ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 127/26

Vispārējās tiesas 2015. gada 23. februāra rīkojums – Seven for all mankind/ITSB – Seven (“SEVEN FOR ALL MANKIND”)

(Lieta T-505/14) (1)

(Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “SEVEN FOR ALL MANKIND” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas un starptautiskas grafiskas preču zīmes “Seven” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

(2015/C 127/36)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Seven for all mankind LLC (Vernon, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – A. Gautier–Sauvagnac, advokāts)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Seven SpA (Leinì, Itālija) (pārstāvis – L. Trevisan, advokāts)

Priekšmets

Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 9. aprīļa lēmumu lietā R 1277/2013-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Seven SpA un Seven for all mankind LLC

Rezolutīvā daļa:

1) prasību noraidīt;

2) Seven for all mankind LLC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

(1) OV C 292, 1.9.2014.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 136/46

Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 2. marta spriedums – Frieberger un Vallin/Komisija

(Lieta F-3/15) (1)

(Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Civildienesta noteikumu reforma - Regula Nr. 1023/2013 - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 22. pants - Pensionēšanās vecuma paaugstināšana - Iemaksu Savienības pensiju shēmā atmaksa - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 26. pants - Iegūto pensijas tiesību pārrēķināšana)

(2016/C 136/65)

Tiesvedības valoda – franču

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Jürgen Frieberger (Woluwe-Satint-Lambert, Beļģija) un Benjamin Vallin (Saint-Gilles, Beļģija) (pārstāvji – J.-N. Louis un N. de Montigny, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Currall un G. Gattinara, vēlāk – G. Gattinara)

Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bauer un M. Veiga)

Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Parlaments (pārstāvji – M. Ecker un E. Taneva)

Priekšmets

Prasība atcelt Komisijas lēmumus, ar kuriem ir noraidīti prasītāju lūgumi par to, lai saņemtu atpakaļ daļu no viņu veiktajām iemaksām Eiropas Savienības pensiju shēmā, kuras ir ieturētas no viņu atalgojuma, kā arī lūgumi pārrēķināt iegūtās tiesības saistībā ar to pensijas tiesību pārnešanu uz ES shēmu, kas ir iegūtas pirms viņu stāšanās amatā

Rezolutīvā daļa:

1) atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 26. marta lēmumu, ar kuru tika noraidīts J. Frieberger 2013. gada 17. decembra lūgums pārrēķināt viņa iegūtās tiesības saistībā ar pensijas tiesību pārnešanu uz Eiropas Savienības pensiju shēmu;

2) nav jālemj par prasību, ciktāl to bija cēlis B. Vallin par Eiropas Komisijas 2014. gada 13. marta lēmumu, daļā, kurā ar šo lēmumu esot noraidīts lūgums pārrēķināt iegūtās tiesības saistībā ar pensijas tiesību pārnešanu uz Eiropas Savienības pensiju shēmu;

3) pārējā daļā prasību noraidīt;

4) katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

(1) OV C 96, 23.3.2015., 25. lpp.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 363/47

Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 22. septembra spriedums – Gioria/Komisija

(Lieta F-82/14) (1)

(Civildienests - Atklāts konkurss - Konkurss EPSO/AST/126/12 - Radniecības saikne starp atlases komisijas locekli un kandidātu - Interešu konflikts - Civildienesta noteikumu 27. pants - Ierēdņu ar visaugstāko integritātes pakāpi iecelšana amatā - Lēmums par kandidāta izslēgšanu no konkursa)

(2015/C 363/56)

Tiesvedības valoda – itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Roberto Gioria (Veruno, Itālija) (pārstāvis – M. Cornacchia, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall un G. Gattinara)

Priekšmets

Prasība atcelt lēmumu par prasītāja izslēgšanu no konkursa EPSO/AST/126/2012 par to, ka viņš nebija informējis atlases komisiju par radnieciskām saitēm ar vienu no tās locekļiem

Rezolutīvā daļa:

1) prasību noraidīt;

2) R. Gioria sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem;

3) Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina pusi no R. Gioria tiesāšanās izdevumiem.

