ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4) Direktīvas 2000/43 2. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka: — šis noteikums nepieļauj tādu valsts tiesību noteikumu, kurā ir paredzēts, ka, lai varētu tikt konstatēta netieša diskriminācija rases vai etniskās piederības dēļ, īpaši nelabvēlīgās situācijas pamatā ir jābūt bijušiem ar rasi vai etnisko piederību saistītiem iemesliem; — jēdziens “acīmredzami neitrāls” noteikums, kritērijs vai prakse minētā noteikuma izpratnē attiecas uz noteikumu, kritēriju vai praksi, kas šķietami ir formulēti vai piemēroti neitrāli, proti, ņemot vērā faktorus, kas nav saistīti ar aizsargāto iezīmi un nav tai līdzvērtīgi; — jēdziens “īpaši nelabvēlīga situācija” šī paša noteikuma izpratnē neattiecas uz īpaši būtiskiem, acīmredzamiem un smagiem nevienlīdzīgas attieksmes gadījumiem, bet nozīmē, ka it īpaši kādas konkrētas rases vai etniskās piederības personas ir tās, kas attiecīgā noteikuma, kritērija vai prakses dēļ ir tikušas nostādītas nelabvēlīgākā situācijā; — pieņemot, ka tāda prakse kā pamatlietā nav uzskatāma par tiešu diskrimināciju minētās direktīvas 2. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē, šāda prakse līdz ar to principā var būt acīmredzami neitrāla prakse minētā 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē, kas nostāda kādas etniskās piederības personas īpaši nelabvēlīgā situācijā, salīdzinot ar citām personām; — šāds pasākums var būt objektīvi attaisnojams ar vēlmi nodrošināt elektrotīkla drošību un atbilstošu elektroenerģijas patēriņa uzraudzību tikai tad, ja minētā prakse nepārsniedz to, kas ir atbilstošs un vajadzīgs šo tiesisko mērķu sasniegšanai, un ja radītās neērtības nav nesamērīgas attiecībā pret šādi izvirzītajiem mērķiem. Tas tā nav, ja tiek konstatēts – kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai –, ka pastāv citi atbilstoši un mazāk ierobežojoši līdzekļi, ar kuriem būtu iespējams sasniegt minētos mērķus, vai arī, ja šādi citi līdzekļi nepastāv, ka minētais pasākums rada nesamērīgu apdraudējumu attiecīgajā rajonā, kurā pārsvarā dzīvo romu tautības pārstāvji, dzīvojošo elektroenerģijas galapatērētāju leģitīmajām interesēm piekļūt elektroenerģijas piegādei ar nosacījumiem, kas nav aizskaroši vai stigmatizējoši un kas ļauj tiem regulāri pārbaudīt to elektroenerģijas patēriņu.
26

Turklāt iesniedzējtiesa jautājumā par vadītāja un šādas sabiedrības savstarpējām attiecībām norāda, ka Vācijas tiesībās ir stingri nošķirts vadītāja kā institūcijas statuss, no vienas puses, un vadītāja tiesības un pienākumi attiecībā pret sabiedrību, no otras puses. Lai gan šāda statusa iegūšana izrietētu no vadītāja ievēlēšanas sabiedrības dalībnieku sapulcē, kas ir minētās sabiedrības ietekmīgākā institūcija, vadītāja tiesības un pienākumi attiecībā pret šo pašu sabiedrību tiktu regulēti vadītāja noalgošanas līgumā. Tas būtu pakalpojuma līgums, kas tiktu noformēts kā lietvedības līgums [Geschäftsbesorgungsvertrag], bet saskaņā ar dominējošu Vācijas tiesu praksi tas nebūtu darba līgums.
6

KN otrajā daļā ir XVI sadaļa ar nosaukumu “Mehānismi un mehāniskas ierīces; elektroiekārtas; to detaļas; skaņu ierakstīšanas un atskaņošanas aparatūra, televīzijas attēla un skaņas ierakstīšanas un reproducēšanas aparatūra un šādu izstrādājumu detaļas un piederumi”. Minētās sadaļas 3. piezīme ir formulēta šādi: “Ja nav īpašu piebilžu, tad kombinētas mašīnas (kombaini), kas sastāv no divām vai vairākām vienā agregātā savienotām mašīnām, kā arī citas mašīnas, kas izpilda divas vai vairākas papildu vai alternatīvas funkcijas, klasificējamas atbilstīgi to galvenajai funkcijai.”
27

