumu, par kuru prasītāji uzzināja no ECHA paziņojuma presē, antracēneļļa bija iekļauta Vielu saraksta, kas varētu radīt ļoti lielas bažas (turpmāk tekstā — “SVHC”), 14 ķīmisko vielu sarakstā, lai to, iespējams, iekļautu REACH XIV pielikumā. Apstrīdētajā aktā norādītie iemesli, kādēļ antracēneļļa ar zemu antracēna saturu ir iekļaujama SVHC, ir, ka šī viela saskaņā ar REACH XIII pielikumā izklāstītajiem kritērijiem ir kancerogēna, mutagēna un ļoti bioakumulatīva (turpmāk tekstā — “vPvB”).

Prasītāji uzskata, ka ar apstrīdēto aktu tiek pārkāpti piemērojamie noteikumi vielu, kas rada ļoti lielas bažas, noteikšanai saskaņā ar REACH, un savas prasības pamatojumam izvirza četrus pamatus, kuri ir vienādi ar tiem, kas izvirzīti lietā T-94/10 Rütgers Germany un citi/ECHA.

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV L 396, 1. lpp.).