(1) OV C 388, 3.11.2014.
—

atcelt ar 2015. gada 17. aprīli datēto Eiropas Komisijas lēmumu, ar ko tika atteikts pārskatīt prasītājai saistībā ar viņas pārcelšanu piešķirto pakāpi un pārskatīt viņas karjeru Eiropas Komisijā laikposmā no 2001. gada 16. jūnija līdz 2010. gada 31. decembrim, lai gan viņa tika paaugstināta no pakāpes C4 (tagad – AST 3) pakāpē C3 (tagad – AST 4), ko Eiropas Parlaments viņai piešķīra 2009. gada 7. augustā ar atpakaļejošu spēku no 2000. gada 1. janvāra;
—

piešķirt prasītājam kompensāciju par materiālajiem zaudējumiem, kas izpaužas kā atšķirība starp bezdarbnieka pabalstu, kuru viņš saņems no 2014. gada aprīļa un pēc tam potenciālajiem aizstājošajiem ienākumiem vai to neesamības, no vienas puses, un viņa pilno algu, ieskaitot pabalstus EUR 7 850,33 apmērā līdz viņa pilnīgai atkaliesaistīšanai aģentūrā (pieskaitot klāt nokavējuma procentus, kas ir par trīs punktiem augstāki par Eiropas Centrālās Bankas likmi), no otras puses;
—

jebkurā gadījumā piespriest atbildētājai izmaksāt provizoriski ex æquo et bono noteikto summu EUR 5 000 kā atlīdzību par nemantisko kaitējumu, tai pieskaitot nokavējuma procentus atbilstoši likumā noteiktajai likmei, sākot no sprieduma pasludināšanas datuma;
—

atcelt a) 2012. gada 18. decembra lēmumu, ciktāl Apelāciju komiteja saskaņā ar EIB Reglamenta 22. pantu un 2012. gada 29. marta Paziņojumu personālam (Note to Staff) Nr. 715 HR/P&O/2012-0103 ir noraidījusi sūdzību par tās 2011. gada informatīvo ziņojumu; b) 2011. gada informatīvo ziņojumu saistībā ar novērtējumu, ciktāl viņam nav piešķirts vērtējums “Exceptional performance” vai vērtējums “Very good performance” un, visbeidzot, ciktāl viņš nav izvirzīts paaugstināšanai amatā D funkciju grupā, kā arī ciktāl tajā ir noteikti viņa mērķi 2012. gadam; c) visus saistītos, turpmākos un iepriekš pieņemtos aktus, ieskaitot lēmumus par paaugstināšanu amatā saskaņā ar Cilvēkresursu direkcijas direktora 2012. gada maija paziņojumu “2011 staff appraisal exercise, award of promotions and titles”, ņemot vērā, ka saskaņā ar viņa priekšnieku pausto un šajā lietā apstrīdēto viedokli EIB neesot to ņēmusi vērā punktā “Promotions from Function E to D”;
—

piespriest atbildētājai samaksāt katram prasītājam, atlīdzinot materiālos zaudējumus: (i) algas starpību, kas atbilst ikgadējās pielāgošanas par 2013. gadu piemērošanai, proti, palielinājumu par 1,8 % par laika periodu no 2013. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim; (ii) algas starpību, kas atbilst ikgadējās pielāgošanas piemērošanai par 1,8 % par 2013. gadu rezultātam, kāds ietekmēs algas, kas tiks izmaksātas sākot no 2014. gada janvāra; (iii) kavējuma procentus attiecībā uz algas starpību, kas maksājami līdz maksājamo [algas] summu pilnīgai samaksai, un piemērojamā kavējuma procentu likme ir jāaprēķina, pamatojoties uz Eiropas Centrālās bankas noteikto likmi galvenajiem refinansēšanas darījumiem, kas piemērojama attiecīgajā periodā, to paaugstinot par 3 punktiem; (iv) zaudējumus pirktspējas zaudēšanas dēļ, visus šos materiālos zaudējumus saskaņā ar pagaidu vērtējumu novērtējot EUR 30 000 apmērā attiecībā uz katru prasītāju;
—

piespriest EĀDD samaksāt prasītājam summu, kas ex aeqo et bono noteikta EUR 6000 apmērā, tādējādi kompensējot tam nodarīto profesionālo un morālo kaitējumu, pieskaitot nokavējuma procentus pēc likumiskās likmes, skaitot no maksājuma saistību izpildes datuma;
—