Ņemot vērā to, ka atbildi uz prejudiciālo jautājumu var izsecināt no Regulas Nr. 207/2009 formulējuma un ar to saistītās Tiesas judikatūras, nav jāpārbauda Eiropas Savienības Pamattiesību hartas noteikumu iespējamā ietekme uz šo atbildi.
88

Apelācijas sūdzības iesniedzējas nevarētu arī apgalvot, ka Vispārējās tiesas pārsūdzētajā spriedumā norādītā interpretācija padarītu praktiski neiedomājamu daļēja atbrīvojuma no naudas soda piešķiršanu, jo, kā tas izriet it īpaši no pārsūdzētā sprieduma 182. un 195.–203. punkta, tās tieši ir saņēmušas šādu daļēju atbrīvojumu no naudas soda par 2006. gada janvāri.
13

F. Santer ir Ötztaler Gletscherbahn-GmbH & Co. KG (turpmāk tekstā – “Ötztaler”) darba ņēmējs, kurš kā lavīnu komisijas loceklis ir atbildīgs par drošību glečeru un to slēpošanas trašu zonā, kuras apsaimnieko viņa darba devējs. F. Santer uzdevums it īpaši ir novērtēt vietu, kur lavīnas būtu spridzināmas. Lavīnu spridzināšana notiek no helikoptera.
5

Pamatregulas 3. panta “Zaudējumu noteikšana” 1., 2. un 5.–7. punktā bija noteikts: “1. Ja nav norādīts citādi, ievērojot šo regulu, termins “zaudējumi” nozīmē būtiskus zaudējumus Kopienas ražošanas nozarei, būtisku zaudējumu draudus Kopienas ražošanas nozarei vai šādas ražošanas nozares veidošanās būtisku aizkavēšanu, un to interpretē saskaņā ar šā panta noteikumiem. 2. Kaitējuma noteikšanu pamato uz tiešiem pierādījumiem, un tajā ietver šādu faktoru objektīvu izpēti: a) subsidētā importa apjoms un subsidētā importa iespaids uz līdzīgu ražojumu cenām Kopienas tirgū; gan b) šāda importa turpmāko ietekmi uz Kopienas ražošanas nozari. [..] 5. Pārbaudot importa par dempinga cenām ietekmi uz attiecīgo Kopienas ražošanas nozari, novērtē visus būtiskos ekonomikas faktorus un indeksus, kas raksturo nozares stāvokli, ietverot to, ka nozare joprojām atgūstas no dempinga vai subsīdiju ietekmes pagātnē, faktisko dempinga starpības lielumu, faktisko un iespējamo noieta, peļņas, produkcijas izlaides, tirgus daļas, ražīguma, investīciju nestās peļņas, jaudas izmantošanas samazinājumu; faktorus, kas ietekmē cenas Kopienā, faktisko un iespējamo ietekmi uz naudas plūsmu, preču krājumiem, nodarbinātību, darba samaksu, izaugsmi, spēju piesaistīt kapitālu vai investīcijas. Šīs uzskaitījums nav visaptverošs, un neviens no šiem faktoriem nevar droši norādīt, kāds lēmums būtu jāpieņem. 6. Pamatojoties uz visiem būtiskajiem pierādījumiem, kas iesniegti saistībā ar 2. pantu, jāparāda [jāpierāda], ka imports par dempinga cenām rada zaudējumus šīs regulas nozīmē. Tas jo īpaši parāda, ka apjoma un/vai cenas līmeņi, kas noteikti, ievērojot 3. pantu, ir ietekmējuši Kopienas ražošanas nozari, kā paredzēts 5. punktā, un ka šī ietekme ir vērojama tādā pakāpē, ka to var dēvēt par būtisku ietekmi. 7. Tāpat arī pārbauda citus zināmos faktorus, ne tikai importu par dempinga cenām, kas vienlaikus rada zaudējumus Kopienas ražošanas nozarei, lai nodrošinātu to, ka saskaņā ar 6. punktu šādu pārējo faktoru radītie zaudējumi netiek saistīti ar importu par dempinga cenām. Šajā sakarā apskatāmie faktori ietver to importēto ražojumu apjomu un cenu, kas nav preces par dempinga cenām, pieprasījuma samazināšanos vai izmaiņas patēriņa modelī, tirdzniecības ierobežojumus un konkurenci starp trešo valsti un ražotājiem Kopienā, tehnoloģiju attīstību un Kopienas ražošanas nozares eksporta rezultātus un ražīgumu.”
6

