Pagaidu versija

ĢENERĀLADVOKĀTA ŽANA RIŠĀRA DELATŪRA

[JEAN RICHARD DE LA TOUR]

SECINĀJUMI,

sniegti 2023. gada 26. janvārī ( )

Lieta C‑640/21

SC Zes Zollner Electronic SRL

pret

Direcţia Regională Vamală Cluj – Biroul Vamal de Frontieră Aeroport Cluj Napoca

(Tribunalul Cluj (Klužas apgabaltiesa, Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Muitas savienība – Regula (ES) Nr. 952/2013 – Kļūdaina muitas deklarācija – Kļūda, ko muitas iestāde kvalificējusi kā “administratīvu pārkāpumu” – Deklarētāja iespēja labot savu kļūdu, lai izvairītos no soda





I. Ievads

1. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par Regulas (ES) Nr. 952/2013 ( ) 173. un 174. panta interpretāciju.

2. Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar strīdu starp Rumānijas uzņēmumu SC Zes Zollner Electronic SRL (turpmāk tekstā – “ZZE”) un Direcţia Regională Vamală Cluj – Biroul Vamal de Frontieră Aeroport Cluj‑Napoca (Klužas muitas reģionālā direkcijas robežšķērsošanas muitas iestāde lidostā Cluj‑Napoca, Rumānija) par šīs iestādes lēmumu piemērot ZZE naudas sodu par 5000 elektronisko integrālo shēmu vienību neuzrādīšanu muitas kontrolei, kā arī samaksāt naudas summu, kas atbilst šo preču muitas vērtībai, ievedmuitas nodokļus un citus maksājamos nodokļus.

3. Konkrētāk, ZZE veica divus pasūtījumus kādam Šveices uzņēmumam, pasūtot kopskaitā 10 000 elektronisko integrālo shēmu. Šis uzņēmums par to tajā pašā dienā izrakstīja divus atsevišķus rēķinus, katru par 5000 vienībām un par summu 4950 EUR.

4. Saņemot sūtījumu savās telpās, ZZE konstatēja, ka tajā ir 10 000 elektronisko integrālo shēmu, savukārt robežšķērsošanas muitas iestādē lidostā Cluj‑Napoca tika deklarētas tikai preces, kas attiecās uz vienu no abiem rēķiniem, t.i., 5000 elektronisko integrālo shēmu.

5. Tādēļ ZZE iesniedza šai iestādei lūgumu novērst konstatēto pārkāpumu, lai muitas iestādes pieņemtu lēmumu par situācijas noregulēšanu un ar to saistīto muitas saistību aprēķināšanu.

6. Šajā kontekstā Tiesai tiek lūgts lemt par jautājumu, vai muitas deklarāciju var grozīt, iekļaujot tajā papildu preču daudzumu, ja muitas iestādes jau ir atļāvušas attiecīgās preces izlaist. Šajā nolūkā būs jāprecizē, uz ko attiecas jēdziens “citas preces”, kas nav tās preces, par kurām bija iesniegta sākotnējā muitas deklarācija Savienības Muitas kodeksa 173. panta 1. punkta izpratnē.

7. Tiesa tiek aicināta arī lemt par jautājumu, vai gadījumā, ja šāds grozījums nav atļauts, saskaņā ar Savienības Muitas kodeksa 174. pantu var pieprasīt muitas deklarācijas atzīšanu par nederīgu, ja muitas iestādes jau ir atļāvušas attiecīgās preces izlaist.

8. Šajos secinājumos analīzes noslēgumā ierosināšu Tiesai nospriest, ka Savienības Muitas kodeksa 173. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, no vienas puses, jēdziens “citas preces”, kas nav tās preces, par kurām bija iesniegta sākotnējā muitas deklarācija šī noteikuma izpratnē, nav attiecināms uz to pašu preču pārpalikumu, ja var pierādīt, ka otrās minētās preces ir identiskas pirmajām, jo tās ir klasificētas tajā pašā tarifa apakšpozīcijā un par tām varēja iesniegt to pašu deklarāciju, ja nebūtu pieļauta tehniska kļūda, un, no otras puses, šis pants neliedz izlabot muitas deklarāciju pēc preču izlaišanas, iekļaujot tajā preču daudzumu, kas pārsniedz sākotnēji deklarēto preču daudzumu, ar nosacījumu, ka lūgumam veikt labojumu tiek pievienoti dokumenti, kuri ļauj izveidot saikni starp pārpalikušo daudzumu un dokumentiem, kas attiecas uz importēšanu, un ka ir izslēgtas jebkādas aizdomas par krāpšanu.

9. Ierosināšu Tiesai arī nolemt, ka Savienības Muitas kodeksa 174. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas izslēdz iespēju kompetentajām muitas iestādēm jau pēc preču izlaišanas atzīt sākotnējo muitas deklarāciju par nederīgu gadījumos, kad tajā nav iekļauts kāds papildu preču daudzums.

II. Atbilstošās tiesību normas

A. Savienības tiesības

10. Savienības Muitas kodeksa 15. un 23. apsvērumā ir noteikts:

“(15) Likumīgas tirdzniecības veicināšanai un krāpšanas apkarošanai ir vajadzīgas vienkāršas, ātras un standartizētas muitas procedūras un darbības. [..]

[..]

(23) [..] Visā iekšējā tirgū ir jānodrošina atbilstīgs iedarbīgu, atturošu un samērīgu sankciju līmenis.”

11. Šī kodeksa 5. panta “Definīcijas” 16. un 26. punktā ir paredzēts:

“Piemērojot [šo] Kodeksu, izmanto šādas definīcijas:

[..]

16) “muitas procedūra” ir jebkura no šādām procedūrām, ko saskaņā ar Kodeksu var piemērot precēm:

a) laišana brīvā apgrozībā;

b) īpašas procedūras;

c) eksports;

[..]

26) “preču izlaišana” ir darbība, ar kuru muitas dienesti atļauj izmantot preces mērķiem, kas norādīti muitas procedūrā, kuru tām piemēro.”

12. Savienības Muitas kodeksa 15. panta “Informācijas sniegšana muitas dienestiem” 2. punktā ir noteikts:

“Kad persona muitas dienestiem iesniedz muitas deklarāciju, [..] attiecīgā persona kļūst atbildīga par visu turpmāk norādīto:

a) deklarācijā, paziņojumā vai pieteikumā sniegtās informācijas pareizību un pilnīgumu;

b) visu to dokumentu īstumu, pareizību un spēkā esamību, kas pamato deklarāciju, paziņojumu vai pieteikumu;

c) attiecīgā gadījumā – par visu pienākumu izpildi saistībā ar attiecīgās muitas procedūras piemērošanu konkrētajām precēm vai ar atļauto darbību veikšanu.

[..]

Ja deklarāciju vai paziņojumu, vai pieteikumu iesniedz vai informāciju sniedz attiecīgās personas pārstāvis muitā, kā minēts 18. pantā, tad šā punkta pirmajā daļā noteiktie pienākumi uzliek saistības arī minētajam pārstāvim muitā.”

13. Šī kodeksa 42. panta “Sankciju piemērošana” 1. punktā ir paredzēts:

“Katra dalībvalsts nosaka sankcijas par tiesību aktu muitas jomā pārkāpumiem. Šādas sankcijas ir iedarbīgas, samērīgas un atturošas.”