uzlikt atbildētājai pienākumu sniegt prasītājai plašu informāciju par konkursa un atsevišķu pārbaudījumu līdzšinējo norisi, ieskaitot pārbaudījumu vērtēšanas procesu, it īpaši, bet ne tikai — ļaujot iepazīties ar visiem dokumentiem, kas atrodas pie atbildētājas, par prasītājas dalību konkursā, ieskaitot dokumentus par prasītājas pārbaudījumu novērtējumu; — sniedzot plašu informāciju par to, kādā veidā prasītāja ir saņēmusi 12 punktus praktiskajā pārbaudījumā (a); — sniedzot ziņas par konkursa norisi vispār, ieskaitot to kandidātu skaita paziņošanu, kas piedalījās mutvārdu un praktiskajā pārbaudījumā, kandidātu skaitu, kas ir nokārtojuši mutvārdu pārbaudījumu, kandidātu skaitu, kas ir nokārtojuši praktisko pārbaudījumu (a), norādījumus, ko konkursa atlases komisija ir izveidojusi novērtējumam, piemēram, novērtējuma shēmas, norādījumus, saskaņā ar kuriem zināma punktu daļa tiek piešķirta par atsevišķām pārbaudījuma daļām vai saskaņā ar noteiktiem vērtējuma kritērijiem, punktu skaitu, ko citi kandidāti ir saņēmuši praktiskajos pārbaudījumos (a) un (b), kā arī ziņas par to, kā šis skaits tika sasniegts;
—

līdz ar to atjaunot prasītāju amata pienākumos kā apstiprinātu ierēdni no 2010. gada 1. aprīļa un viņam izmaksāt tādu darba samaksas summu, kuru tas būtu saņēmis kā apstiprinātais ierēdnis no šī datuma, ieskaitot visas atvasinātās tiesības (ieskaitot tiesības uz pensiju), kuras viņš provizoriski ir novērtējis ex aequo et bono EUR 39 600 apmērā;
—

piespriest ITSB izmaksāt atlīdzību par materiālajiem zaudējumiem, ko veido starpība starp no vienas puses, viņas faktisko atalgojumu, ko tā no 2005. gada 1. novembra līdz 2008. gada 31. oktobrim saņēma pēc formālās klasificēšanas pakāpē kā līgumdarbiniece atbilstoši Civildienesta noteikumu 3.a pantam, kā arī bezdarbnieka pabalstu no 2008. gada 1. novembra līdz šim brīdim un no otras puses, atalgojumu, kurš viņai kā pagaidu darbiniecei pienākas atbilstoši Civildienesta noteikumu 2. panta a) punktam no 2005. gada 1. novembra līdz šim brīdim — pakārtoti, vismaz atalgojumu, kurš viņai kā pagaidu darbiniecei pienākas atbilstoši Civildienesta noteikumu 2. panta a) punktam no 2005. gada 1. novembra līdz 2008. gada 31. oktobrim, kā arī bezdarbnieka pabalstu, kurš viņai pienākas, to aprēķinot no atalgojumu par 2008. gada oktobri atbilstoši Civildienesta noteikumu 2. panta a) apakšpunktam, kā arī iemaksu pensiju fondā zaudējumi, kas radušies iepriekšminēto faktu rezultātā, un citas atlīdzības, atalgojumi un pabalsti, ņemot vērā piemērotu un viņas darba rezultātam atbilstošu paaugstinājumu amatā 2008. gada 1. aprīlī,
—

atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru prasītājs, sākot no 2009. gada 10. marta, pieņemts darbā tehniskā asistenta amatā AST3 pakāpes 2. līmenī, tiktāl, ciktāl tajā nav paredzēts piešķirt viņam tiesības un finansējumu, kas vajadzīgs, lai nodrošinātu pareizu Civildienesta tiesas 2008. gada 22. maija sprieduma lietā F-145/06 Pascual García/Komisija izpildi, it īpaši: a) tiktāl, ciktāl tajā nav paredzēts, ka prasītāja darba stāžs paaugstināšanas amatā, pensijas aprēķināšanas un jebkurā citā nolūkā ir aprēķināms no 2006. gada 1. aprīļa; b) tiktāl, ciktāl tajā ir noraidītas prasītāja tiesības uz ekspatriācijas pabalstu saskaņā ar Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punktu;
—