Paskaidrojumos attiecībā uz Pamattiesību hartu (OV 2007, C 303, 17. lpp.; turpmāk tekstā – “Paskaidrojumi attiecībā uz Hartu”) attiecībā uz Hartas 50. pantu ir precizēts, ka ne bis in idem princips attiecas ne tikai uz vienas valsts tiesām, bet arī uz vairāku dalībvalstu tiesām, kas atbilst Savienības tiesību acquis. Šajos paskaidrojumos attiecībā uz šo pašu 50. pantu turklāt ir tieša atsauce uz KĪŠN 54.–58. pantu, precizējot, ka atsevišķie izņēmumi, kas paredzēti minētajās konvencijās un ļauj dalībvalstīm atkāpties no ne bis in idem principa, ir ietverti Hartas 52. panta 1. punkta horizontālajā klauzulā par ierobežojumiem.
19

Uzskatot, ka izskatāmās lietas risinājumam ir nepieciešama noteiktu Sestās direktīvas noteikumu interpretācija, Cour d’appel de Mons nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu: “Vai sporta infrastruktūras iekārtu, kas paredzētas vienīgi futbolam, nodošana rīcībā, kas ietver iespēju konkrētā laikā izmantot un ekspluatēt futbola stadiona spēļu platību (laukumu), kā arī ģērbtuves spēlētājiem un tiesnešiem maksimāli 18 dienas sporta sezonas laikā (sporta sezona sākas katra kalendārā gada 1. jūlijā un beidzas nākamā gada 30. jūnijā), ir nekustamā īpašuma izīrēšana, kas atbrīvota no nodokļa [Sestās direktīvas] 13. panta B daļas b) punkta izpratnē (Direktīvas 2006/112 135. panta 1. punkta l) apakšpunkts), ciktāl izmantošanas un ekspluatēšanas tiesību piešķīrējam: — ir neierobežota un pilna iespēja ārpus iepriekš minētājām 18 dienām pēc savas izvēles piešķirt identiskas tiesības citām fiziskām vai juridiskām personām; — ir tiesības jebkurā laikā piekļūt minētajām iekārtām bez izmantošanas un ekspluatēšanas tiesību izmantotāja iepriekšējas piekrišanas, lai tostarp pārliecinātos par to pareizu lietošanu un novērstu jebkādu kaitējumu, ievērojot vienīgo nosacījumu netraucēt sporta sacensību pienācīgu norisi; — turklāt saglabā tiesības pastāvīgi kontrolēt piekļuvi iekārtām, ieskaitot periodā, kurā tās izmanto RFCT; — pieprasa fiksētu maksājumu EUR 1750 dienā par to, ka tiek izmantota spēļu platība, ģērbtuves, bufete, visu iekārtu uzkopšanas, uzraudzības un kontroles pakalpojumi, saprotot, ka ar 20 % no pieprasītā summas tiek nosegtas tiesības piekļūt futbola laukumam un ar 80 % no šīs summas tiek sniegta atlīdzība par dažādiem uzturēšanas, uzkopšanas, apkopes (pļaušana, sēšana u.c.) pakalpojumiem un spēļu platības iekārtošanas atbilstoši normām pakalpojumiem un papildu pakalpojumu sniegšanu, kuru veic izmantošanas un ekspluatēšanas tiesību izmantotājs [..]?”
Noteikumu valsts atbalsta jomā piemērošana balstās uz lojālas sadarbības pienākumu starp valsts tiesām, no vienas puses, un Komisiju un Savienības tiesām, no otras puses, kuru īstenojot ikviena no tām rīkojas atkarībā no uzdevuma, kas tai ir paredzēts LESD. Saistībā ar šo sadarbību valsts tiesām ir jāveic visi vispārējie vai īpašie pasākumi, kas ir piemēroti, lai nodrošinātu no Savienības tiesībām izrietošo pienākumu izpildi, un jāatturas veikt pasākumus, kas var apdraudēt Līguma mērķu sasniegšanu, kā tas izriet no LES 4. panta 3. punkta. Tādējādi valsts tiesām it īpaši ir jāatturas pieņemt lēmumus, kas ir pretrunā Komisijas lēmumam.