14. Saskaņā ar minētā kodeksa 173. pantu “Muitas deklarācijas grozīšana”:

“1. Ja deklarētājs iesniedz pieteikumu, viņam atļauj grozīt vienu vai vairākus muitas deklarācijas datus pēc tam, kad muita minēto deklarāciju ir pieņēmusi. Muitas deklarāciju negroza tā, lai tā attiektos uz precēm, kas nav bijušas tajā sākotnēji iekļautas.

2. Šādi grozījumi nav atļauti, ja pieteikumu iesniedz pēc jebkura no šādiem gadījumiem:

a) muitas dienesti ir paziņojuši deklarētājam par nodomu pārbaudīt preces;

b) muitas dienesti ir konstatējuši, ka dati muitas deklarācijā nav pareizi;

c) muitas dienesti ir izlaiduši preces.

3. Pēc deklarētāja pieteikuma trīs gadu laikā no muitas deklarācijas pieņemšanas datuma var atļaut grozīt muitas deklarāciju pēc preču izlaišanas, lai deklarētājs varētu izpildīt saistības attiecībā uz attiecīgās muitas procedūras piemērošanu precēm.”

15. Tā paša kodeksa 174. pants “Muitas deklarācijas atzīšana par nederīgu” ir formulēts šādi:

“1. Ja deklarētājs iesniedz pieteikumu, muitas dienesti jau pieņemtu muitas deklarāciju atzīst par nederīgu katrā no šādiem gadījumiem:

a) ja tie ir pārliecinājušies, ka precēm nekavējoties tiks piemērota cita muitas procedūra;

b) ja tie ir pārliecinājušies, ka īpašu apstākļu dēļ vairs nav pamata piemērot precēm muitas procedūru, kurai tās bija deklarētas.

Tomēr, ja muitas dienesti ir paziņojuši deklarētājam par nodomu preces pārbaudīt, pieteikumu atzīt muitas deklarāciju par nederīgu nepieņem, kamēr nav notikusi preču pārbaude.

2. Muitas deklarāciju neatzīst par nederīgu pēc tam, kad preces ir izlaistas, izņemot gadījumus, kad noteikts citādi.”

16. Savienības Muitas kodeksa 175. pantā ir paredzēts:

“[Eiropas] Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar [284.] pantu, lai noteiktu gadījumus, kad muitas deklarāciju atzīst par nederīgu pēc preču izlaišanas, kā minēts 174. panta 2. punktā.”

17. Šī kodeksa 176. pantā ir noteikts:

“Komisija ar īstenošanas aktiem precizē procedūras noteikumus attiecībā uz:

[..]

c) muitas deklarāciju grozīšanu pēc preču izlaišanas saskaņā ar 173. panta 3. punktu.

[..]”

18. Saskaņā ar minētā kodeksa 194. pantu “Preču izlaišana”:

“1. Ja nosacījumi, lai precēm piemērotu attiecīgo muitas procedūru, ir izpildīti un ar noteikumu, ka jebkādi ierobežojumi ir piemēroti, kā arī ja preces nav pakļautas nekādiem aizliegumiem, muitas dienesti izlaiž preces, tiklīdz muitas deklarācijā norādītie dati ir pārbaudīti vai pieņemti bez pārbaudes.

[..]

2. Visas preces, kas iekļautas vienā deklarācijā, izlaiž vienlaikus.

Ja muitas deklarācijā ir iekļautas preces, kas ietilpst divos vai vairākos preču veidos, tad, piemērojot pirmo daļu, uzskata, ka dati, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst katrā preču veidā, ir uzskatāmi par atsevišķu deklarāciju.”

B. Rumānijas tiesības

1. Likums Nr. 86/2006 par Rumānijas Muitas kodeksu

19. Saskaņā ar 2006. gada 10. aprīļa Legea nr. 86/2006 privind Codul vamal al României (Likums Nr. 86/2006 par Rumānijas Muitas kodeksu) ( ) 68. pantu ar muitas iestādes piekrišanu preces pēc pieprasījuma var tikt pārbaudītas vai no tām var tikt paņemts paraugs, lai noteiktu tām piemērojamo muitas režīmu.

20. Šī likuma 100. pantā ir noteikts:

“1. Muitas iestādei ir tiesības ex officio vai pēc deklarētāja pieprasījuma grozīt muitas deklarāciju piecu gadu laikā pēc preču izlaišanas.

2. Šī panta 1. punktā paredzētajā termiņā muitas iestāde pārbauda visus dokumentus, reģistrus un uzskaites datus, kas attiecas uz atmuitotajām precēm vai ar šīm precēm saistītām turpmākām komercdarbībām. Pārbaudi var veikt saistībā ar deklarētāju, jebkuru citu personu, kuru tieši vai netieši profesionālā ziņā skar minētās darbības, vai jebkuru citu personu, kuras rīcībā ir minētie dokumenti vai ar tiem saistīta informācija. Var veikt arī preču fizisko pārbaudi, ja tās joprojām pastāv.

3. Ja pēc atkārtotas deklarācijas pārbaudes vai a posteriori pārbaudes tiek konstatēts, ka noteikumi, kas reglamentē attiecīgo muitas procedūru, ir piemēroti, pamatojoties uz neprecīzu vai nepilnīgu informāciju, muitas iestāde veic pasākumus, lai noregulētu situāciju, ņemot vērā tai pieejamo jauno informāciju.

4. Muitas iestāde izstrādā situācijas noregulēšanai nepieciešamā dokumenta paraugu un tā aizpildīšanas norādījumus.

5. Konstatējot, ka ir radies muitas parāds vai ir veikta pārmaksa, muitas iestāde atbilstoši tiesību normām veic darbības, lai atgūtu trūkstošās summas vai atmaksātu pārmaksas.

6. Deklarāciju a posteriori pārbaudē muitas iestāde saskaņā ar 3. punktu nosaka pārmaksas vai iztrūkumus attiecībā uz citiem nodokļiem un nodevām, kas valstij pienākas muitas darbību ietvaros, un veic pasākumus, lai atgūtu konstatētās trūkstošās summas. Pārmaksas, kas saistītas ar šiem nodokļiem un nodevām, tiek atmaksātas saskaņā ar tiesību aktiem, kas tās reglamentē.

7. Ja muitas noteikumu pārkāpums kādā konkrētā gadījumā ir administratīvs pārkāpums vai krimināltiesisks nodarījums, muitas iestādei ir jāpiemēro sankcijas par administratīvajiem pārkāpumiem vai jāvēršas par kriminālprocesu atbildīgajās iestādēs.

8. Pieņemtā un reģistrētā muitas deklarācija un 4. punktā minētais dokuments ir parāda instruments.”

2. Rumānijas Muitas kodeksa piemērošanas noteikumi

21. Saskaņā ar Regulamentul de aplicare a Codului vamal al României (Rumānijas Muitas kodeksa piemērošanas noteikumi), kas apstiprināti ar 2006. gada 7. jūnija Hotărârea Guvernului nr. 707/2006 (Valdības lēmums Nr. 707/2006) ( ), 653. panta a) punktu jebkura priekšmeta vai preces, kurai būtu jāpiemēro muitas procedūra, neuzrādīšana muitas kontrolei ir administratīvs pārkāpums, par kuru paredzēts naudas sods no 3000 līdz 8000 Rumānijas leju (RON) (aptuveni 635–1693 EUR) ( ). Turklāt šādā gadījumā manta ir konfiscējama.