piespriest atbildētājai veikt izmeklēšanu, lai noskaidrotu 2003. gada 5. maija notikumus, kad EK [Eiropas Komisijas] delegācijas Angolā pārvaldes pagaidu vadītājs ar prasītāja mašīnu brauca no viņa dzīvesvietas autostāvvietas uz vietu, kura atradās apmēram četru kilometru attālumā; 2001. gada 6. septembra notikumus; un to, vai pastāv jebkāda saikne starp šiem notikumiem, un bez kavēšanās paziņot prasītājam par izmeklēšanas rezultātiem, novietot vairākās labi redzamās vietās paziņojumus, kuros izklāsta veidā būtu ietverti izmeklēšanas rezultāti, un nodrošināt pieeju šiem rezultātiem; pakārtoti piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam atlīdzību par neatgriezenisko zaudējumu, kas viņam tika radīts ar lēmumu noraidīt 2006. gada 1. septembra prasību, EUR 100 000 apmērā vai arī lielāku vai mazāku summu, ko Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu un atbilstošu; un par zaudējumu, kas radīsies pēc dienas, kad viņa prasība tiks iesniegta summu EUR 20 apmērā vai arī lielāku vai mazāku summu, ko Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu un atbilstošu, par katru dienu, sākot no dienas, kad tiks iesniegta šī prasība, līdz dienai, kad tiks pabeigta izmeklēšana un par to paziņos prasītājam, kā arī atbilstīgi tiks publicēti rezultāti;
Saskaņā ar Tiesas statūtu 19. panta trešo un ceturto daļu, kas ir piemērojamas tiesvedībai Civildienesta tiesā saskaņā ar šo statūtu I pielikuma 7. pantu, lai vēlāk varētu vērsties šajā tiesā ar prasību, “lietas dalībnieku” šo tiesību normu izpratnē ir jāpārstāv trešajai personai, šajā gadījumā advokātam, kuram ir tiesības uzstāties dalībvalsts vai citas valsts, kura ir Eiropas Ekonomikas zonas līguma līgumslēdzēja puse, tiesā.

Šajā ziņā tam, ka prasītājs kā advokāts ir iekļauts kādas Eiropas dalībvalsts advokātu kolēģijā, nav nozīmes, jo, tā kā Tiesas statūtos vai Civildienesta tiesas Reglamentā nav atkāpes vai izņēmuma no pārstāvības pienākuma, ar to, ka ir iesniegts prasības pieteikums, kuru ir parakstījis pats prasītājs, nepietiek, lai iesniegtu pašu prasību, ja prasītājs darbojas kā advokāts, kuram ir tiesības uzstāties kādā no Savienības dalībvalstīm.

(skat. 5. un 8. punktu)

Tiesa: rīkojums, 1996. gada 5. decembris, Lopes/Tiesa,C‑174/96 P, EU:C:1996:473, 8. un 10. punkts, un spriedums, 2014. gada 12. jūnijs, Peftiev, C‑314/13, EU:C:2014:1645, 28. punkts un tajā minētā judikatūra.

Pirmās instances tiesa: rīkojums, 2005. gada 13. janvāris, Sulvida/Komisija, T‑184/04, EU:T:2005:7, 8. punkts.

Civildienesta tiesa: rīkojums, 2012. gada 13. februāris, Ayres de Abreu/EESK, F‑123/11, EU:F:2012:17, 11. punkts.
Katrā ziņā Eiropas Savienības iestāžu pieņemtas iekšējas direktīvas nekādā gadījumā nevar likumīgi radīt noteikumus, kuros ir paredzēta atkāpe no tiesību normu hierarhijā augstākstāvošām tiesību normām, piemēram, no Civildienesta noteikumiem un to īstenošanai pieņemtajiem noteikumiem.

Šajā ziņā no Civildienesta noteikumu 56. panta otrās daļas formulējuma skaidri izriet, ka AST funkciju grupas pakāpes no AST 5 līdz AST 11 ierēdņu virsstundas nedod tiesības ne uz kompensāciju, ne uz atlīdzību.

