Keywords

Summary



Keywords

1. Tiesvedība – Pieteikums par lietas ierosināšanu – Formas prasības

(Tiesas Statūtu 21. pants; Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

2. Konkurence – Administratīvais process – Paziņojums par iebildumiem – Nepieciešamais saturs – Tiesību uz aizstāvību ievērošana – Uzņēmumi, kuriem dota iespēja paust savu viedokli par Komisijas apgalvotajiem faktiem, iebildumiem un apstākļiem

(Padomes Regulas Nr. 1/2003 27. panta 1. punkts)

3. Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Konkurences apdraudējums – Vērtējuma kritēriji – Konkurences apstākļu tirgū pārbaude – Pastāvošās un potenciālās konkurences ņemšana vērā

(EKL 81. panta 1. punkts un 3. pants)

4. Konkurence – Administratīvais process – Komisijas lēmums, ar kuru konstatēts pārkāpums – Lēmums, kam vajadzīgs sarežģīts ekonomisks vai tehnisks novērtējums – Pārbaude tiesā – Piemērojamība

(EKL 81. panta 1. punkts)

5. Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Konkurences apdraudējums – Jēdziens

(EKL 81. panta 1. punkts)

6. Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Konkurences apdraudējums – Uzņēmuma kvalificēšana par potenciālu konkurentu – Kritēriji – Būtisks elements – Uzņēmuma spēja ienākt attiecīgajā tirgū

(EKL 81. panta 1. punkts)

7. Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Pierādījumi – Dokumenta pierādījuma vērtības izvērtēšana – Kritērijs – Iesniegto pierādījumu ticamība

(EKL 81. panta 1. punkts)

8. Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Konkurences apdraudējums – Uzņēmuma kvalificēšana par potenciālu konkurentu – Spēja ātri ienākt attiecīgajā tirgū – Ātras ienākšanas jēdziens

(EKL 81. panta 1. punkts; Komisijas Paziņojums 2001/C 3/02)

9. Konkurence – Naudas sodi – Nolīgums, kas paziņots saskaņā ar Regulu Nr. 17 un saistībā ar kuru netiek piemērots naudas sods – Paziņojuma spēkā neesamība un atbrīvojuma no naudas soda izbeigšanās no Regulas Nr. 1/2003 spēkā stāšanās

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 5. punkts un Padomes Regulas Nr. 1/2003 34. panta 1. punkts)

10. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Komisijai rezervētā rīcības brīvība – Naudas sodu līmeņa pielāgošana

(EKL 81. panta 1. punkts; Padomes Regulas Nr. 1/2003 23. pants)

11. Konkurence – Naudas sodi – Komisijas rīcības brīvība – Izvērtēšana pēc uzņēmuma individuālās rīcības

(EKL 81. panta 1. punkts)

12. Konkurence – Naudas sodi – Lēmums, ar kuru uzliek naudas sodu – Pienākums norādīt pamatojumu – Piemērojamība – Tādu vērtējuma elementu norādīšana, kas ļāvuši Komisijai izvērtēt pārkāpuma smagumu un ilgumu

(EKL 253. pants; Padomes Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts; Komisijas Paziņojums 98/C 9/03)

13. Kopienu tiesības – Principi – Tiesiskās paļāvības aizsardzība – Jēdziens – Komisijas paziņojumi, “kas ļauj noprast” – Izslēgšana

14. Konkurence – Administratīvais process – Komisijas pienākumi – Saprātīga termiņa ievērošana – Pārkāpumu konstatējošā lēmuma atcelšana procesa pārmērīgā ilguma dēļ – Nosacījums – Attiecīgo uzņēmumu tiesību uz aizstāvību aizskārums

(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. punkts; Padomes Regulas Nr. 1/2003 25. pants)

15. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Komisijas pieņemtās pamatnostādnes – Atbildību mīkstinoši apstākļi

(Padomes Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts; Komisijas Paziņojums 98/C 9/03)

16. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Pārkāpuma smagums – Vērtējuma kritēriji – Ietekme uz tirgu – Ģeogrāfiskā tirgus apjoms

(Padomes Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts; Komisijas Paziņojums 98/C 9/03)

17. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Atbildību mīkstinoši apstākļi – Komisijas rīcības brīvība, lai veiktu visaptverošo vērtējumu

(Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts; Komisijas Paziņojuma 98/C 9/03 3. punkts)