22. Šo noteikumu 654. pantā ir paredzēts, ka 653. panta a) punktā minētā administratīvā pārkāpuma gadījumā, kad preces vairs nav iespējams identificēt, pārkāpējam ir jāmaksā summa, kas atbilst preču muitas vērtībai, kā arī ievedmuitas nodokļi un citi nodokļi, kas likumīgi maksājami un kas atbilst nodokļiem un nodevām, kuras noteiktas brīdī, kad preces laiž brīvā apgrozībā, un šim pasākumam attiecībā uz muitas parāda dzēšanu ir tāds pats juridisks spēks kā preču konfiskācijai.

III. Pamatlietas fakti un prejudiciālie jautājumi

23. ZZE veica divus pasūtījumus savam Šveices partnerim – uzņēmumam EM Microelectronic Marin SA – par kopējo daudzumu 10 000 elektronisko integrālo shēmu. Minētais uzņēmums šim nolūkam izrakstīja divus atsevišķus rēķinus – pirmām kārtām, 2019. gada 2. jūlija rēķinu Nr. VFE19‑03168, kas attiecās uz 5000 vienībām par summu 4950 EUR, un, otrām kārtām, 2019. gada 2. jūlija rēķinu Nr. VFE19‑03169, kas arī attiecās uz 5000 vienībām par summu 4950 EUR.

24. 2019. gada 4. jūlijā ZZE saņēma importa paziņojumu ar aviopārvadājuma pavadzīmi Nr. 1Z3022056899895681 par paku, kas svēra 2,7 kg, un par summu 4950 EUR. Pamatojoties uz šo dokumentu, lidostas Cluj‑Napoca robežšķērsošanas muitas iestādē tika deklarētas tikai preces, kas attiecās uz rēķinu Nr. VFE19‑03169, ieskaitot transporta izmaksas.

25. Saņemot šo paku, ZZE konstatēja, ka tajā ir divreiz lielāks daudzums, nekā norādīts rēķinā Nr. VFE19‑03169, un ka piegādātājs tajā pašā dienā bija izrakstījis rēķinu Nr. VFE19‑03168, kas nebija ņemts vērā muitas iestādēm iesniegtajā deklarācijā.

26. Tādēļ ZZE 2019. gada 9. jūlijā lidostas Cluj‑Napoca robežšķērsošanas muitas iestādē iesniedza lūgumu novērst konstatēto pārkāpumu, lai muitas iestādes pieņemtu lēmumu par situācijas noregulēšanu un ar to saistīto muitas pienākumu aprēķināšanu.

27. Kompetentās muitas iestādes 2019. gada 2. septembrī sagatavoja protokolu, kurā konstatēja, ka ZZE tīši nav uzrādījusi muitas kontrolei preces, uz kurām attiecās rēķins Nr. VFE19‑03168. Tādēļ tās saskaņā ar Rumānijas Muitas kodeksa piemērošanas noteikumu 654. pantu par šo noteikumu 653. panta a) punktā minētā administratīvā pārkāpuma izdarīšanu piemēroja ZZE naudas sodu 3000 RON (aptuveni 635 EUR) ( ), kā arī papildu sodu 27 839 RON (aptuveni 5893 EUR) ( ).

28. ZZE apstrīdēja šo protokolu Rumānijas tiesās.

29. Pirmajā instancē Judecătoria Cluj‑Napoca (Klužas‑Napokas pirmās instances tiesa, Rumānija) noraidīja ZZE pārsūdzību. Šī tiesa uzskatīja, ka apstrīdētais protokols ir izdots, ievērojot formāli piemērojamos noteikumus, un ka ZZE būtībā nav varējusi apstrīdēt faktus, kas konstatēti ar šo aktu, uz kuru attiecas pieņēmums par spēkā esamību un pamatotību. Šīs tiesas ieskatā Rumānijas Muitas kodeksa piemērošanas noteikumu 653. panta a) punktā minēto pārkāpumu var izdarīt gan tīši, gan aiz neuzmanības, jo attiecīgās tiesību normas piemērošana nav ierobežota tikai ar tajā minēto darbību tīšu veikšanu. Kā pamatlietā aplūkojamo preču turētājai ZZE bija pienākums pārbaudīt preces, kurām piemēro muitas procedūru, un iesniegt atbilstošu deklarāciju, un tā šajā jautājumā ir pieļāvusi modrības trūkumu. Tas, ka ZZE dažas dienas pēc saņemto preču izlaišanas vērsās kompetentajās muitas iestādēs, lai noregulētu savu situāciju, pirmās instances tiesas skatījumā nav pamats, lai izslēgtu to, ka nodarījumiem, par kuriem to apsūdz kompetentā iestāde, ir pārkāpjošs raksturs.

30. Turklāt šī tiesa uzskatīja, ka Savienības Muitas kodeksa 173. pants šajā lietā nav piemērojams, jo attiecīgais noteikums neļauj grozīt muitas deklarāciju, ja šāda grozījuma dēļ minētā deklarācija tiktu attiecināta uz precēm, kas sākotnēji nav bijušas tajā norādītas.

31. Attiecībā uz ZZE uzlikto naudas sodu pirmās instances tiesa uzskatīja, ka tas ir likumā paredzētais minimālais naudas sods un tas ir samērīgs ar konkrētā nodarījuma sociālās bīstamības pakāpi. Pēc šīs tiesas ieskatiem, ZZE par šo rīcību bija jāsoda ar naudas sodu, jo ar brīdinājumu, kas paredzēts nebūtisku pārkāpumu gadījumā, pat ja attiecīgais normatīvais regulējums šādu sodu skaidri neparedz, nebūtu pietiekami, lai ZZE “pārliecinātu par nepieciešamību ievērot likumu”.

32. Pirmās instances tiesa arī nolēma, ka papildu sods, kas ZZE tika uzlikts saskaņā ar Rumānijas Muitas kodeksa piemērošanas noteikumu 654. pantu, ir atbilstīgs. Konkrētāk, ņemot vērā laika posmu, kas pagājis no dienas, kad attiecīgās preces netika uzrādītas muitas kontrolei, līdz dienai, kad muitas iestādes par tām tika informētas, kā arī to, ka ZZE 2019. gada laikā astoņas reizes bija importējusi tāda paša veida preces no tā paša piegādātāja, Klužas reģionālā muitas direkcija nevarēja identificēt preces, kas netika uzrādītas muitas kontrolei. Turklāt ZZE varēja uzrādīt attiecīgās preces, tiklīdz tā vērsās muitas iestādēs par šo jautājumu, bet tā šādi nerīkojās.

33. Tāpēc pirmās instances tiesa pārsūdzību noraidīja kā nepamatotu.

34. ZZE pārsūdzēja šo nolēmumu Tribunalul Cluj (Klužas apgabaltiesa, Rumānija), jo īpaši norādot, ka, pirmkārt, tā pati bija vērsusi muitas iestāžu uzmanību uz iespējamo administratīvo pārkāpumu, otrkārt, patiesībā tā bija nevis neuzrādīšana muitas kontrolei, bet gan vienkārša tehniska rakstura kļūda un, treškārt, iepriekš ZZE līdzīgos gadījumos nekad nav pārmests nekāds administratīvais pārkāpums, kad kompetentās muitas iestādes ir piemērojušas Savienības Muitas kodeksa 173. pantā paredzēto procedūru.

