Lieta C‑189/15

Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico (IRCCS) – Fondazione Santa Lucia

pret

Cassa conguaglio per il settore elettrico u.c.

(Consiglio di Stato lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2003/96/EK – Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai – Nodokļu samazināšana – Materiālā piemērojamība – Elektroenerģijas sistēmas vispārīgo izmaksu segšanai veicamo maksājumu atvieglojumi – 17. pants – Energoietilpīgi uzņēmumi – Atvieglojumu piešķiršana tikai tiem šāda veida uzņēmumiem, kuri darbojas rūpniecības nozarē – Pieļaujamība

Kopsavilkums – Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 18. janvāra spriedums

Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai – Direktīva 2003/96 – Nodokļu samazināšana – Jēdziens – Elektroenerģijas sistēmas vispārīgo izmaksu segšanai veicamo maksājumu atvieglojumi, kas valsts tiesībās piešķirti energoietilpīgajiem uzņēmumiem – Iekļaušana – Nosacījumi – Valsts tiesas veikta pārbaude – Atvieglojumu piešķiršana tikai tiem šāda veida uzņēmumiem, kuri darbojas rūpniecības nozarē – Pieļaujamība

(Padomes Direktīvas 2003/96 17. panta 1. punkts)

Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvas 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, 17. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdzienā “nodokļu samazināšana” ietilpst priekšrocības, kas tādiem energoietilpīgiem uzņēmumiem kā šajā tiesību normā definētie valsts tiesībās ir piešķirtas attiecībā uz tādiem maksājumiem, kas kā pamatlietā aplūkotie ir jāveic, lai segtu Itālijas elektroenerģijas sistēmas vispārīgās izmaksas, ar nosacījumu, ka iesniedzējtiesa pārbauda faktiskos apstākļus un valsts tiesību normas, uz ko ir balstīta šī Tiesas atbilde.

Direktīvas 2003/96 17. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā nodokļu samazināšana saistībā ar elektroenerģijas patēriņu ir paredzēta tikai tiem energoietilpīgajiem uzņēmumiem šīs tiesību normas izpratnē, kuri darbojas rūpniecības nozarē. Saskaņā ar Direktīvas 2003/96 17. panta 1. punkta a) apakšpunktu dalībvalstis drīkst piemērot nodokļu samazināšanu elektroenerģijas patēriņam par labu energoietilpīgiem uzņēmumiem, ja vien šajā direktīvā noteiktie minimālie Savienības nodokļu līmeņi tiek ievēroti caurmērā katrā uzņēmumā. Šajā tiesību normā ir arī definēts jēdziens “energoietilpīgs uzņēmums” un saistībā ar šo definīciju ir precizēts, ka dalībvalstis drīkst piemērot ierobežojošākus kritērijus, piemēram, attiecībā uz apgrozījumu, procesu un darbības nozari. No tā izriet, ka šīs tiesību normas izpratnē no nodokļu samazināšanas labumu gūstošo energoietilpīgo uzņēmumu loku dalībvalstis joprojām drīkst brīvi ierobežot līdz kādas vienas vai vairāku darbības nozaru uzņēmumiem. Līdz ar to šai tiesību normai nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā priekšrocības saistībā ar elektroenerģijas sistēmas vispārīgo izmaksu segšanai veicamajiem maksājumiem tiek piešķirtas tikai rūpniecības nozarei.

(skat. 44., 47.–49. un 52. punktu un rezolutīvās daļas 1) un 2) punktu)