Summary

1. Saskaņā ar Tiesas Statūtu 21. pantu un Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunktu prasības pieteikumā ir jānorāda strīda priekšmets un izvirzīto pamatu kopsavilkums. Lai prasība būtu pieņemama, pamata faktiskajiem un tiesiskajiem apstākļiem, ar kuriem prasība pamatota, jāizriet – vismaz kopsavilkuma veidā, bet saskaņotā un saprotamā veidā – no paša prasības pieteikuma teksta. Kaut arī atsevišķos jautājumos prasības pieteikumu var pamatot un papildināt, atsaucoties uz tam pievienotajiem materiāliem, vispārēja atsauce uz citiem dokumentiem, pat ja tie ir pievienoti prasības pieteikumam, nevar kompensēt galveno juridisko argumentu neesamību, kam atbilstoši iepriekš minētajiem noteikumiem ir jābūt ietvertiem prasības pieteikumā.

Vispārējai tiesai turklāt nav pienākuma pielikumos meklēt un identificēt pamatus un argumentus, ko tā varētu uzskatīt par tādiem, kuri veido prasības pamatojumu, jo pielikumi izmantojami vienīgi pierādīšanas un tehniskos nolūkos.

Kolektīvo ekspertīzes ziņojumu, kas ietverts prasības pieteikuma pielikumā un uz kuru prasītājas norāda, lai kritizētu Komisijas lēmumu, Vispārējā tiesa var ņemt vērā vienīgi tiktāl, ciktāl tas papildina vai pamato pamatus vai argumentus, kurus prasītājas ir tieši izklāstījušas savu dokumentu tekstā, un ciktāl Vispārējai tiesai ir iespējams precīzi noteikt, ko šajā pielikumā ietvertais pamato vai papildina pamatos vai argumentos.

(sal. ar 50., 51. un 53. punktu)

2. Administratīvā procesa ietvaros konkurences jomā paziņojumā par iebildumiem iebildumi ir jāizklāsta pietiekami skaidri, pat ja tie tiek izklāstīti kopsavilkuma veidā, lai ieinteresētajām personām faktiski būtu zināma rīcība, par kuru Komisija tās vēlas saukt pie atbildības. Tiesību uz aizstāvību ievērošana procesā, kura rezultātā var tikt noteikti sodi, nozīmē, ka attiecīgajiem uzņēmumiem un uzņēmumu apvienībām bija jādod iespēja administratīvā procesa laikā pienācīgi paust savu nostāju par faktu patiesumu un atbilstību, kā arī par Komisijas iebildumiem un apgalvotajiem apstākļiem. Šo prasību var uzskatīt par izpildītu, ja lēmumā par EKL 81. panta pārkāpumu ieinteresētās personas tiek vainotas tikai tajos pārkāpumos, kas ir norādīti iebildumu kopsavilkumā, un tajā ir norādīti tikai tie fakti, par kuriem ieinteresētajām personām ir dota iespēja paust savu nostāju.

Turklāt, lai apgalvotu, ka ir noticis tiesību uz aizstāvību pārkāpums saistībā ar apstrīdētajā lēmumā izklāstītajiem iebildumiem, attiecīgie uzņēmumi nevar vienīgi izvirzīt to, ka vienkārši pastāv atšķirības starp paziņojumu par iebildumiem un apstrīdēto lēmumu, precīzā un konkrētā veidā neizklāstot, kādā ziņā katra no šīm atšķirībām šajā lietā ir jauns iebildums, par kuru tās nav tikušas uzklausītas. Tā kā paziņojumā par iebildumiem Komisija ir balstījusies uz noteiktām tirgus iezīmēm, tostarp uz tā ievērojamo koncentrāciju, lai secinātu, ka konkurence tajā bija ierobežota, un ka, atbildot uz prasītāju apsvērumiem, tā savā lēmumā ir norādījusi, ka konkurence attiecīgajā tirgū nav neefektīva un ka tā var vēl tikt intensificēta, Komisija ne izvirza jaunu iebildumu pret prasītājām, ne arī balstās uz jaunu faktu, bet tā vienīgi papildina savu analīzi, ņemot vērā prasītāju apsvērumus. Tādējādi šī apstrīdētā lēmuma pamatojuma attīstīšana salīdzinājumā ar to pamatojumu, kas sākotnēji bija izklāstīts paziņojumā par iebildumiem, nebūt nebūdama prasītāju tiesību uz aizstāvību pārkāpšana, tieši pretēji pierāda, ka tām bija iespēja paust savu nostāju par Komisijas izvirzīto iebildumu.