35. Iesniedzējtiesa konstatē, ka muitas iestādes un tiesas ir izmantojušas dažādas pieejas, interpretējot Savienības Muitas kodeksa 173. pantu, un jo īpaši tā 3. punktu, un tas ir tiesiskās drošības principa pārkāpums. Tā uzskata, ka gadījumā, ja šī kodeksa 173. pants nav piemērojams tādā lietā kā šī, tomēr vajadzētu būt kādam citam juridiskam līdzeklim, lai labotu tādu kļūdu, kādu, kā ZZE apgalvo, tā ir pieļāvusi, proti, vai nu minētā kodeksa 174. pantā paredzētajam līdzeklim, vai kādam citam procesuālam līdzeklim, kas “neparedz nopietnas sankcijas, kuras varētu atturēt [ZZE] no spēkā esošo noteikumu ievērošanas”.

36. Iesniedzējtiesa šajā jautājumā norāda, ka ZZE “nav rīkojusies ļaunprātīgi” un ir tikai pieļāvusi “tehnisku kļūdu”.

37. Šādos apstākļos Tribunalul Cluj (Klužas apgabaltiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:

“1) Vai [Savienības Muitas kodeksa] 173. vai 174. pants ir piemērojams gadījumā, ja preču saņēmējs ir konstatējis kvantitatīvu atšķirību, kas pārsniedz sākotnējā muitas deklarācijā norādīto preču daudzumu?

2) Vai izteiciens “prec[es], kas nav bijušas tajā [muitas deklarācijā] sākotnēji iekļautas” [Savienības Muitas kodeksa] 173. panta izpratnē ir attiecināms uz precēm, kas ir atšķirīgas kvantitatīvajā vai kvalitatīvajā nozīmē vai abās šajās nozīmēs?

3) Vai gadījumā, ja tiek konstatēta kvantitatīva atšķirība, kas pārsniedz muitas deklarācijā norādīto preču daudzumu, preču saņēmējam saskaņā ar [Savienības Muitas kodeksu] ir pieejams procesuāls tiesiskās aizsardzības līdzeklis, kas ļautu labot kļūdas, izvairoties no administratīvo vai krimināltiesisko sodu piemērošanas?”

38. Rakstveida apsvērumus ir iesniegušas Rumānijas un Igaunijas valdības, kā arī Komisija.

IV. Juridiskā analīze

A. Ievada apsvērumi

39. Vispirms vēlos atgādināt, ka Savienības Muitas kodekss ir balstīts uz kontrolētu deklarēšanas sistēmu ( ), kuras mērķis ir pēc iespējas ierobežot muitas formalitātes un kontroli, vienlaikus novēršot krāpšanu un pārkāpumus, kas varētu kaitēt Savienības budžetam. Tā kā šīs iepriekšējās deklarācijas ir svarīgas muitas savienības pareizai darbībai, šī kodeksa 15. pantā deklarētājiem ir paredzēts pienākums sniegt precīzu un pilnīgu informāciju ( ).

40. Šajā kontekstā muitas deklarāciju negrozāmības princips ir muitas tiesību pamatprincips, kas izriet no visu deklarētāju pienākuma veikt tiesību aktiem atbilstošu deklarēšanu ( ).

41. Tomēr šis negrozāmības princips ietver arī mērenības iespējas ( ). Tādējādi, neapšaubot iepriekš minēto, atbilstoši Savienības Muitas kodeksa 173. un 174. pantam ir ļauts grozīt vai atzīt par nederīgu muitas deklarāciju, pat ja preces jau ir izlaistas.

42. Šos noteikumus interpretēšu minētajā kontekstā, paturot prātā to izņēmuma raksturu.

43. Uzdodot pirmo prejudiciālo jautājumu, iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Savienības Muitas kodeksa 173. vai 174. pants attiecīgi ļauj nodrošināt muitas deklarācijas grozīšanu vai atzīšanu par nederīgu, lai iekļautu tajā papildu preču daudzumu, pat ja muitas iestādes attiecīgās preces jau ir izlaidušas.

44. Uzdodot otro prejudiciālo jautājumu, iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai izteiciens “prec[es], kas nav bijušas tajā [muitas deklarācijā] sākotnēji iekļautas” Savienības Muitas kodeksa 173. panta izpratnē ir attiecināms uz precēm, kas ir atšķirīgas kvantitatīvajā vai kvalitatīvajā nozīmē vai abās šajās nozīmēs.

45. Citiem vārdiem, iesniedzējtiesa jautā, vai papildu preces, par kurām ir izrakstīts atsevišķs rēķins, nevis tas, kas attiecas uz jau deklarētajām precēm, ir jāuzskata par tādām, kas ietilpst jēdzienā “citas preces”, kas nav tās preces, kuras sākotnēji bija norādītas muitas deklarācijā.

46. Otrais jautājums, manuprāt, ir būtisks, lai varētu sniegt atbildi uz pirmo prejudiciālo jautājumu par Savienības Muitas kodeksa 173. panta piemērojamību tādai situācijai kā pamatlietā.

47. Būtībā no minētā kodeksa 173. panta 3. punkta un 173. panta 1. punkta apvienotas interpretācijas izriet, ka muitas deklarācijas grozīšanu nekādā gadījumā nedrīkst atļaut pirms vai pēc preču izlaišanas, ja pieprasītā labojuma dēļ muitas deklarācija tiktu attiecināta uz “citām precēm”, kas nav tās preces, kuras tajā sākotnēji bija norādītas, un tas a contrario nozīmē, ka labojums ir iespējams, ja tas attiecas uz identiskām precēm.

48. Tādēļ ierosinu uz pirmo un otro prejudiciālo jautājumu atbildēt kopīgi, pirmkārt, nosakot, uz ko attiecas jēdziens “citas preces”, kas nav tās preces, kuras sākotnēji bija iekļautas muitas deklarācijā, un, otrkārt, izpētot, vai un cik lielā mērā ir iespējams labot muitas deklarāciju pēc tam, kad muitas iestādes ir jau izlaidušas attiecīgās preces.

49. Turpinājumā, pirms atbildēšu uz trešo prejudiciālo jautājumu, pārbaudīšu, vai Savienības Muitas kodeksa 174. pantā ir paredzēta procedūra, kas būtu piemērojama tādā situācijā kā pamatlietā aplūkotā.

B. Par jēdzienu “citas preces”, kas nav tās preces, kuras bija norādītas sākotnējā muitas deklarācijā

50. Iesniedzējtiesa jautā, vai jēdziens “citas preces”, kas nav tās preces, kuras bija norādītas sākotnējā muitas deklarācijā Savienības Muitas kodeksa 173. panta 1. punkta izpratnē, ir attiecināms uz precēm, kas ir atšķirīgas kvantitatīvajā vai kvalitatīvajā nozīmē vai abās šajās nozīmēs.

51. Pirmkārt, jānorāda, ka jēdziens “citas preces” nav precizēts ne Savienības Muitas kodeksā, ne Deleģētajā regulā (ES) 2015/2446 ( ), ne arī Īstenošanas regulā (ES) 2015/2447 ( ).

52. Otrkārt, īpašības vārds “cits” (no latīņu valodas vārda “alter”) tiek definēts kā tāds, kas ir atšķirīgs – kas atšķiras no tās pašas kategorijas būtnēm vai lietām ( ). Lai gan šī definīcija vedina domāt, ka “citas preces” ir preces, kurām ir atšķirīgs raksturs vai īpašības nekā precēm, par kurām bija iesniegta sākotnējā muitas deklarācija, šāds formulējums joprojām ir ļoti plašs. Tādēļ nevar izslēgt, ka identisku preču papildu daudzumu varētu uzskatīt par “citām precēm” Savienības Muitas kodeksa 173. panta 1. punkta izpratnē.

