Keywords

Summary



Keywords

1. Eiropas Kopienu pašu resursi – Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļu atmaksa vai atlaišana – Atmaksāšanas pieteikuma izskatīšana, ko veic Komisija – Nepietiekama valsts iestādes sniegta informācija – Lūgums sniegt papildu informāciju – Komisijas lēmumam piemērojamais termiņš – Iesniedzēja iespēja uzskatīt, ka tā pieteikums ir apmierināts tikai termiņa notecējuma dēļ – Neesamība

(Komisijas Regulas Nr. 2454/93 907. pants)

2. Eiropas Kopienu pašu resursi – Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļu atmaksa vai atlaišana –Atmaksāšanas pieteikuma izskatīšana, ko veic Komisija – Nepietiekama valsts iestādes sniegta informācija – Lūgums sniegt papildu informāciju – Komisijas pienākums nekavējoties informēt iesniedzēju – Neesamība

(Komisijas Regulas Nr. 2454/93 905. panta 2. punkts un 906.a pants)

3. Eiropas Kopienu pašu resursi – Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļu atmaksa vai atlaišana – Atmaksāšanas pieteikuma izskatīšana, ko veic Komisija – Iebildumu paziņošana iesniedzējam – Pieeja dokumentiem – Piemērojamība

(Komisijas Regulas Nr. 2454/93 906.a pants)

4. Eiropas Kopienu pašu resursi – Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļu atmaksa vai atlaišana – Regulas Nr. 2454/93 905. pantā noteiktā taisnīguma klauzula – Piemērojamība – Komisijas tiesības pieņemt lēmumu – Īstenošanas noteikumi

(Padomes Regulas Nr. 2913/92 239. pants; Komisijas Regulas Nr. 2454/93 905. pants)

5. Eiropas Kopienu pašu resursi – Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļu atmaksa vai atlaišana – Atmaksāšanas pieteikuma izskatīšana, ko veic Komisija – Komisijas lēmums, kurā nav ņemts vērā uzņēmējam nodarītā ekonomiskā kaitējuma apmērs – Samērīguma principa pārkāpums – Neesamība

(Padomes Regulas Nr. 2913/92 239. pants; Komisijas Regula Nr. 2454/93)

6. Eiropas Kopienu pašu resursi – Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļu atmaksa vai atlaišana – Kopienas Muitas kodeksa 239. pants – Regulas Nr. 2454/93 905. pantā noteiktā taisnīguma klauzula – Piemērojamība – Komisijas kompetence – Ierobežojumi – Materiālo muitas tiesību normu piemērošana – Valsts iestāžu ekskluzīvā kompetence

(EKL 234. pants; Padomes Regulas Nr. 2913/92 239. pants; Komisijas Regulas Nr. 2454/93 905. pants)

Summary

1. Regulas Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Regulai Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, 907. panta otrajā daļā ir noteikts, ka Komisijai ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļu atmaksāšanas vai atlaišanas procedūrā lēmums par atmaksāšanu vai atlaišanu jāpieņem deviņu mēnešu laikā no datuma, kad tā ir saņēmusi pieteikuma par nodokļa atlaišanu lietas materiālus, un, ka, ja Komisija lēmuma pieņemšanai ir spiesta lūgt dalībvalsti iesniegt papildu informāciju, deviņu mēnešu termiņš tiek pagarināts par laika posmu, kas pagājis kopš datuma, kurā Komisija nosūtījusi šo lūgumu, līdz datumam, kurā tā saņem valsts iestāžu atbildi.

Tā kā termiņš, kurā Komisijai jāpieņem lēmums, var tikt šādi pagarināts, iesniedzējam nevar rasties pārliecība, ka tā pieteikums ir apmierināts, tikai tādēļ, ka ir pagājuši deviņi mēneši, arī tad, ja tas nav informēts par šī termiņa pagarinājumu.

(sal. ar 54. un 55. punktu)

2. Muitas tiesiskajā regulējumā nav paredzēts, ka ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļu atmaksāšanas vai atlaišanas procedūrā ieinteresētā persona būtu nekavējoties jāinformē par to, ka Komisija ir izteikusi valsts iestādēm adresētus lūgumus sniegt papildu informāciju saskaņā ar Regulas Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Regulai Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, 905. panta 2. punkta trešo daļu, kā arī par šo iestāžu sniegtajām atbildēm, ne arī, ka tai būtu nekavējoties jāpaziņo šīs sarakstes saturs.

Saskaņā ar Īstenošanas regulas 906.a pantu tikai tad, ja Komisija, izskatījusi pieteikumu par nodokļa atlaišanu, gatavojas pieņemt iesniedzējam nelabvēlīgu lēmumu, tai savi iebildumi tam jāpaziņo rakstiski, pievienojot visus dokumentus, ar kuriem tā pamato šos iebildumus.