(sal. ar 56. un 58.–62. punktu)

3. Izvērtējot nolīgumu, uzņēmumu apvienības lēmumu vai saskaņotu darbību saskaņā ar EKL 81. panta 1. punktu, ir jāņem vērā konkrētie apstākļi, kuros izpaužas to sekas, it īpaši ekonomiskais un juridiskais konteksts, kurā attiecīgie uzņēmumi darbojas, attiecīgo preču vai pakalpojumu raksturs, kā arī attiecīgā tirgus funkcionēšanas faktiskie apstākļi un struktūra, ja vien runa nav par nolīgumu, kurš paredz acīmredzamus konkurences ierobežojumus, kā cenu noteikšana, tirgus sadalīšana vai noieta kontrole. Pēdējā gadījumā šādi ierobežojumi var tikt izvērtēti saistībā ar to apgalvotajām labvēlīgajām sekām pret konkurenci vienīgi EKL 81. panta 3. punkta kontekstā, lai pieļautu atkāpi no aizlieguma, kas noteikts šī paša panta 1. punktā.

Konkurences noteiktā tirgū apstākļu pārbaude balstās ne tikai uz pastāvošo konkurenci, kas pastāv starp jau attiecīgajā tirgū esošajiem uzņēmumiem, bet arī uz potenciālo konkurenci, lai noskaidrotu, vai, ņemot vērā tirgus struktūru un tā darbību regulējošo ekonomisko un juridisko kontekstu, pastāv faktiskas un konkrētas iespējas, ka attiecīgie uzņēmumi konkurēs savā starpā vai ka attiecīgajā tirgū var parādīties jaunienācējs, kas konkurēs ar jau izveidotajiem uzņēmumiem.

Turklāt, ja nolīgums, uzņēmumu apvienības lēmums vai saskaņotās darbības to izraisīto konkurences nosacījumu izmaiņu dēļ ir uzskatāmi par aizliegtiem, konkurences nosacījumi ir jāpārbauda reālā situācijā, kurā tie rastos, neesot attiecīgajam nolīgumam, uzņēmumu apvienības lēmumam vai saskaņotām darbībām.

(sal. ar 67.–69., 81., 125. un 130. punktu)

4. Lai gan Savienības tiesa vispusīgi pārbauda, vai ir izpildīti EKL 81. panta 1. punkta piemērošanas nosacījumi, attiecībā uz Komisijas komplekso ekonomisko vērtējumu minētā tiesa vienīgi pārbauda, vai ievēroti procesuālie noteikumi, vai pamatojums ir pietiekams, vai pareizi konstatēti faktiskie apstākļi, vai nav acīmredzamas kļūdas vērtējumā un vai nav notikusi nepareiza pilnvaru izmantošana. Tomēr, lai arī Komisijai ir atzīta rīcības brīvība, tas tomēr nenozīmē, ka Savienības tiesai ir jāatturas no Komisijas veiktās ekonomiska rakstura datu interpretācijas kontroles. It īpaši Savienības tiesai ir jāpārbauda ne vien izvirzīto pierādījumu saturiskā precizitāte, ticamība un atbilstība, bet arī jākontrolē, vai šie pierādījumi veido visu atbilstošo datu kopumu, kas ir jāņem vērā, lai izvērtētu sarežģītu situāciju, un to, vai šo pierādījumu raksturs ļauj pamatot no tiem izdarītos secinājumus.

Tā kā darījumu ar kredītkartēm vai debetkartēm ar atliktā debeta funkciju iegūšanas pakalpojumu komersantiem tirgus struktūra, neskatoties uz faktoriem, kurus Komisija ir uzskatījusi par labvēlīgiem jaunienācēja ienākšanai, padara mazticamu tā ienākšanu kā finanšu uzņēmumam attiecīgajā tirgū, izmantojot fasādes nolīgumu, kurš uzreiz to nostādītu nelabvēlīgā stāvoklī salīdzinājumā ar tā galvenajiem konkurentiem, kuri jau ir minētajā tirgū, Komisijas secinājums, ar kuru tiek noraidīta hipotēze par šādu ienākšanu, ir pietiekami pamatots ar apsvērumiem par grūtībām atrast fasādes partneri un ar apsvērumiem par šādu nolīgumu sarežģītību un papildu izmaksām, un nepiemēro kļūdainu juridisku kritēriju.