53. Treškārt, dažādās minētās tiesību normas valodu versijas neļauj precizēt šo jēdzienu. Būtībā spāņu (“mercancías distintas”), vācu (“andere Waren”), angļu (“goods other”), itāļu (“merci diverse”) un rumāņu (“altor mărfuri”) valodas versijas visas burtiski norāda uz jēdzienu “citas preces”.

54. Pamatojoties uz Savienības Muitas kodeksa formulējumu, šis jēdziens var attiekties gan uz precēm, kurām ir atšķirīgs raksturs un īpašības (kvalitatīvas atšķirības), gan uz precēm ar tādu pašu raksturu, bet atšķirīgā daudzumā (kvantitatīvas atšķirības) salīdzinājumā ar precēm, par kurām bija iesniegta sākotnējā muitas deklarācija.

55. Tomēr, ja analizējam teksta loģiku, ir iespējams citādi novērtēt, ko ietver jēdziens “citas preces”, kas nav tās preces, kuras sākotnēji bija norādītas muitas deklarācijā.

56. Šajā jautājumā atgādināšu, ka Savienības Muitas kodekss ir balstīts uz deklarēšanas sistēmu, kuras mērķis ir ierobežot muitas formalitātes un kontroli, vienlaikus novēršot krāpšanu un pārkāpumus, kas varētu kaitēt Savienības budžetam ( ).

57. Šī sistēma nodrošina, ka, no vienas puses, muitas deklarācijas var pieņemt nekavējoties, kā tas paredzēts Savienības Muitas kodeksa 172. pantā. No otras puses, Tiesa atzīst – lai nodrošinātu ātras un efektīvas procedūras laišanai brīvā apgrozībā, muitas iestādes ne vienmēr veic rūpīgu visu to preču pārbaudi, uz kurām attiecas muitas deklarācija, un tas neatbilst ne uzņēmēju, ne arī minēto iestāžu interesēm ( ).

58. Tādējādi man šķiet, ka būtiski ir divi kritēriji, lai varētu konstatēt, ka preču papildu daudzums nav “citas preces”, kas nav tās preces, kuras sākotnēji bija norādītas muitas deklarācijā Savienības Muitas kodeksa 173. panta 1. punkta izpratnē.

59. Pirmkārt, preces, uz kurām attiecas labojums, varēja būt norādītas tajā pašā sākotnējā muitas deklarācijā, ja nebūtu pieļauta tehniska kļūda, kad atšķiras tikai deklarētais preču daudzums.

60. Šo argumentu atbalsta Īstenošanas regulas 2015/2447 222. pants, kurā paredzēts, ka gadījumā, ja muitas deklarācija attiecas uz vairākām preču pozīcijām, minētajā deklarācijā iekļautās ziņas attiecībā uz katru pozīciju uzskata par atsevišķu muitas deklarāciju. Tādējādi, izņemot gadījumu, kad uz konkrētām precēm sūtījumā attiecas atšķirīgi pasākumi, sūtījumā ietilpstošās preces uzskata par vienu pozīciju veidojošām precēm, proti, ja tās ir klasificētas vienā tarifa apakšpozīcijā.

61. Tādējādi pretēji Komisijas apgalvojumam, tā kā lūgums grozīt muitas deklarāciju attiecās uz papildu daudzumu tādu preču, kas bija identiskas tām, kuras bija norādītas sākotnējā muitas deklarācijā, tas ir, tās bija klasificētas tajā pašā tarifa apakšpozīcijā, šo labojumu varēja pieņemt, jo visas preces varēja būt vienas muitas deklarācijas priekšmets.

62. Otrkārt, tā kā preces, uz kurām attiecās grozītā muitas deklarācija, bija identiskas precēm, uz kurām attiecās sākotnējā muitas deklarācija, nebija atkārtoti jāveic šo preču fiziska pārbaude. Tas pats a fortiori attiecas uz gadījumu, kad precēm, kuras bija norādītas sākotnējā muitas deklarācijā, nav veikta fiziska pārbaude pirms šīs deklarācijas pieņemšanas un preču izlaišanas.

63. Būtībā Tiesa ir nospriedusi, ka Regulas (EEK) Nr. 2913/92 ( ) 78. pants ļauj muitas dienestiem vienā muitas deklarācijā iekļauto preču daļējas pārbaudes rezultātus attiecināt uz precēm, kas ir iekļautas agrākās deklarācijās, kuras muitā ir iesniedzis tas pats deklarētājs, ja par šīm precēm nav veikta un vairs nevar tikt veikta šāda pārbaude, jo ir notikusi preču izlaišana, ja šīs preces ir identiskas ( ).

64. Var arī atzīmēt, ka papildu preces var kvalificēt kā identiskas tām, par kurām bija iesniegta sākotnējā muitas deklarācija, jo īpaši, ņemot vērā sniegtās norādes, saskaņā ar kurām šīs preces nāk no viena un tā paša ražotāja un tām ir identisks nosaukums, izskats un sastāvs ( ). Tādēļ es uzskatu, ka uz papildu preču daudzumu nevar attiecināt jēdzienu “citas preces” Savienības Muitas kodeksa 173. panta 1. punkta izpratnē, lai liegtu grozīt muitas deklarāciju.

65. Tāpēc ierosinu Tiesai nolemt, ka jēdziens “citas preces”, kas nav tās preces, kuras bija norādītas sākotnējā muitas deklarācijā Savienības Muitas kodeksa 173. panta 1. punkta izpratnē, nav attiecināms uz to pašu preču papildu daudzumu, ja ir iespējams pierādīt, ka otrās preces ir identiskas pirmajām, jo tās ir klasificētas vienā tarifa apakšpozīcijā un par tām varēja iesniegt vienu deklarāciju, ja nebūtu pieļauta tehniska kļūda.

C. Par iespēju grozīt muitas deklarāciju pēc preču izlaišanas

66. Tā kā uz preču papildu daudzumu neattiecas jēdziens “citas preces” Savienības Muitas kodeksa 173. panta 1. punkta izpratnē, muitas deklarāciju var grozīt tikmēr, kamēr preces nav izlaistas. Tādēļ ir jānoskaidro, vai lūgumu grozīt muitas deklarāciju, iekļaujot tajā šo papildu daudzumu, var apmierināt pēc attiecīgo preču izlaišanas saskaņā ar minētā kodeksa 173. panta 3. punktu.

67. Jāatgādina – Savienības Muitas kodeksa 173. panta 2. punkta c) apakšpunktā ir paredzēts, ka grozījumi muitas deklarācijā nav atļauti, ja pieteikums ir iesniegts pēc tam, kad muitas dienesti ir izlaiduši preces.

68. Izņēmuma kārtā šī kodeksa 173. panta 3. punktā ir paredzēts, ka var atļaut grozīt muitas deklarāciju pēc preču izlaišanas, lai deklarētājs varētu izpildīt saistības attiecībā uz attiecīgās muitas procedūras piemērošanu precēm.

69. Saistībā ar šādu iespēju man šķiet svarīgas izmaiņas tajos noteikumos, kas reglamentē muitas deklarācijas grozīšanas procedūru dažādos dokumentos, kuri secīgi ir regulējuši šo jautājumu.