Turklāt valsts tiesām ir jāpārbauda, vai atbalsta shēmas piemērošanas kārtība nav tikusi grozīta, un, ja izrādītos, ka šiem grozījumiem ir bijušas tādas sekas, ka tiek paplašināta shēmas piemērošanas joma, varētu izrādīties nepieciešams uzskatīt, ka tas ir jauns atbalsts, kura sekas ir tādas, ka kļūst piemērojama LESD 108. panta 3. punktā paredzētā paziņošanas procedūra.

Līdz ar to ir jākonstatē, ka valsts tiesai, lemjot pagaidu noregulējuma tiesvedībā, kura izskata strīdu par līgumu, saskaņā ar LESD 108. panta 3. punktu ir pienākums paziņot Komisijai par visiem pasākumiem, kuri skar minētā līguma interpretāciju vai izpildi, kam var būt ietekme uz iekšējā tirgus darbību un konkurenci vai kaut vai uz atbalsta, kas paliek spēkā pēc būtības, faktisko ilgumu noteiktā laikposmā.

Atzīt iespēju valsts tiesām, kas lemj pagaidu noregulējuma tiesvedībā, iespēju izvairīties no pienākumiem, kādi tām ir uzlikti saistībā ar valsts atbalsta pārbaudi, kas ir noteikta ar LESD 107. un 108. pantu, izraisītu tādas sekas, ka šīs tiesas pārkāptu savas kompetences nodrošināt Savienības tiesību attiecībā uz valsts atbalstiem ievērošanu robežas, kā arī tās pārkāptu lojālas sadarbības ar Savienības iestādēm principu, un līdz ar to neapstrīdami aizskartu arī minēto pantu lietderīgo iedarbību.

(skat. 105.–108. punktu)
Lai nodrošinātu dzelzceļa infrastruktūras pārvaldīšanas un dzelzceļa pārvadājumu darbības nošķiršanu, tostarp lai vienai no abām šīm darbībām piešķirtie valsts līdzekļi nevarētu tikt novirzīti no vienas darbības otrai, saskaņā ar Direktīvas 91/440 par Kopienas dzelzceļa attīstību 6. panta 1. punktu ir noteikts pienākums sagatavot atsevišķus peļņas un zaudējumu pārskatus un bilances, kā arī publicēt pārskatus saistībā ar attiecīgajām darbībām. It īpaši saistībā ar valsts atbalstu Savienības likumdevējs ir vēlējies uzņēmumiem, kas sniedz dzelzceļa pārvadājumu pakalpojumus un pārvalda dzelzceļa infrastruktūru, noteikt ne tikai pienākumu iekļaut šo atbalstu grāmatvedības pārskatos, lai ļautu īstenot to uzraudzību no grāmatvedības viedokļa, bet arī pienākumu publicēt šos pārskatus, lai tostarp nodrošinātu ar minēto atbalstu saistītās informācijas publisku pieejamību, kurai ir jāļauj objektīvi pārbaudīt, ka starp dzelzceļa infrastruktūras pārvaldības un dzelzceļa pārvadājumu darbībām nepastāv šķērssubsīdijas. Direktīvas 91/440 6. panta 1. punkta mērķis ir ne vien precīzas grāmatvedības uzskaites veikšana, kas it īpaši ļautu identificēt dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu saņemto valsts atbalstu, bet arī šī atbalsta izmantošanas ārējās pārskatāmības nodrošināšana.

Līdz ar to Direktīvas 91/440 6. panta 1. punktu nevar interpretēt tādējādi, ka atbilstoši tam dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu pienākumi aprobežotos tikai ar to saņemtā valsts atbalsta iekļaušanu to grāmatvedībā, pat tad, ja šāda iekļaušana no šo sabiedrību iekšējās grāmatvedības viedokļa varētu ļaut īstenot šī atbalsta novirzīšanas aizlieguma uzraudzību.

(skat. 61.–65. un 68. punktu)
Savstarpējās atzīšanas princips nebūs piemērojams trešo valstu izcelsmes preču tirdzniecībai Savienībā, kuras ir brīvā apgrozībā, ja pirms to eksporta uz dalībvalsti, kas nav dalībvalsts, kurā tās ir brīvā apgrozībā, tās netika likumīgi tirgotas dalībvalstī.

Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru tiek prasīts, lai dārgmetālu izstrādājumus, kas ir importēti no citām dalībvalstīm, kurās tie tiek likumīgi tirgoti un apzīmogoti atbilstoši šo valstu tiesiskajam regulējumam, no jauna tiktu apzīmogoti importa dalībvalstī, rada tādas sekas, ka to imports rada lielākas grūtības un kļūst dārgāks, ir tādējādi pasākums ar kvantitatīvam importa ierobežojumam līdzvērtīgu iedarbību LESD 34. panta izpratnē

Tāda ir prakse, atbilstoši kurai dārgmetāli, kuriem ir dalībvalsts proves iestādes proves zīmogs un kuri tika likumīgi gan apzīmogoti, gan tirgoti šās dalībvalsts teritorijā vai attiecīgajā gadījumā citas dalībvalsts teritorijā vai tika apzīmogoti trešās valsts teritorijā atbilstoši pirmās dalībvalsts tiesiskajam regulējumam un laisti brīvā apgrozībā dalībvalstī, un tika vai netika likumīgi tirgoti dalībvalsts teritorijā, var tikt tirgoti attiecīgās dalībvalsts teritorijā tikai pēc tam, kad ir šajā dalībvalstī pārbaudīti un tiem ir uzlikts papildu proves zīmogs.

Attiecībā uz šāda prakses iespējamo pamatojumu, kas ietver tostarp patērētāju tiesību aizsardzību, ņemot vērā esošo krāpšanas risku dārgmetālu izstrādājumu tirgū un nepastāvot Savienības tiesiskajam regulējumam, pienācīgu pasākumu izvēle, lai tiktu galā ar šo risku, ir dalībvalstīm, kurām ir plaša novērtējuma brīvība. Tādējādi Savienības tiesību pašreizējā redakcijā un ja nav gadījumu, kurus regulē starptautisks līgums, dalībvalsts principā drīkst uzskatīt, ka trešās valsts teritorijā uzlikti proves zīmogi nenodrošina tādu patērētāju aizsardzības līmeni, kas atbilst proves zīmogiem, kurus dalībvalstu teritorijā uzlikušas neatkarīgas organizācijas.

(sal. ar 42.–44., 52. un 55. punktu)
Valsts tiesas drīkst vērsties Tiesā vienīgi tad, ja tās izskata strīdu un tām ir lūgts taisīt spriedumu procedūrā, kuras noslēgumā paredzēts pieņemt tiesas nolēmumu. Tas ir tādas procedūras gadījums, kurā tiesas nolēmums tiek apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu. Šajā ziņā šajā procedūrā ir jāveic Regulā Nr. 805/2004, ar ko izveido Eiropas izpildes rīkojumu neapstrīdētiem prasījumiem, paredzēto nosacījumu juridiska pārbaude, lai izvērtētu, vai ir ievēroti minimālie standarti parādnieka tiesību uz aizstāvību nodrošināšanai. Tādējādi šajā regulā iestādei, kura apstiprina tiesas nolēmumu par Eiropas izpildes rīkojumu, ir jāveic vairākas pārbaudes attiecībā uz Regulas Nr. 805/2004 I pielikumā iekļautajā veidlapā uzskaitītajiem elementiem. Attiecībā uz tiesvedības, kuras noslēgumā tiek pieņemts nolēmums par apstiprināšanu, likumības pārbaudi, ko šī tiesa veic šīs apstiprināšanas posmā, šī pārbaude nav citāda nekā tiesas veikta pārbaude, kura tai ir jāveic pirms savu tiesas nolēmumu pieņemšanas citās procedūrās. Turklāt šīs regulas 6. pantā minētajai tiesai papildus šīs iepriekšējās tiesvedības likumības pārbaudei un piekritības noteikumu ievērošanas pārbaudei ir jāpārbauda arī pieņemtā nolēmuma izpildu raksturs un prasījuma veids.

Turklāt procedūra, kurā tiesas nolēmums tiek apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu, no funkcionālā viedokļa šķiet esam nevis no iepriekšējās tiesvedības nošķirta procedūra, bet gan kā tās pēdējais posms, kas vajadzīgs, lai nodrošinātu tās pilnīgu iedarbību, tādējādi ļaujot kreditoram atgūt savu parādu. Līdz ar to tiesas nolēmuma apstiprināšana par Eiropas izpildes rīkojumu ir tiesas nolēmums, kura pieņemšanas ietvaros valsts tiesa var vērsties Tiesā, uzdodot prejudiciālu jautājumu.