(sal. ar 70., 110. un 111. punktu)

5. Apstāklis, ka Komisija ir atzinusi, ka konkurence attiecīgajā tirgū nav “neefektīva”, neliedz sodīt par rīcību, kuras sekas ir izslēgt potenciālu konkurentu no šī tirgus. Pirmkārt, tiktāl, ciktāl EKL 81. pants, kā arī pārējie Līgumā iekļautie konkurences noteikumi ir paredzēti ne vien, lai aizsargātu konkurentu vai patērētāju tiešās intereses, bet arī, lai aizsargātu tirgus struktūru un līdz ar to konkurenci kā tādu, Komisija varēja pamatoti balstīties uz augsto koncentrācijas līmeni attiecīgajā tirgū. Otrkārt, analīzi par apstrīdētās rīcības sekām uz potenciālo konkurenci nedrīkst padarīt par atkarīgu no attiecīgajā tirgū pastāvošās konkurences līmeņa izvērtēšanas. Šāda pieeja būtu pretrunā pastāvīgajai judikatūrai, kurā prasīts, lai konkurences apstākļi noteiktajā tirgū tiktu pārbaudīti ne tikai saistībā ar faktisko konkurenci starp jau attiecīgajā tirgū esošajiem uzņēmumiem, bet arī saistībā ar potenciālo konkurenci.

(sal. ar 121.–131. punktu)

6. Saistībā ar juridiskajiem kritērijiem, kas jāpiemēro, lai pārbaudītu, vai uzņēmums ir potenciāls konkurents attiecīgajā tirgū, Komisijai jāpārbauda, vai, nepiemērojot noteikumu, kas apstrīdēts saskaņā ar EKL 81. panta 1. punktu, tam būtu bijušas faktiskas un konkrētas iespējas ienākt minētajā tirgū un konkurēt ar tajā nodibinātajiem uzņēmumiem. Šāda pierādīšana nevar būt pamatota ar vienkāršu hipotēzi, bet tai ir jābūt pierādītai ar faktiem vai konkrētā tirgus struktūru analīzi. Tādēļ uzņēmumu nevar kvalificēt par potenciālu konkurentu, ja tā ienākšana tirgū neatbilst rentablai ekonomiskai stratēģijai. No tā obligāti izriet, ka, lai gan uzņēmuma nodomam ienākt tirgū var būt nozīme, lai noteiktu, vai to var uzskatīt par potenciālu konkurentu minētajā tirgū, tomēr būtiskais faktors, ar kuru ir jāpamato šī kvalifikācija, ir tas, vai tas spēj ienākt šajā tirgū.

(sal. ar 166.–168. punktu)

7. Saistībā ar pierādījuma spēku, kas jāpiešķir dokumentiem konkurences noteikumu pārkāpuma konstatēšanas kontekstā, ir jāatgādina, ka Savienības tiesībās prevalē brīvas pierādījumu iesniegšanas princips un vienīgais atbilstīgais kritērijs iesniegto pierādījumu novērtēšanai ir to ticamība. Tādējādi, lai novērtētu [dokumenta] pierādījuma spēku, vispirms jāpārbauda tajā ietvertās informācijas ticamība. Tādēļ it īpaši jāņem vērā dokumenta izcelsme, tā izstrādes apstākļi, adresāts un jāpārliecinās, vai pēc satura tas šķiet saprātīgs un uzticams.

(sal. ar 182. punktu)

8. Komisija nav pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kvalificējot tirgus dalībnieku par potenciālu konkurentu tiktāl, ciktāl, pirmkārt, tās vērtējumi par šī tirgus dalībnieka spēju ienākt attiecīgajā tirgū nav apstrīdēti un ciktāl, otrkārt, šāda tirgus dalībnieka ienākšana attiecīgajā tirgū nav vienīgi teorētiska. Šo secinājumu nemaina apstāklis, ka Komisija nav iesniegusi aplēsi par termiņu, kurā šim tirgus dalībniekam būtu bijis jāienāk attiecīgajā tirgū, acīmredzamā pretrunā definīcijai, kas izklāstīta Pamatnostādnēs par EKL 81. panta piemērojamību horizontālās sadarbības nolīgumiem un kurā minēts viena gada termiņš. No šīs pamatnostādņu 9. zemsvītras piezīmē izklāstītās definīcijas teksta izriet, ka būtiskais elements ir nepieciešamība, lai potenciālā ienākšana notiktu pietiekami ātri, radot spiedienu uz tirgus dalībniekiem, bet viena gada termiņš ir vienīgi atskaites punkts.