70. Kopienas Muitas kodekss paredzēja divas atšķirīgas procedūras, kas attiecīgi pirms un pēc preču izlaišanas bija piemērojamas tādiem labojumiem, kurus bija iespējams izdarīt attiecībā uz informāciju, kas tiek ņemta vērā muitas vērtības un tādējādi arī ievedmuitas nodokļa noteikšanai ( ).

71. Minētā kodeksa 65. pantā bija paredzēta iespēja muitas deklarētājam labot vienu vai vairākas ziņas muitas deklarācijā pēc tās pieņemšanas un pirms muitas dienesti šīs preces izlaiduši. Šīs tiesības bija izskaidrojamas ar to, ka līdz preču izlaišanai muitas dienesti labojumu pareizību vajadzības gadījumā varēja viegli pārbaudīt, veicot fizisku preču pārbaudi ( ).

72. Ar minētā kodeksa 78. pantu tika ieviesta stingrāka kārtība, dodot muitas iestādēm iespēju ex officio vai pēc deklarētāja lūguma pārskatīt muitas deklarāciju arī pēc preču izlaišanas laikā, kad preču uzrādīšana varēja izrādīties neiespējama un kad ievedmuitas nodokļi jau bija noteikti. Šāda pārskatīšana bija atkarīga no muitas iestāžu novērtējuma gan attiecībā uz tās principu, gan rezultātu ( ).

73. Šī 78. panta īpašā loģika, kas paredzēja muitas procedūras pielāgošanu reālajai situācijai, jo īpaši, labojot tehniskas kļūdas vai izlaidumus, liecināja pret tādu minētā panta interpretāciju, kas ļāva vispār izslēgt iespēju, ka muitas iestādes var pārskatīt muitas deklarāciju vai veikt citas a posteriori pārbaudes, lai vajadzības gadījumā noregulētu situāciju ( ).

74. Ar Regulu (EK) Nr. 450/2008 ( ) tika atcelts Kopienas Muitas kodekss un ieviests 113. pants, kura 1. un 2. punkts bija formulēts identiski Savienības Muitas kodeksa 173. panta 1. un 2. punkta formulējumam. Šā 113. panta 3. punktā bija paredzēta iespēja Komisijai veikt pasākumus, lai noteiktu gadījumus, kad var atļaut labojumus pēc preču izlaišanas. Tomēr Komisija šo iespēju nekad nav izmantojusi.

75. Savienības Muitas kodeksa 173. panta 3. punktā tagad ir paredzēta iespēja muitas dienestiem atļaut grozīt muitas deklarāciju pēc preču izlaišanas, bet tikai tādēļ, lai deklarētājs varētu izpildīt saistības attiecībā uz attiecīgās muitas procedūras piemērošanu precēm.

76. No šo noteikumu izmaiņām izriet tas, ka, no vienas puses, muitas iestādes var veikt nepieciešamos pasākumus situācijas labošanai, ņemot vērā tām pieejamo jauno informāciju, un, no otras puses, šīm iestādēm ir iespēja veikt ar ievešanas darbībām saistīto dokumentu un datu kontroli un preču pārbaudi, kamēr tās vēl ir iespējams uzrādīt.

77. Šajā ziņā Tiesa ir precizējusi, ka tad, kad deklarētājs pieprasa labot muitas deklarāciju, muitas dienesti sākotnējā novērtējumā jo īpaši ņem vērā iespēju pārbaudīt šajā deklarācijā un labošanas pieprasījumā ietvertās ziņas ( ).

78. Turklāt izmaiņas informācijā, ko var pārbaudīt ar vienkāršu dokumentu pārbaudi, nav salīdzināmas ar izmaiņām informācijā, kas attiecas uz preču veidu vai īpašībām, jo muitas dienesti var atteikties veikt labojumus, ja šīs informācijas pārbaudei ir nepieciešama fiziska pārbaude, bet pēc preču izlaišanas tās vairs nav iespējams uzrādīt ( ).

79. Tomēr, tā kā pamatlietā pārbaudāmā informācija attiecas uz deklarējamo preču daudzumu, bet ne uz to veidu vai īpašībām, jo tās ir identiskas precēm, par kurām ir iesniegta sākotnējā muitas deklarācija, var paredzēt, ka nekas neliedz izlabot šo muitas deklarāciju saskaņā ar Savienības Muitas kodeksa 173. pantu, pat neraugoties uz to, ka pirmās preces jau ir izlaistas.

80. Tiesa, interpretējot Kopienas Muitas kodeksa 78. pantu, ir atzinusi, ka pat tad, ja brīdī, kad tiek iesniegts lūgums labot muitas deklarāciju, preču fiziska pārbaude jau ir kļuvusi neiespējama, šādu labojumu tomēr var veikt, ja konkrētajā gadījumā šādas pārbaudes neesamība nebūt netraucē sasniegt attiecīgo noteikumu mērķus, ņemot vērā šīs lietas īpašos apstākļus ( ).

81. Būtībā ir svarīgi nodrošināt, lai pieprasītais labojums neapdraudētu citus muitas noteikumu mērķus, tostarp krāpšanas apkarošanas mērķi ( ). Jāpatur prātā arī tas, ka Savienības Muitas kodeksa 42. panta 1. punktā ir paredzēts, ka sankcijām par tiesību aktu pārkāpumiem muitas jomā ir jābūt iedarbīgām, samērīgām un atturošām. Manuprāt, no tā izriet, ka par muitas deklarācijas neatbilstību bez krāpnieciska nolūka nevajadzētu bargi sodīt.

82. Tādējādi, neraugoties uz grūtībām veikt uzticamas fiziskās pārbaudes, lūgumam labot muitas deklarāciju pēc preču izlaišanas ir jāpievieno informācija, kas var izslēgt iespēju, ka tiek apdraudēts krāpšanas apkarošanas mērķis, un kas ļauj noteikt saikni starp papildu preču daudzumu, uz kuru attiecas šis labojuma pieprasījums, un dokumentiem, kas attiecas uz ievešanu ( ).

83. Veicot šo novērtējumu, muitas iestādēm jāņem vērā tādi elementi kā tas, ka papildu preces un jau deklarētās preces ir klasificētas vienā tarifa apakšpozīcijā, ka visas deklarētāja saņemtās preces ir transportētas vienlaikus un vienā iepakojumā vai ka deklarētāja piegādātājs ir izrakstījis divus secīgus rēķinus par attiecīgajām precēm. Tāpat muitas iestādēm ir jāņem vērā tas, ka lūgums labot muitas deklarāciju bija spontāns, ka tas tika iesniegts īsā laikā pēc minētās deklarācijas un ka var izslēgt jebkādas aizdomas par krāpšanu.

84. Turklāt attiecībā uz Savienības Muitas kodeksa 173. panta 3. punktā iekļauto nosacījumu, saskaņā ar kuru muitas deklarācijas labošanai pēc preču izlaišanas ir jānodrošina tikai iespēja deklarētājam izpildīt savas saistības attiecībā uz preču nodošanu attiecīgai muitas procedūrai, jāatgādina, ka šī kodeksa 158. panta 1. punktā ir paredzēts, ka par visām precēm, kuras paredzēts nodot muitas procedūrai, ir jāiesniedz tāda muitas deklarācija, kas atbilst attiecīgajai procedūrai.