(sal. ar 24.–26., 29. un 30. punktu)
Kombinētā nomenklatūra, kas iekļauta Regulas Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, redakcijā ar grozījumiem, kas izriet no Regulas Nr. 1719/2005 un Regulas Nr. 1214/2007, I pielikumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs nomenklatūras pozīcijā 2208 ietilpst dzēriens, kas iegūts, raudzējot ābolu koncentrātu, ko ir paredzēts patērēt tīrā veidā vai kā citu dzērienu bāzi, kas attīrīšanas, proti, ultrafiltrācijas, rezultātā ir bezkrāsains, bez smaržas un garšas un kura spirta tilpumkoncentrācija bez destilēta spirta piejaukuma ir 16 %.

Kombinētā nomenklatūra, kas iekļauta Regulas Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 1719/2005 un Regulu Nr. 1214/2007, I pielikumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka dzērieni, kuru spirta tilpumkoncentrācija ir 14 %, kas ir izgatavoti, pamatdzērienam, kas iegūts, raudzējot ābolu koncentrātu, kam attīrīšanas, it īpaši ultrafiltrācijas, rezultātā nav krāsas, smaržas un garšas, un kura spirta tilpumkoncentrācija ir 16 %, pievienojot cukuru, smaržvielas, krāsvielas, garšas uzlabotājus, iebiezinātājus, konservantus, un vienā gadījumā – arī putukrējumu, un kurā nav destilēta spirta, ietilpst šīs nomenklatūras pozīcijā 2208;

Kombinētā nomenklatūra, kas iekļauta Regulas Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 1719/2005 un Regulu Nr. 1214/2007, I pielikumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs nomenklatūras pozīcijā 2208 ietilpst dzēriens ar spirta tilpumkoncentrāciju 13,4 %, kas tiek ražots, pamatdzērienam, kas iegūts, raudzējot ābolu koncentrātu, kam attīrīšanas, it īpaši ultrafiltrācijas, rezultātā nav krāsas, smaržas un garšas, un kura spirta tilpumkoncentrācija ir 16 %, pievienojot cukuru, smaržvielas, garšas uzlabotājus, iebiezinātājus, konservantus un destilēto spirtu, kas apjomā un procentos nav vairāk par 49 % no dzērienā esošā spirta, kamēr 51 % tajā esošā spirta ir no raudzēšanas.

Kāda spirta veida proporcijas ievērojamāka klātesamība nekā cita veida spirta klātesamība ir tikai viens no kritērijiem, kas ņemami vērā, lai atbilstoši Kombinētās nomenklatūras 3.b) noteikumam noteiktu vielu, kas piešķir aplūkotajam produktam tā būtiskās pazīmes. Tomēr Kombinētās nomenklatūras 3.b) noteikums neregulē šī dzēriena klasifikāciju, kas balstās uz šī dzēriena organoleptisko pazīmju un īpašību kritērija. Tādējādi, ciktāl šādam dzērienam nav Kombinētās nomenklatūras pozīcijā 2206 ietilpstošo dzērienu organoleptisko īpašību un pazīmju, bet ir Kombinētās nomenklatūras pozīcijā 2208 ietilpstošo produktu organoleptiskās pazīmes un īpašības, tas ietilpst šajā pēdējā minētajā pozīcijā.

(sal. ar 57.–60. punktu un rezolutīvās daļas 3) punktu)
Regulas Nr. 1186/2009, ar kuru izveido Kopienas sistēmu atbrīvojumiem no muitas nodokļiem, 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šī panta piemērošanas vajadzībām fiziskai personai pastāvīgā dzīvesvieta vienlaicīgi nevar būt dalībvalstī un trešajā valstī.

Tādos apstākļos, kad personai trešajā valstī ir gan personīgas, gan arī profesionālas saistības un dalībvalstī – personīgas saistības, lai noteiktu, vai ieinteresētās personas pastāvīgā dzīvesvieta Regulas Nr. 1186/2009, ar kuru izveido Kopienas sistēmu atbrīvojumiem no muitas nodokļiem, 3. panta izpratnē ir trešajā valstī, vispārīgi izvērtējot atbilstošos faktiskos apstākļus, īpaša nozīme ir jāpiešķir šīs personas uzturēšanās ilgumam šajā trešajā valstī.

