28

Šādos apstākļos Verwaltungsgericht Wien (Vīnes Administratīvā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Vai LES 19. panta 1. punkta otrā daļa, lasot to kopsakarā ar Hartas 47. pantu, kā arī efektivitātes princips – vismaz attiecībā uz tādu valsts tiesību sistēmu, kuras konstitūcijā tiesu neatkarības un objektivitātes nodrošināšanas nolūkā ir noteiktas pamattiesības uz lietu iedalīšanu tiesnešiem atbilstoši lietu sadales kārtībai, kas ir iepriekš noteikta saskaņā ar vispārējiem noteikumiem, – ir jāinterpretē tādējādi, ka likumdevējam ir jānodrošina, lai šī pamattiesību garantija būtu efektīva, nevis gluži vienīgi teorētiska? a) Vai – ja uz pirmo jautājumu ir atbildams noliedzoši – LES 19. panta 1. punkta otrā daļa, lasot to kopsakarā ar Hartas 47. pantu, kā arī efektivitātes princips tādā valsts tiesību sistēmā, kuras konstitūcijā ir nostiprinātas pamattiesības uz iepriekšnoteiktu lietu sadales kārtību, likumdevējam uzliek jebkādus garantēšanas pienākumus vispār, un gadījumā, ja tas tā ir, – kādus? b) Vai – ja uz pirmo jautājumu ir atbildams apstiprinoši – LES 19. panta 1. punkta otrā daļa, lasot to kopsakarā ar Hartas 47. pantu, kā arī efektivitātes princips – vismaz attiecībā uz tādu valsts tiesību sistēmu, kuras konstitūcijā ir nostiprinātas pamattiesības uz iepriekšnoteiktu lietu sadales kārtību, – nosaka: – ka nav jāievēro tāds norādījums vai tāda rīcība attiecībā uz lietu iedalīšanu tiesnesim, ko devis vai izdarījis kāds orgāns, kas saskaņā ar likumu nav tiesīgs to darīt; – ka tiesas iekšējās kārtības reglamentā orgānam, kas nodarbojas ar lietu sadali, nedrīkst paredzēt nekādu rīcības brīvību vispār vai arī drīkst šādu brīvību paredzēt tikai ļoti ierobežotā, iepriekšnoteiktā apmērā? 2) a) Vai LES 19. panta 1. punkta otrā daļa, lasot to kopsakarā ar Hartas 47. pantu, kā arī efektivitātes princips – vismaz attiecībā uz tādu valsts tiesību sistēmu, kuras konstitūcijā tiesu neatkarības un objektivitātes nodrošināšanas nolūkā ir noteiktas pamattiesības uz lietu iedalīšanu tiesnešiem atbilstoši lietu sadales kārtībai, kas ir iepriekš noteikta saskaņā ar vispārējiem noteikumiem, – ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesnesim, kuram ir šaubas par to, vai ir likumīga vai nu tiesas iekšējā lietu sadales kārtība, vai tiesas iekšējo lietu sadales kārtību īstenojošas tiesas iekšējais lēmums, kas tieši skar šā tiesneša darbību (konkrēti, lēmums par lietu iedalīšanu), šādu šaubu gadījumā ir jābūt iespējai par šo jautājumu (neradot šim tiesnesim finansiālu slogu) iesniegt pārsūdzību citā tiesā, kura ir pilntiesīga pārbaudīt par prettiesisku uzskatītā juridiskā akta likumību? b) Vai – noliedzošas atbildes gadījumā – likumdevējam ir jāveic citi jebkāda veida pasākumi, kas nodrošinātu tiesnesim iespēju likumīgi panākt, ka tiek ievērotas uz viņu attiecināmās tiesību normas, lai gādātu par tiesību normu (it īpaši tiesas iekšējo normatīvu) izpildi attiecībā uz lietu sadali? 