85. Tādēļ varētu apgalvot, ka, tā kā papildu preces nebija norādītas sākotnējā muitas deklarācijā un tām vēl nebija piemērota konkrēta muitas procedūra, šīs deklarācijas labošana, pievienojot papildu preces, neļautu deklarētājam izpildīt attiecīgās saistības.

86. Es nepiekrītu šim viedoklim.

87. Būtībā uzskatu, ka, pirmkārt, lai izpildītu savas saistības attiecībā uz preču nodošanu attiecīgai muitas procedūrai, deklarētājam ir jābūt iespējai izlabot tehniskas kļūdas, kas pieļautas, iesniedzot sākotnējo muitas deklarāciju, atšķirībā no gadījumiem, kad deklarācija ir jāatzīst par nederīgu, jo precēm ir piemērota nepareiza muitas procedūra.

88. Šajā ziņā jānorāda, ka atbilstoši Savienības Muitas kodeksa 174. panta 1. punktam ir ļauts atzīt par nederīgu jau pieņemtu muitas deklarāciju pirms preču izlaišanas, ja šīm precēm nekavējoties piemēro citu muitas procedūru vai ja kādu īpašu iemeslu dēļ tā muitas procedūra, kurai preces nodotas, vairs nav piemērota.

89. Līdzīgi pēc tam, kad preces ir izlaistas, Deleģētās regulas 2015/2446 148. pants pieļauj šādu atzīšanu par nederīgu ļoti konkrētos gadījumos, piemēram, jo īpaši gadījumos, kad kādas preces ir kļūdaini deklarētas citu preču vietā vai vairāk nekā vienā muitas deklarācijā, vai gadījumos, kad precēm ir piemērota nepareiza muitas procedūra vai arī tām ir piemērota uzglabāšanas muitas noliktavā procedūra un tām vairs nedrīkst piemērot šo procedūru.

90. Tādējādi, lai ļautu deklarētājam izpildīt savas saistības par preču nodošanu attiecīgai muitas procedūrai Savienības Muitas kodeksa 173. panta 3. punkta izpratnē, ir jāizlabo sākotnējā muitas deklarācijā pieļautā tehniskā kļūda, neizņemot šīs preces no konkrētās muitas procedūras un nepiemērojot tām citu muitas procedūru pretēji šā kodeksa 174. pantā noteiktajam.

91. Otrkārt, tā kā attiecīgās preces jau ir ievestas Savienības teritorijā, tā kā tās ir uzrādītas muitas dienestiem vienā iepakojumā ar citām identiskām precēm, uz kurām attiecas sākotnējā muitas deklarācija un kuru izlaišana jau ir veikta, un tā kā par visām šīm precēm varēja iesniegt vienu un to pašu deklarāciju, manuprāt, nav pareizi uzskatīt, ka šīm pirmajām minētajām precēm netika piemērota konkrēta muitas procedūra.

92. Proti, atšķirībā no gadījuma, kad preces netiek uzrādītas muitas kontrolei vai nu tāpēc, ka tās ir identiskas sākotnējā muitas deklarācijā norādītajām precēm, bet ir ievestas citā iepakojumā, vai arī tāpēc, ka tās ir ievestas vienā iepakojumā, bet tām ir atšķirīgs veids nekā sākotnēji deklarētajām precēm, pamatlietā aplūkotā situācija paredz vienkārši izlabot tehnisku kļūdu, proti, statistisku lielumu attiecībā uz norādi par preču daudzumu.

93. Tādējādi es uzskatu, ka, tā kā papildu preces jau ir ievestas Savienības teritorijā vienā iepakojumā ar citām identiskām precēm, uz kurām attiecas sākotnējā muitas deklarācija un kuras jau ir izlaistas, muitas deklarācijas grozīšana, lai tajā pievienotu šo preču daudzumu, ļautu deklarētājam izpildīt saistības attiecībā uz visu preču nodošanu attiecīgai muitas procedūrai.

94. Ņemot vērā visu iepriekš minēto, ierosinu Tiesai nospriest, ka Savienības Muitas kodeksa 173. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neizslēdz muitas deklarācijas labošanu pēc preču izlaišanas, lai iekļautu tajā preču daudzumu, kas pārsniedz sākotnēji deklarēto daudzumu, ja lūgumam veikt labojumus tiek pievienoti dokumenti, kas ļauj noteikt saikni starp šo papildu daudzumu un ievešanas dokumentiem, un ja ir izslēgtas jebkādas aizdomas par krāpšanu, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

D. Par Savienības Muitas kodeksa 174. pantu

95. Uzdodot pirmo prejudiciālo jautājumu, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Savienības Muitas kodeksa 174. pants ir piemērojams gadījumos, kad preču saņēmējs jau pēc preču izlaišanas ir konstatējis preču daudzumu, kas pārsniedz sākotnējā muitas deklarācijā norādīto.

96. Konkrētāk, iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai gadījumā, ja šī kodeksa 173. pants nav piemērojams tādai situācijai, kāda ir pamatlietā, minētā kodeksa 174. pants būtu vēl viens juridisks līdzeklis pieļautās kļūdas izlabošanai, neparedzot bargus sodus, kas varētu atturēt ZZE no spēkā esošo noteikumu ievērošanas.

97. Kā noteikts Savienības Muitas kodeksa 174. panta 2. punktā, muitas deklarācijas atzīšana par nederīgu pēc preču izlaišanas nav iespējama, izņemot gadījumus, kad noteikts citādi.

98. Tomēr šā kodeksa 175. pantā ir piebilsts, ka Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus, lai noteiktu gadījumus, kad muitas deklarācija tiek atzīta par nederīgu pēc tam, kad preces ir izlaistas, saskaņā ar minētā kodeksa 174. panta 2. punktu.

99. Saskaņā ar šo 175. pantu Komisija pieņēma Deleģēto regulu 2015/2446, kuras 148. pantā ir paredzēti nosacījumi, saskaņā ar kuriem var atļaut muitas deklarācijas atzīšanu par nederīgu arī pēc preču izlaišanas.

100. Atbilstoši minētās deleģētās regulas 148. panta 1.–3. punktam tie ir gadījumi, kad i) tiek konstatēts, ka preces ir kļūdaini deklarētas muitas procedūrai, saskaņā ar kuru ievedmuitas parāds rodas ievešanas brīdī, tā vietā, lai šīs preces deklarētu citai muitas procedūrai; ii) tiek konstatēts, ka preces ir kļūdaini deklarētas citu preču vietā tādai muitas procedūrai, saskaņā ar kuru ievešanas brīdī rodas ievedmuitas parāds; un iii) preces, kas ir pārdotas ar distances līgumu, tiek laistas brīvā apgrozībā un ir nosūtītas atpakaļ.

101. Turklāt minētās deleģētās regulas 148. panta 4. punktā ir paredzēts, ka muitas deklarācija tiek atzīta par nederīgu pēc preču izlaišanas gadījumos, kad i) preces ir izlaistas eksportam, reeksportam vai izvešanai pārstrādei un nav atstājušas Savienības muitas teritoriju; ii) Savienības preces ir kļūdas dēļ deklarētas muitas procedūrai, kas piemērojama ārpussavienības precēm, un ir pierādīts to Savienības preču muitas statuss; iii) preces ir kļūdaini deklarētas vairāk nekā vienā muitas deklarācijā; iv) atļauja ir piešķirta ar atpakaļejošu spēku; un v) precēm bijusi piemērota procedūra uzglabāšanai muitas noliktavā un tām vairs nav iespējams piemērot minēto procedūru.

