18

Tā kā Raad van State [Valsts padomei] radās šaubas par EKL 56. panta, EKL 58. panta, EKL 86. panta 2. punkta, EKL 87. panta un EKL 88. panta interpretāciju, tā nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Vai neļaujot uzņēmumam, kurš likumā noteiktā kārtībā ir licencēts Nīderlandē īstenot ar mājokļiem saistītās intereses, kurš šim nolūkam var izmantot valsts līdzekļus un kurš atbilstoši likumam drīkst darboties tikai šādās interesēs, kādēļ tā darbības joma galvenokārt ir Nīderlandē (licencēts uzņēmums), veikt jebkādu pārrobežu darbību, iepriekš nesaņemot ministra atļauju, tiek ierobežota kapitāla brīva aprite EKL 56. panta izpratnē? 2) a) Vai dalībvalsts mājokļu jautājumus var uzskatīt par sabiedriskās kārtības interesēm EKL 58. panta izpratnē; b) vai dalībvalsts mājokļu jautājumus var uzskatīt par Tiesas judikatūrā atzītu primāru vispārējo interešu iemeslu; c) vai it īpaši dalībvalsts interesi attiecībā uz mājokļu politikas efektivitāti un tās finansēšanas iespējām var uzskatīt par sabiedriskās kārtības interesēm EKL 58. panta izpratnē, vai par Tiesas judikatūrā atzītu primāru vispārējo interešu iemeslu? 3) a) Pieņemot, ka licencētam uzņēmumam pirmā jautājuma izpratnē izvirzītā prasība iepriekš saņemt atļauju ir ierobežojums, kam ir piemērojams attaisnojuma pamats 2) jautājuma a)–c) punkta izpratnē, vai šī prasība ir nepieciešama un samērīga; b) vai dalībvalstij, kas atsaucas uz šo attaisnojuma pamatu, ir plaša rīcības brīvība, nosakot attiecīgo vispārējo interešu apjomu un veidu, kādā šīs intereses tiek ņemtas vērā? Vai šajā sakarā ir nozīme arī apstāklim, ka [Eiropas] Kopienai nav vai arī ir ļoti ierobežota kompetence mājokļu jomā? 4) a) Vai dalībvalsts, lai attaisnotu kapitāla brīvas aprites ierobežojumu situācijā, kad attiecīgajiem uzņēmumiem ir piešķirtas īpašas tiesības un uzticēti pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, var papildus vai kopā ar EKL 58. pantā minētajiem un Tiesas judikatūrā atzītajiem primārajiem vispārējo interešu iemesliem vienlaikus atsaukties uz EKL 86. panta 2. punktu; b) vai vispārējās intereses EKL 58. panta izpratnē un Tiesas judikatūrā atzītie primārie vispārējo interešu iemesli pēc satura atbilst interesēm ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi EKL 86. panta 2. punkta izpratnē; c) vai attiecīgās dalībvalsts atsaucei uz EKL 86. panta 2. punktu, norādot, ka attiecīgie uzņēmumi, kuriem ir piešķirtas īpašas tiesības, pilda uzdevumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, ir papildu nozīme, salīdzinot ar atsauci uz vispārējām interesēm EKL 58. panta izpratnē un Tiesas judikatūrā atzītajiem primārajiem vispārējo interešu iemesliem? 5) a) Vai tādus uzņēmumus kā licencētie uzņēmumi pirmā jautājuma izpratnē, kam, no vienas puses, visi līdzekļi ir jāizmanto, lai risinātu mājokļu jautājumus, bet kuri, no otras puses, veic arī saimniecisko darbību mājokļu jomā, kopumā vai daļā to uzdevumu var uzskatīt par uzņēmumiem, kam uzticēti pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi EKL 86. panta 2. punkta izpratnē; b) vai, lai uz 5) jautājuma a) punktu atbildētu apstiprinoši, attiecīgajiem uzņēmumiem ir jāved atsevišķa grāmatvedības uzskaite, balstoties uz kuru var skaidri noteikt, kādi izdevumi un kādi ieņēmumi ir saistīti, no vienas puses, ar to sociālo darbību un, no otras puses, ar to saimniecisko darbību, un šim pienākumam ir jābūt noteiktam valsts tiesību aktā? Vai šādā gadījumā ir jānodrošina, ka dalībvalsts piešķirtie finanšu līdzekļi tiek izlietoti tikai sociālai darbībai un tās nepārtrauktībai? 6) a) Vai gadījumā, ja licencēts uzņēmums pirmā jautājuma izpratnē kopumā vai daļā savas darbības ir uzskatāms par uzņēmumu, kam uzticēti pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi EKL 86. panta 2. punkta izpratnē, pilnvarojums sniegt šādus pakalpojumus var kalpot attaisnojumam, lai licencētam uzņēmumam piemērotu kapitāla brīvas aprites ierobežojumu EKL 56. panta izpratnē; b) vai dalībvalstij, kas atsaucas uz šo pamatojumu, ir plaša rīcības brīvība, nosakot attiecīgo interešu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi apjomu un veidu, kādā šīs intereses tiek ņemtas vērā? Vai šajā sakarā ir nozīme arī apstāklim, ka Kopienai nav vai arī ir ļoti ierobežota kompetence mājokļu jomā? 7) a) Vai apstākļa, ka dalībvalsts noteiktiem uzņēmumiem EKL 86. panta 2. punkta izpratnē piešķir finanšu līdzekļus, dēļ var būt vajadzīgs teritoriāli ierobežot šo uzņēmumu darbību, lai tādējādi nepieļautu, ka šie finanšu līdzekļi ir nelikumīgs valsts atbalsts un uzņēmumi, izmantojot attiecīgos līdzekļus citā dalībvalstī, konkurē ar attiecīgās dalībvalsts uzņēmumiem nosacījumos, kas nav saderīgi ar [kopējo] tirgu; b) vai dalībvalsts, šajā gadījumā — Nīderlandes Karaliste, attiecībā uz licencētiem uzņēmumiem pirmā jautājuma izpratnē, kas plāno citā dalībvalstī veikt sociālā un saimnieciskā rakstura darbības mājokļu jomā, var noteikt prasību iepriekš saņemt atļauju [šādai darbībai], ja pirmās norādītās dalībvalsts likumdošanā vēl nav noteikts pienākums nošķirt šos abus darbības veidus? Vai šajā gadījumā, lai nodrošinātu EKL 87. un 88. panta ievērošanu, prasība iepriekš saņemt atļauju ir nepieciešams un samērīgs līdzeklis?”