Attiecībā uz nemainīgo pabalstu par virsstundām, kas minēts Civildienesta noteikumu 56. pantā, ir jānorāda, ka šī panta otrajā un trešajā daļā ir skaidri izslēgtas AD funkciju grupas ierēdņu un AST funkciju grupas no AST 5 līdz AST 11 pakāpei ierēdņu tiesības uz kompensāciju vai atlīdzību par iespējamām virsstundām un nav paredzēti nekādi izņēmumi par pildāmo funkciju veidu vai to, ka parasti tiek nostrādātas virsstundas. Līdz ar to ierēdnis nevar pamatoti apgalvot, ka šis ierobežojums nav piemērojams ierēdņiem, kuriem parasti ir jāstrādā virsstundas, piemēram, šoferiem, un ka tādēļ tie var saglabāt tiesības uz nemainīgu pabalstu par virsstundām visu savas karjeras laiku, neatkarīgi no viņu ieņemamās pakāpes.

Šajā ziņā no Civildienesta noteikumu 56. panta pirmās daļas, lasot to kopā ar tā otro un trešo daļu, izriet, ka likumdevējs ir vēlējies aizsargāt ierēdņus pret pienākumu strādāt pārmērīgi ilgi, paredzot, ka tiesības saņemt kompensāciju vai atlīdzību par nostrādātajām virsstundām ir tikai ierēdņiem, kuri ieņem pakāpju zemākos līmeņus un tādēļ saņem zemāku atalgojumu nekā citi kolēģi, kuriem darba stāža dēļ parasti ir augstāka pakāpe un atalgojums.

Turklāt Civildienesta noteikumu 56. pants tiek īstenots ar Civildienesta noteikumu VI pielikumu par virsstundu kompensēšanas un atlīdzības kārtību, kurā minētā panta paredzētajās robežās tiek precizēts atlīdzības apmērs, kas var tikt piešķirts AST/SC funkciju grupas līmeņu no SC 1 līdz SC 6 un AST funkciju grupas līmeņu no AST 1 līdz AST 4 ierēdņiem. Līdz ar to nedz no Civildienesta noteikumu VI pielikuma, nedz arī vēl jo vairāk no minētā pielikuma 3. panta nevar izsecināt nekādu atkāpi no Civildienesta noteikumu 56. pantā AST funkciju grupas ierēdņiem pakāpēs no AST 5 līdz AST 11 noteiktā principa.

Katrā ziņā nemainīgs pabalsts par virsstundām nevar tikt attiecināts uz citām ierēdņu kategorijām kā vien tām, kas ir skaidri noteiktas Civildienesta noteikumu VI pielikuma 3. pantā. Proti, tiesību normas, atbilstoši kurām tiek iegūtas tiesības uz finansiāliem pabalstiem, ir jāinterpretē šauri.

(skat. 65. un 67.–70. punktu)

Pirmās instances tiesa: spriedumi, 2003. gada 18. septembris, Lebedef u.c./Komisija, T‑221/02, EU:T:2003:239, 38. punkts, un 2004. gada 15. jūlijs, Valenzuela Marzo/Komisija, T‑384/02, EU:T:2004:239, 104. punkts.

Civildienesta tiesa: spriedums, 2009. gada 7. oktobris, Pappas/Komisija, F‑101/08, EU:F:2009:137, 65. punkts.
EIROPAS SAVIENĪBAS CIVILDIENESTA TIESAS RĪKOJUMS

(trešā palāta)





2012. gada 13. februārī





Lieta F-123/11





Antonio Ayres de Abreu

pret

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju

Civildienests – Acīmredzama nepieņemamība – Pārstāvība ar advokāta palīdzību – Prasītājs, kurš ir advokāts – Advokāta, kas nav trešā persona, neiespējamība pārstāvēt prasītāju

Priekšmets Prasība, kura iesniegta atbilstoši LESD 270. pantam, kas piemērojams EAEK līgumam saskaņā ar tā 106.a pantu, ar kuru A. Ayres de Abreu lūdz it īpaši atcelt Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas (EESK) 2011. gada 27. aprīļa lēmumu piešķirt viņam atvaļinājuma pēc savas iniciatīvas

Nolēmums Prasību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu. Prasītājs sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.









