Lieta C-282/07

État belge — SPF Finances

pret

Truck Center SA

(Cour d'appel de Liège lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“Brīvība veikt uzņēmējdarbību — EK līguma 52. pants (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem—EKL 43. pants) un EK līguma 58. pants (jaunajā redakcijā—EKL 48. pants) — Kapitāla brīva aprite — EK līguma 73.B un 73.D pants (jaunajā redakcijā—attiecīgi EKL 56. un 58. pants) — Juridisku personu aplikšana ar nodokļiem — Ienākumi no kapitāla un kustamas mantas — Nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā — Kustamas mantas priekšnodoklis — Kustamas mantas priekšnodokļa iekasēšana par sabiedrībām nerezidentēm pārskaitītiem procentiem — Kustamas mantas priekšnodokļa neiekasēšana par sabiedrībām rezidentēm pārskaitītiem procentiem — Konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu — Ierobežojums — Neesamība”

Ģenerāladvokātes Julianas Kokotes [Juliane Kokott] secinājumi, sniegti 2008. gada 18. septembrī I ‐ 10770

Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 22. decembra spriedums I ‐ 10788

Sprieduma kopsavilkums

Personu brīva pārvietošanās – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Kapitāla brīva aprite – Nodokļu tiesību akti – Sabiedrību ienākuma nodoklis

(EK līguma 52. pants (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem—EKL 43. pants), EK līguma 58. pants (jaunajā redakcijā—EKL 48. pants), EK līguma 73.B un 73.D pants (jaunajā redakcijā—attiecīgi EKL 56. un 58. pants)

EK līguma 52. pants (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem — EKL 43. pants), EK līguma 58. pants (jaunajā redakcijā — EKL 48. pants), EK līguma 73.B un 73.D pants (jaunajā redakcijā — attiecīgi EKL 56. un 58. pants) ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums nodokļu jomā, kurā ir paredzēts ieturēt nodokli ienākumu gūšanas vietā no procentiem, kurus sabiedrība, kas ir šīs valsts rezidente, ir pārskaitījusi sabiedrībai, kas ir citas dalībvalsts rezidente, vienlaikus šādu ieturējumu nepiemērojot procentiem, kas ir pārskaitīti sabiedrībai, kura ir pirmās dalībvalsts rezidente un kuras ienākumiem pēdējā minētajā dalībvalstī tiek piemērots sabiedrību ienākumu nodoklis.

Atšķirīgā attieksme, kāda ir noteikta tiesiskajā regulējumā nodokļu jomā starp sabiedrībām, kas saņem ienākumus no kapitāla, un kuru veido atšķirīgu sistēmu piemērošana nodokļu noteikšanā atkarībā no tā, vai šīs sabiedrības ir reģistrētas attiecīgajā dalībvalstī vai citā dalībvalstī, attiecas uz objektīvi nesalīdzināmām situācijām. Pirmkārt, attiecīgās dalībvalsts nostāja gadījumā, kad sabiedrība, kas izmaksā procentus, un sabiedrība, kas saņem procentus, ir reģistrētas šajā valstī, atšķiras no tās nostājas gadījumā, kad sabiedrība, kas ir šīs valsts rezidente, pārskaita procentus sabiedrībai nerezidentei, jo pirmajā gadījumā dalībvalsts rīkojas kā attiecīgo sabiedrību rezidences valsts, bet otrajā gadījumā — kā valsts, kurā tika izmaksāti procenti. Otrkārt, procentiem, kurus sabiedrība rezidente pārskaita citai sabiedrībai rezidentei, un procentiem, kurus sabiedrība rezidente pārskaita sabiedrībai nerezidentei, tiek piemēroti atšķirīgi nodokļi, pamatojoties uz atšķirīgiem juridiskajiem pamatiem. Tādējādi, pirmkārt, no procentiem, kurus sabiedrība rezidente pārskaita citai sabiedrībai rezidentei, attiecīgā valsts iekasē nodokļus tāpēc, ka uz tiem pēdējās minētās sabiedrības gadījumā un tāpat kā uz citiem šīs sabiedrības ienākumiem attiecas sabiedrību ienākumu nodoklis. Otrkārt, priekšnodoklis tiek iekasēts kustamas mantas ienākumu gūšanas vietā saskaņā ar tiesībām, kuras atbilstoši Konvencijai par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu šī valsts un otra dalībvalsts ir savstarpēji paredzējušas, sadalot savas pilnvaras nodokļu piemērošanā. Tādējādi šie dažādie nodokļu iekasēšanas noteikumi neizbēgami izriet no tā, ka uz sabiedrībām rezidentēm, kas saņem procentus, un sabiedrībām nerezidentēm, kas saņem procentus, attiecas dažādi nodokļi. Visbeidzot, šīs atšķirīgās sistēmas nodokļu noteikšanā parāda, ka attiecībā uz nodokļu iekasēšanu šo sabiedrību situācijas atšķiras, un sabiedrības rezidentes ir tieši pakļautas attiecīgās dalībvalsts nodokļu administrācijas kontrolei, kā tas nav sabiedrību nerezidenšu, kas saņem procentus, gadījumā, jo, lai iekasētu nodokļus no pēdējām minētajām, ir nepieciešama to rezidentes valsts nodokļu administrācijas iesaistīšanās.

Turklāt atšķirīgā attieksme, kas izriet no šāda tiesiskā regulējuma nodokļu jomā, ne vienmēr rada priekšrocības sabiedrībām rezidentēm, kas saņem procentus, jo, pirmkārt, no šo sabiedrību pārskaitītajiem procentiem tiek iekasēts sabiedrību ienākumu nodoklis un, otrkārt, kustamas mantas priekšnodokļa, kas tiek iekasēts no procentiem, kuri tiek pārskaitīti sabiedrībai nerezidentei, likme ir nepārprotami zemāka nekā sabiedrību ienākumu nodoklis, kas tiek iekasēts no sabiedrību rezidenšu, kuras saņem procentus, ienākumiem.

Šādos apstākļos minētā atšķirīgā attieksme nav uzskatāma par ierobežojumu brīvībai veikt uzņēmējdarbību Līguma 52. panta izpratnē, ne arī par ierobežojumu kapitāla brīvai apritei Līguma 73.B panta izpratnē.

(sal. ar 41.–52. punktu un rezolutīvo daļu)