(sal. ar 187.–189. punktu)

9. Komisijas iespēja uzlikt naudas sodu saistībā ar nolīgumu, kas paziņots saskaņā ar Regulu Nr. 17, izriet no Regulas Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, 34. panta 1. punkta, kurā ir precizēts, ka paziņojumi zaudē spēku no šīs regulas piemērošanas dienas. No tā obligāti izriet, ka atbrīvojums no naudas soda saistībā ar nolīgumiem, kas paziņoti saskaņā ar Regulas Nr. 17 15. panta 5. punktu, beidzas ar Regulas Nr. 1/2003 stāšanos spēkā. Tādēļ Komisijai katrā ziņā ir tiesības uzlikt naudas sodu prasītājām sakarā ar apstrīdētās rīcības īstenošanu pēc Regulas Nr. 1/2003 stāšanās spēkā.

(sal. ar 211. punktu)

10. Komisijai ir rīcības brīvība naudas sodu apmēra noteikšanai, jo tie ir konkurences politikas instruments. Runājot par apstākli, ka Komisija pagātnē nav piemērojusi naudas sodus par konkurences ierobežojumiem sekām, neliedz iespēju uzlikt naudas sodu, ja tas ir nepieciešams, lai nodrošinātu konkurences politikas īstenošanu. Tieši pretēji, iedarbīga konkurences noteikumu piemērošana prasa, lai Komisija varētu jebkurā brīdī pielāgot naudas sodu līmeni šīs politikas vajadzībām.

(sal. ar 212. un 213. punktu)

11. Izvērtējot katras atsevišķas lietas īpašos apstākļus, Komisija, īstenojot savas rīcības brīvību, lemj par vajadzību uzlikt naudas sodu, lai sodītu par izdarīto pārkāpumu un lai saglabātu konkurences tiesību efektivitāti. Katrā ziņā, pat pieņemot, ka pagātnē Komisija nepamatoti uzņēmumiem neuzlika naudas sodus līdzīgos gadījumos, argumentācija, saskaņā ar kuru par konkurences noteikumu pārkāpumu sodīts uzņēmums savā labā varētu atsaukties uz prettiesisku rīcību, kas pieļauta cita [uzņēmuma] labā, ir pretēja tiesiskuma principam.

(sal. ar 218. un 219. punktu)

12. Attiecībā uz naudas sodu uzlikšanu par konkurences tiesību pārkāpumiem Komisija izpilda pienākumu norādīt pamatojumu, ja tā savā lēmumā norāda vērtējuma elementus, kas tai ir ļāvuši izvērtēt izdarītā pārkāpuma smagumu un ilgumu, un tai nav pienākuma izklāstīt vēl detalizētāku aprakstu vai skaitliskus datus par naudas soda aprēķina veidu. Šādi elementi, kas attiecas uz prasītājām pārmestās rīcības smagumu un ilgumu, lai gan tie galvenokārt attiecas uz naudas soda apmēra noteikšanu, arī ļauj saprast iemeslus, kādēļ Komisija uzskatīja par atbilstīgu uzlikt naudas sodu.

(sal. ar 221. un 288. punktu)

13. Procedūrā par pārkāpuma konstatēšanu saskaņā ar EKL 81. pantu tiesiskās paļāvības princips attiecas uz katru privātpersonu, kura atrodas situācijā, no kuras izriet, ka administrācija ir tai radījusi pamatotas cerības, precizējot, ka neviens nevar atsaukties uz šī principa pārkāpumu, ja nav precīzu, beznosacījuma un saskaņotu solījumu no oficiāliem un uzticamiem avotiem, ko administrācija tam būtu sniegusi. Par šādiem solījumiem nevar tikt kvalificēti “paziņojumi, kas ļauj noprast”, ka Komisija šo lietu neuzskatīja par tādu, kurā tā uzliktu naudas sodu.