102. Tomēr atzīmēšu, ka pamatlietā aplūkotā situācija neatbilst nevienam no šiem gadījumiem.

103. Turklāt nekas neliecina, ka Savienības Muitas kodeksa 174. pants ir alternatīvs juridisks līdzeklis šī kodeksa 173. pantam, kas ļautu izvairīties no bargiem sodiem, kuri var atturēt deklarētāju no spēkā esošo noteikumu ievērošanas.

104. No tā secinu, ka Savienības Muitas kodeksa 174. pants neļauj atzīt muitas deklarāciju par nederīgu, lai iekļautu tajā papildu preču daudzumu, ja muitas iestādes attiecīgās preces jau ir izlaidušas.

105. Tāpēc ierosinu Tiesai nospriest, ka Savienības Muitas kodeksa 174. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neļauj muitas dienestiem pēc preču izlaišanas atzīt par nederīgu jau pieņemtu muitas deklarāciju, ja minētajā deklarācijā nav ticis iekļauts papildu preču daudzums.

E. Par trešo prejudiciālo jautājumu

106. Uzdodot trešo prejudiciālo jautājumu, iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai gadījumā, ja tiek konstatēta kvantitatīva atšķirība, kas pārsniedz sākotnējā muitas deklarācijā norādīto preču daudzumu, preču saņēmējam ir pieejams procesuāls tiesiskās aizsardzības līdzeklis, kas ļautu izlabot kļūdas bez administratīvo vai krimināltiesisko sodu piemērošanas.

107. Šajā ziņā jāatgādina, ka lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu pamatojums ir nevis konsultatīva viedokļa izteikšana par vispārīgiem vai hipotētiskiem jautājumiem, bet gan vajadzība faktiski iztiesāt lietu, kas saistīta ar Savienības tiesībām ( ) un kam šī juridiskā interpretācija ir noderīga.

108. Tomēr no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu skaidri neizriet, ka atbilde uz trešo prejudiciālo jautājumu faktiski ļautu atrisināt strīdu pamatlietā, jo iesniedzējtiesa lūdz Tiesu nevis interpretēt Savienības tiesību normu, bet gan rast risinājumu strīdam. Šajā ziņā man šķiet, ka šis jautājums ir nepieņemams. Katrā ziņā, ja Tiesa atzīs, kā es to ierosinu, ka muitas deklarāciju var labot saskaņā ar Savienības Muitas kodeksa 173. panta 3. punktu, šis jautājums zaudēs tā priekšmetu.

109. Līdz ar to attiecībā uz iesniedzējtiesas jautājumiem par piemēroto sodu bardzību vēlos norādīt, ka saskaņā ar Tiesas judikatūru Savienības Muitas kodeksa 42. pantā paredzēto sankciju mērķis ir sodīt nevis par iespējamām krāpnieciskām vai nelikumīgām darbībām, bet gan par jebkādu pārkāpumu muitas tiesību jomā ( ).

110. Tomēr saskaņā ar šo pantu dalībvalstu noteiktajām sankcijām jābūt ne tikai iedarbīgām un atturošām, bet arī samērīgām.

111. Šajā ziņā jāatgādina, ka tad, ja nav veikta Savienības tiesību saskaņošana attiecībā uz piemērojamām sankcijām par tādu nosacījumu neievērošanu, kuri paredzēti ar šīm tiesībām izveidotajā sistēmā, dalībvalstu kompetencē ir izvēlēties sankcijas, ko tās uzskata par piemērotām. Tomēr dalībvalstīm šī kompetence ir jāīsteno, ievērojot Savienības tiesības un to vispārējos principus, tātad arī samērīguma principu ( ).

112. Jo īpaši valsts tiesību aktos atļautie administratīvie vai represīvie pasākumi nedrīkst pārsniegt to, kas ir nepieciešams, lai sasniegtu ar šiem tiesību aktiem likumīgi izvirzītos mērķus, turklāt tie nedrīkst būt nesamērīgi ar šiem mērķiem ( ).

113. Tāpat soda bargumam ir jāatbilst attiecīgā pārkāpuma smagumam, un tas izriet no sodu proporcionalitātes principa, kas noteikts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. panta 3. punktā ( ).

114. Tādēļ šajā gadījumā sods, ko veido naudas sods un pienākums samaksāt summu, kura atbilst papildu preču vērtībai, man šķiet nesamērīgs.

115. Būtībā sods šādas summas apmērā pārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai tostarp nodrošinātu, ka attiecīgās preces netiek izņemtas no muitas uzraudzības, jo, no vienas puses, ZZE pēc pašas vēlēšanās un saprātīgā termiņā ir iesniegusi kompetentajā muitas iestādē lūgumu novērst konstatēto pārkāpumu un, no otras puses, krāpšanas risks ir būtiski ierobežots.

116. Gluži pretēji, sankciju noteikšana deklarētājiem šādos gadījumos atturētu tos lūgt noregulēt situāciju un mudinātu slēpt jebkuru lieko preču daudzumu, kas kļūdas dēļ nav deklarēts.

117. Šāds sods tādējādi būtu neproduktīvs, jo tas mudinātu deklarētājus izvairīties no pienākuma samaksāt ievedmuitas nodokļa summu un līdz ar to apdraudētu krāpšanas apkarošanas un Savienības budžeta aizsardzības mērķi.

118. No tā secinu, ka tādā situācijā kā pamatlietā aplūkotā, nepastāvot krāpšanas riskam attiecībā uz piemērojamiem muitas tiesību aktiem, Rumānijas tiesību aktos paredzētās sankcijas neatbilst samērīguma principam, kāds ir noteikts Savienības Muitas kodeksa 42. pantā un Pamattiesību hartas 49. panta 3. punktā.

V. Secinājumi

119. Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, ierosinu Tiesai uz Tribunalul Cluj (Klužas apgabaltiesa, Rumānija) uzdotajiem prejudiciālajiem jautājumiem atbildēt šādi:

1) Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 952/2013 (2013. gada 9. oktobris), ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu, 173. panta 1. punkts

ir jāinterpretē tādējādi, ka

jēdziens “citas preces”, kas nav tās preces, kuras bija norādītas sākotnējā muitas deklarācijā šī noteikuma izpratnē, nav attiecināms uz to pašu preču papildu daudzumu, ja ir iespējams pierādīt, ka otrās preces ir identiskas pirmajām, jo tās ir klasificētas tajā pašā tarifa apakšpozīcijā un par tām varēja iesniegt to pašu deklarāciju, ja nebūtu pieļauta tehniska kļūda.

2) Regulas Nr. 952/2013 173. panta 3. punkts

ir jāinterpretē tādējādi, ka

tas neliedz pēc preču izlaišanas grozīt muitas deklarāciju, lai tajā iekļautu papildu preču daudzumu salīdzinājumā ar sākotnēji deklarētajām precēm, ja lūgumam veikt labojumus tiek pievienota informācija, kas ļauj noteikt saikni starp šo papildu daudzumu un ievešanas dokumentiem, un ja ir izslēgtas jebkādas aizdomas par krāpšanu.

3) Regulas Nr. 952/2013 174. pants

ir jāinterpretē tādējādi, ka

tas liedz kompetentajām muitas iestādēm jau pēc preču izlaišanas atzīt sākotnējo muitas deklarāciju par nederīgu gadījumos, kad tajā nav ticis iekļauts papildu preču daudzums.