Kopsavilkums





Tiesvedība – Pieteikums par lietas ierosināšanu – Formas prasības – Prasības pieteikums, kas iesniegts bez advokāta starpniecības – Prasītājs, kurš ir advokāts ar tiesībām uzstāties valsts tiesā – Ietekmes neesamība – Nepieņemamība

(Tiesas statūtu 19. panta trešā un ceturtā daļa un 21. panta pirmā daļa; Civildienesta tiesas Reglamenta 34. panta 1. punkta pirmā daļa un 36. pants)

No Tiesas statūtu 19. panta trešās daļas, un it īpaši no jēdziena “pārstāvētas”, kā arī no Civildienesta tiesas Reglamenta 34. panta 1. punkta pirmās daļas izriet, ka, lai celtu prasību Civildienesta tiesā, lietas dalībniekam šī panta izpratnē ir jāizmanto trešās personas, kas ir tiesīga pārstāvēt kādu dalībvalsts tiesā vai Eiropas Ekonomikas zonas līgumslēdzējā valstī, pakalpojumi un ka Civildienesta tiesā var likumīgi iesniegt tikai tādu prasības pieteikumu, kuru ir parakstījusi šī trešā persona. Tā kā Tiesas statūtos vai minētajā reglamentā nav paredzēta nekāda atkāpe vai izņēmums no minētā pienākuma, tad tāda prasības pieteikuma iesniegšana, kuru ir parakstījis pats prasītājs, pat ja tas ir advokāts ar tiesībām uzstāties valsts tiesā, prasības celšanai nav pietiekama.

Šādu pārkāpumu nevar labot atbilstoši Civildienesta tiesas Reglamenta 36. pantam un tas padara prasību par acīmredzami nepieņemamu.

(skat. 11.–13., 16. un 17. punktu)





Atsauces

Tiesa: 1996. gada 5. decembris, C-174/96 P Lopes/Tiesa, 8., 10. un 11. punkts; 2007. gada 27. novembris, C-163/07 P Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret un Akar/Komisija, 25. un 26. punkts.

Pirmās instances tiesa: 2005. gada 13. janvāris, T-184/04 Sulvida/Komisija, 4. un 8. punkts.

Civildienesta tiesa: 2008. gada 30. oktobris, F-48/08 Ortega Serrano/Komisija, apstiprināts apelācijā ar Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2010. gada 9. marta rīkojumu lietā T-583/08 P, Ortega Serrano/Komisija.
EIROPAS SAVIENĪBAS CIVILDIENESTA TIESAS RĪKOJUMS (pirmā palāta)

2014. gada 10. septembrī

Ingo Hanschmann

pret

Eiropas Policijas biroju (Eiropolu)

“Civildienests — Tiesvedība — Tiesāšanās izdevumu noteikšana”

Priekšmets

Prasības pieteikums par tiesāšanās izdevumu apmēra noteikšanu, ko I. Hanschmann iesniedzis pēcsprieduma lietā Hanschmann/Europol (F‑27/09, EU:F:2010:58).

Nolēmums

Tiesāšanās izdevumu, kas Eiropas policijas birojam ir jāatmaksā I. Hanschmann, kopējā summa tiek noteikta EUR 1343,18 apmērā; minētajai summai tiek pieskaitīti nokavējuma procenti no šī rīkojuma izsniegšanas dienas līdz samaksas dienai, kuri tiks maksāti atbilstoši procentu likmei, kura tiek aprēķināta, pamatojoties uz procentu likmi, ko Eiropas Centrālā banka noteikusi par galvenajām refinansēšanas operācijām, kura ir piemērojama iepriekš minētajā laika posmā, pieskaitot šai likmei divus punktus.

Kopsavilkums

Tiesvedība – Tiesāšanās izdevumi – Apmēra noteikšana – Atlīdzināmie tiesāšanās izdevumi – Vērā ņemami elementi – Starp lietas dalībnieku un tā advokātu noslēgta vienošanās par honorāriem – Izslēgšana

(Civildienesta tiesas Reglamenta 91. panta b) punkts)

Savienības tiesa nav tiesīga noteikt apmēru honorāriem, kas lietas dalībniekiem ir jāmaksā saviem advokātiem, bet ir tiesīga noteikt to atlīdzības apmēru, kādā šī atlīdzība var tikt atgūta no lietas dalībnieka, kuram ir piespriests segt tiesāšanās izdevumus. No tā izriet, ka pierādījumi par tiesāšanās izdevumu, kurus prasīts atlīdzināt, samaksu nav nepieciešami, lai Civildienesta tiesa noteiktu atlīdzināmo tiesāšanās izdevumu apmēru.