3) a) Vai LES 19. panta 1. punkta otrā daļa, lasot to kopsakarā ar Hartas 47. pantu, kā arī efektivitātes princips – vismaz attiecībā uz tādu valsts tiesību sistēmu, kuras konstitūcijā tiesu neatkarības un objektivitātes nodrošināšanas nolūkā ir noteiktas pamattiesības uz lietu iedalīšanu tiesnešiem atbilstoši lietu sadales kārtībai, kas ir iepriekš noteikta saskaņā ar vispārējiem noteikumiem, – ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesvedības dalībniekam, kuram ir šaubas vai nu par tiesas iekšējās lietu sadales kārtības, kas ir noteikta pretēji viņa lietas izskatīšanas interesēm, tiesiskumu, vai par šīs lietas iedalīšanas konkrētajam tiesnesim tiesiskumu, vēl pirms tiesas nolēmuma pieņemšanas šādu šaubu gadījumā ir jābūt iespējai par šo jautājumu (neradot šim lietas dalībniekam finansiālu slogu) iesniegt pārsūdzību citā tiesā, kura ir pilntiesīga pārbaudīt par prettiesisku uzskatītā juridiskā akta likumību? b) Vai – noliedzošas atbildes gadījumā – likumdevējam ir jāveic citi jebkāda veida pasākumi, kas nodrošinātu, ka lietas dalībniekam vēl pirms tiesas nolēmuma pieņemšanas ir iespēja likumīgi panākt, ka tiek ievērotas viņa pamattiesības uz “likumiskā tiesneša” principa ievērošanu? 4) a) Vai LES 19. panta 1. punkta otrā daļa, lasot to kopsakarā ar Hartas 47. pantu, kā arī efektivitātes princips – vismaz attiecībā uz tādu valsts tiesību sistēmu, kuras konstitūcijā tiesu neatkarības un objektivitātes nodrošināšanas nolūkā ir noteiktas pamattiesības uz lietu iedalīšanu tiesnešiem atbilstoši lietu sadales kārtībai, kas ir iepriekš noteikta saskaņā ar vispārējiem noteikumiem, – ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesā veiktajai lietu sadalei un iesniegto lietu reģistrācijai [ir jābūt] organizētai tik pārskatāmi un saprotami, ka tiesnesim vai lietas dalībniekam būtu iespējams viegli pārliecināties par to, vai konkrētas lietas iedalīšana kādam tiesnesim vai tiesu palātai atbilst iekšējās lietu sadales kārtības noteikumiem? b) Vai – noliedzošas atbildes gadījumā – likumdevējam ir jāveic citi jebkāda veida pasākumi, kas nodrošinātu, ka tiesnesim vai lietas dalībniekam ir iespēja noskaidrot, vai lieta ir iedalīta likumīgi? 5) a) Vai LES 19. panta 1. punkta otrā daļa, lasot to kopsakarā ar Hartas 47. pantu, kā arī efektivitātes princips – vismaz attiecībā uz tādu valsts tiesību sistēmu, kuras konstitūcijā tiesu neatkarības un objektivitātes nodrošināšanas nolūkā ir noteiktas pamattiesības uz lietu iedalīšanu tiesnešiem atbilstoši lietu sadales kārtībai, kas ir iepriekš noteikta saskaņā ar vispārējiem noteikumiem, – ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesā notiekošas tiesvedības dalībniekiem un lietu izskatošajam tiesnesim ir bez grūtībām jābūt saprotamam iepriekšnoteiktās lietu sadales kārtības noteikumu saturam, un arī tādējādi, ka tiesvedības dalībniekiem un tiesnesim šādā veidā ir jābūt iespējai pārliecināties par to, vai lieta tiesnesim vai tiesu palātai ir iedalīta likumīgi? b) Vai – noliedzošas atbildes gadījumā – likumdevējam ir jāveic citi jebkāda veida pasākumi, kas nodrošinātu, ka tiesnesim vai lietas dalībniekam ir iespēja noskaidrot, vai lieta ir iedalīta likumīgi? 6) Kā tiesnesim ir jāizturas saskaņā ar viņam Savienības tiesībās noteikto pienākumu ievērot Savienības procesuālo tiesību principus, ja kāda (ārēja vai tiesas iekšēja) juridiska akta dēļ, kuru viņš nevar apstrīdēt, viņš ir spiests rīkoties pretēji Savienības tiesībām un lietas dalībnieku tiesībām?”