Tāpat Īstenošanas regulas 905. panta 2. punkta pirmā daļa, kurā ir paredzēts, ka lietas materiālos, ko valsts iestādes nosūta Komisijai, it īpaši iesniedzēja parakstītam paziņojumam, kurā tas apliecina, ka ir iepazinies ar lietas materiāliem, un kurā vai nu norādīts, ka tam nav ko piebilst, vai arī ir uzrādīti papildu pierādījumi, kuriem pēc tā ieskata būtu jābūt lietā, tikai garantē to, ka uzņēmējs, kas lūdz atlaist nodokli un kuru kompetentās valsts iestādes, iespējams, nav iesaistījušas lietas materiālu sagatavošanā, var efektīvi īstenot savas tiesības tikt uzklausītam administratīvā procesa pirmajā stadijā, kas notiek valstī.

(sal. ar 61.–63. punktu)

3. Atbilstoši tiesību uz aizstāvību principam ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļu atmaksāšanas vai atlaišanas procedūrā ne tikai Komisija var izlemt, kuri ir ieinteresētajai personai minētajā procedūrā noderīgie dokumenti un kuriem tai ir jābūt pieejamiem saskaņā ar Regulas Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Regulai Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, 906.a pantu, ja Komisija gatavojas pieņemt tai nelabvēlīgu lēmumu un tai paziņo savus iebildumus.

Tādējādi Komisijai savu iebildumu iesniegšanas brīdī ir jādod iesniedzējam iespēja pārbaudīt visus dokumentus, kas varētu būt nozīmīgi pieteikuma par nodokļa atlaišanu vai atmaksāšanu pamatošanai, un ka šajā nolūkā Komisijai ir tai jāiesniedz vismaz pilnīgs saraksts ar lietas materiālos esošajiem nekonfidenciālajiem dokumentiem, kam jāsatur pietiekami precīza informācija, lai iesniedzējam, zinot visus apstākļus, noteikt, vai aprakstītie dokumenti tam var noderēt.

(sal. ar 72., 74. punktu)

4. Regulas Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Regulai Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, 905. pants, norma, kurā ir precizēts un izvērsts noteikums par ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļu atmaksāšanu vai atlaišanu, kas paredzēts Muitas kodeksa 239. pantā, ir vispārīgā taisnīguma klauzula, kas ir paredzēta īpašām situācijām, kas pašas par sevi neatbilst nevienai no Īstenošanas regulas 900.–904. pantā minētajām situācijām. Ievedmuitas nodokļu atlīdzināšana ir atkarīga no diviem kumulatīviem nosacījumiem, proti, pirmkārt, no īpašas situācijas pastāvēšanas un, otrkārt, no rupjas neuzmanības vai ļauna nolūka neesamības no ieinteresētās personas puses. Turklāt ir jāpastāv saiknei starp uzņēmējam pārmesto neuzmanību un konstatēto īpašo situāciju. Tomēr nav nepieciešams, lai īpašā situācija būtu attiecīgās personas neuzmanības tiešas un tūlītējas sekas. Šajā sakarā pietiek, ja neuzmanība ir veicinājusi vai atvieglojusi preču slēpšanu no muitas kontroles.

Ja Komisija pieņem lēmumu, piemērojot vispārīgo taisnīguma klauzulu, tai ir rīcības brīvība. Turklāt, tā kā ievedmuitas nodokļu atlaišana vai atmaksāšana, ko var piešķirt pie noteiktiem nosacījumiem un speciāli tam paredzētos gadījumos, veido izņēmumu no parastās importa un eksporta procedūras, normas, kurās paredzēta šāda atmaksāšana vai atlaišana, ir jāinterpretē šauri.

(sal. ar 103., 150. un 154. punktu)

5. Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļu atmaksāšanas vai atlaišanas procedūrā Komisija nepārkāpj samērīguma principu, pieteikuma par nodokļa atlaišanu izskatīšanā neņemot vērā ekonomisko kaitējumu, ko attiecīgajam uzņēmējam radītu lēmums par pieteikuma noraidīšanu. Uzņēmēja muitas nodoklis ir saistīts ar attiecīgajā Kopienas tranzīta operācijā iesaistīto preču ekonomisko vērtību un it sevišķi ar nodevām un nodokļiem, kas par šīm precēm ir jāmaksā. Tas, ka pieprasītā ievedmuitas nodokļa summa ir ievērojama, pieder pie uzņēmējdarbības riska kategorijas, kurai uzņēmējs ir pakļauts. Tāpēc nodokļa, kuru ir lūgts atlaist, apmērs kā tāds nav faktors, kas varētu ietekmēt to nosacījumu novērtējumu, no kuriem ir atkarīga atlaides piešķiršana.

(sal. ar 161. punktu)

6. Regulas Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 239. panta un Regulas Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Regulai Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, 905. panta normu vienīgais mērķis ir pie noteiktiem apstākļiem un, ja nepastāv rupja neuzmanība vai ļauns nolūks, atbrīvot uzņēmējus no nodokļu, ko tie ir parādā, samaksas, nevis principā konstatēt pašu muitas parāda prasījumu. Muitas parāda un precīzas summas noteikšana ir valsts iestāžu kompetencē. Taču pieteikumi, kas adresēti Komisijai, pamatojoties uz iepriekš minētajām normām, neattiecas uz to, vai valsts muitas iestādes ir pareizi piemērojušas materiālās muitas tiesību normas. Šo iestāžu pieņemtie lēmumi var tikt apstrīdēti valsts tiesās, bet tās var vērsties Tiesā saskaņā ar EKL 234. pantu.

(sal. ar 165. punktu)