Lemjot par prasību par tiesāšanās izdevumu apmēra noteikšanu, Savienības tiesai nav jāņem vērā par tiem noslēgta iespējamā vienošanās starp attiecīgo lietas dalībnieku un tā pārstāvjiem vai padomdevējiem.

Tādējādi fakts, ka saskaņā ar vienošanos, kas noslēgta starp prasītāju un tā advokātiem, ir nolemts, ka prasītājs nemaksās honorāru saviem advokātiem, neietekmē prasītāja tiesības piedzīt tiesāšanās izdevumus, kas radušies pamata tiesvedībā.

(skat. 14., 19. un 20. punktu)

Atsauces

Tiesa: rīkojumi Leeuwarder Papierwarenfabriek/Komisija, 318/82, EU:C:1985:468, 2. punkts; C. A. S./Komisija, C‑204/07 P‑DEP, EU:C:2009:526, 13. punkts, un Kronofrance/Vācija u.c., C‑75/05 P‑DEP, EU:C:2013:458, 30. punkts.
Ja atbildētāja iestāde uzskata, ka prasītājs un tā advokāts ir krāpnieciski vienojušies noteikt fiktīvu tiesāšanās izdevumu apmēru, tai par šīm aizdomām ir jāinformē valsts kompetentās profesionālās iestādes, lai tās, zinot visus lietas faktus, varētu novērtēt šādas rīcības atbilstību attiecīgajiem profesionālās ētikas noteikumiem. Protams, prasītājam ir pienākums pierādīt atmaksai pieprasīto izdevumu realitāti, taču no tā, ka prasītāja advokāts ir cēlis prasību, piedalījies tiesas sēdē un sagatavojis dažādus procesuālos rakstus, ir iespējams secināt, ka viņš ir veicis vajadzīgās darbības un sniedzis pakalpojumus saistībā ar lietas izskatīšanu Civildienesta tiesā. Tāpēc prasītājam ir tiesības lūgt, lai Civildienesta tiesa nosaka, kādā apmērā izdevumi, kuru atlīdzību viņa advokāts pieprasa, var tikt atgūti no lietas dalībnieka, kuram ir piespriests atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Savienības tiesa nav tiesīga noteikt honorāru, kāds lietas dalībniekiem ir jāmaksā to advokātiem, bet ir tiesīga noteikt tikai to atlīdzības apmēru, kāds var tikt atgūts no lietas dalībnieka, kuram ir piespriests segt tiesāšanās izdevumus. Tā kā nav Savienības tiesību normu, kurās būtu noteiktas samaksas likmes, valsts tiesai ir jānovērtē atlīdzināmā honorāra apmērs, atsaucoties uz stundu skaitu, kāds advokātam objektīvi būtu bijis vajadzīgs lietas skatīšanai. Lai to veiktu, principā ir jāņem vērā strīda priekšmets un raksturs, tā nozīmība no Savienības tiesību viedokļa, kā arī lietas sarežģītība, darba apjoms, kas tiesvedības rezultātā varēja rasties iesaistītajiem pārstāvjiem vai padomdevējiem, un lietas dalībnieku ekonomiskās intereses saistībā ar lietu. Tādējādi kā pamats var tikt izmantota advokāta, kurš ir specializējies lietā, norādītā stundas likme, ja tiesvedībā pienācīgi informētam lietas dalībniekam varētu rasties īpaši sarežģīti tiesību jautājumi vai ja tiesvedība šim lietas dalībniekam ir bijusi īpaši nozīmīga, tā ka vēršanas pie advokāta, kurš ir specializējies, ir bijusi leģitīma. Tomēr Savienības tiesai nav jāņem vērā nedz valstī pastāvošā likme, kas nosaka advokātu atlīdzības apmēru, nedz arī iespējamā vienošanās šajā ziņā starp attiecīgo lietas dalībnieku un viņa pārstāvjiem vai padomdevējiem.

(skat. 18. un 21.–23. punktu)

Civildienesta tiesa: Chatziioannidou/Komisija, minēts iepriekš, 19. punkts; 2009. gada 1. jūlijs, F-6/07 DEP Suvikas/Padome, 18. punkts; U/Parlaments, minēts iepriekš, 38. punkts.