(sal. ar 223. un 224. punktu)

14. Saprātīga termiņa ievērošana administratīvo procesu norisē konkurences politikas jomā ir vispārējs Savienības tiesību princips, kura ievērošanu nodrošina tiesa. Šis princips ir pārņemts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. punktā. Šī principa pārkāpums tāda lēmuma atcelšanu, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums, pamato tikai tad, ja tas ir ietekmējis attiecīgo uzņēmumu spēju aizstāvēties un tādējādi ir nelabvēlīgi ietekmējis to tiesības uz aizstāvību. Tomēr tā tas nav gadījumā, ja, pirmkārt, prasītājas neapgalvo, ka administratīvā procesa ilgums būtu nelabvēlīgi ietekmējis to tiesības uz aizstāvību, un ja, otrkārt, periods no pārkāpuma izbeigšanas līdz apstrīdētajam lēmumam, par kuru uzlikts naudas sods, tādēļ ir daudz īsāks par noilguma termiņiem, kas paredzēti Regulas Nr. 1/2003 25. pantā. Pastāvot pilnam tiesiskajam regulējumam, kas detalizēti regulē termiņus, kuros Komisijai ir tiesības, neapdraudot fundamentālo prasību par tiesisko drošību, uzlikt naudas sodus uzņēmumiem, attiecībā uz kuriem ir procedūra par konkurences tiesību piemērošanu, ir jānoraida visi apsvērumi saistībā ar Komisijas pienākumu izmantot savas pilnvaras naudas sodu uzlikšanā saprātīgā termiņā.

(sal. ar 231.–234., 238. un 298. punktu)

15. Naudas soda, kas uzlikts par konkurences noteikumu pārkāpumu, summas noteikšanā Komisija nevar atkāpties no noteikumiem, kurus tā pati ir pieņēmusi. Īpaši, ja Komisija ir pieņēmusi pamatnostādnes, lai, ievērojot Līgumu, precizētu kritērijus, kurus tā gatavojas piemērot, īstenojot savu rīcības brīvību šajā jomā, no tā izriet šo pilnvaru automātiska ierobežošana, jo tai ir jāpiemēro norādošie noteikumi, kurus tā pati ir pieņēmusi.

Lai pārbaudītu, vai Komisijai bija pienākums atzīt prasītāju atbildību mīkstinošu apstākli, kas izriet no pamatotām šaubām saistībā ar rīcības, par kuru tika uzlikts sods – ja vien naudas sods nav uzlikts, pamatojoties uz visu pārkāpuma laiku, bet vienīgi no iebildumu paziņošanas datuma – ir svarīgi ņemt vērā šo datumu, kurā Komisija ir formulējusi iebildumus par apstrīdēto rīcību, paskaidrojot, kādēļ tā uzskata, ka ar šo rīcību tikt pārkāpts EKL 81. pants. Līdz ar to no šī datuma prasītājas nevar apgalvot, ka tās nezināja par EKL 81. panta pārkāpumu.

(sal. ar 246., 250.–252. un 297. punktu)

16. Konkurences jomā pārkāpuma smagums tiek noteikts, ņemot vērā vairākus apstākļus – tādus kā lietas īpašie apstākļi, tās konteksts un naudas sodu preventīvā ietekme, attiecībā uz kuriem Komisijai ir rīcības brīvība. Novērtējot pārkāpuma smagumu, jāņem vērā tā raksturs, faktiskā ietekme uz tirgu gadījumos, kad to iespējams noteikt, un attiecīgā ģeogrāfiskā tirgus lielums.

(sal. ar 266. un 268. punktu)

17. Konkurences jomā, vai ir pienācīgi piešķirt naudas soda samazinājumu saskaņā ar Pamatnostādņu sodanaudas [naudas soda] noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, 3. punktā minētajiem atbildību mīkstinošajiem apstākļiem, ir jāizvērtē kopumā, ņemot vērā visus nozīmīgos apstākļus. Tā kā minētajās pamatnostādnēs nav imperatīvas norādes par atbildību mīkstinošiem apstākļiem, ko var ņemt vērā, Komisijai ir zināma rīcības brīvība, lai visaptveroši novērtētu iespējamo naudas soda summas samazināšanas apmēru atbildību mīkstinošu apstākļu dēļ.

(sal. ar 303. punktu)