Proti, par pastāvīgo dzīvesvietu Regulas Nr. 1186/2009 3. panta izpratnē ir uzskatāma vieta, kurā ieinteresētā persona ir nodibinājusi savu interešu pastāvīgo centru. Lai noteiktu, vai šajā 3. pantā paredzētā atbrīvojuma no nodokļiem piemērošanai šī pastāvīgā dzīvesvieta ir trešajā valstī, ir jāņem vērā visi atbilstošie faktiskie apstākļi. Veicot šo analīzi, ir jānorāda, ka Regulā Nr. 1186/2009 īpaša nozīme tiek piešķirta attiecīgās personas uzturēšanās šajā trešajā valstī ilgumam. Tā saskaņā ar minētās regulas 5. panta 1. punktu tās 3. pantā paredzēto atbrīvojumu no muitas nodokļiem var piešķirt vienīgi personām, kuru pastāvīgā dzīvesvieta ārpus Savienības muitas teritorijas bijusi vismaz 12 mēnešus no vietas.

(sal. ar 39.–41. punktu un rezolutīvās daļās 2) punktu)
Tiesas kompetencē ir izskatīt lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, lai arī valsts tiesa to ir iesniegusi, pārbaudot tajā iesniegtā pieteikuma pieņemamību, kas nav lietas izskatīšana pēc būtības, jo ar šo pieteikumu tiek uzsākta preventīvās vienošanās procedūra, kuras iznākumā – pieteikuma pieņemamības gadījumā – ir paredzēts pieņemt nolēmumu, kam ir tiesas nolēmuma iedaba un kas tiek pieņemts, klātesot prokuroram un vispirms tiesai vajadzības gadījumā lemjot par mazākuma kreditoru iesniegtajiem iebildumiem. Valstu tiesas ir tiesīgas vērsties Tiesā, ja strīds ir to izskatīšanā un ja tām strīds ir jāizspriež tādā procesā, kura iznākumā paredzēts pieņemt nolēmumu, kam ir tiesas nolēmuma iedaba, un vislabākā brīža izvēle vērsties Tiesā prejudiciālā kārtā ir to ekskluzīvā kompetencē.

(sal. ar 16. un 17. punktu)
Regula Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), tās versijā, kas izriet no Regulas Nr. 552/2009, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to nav aizliegts, ka valsts tiesiskajā regulējumā ķīmisko vielu importētājam tiek noteikts pienākums šos produktus reģistrēt valsts kompetentajā iestādē, lai gan šim importētājam saskaņā ar šo regulu tos pašus produktus jau ir pienākums reģistrēt Eiropas Ķimikāliju aģentūrā, ja vien šī reģistrācija valsts kompetentajā iestādē nav priekšnosacījums minēto produktu laišanai tirgū, ja tā attiecas uz citu informāciju, kas nav prasīta ar šo regulu un ja tā palīdz to mērķu sasniegšanā, kam domāta šī regula, it īpaši nodrošināt augsta līmeņa cilvēku veselības aizsardzību un vides aizsardzību, kā arī šādu vielu brīvu apriti iekšējā tirgū, tostarp attiecīgajā dalībvalstī ieviešot šādu produktu drošu pārvaldes kontroles sistēmu un novērtējot šo pārvaldi; tas būtu jāpārbauda valsts tiesai.

Saskaņošana, kas tiek veikta ar Regulas Nr. 1907/2006 noteikumiem par ķīmisko vielu paziņošanas un reģistrācijas pienākumu, tādā apjomā, lai radītu integrētu šo vielu kontroles sistēmu Savienības teritorijā, tādējādi ļaujot nodrošināt drošu to pārvaldīšanu, nav tāda, kas izslēdz citu reģistrāciju, – tādu, kuras mērķis būtībā ir ļaut valsts iestādēm uzturēt vajadzīgo datu bāzi ķimikāliju uzraudzībai attiecīgās dalībvalsts teritorijā un kura tostarp palīdz šīs pārvaldes kontroles sistēmas ieviešanā attiecīgajā dalībvalstī un minētās pārvaldes novērtēšanā, lai it īpaši Savienības līmenī piedāvātu jebkādus derīgus uzlabojumus.

(sal. ar 34., 38. un 41. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)