ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 325/4

Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 12. septembra spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — IVD GmbH & Co. KG/Ärztekammer Westfalen-Lippe

(Lieta C-526/11) (1)

(Publiskie iepirkumi - Direktīva 2004/18/EK - 1. panta 9. punkta otrās daļas c) punkts - Jēdziens “publisko tiesību subjekts” - Nosacījums par valsts, pašvaldības vai citu publisko tiesību subjektu īstenotu darbības finansēšanu vai vadības pārraudzību, vai darbības pārraudzību - Ārstu arodapvienība - Likumā noteikts finansējums no šīs apvienības biedru veiktām iemaksām - Iemaksu apmērs, ko nosaka šīs apvienības pilnsapulce - Šīs apvienības autonomija noteikt tai likumā paredzēto uzdevumu īstenošanas apmēru un veidu)

2013/C 325/05

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Oberlandesgericht Düsseldorf

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: IVD GmbH & Co. KG

Atbildētāja: Ärztekammer Westfalen-Lippe

piedaloties: WWF Druck + Medien GmbH

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht Düsseldorf — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu, piegādes valsts [publiskā iepirkuma] līgumu un pakalpojumu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.), 1. panta 9. punkta otrās daļas c) punkta interpretācija — Jēdziens “publisko tiesību subjekts” — Galvenokārt valsts finansēšanas un pārraudzības nosacījumi — Arodapvienība, kas ir ar likumu pilnvarota iekasēt no saviem biedriem iemaksas, ja šo iemaksu apmēru un izlietojumu ir jānosaka ar noteikumiem, kuriem ir vajadzīgs valsts apstiprinājums

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas [būvdarbu, piegāžu un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas] procedūru, 1. panta 9. punkta otrās daļas c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda struktūra kā publisko tiesību arodapvienība neatbilst ne kritērijam par to, ka publisko tiesību subjekti piešķir finansējuma lielāko daļu, ja šī struktūra galvenokārt tiek finansēta ar tās biedru maksātajām biedra naudām, kuru apmērs un iekasēšana ir noteikta likumā, gadījumos, ja šajā likumā nav noteikts apmērs un to darbību veidi, kuras šī struktūra veic, lai izpildītu tai likumā paredzētos uzdevumus, kuru īstenošanu ir paredzēts finansēt ar šīm biedra naudām, ne arī kritērijam par publisko tiesību subjektu veiktu vadības pārraudzību, ja lēmums, ar kuru šī pati struktūra nosaka iepriekš minēto biedra naudu apjomu, ir jāapstiprina uzraudzības iestādei.

(1) OV C 25, 28.1.2012.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 225/22

Tiesas (virspalāta) 2013. gada 18. jūnija spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bundeswettbewerbsbehörde, Bundeskartellanwalt/Schenker und Co AG u.c.

(Lieta C-681/11) (1)

(Aizliegtas vienošanās - LESD 101. pants - Regula (EK) Nr. 1/2003 - 5. pants un 23. panta 2. punkts - Subjektīvi naudas soda uzlikšanas nosacījumi - Juridiska atzinuma vai valsts konkurences iestādes lēmuma ietekme - Valsts konkurences iestādes iespēja konstatēt Eiropas Savienības konkurences tiesību normu pārkāpumu, neuzliekot naudas sodu)

2013/C 225/36

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Oberster Gerichtshof

Lietas dalībnieki pamatlietā

Prasītāji: Bundeswettbewerbsbehörde, Bundeskartellanwalt

Atbildētājas: Schenker und Co AG, ABX Logistics (Austria) GmbH, Logwin Invest Austria GmbH, Logwin Road + Rail Austria GmbH, Alpentrans Spedition und Transport GmbH, Kapeller Internationale Spedition GmbH, Johann Strauss GmbH, Wildenhofer Spedition und Transport GmbH, DHL Express (Austria) GmbH, G. Englmayer Spedition GmbH, Internationale Spedition Schneckenreither Gesellschaft mbH, Leopold Schöffl GmbH & Co KG, Express-Interfracht Internationale Spedition GmbH, Rail Cargo, A. Ferstl Speditionsgesellschaft mbH, Spedition, Lagerei und Beförderung von Gütern mit Kraftfahrzeugen Alois Herbst GmbH & Co KG, Johann Huber Spedition und Transportgesellschaft mbH, Keimelmayr Speditions-u. Transport GmbH, “Spedpack”-Speditions- und Verpackungsgessellschaft mbH, Thomas Spedition GmbH, Koch Spedition GmbH, Maximilian Schludermann als Insolvenzverwalter über das Vermögen der Kubicargo Spedition GmbH, Kühne + Nagel GmbH, Lagermax Internationale Spedition Gesellschaft mbH, Morawa Transport GmbH, Johann Ogris Internationale Transport- und Speditions GmbH, Traussnig Spedition GmbH, Treu SpeditionsgesmbH, Spedition Anton Wagner GmbH, Gebrüder Weiss GmbH, Marehard u. Wuger Internat. Speditions- u. Logistik GmbH

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberster Gerichtshof (Vīne) — Savienības tiesību normu par aizliegtām vienošanām, īpaši, LESD 101. panta interpretācija — Transporta uzņēmumiem, kas ir aizliegtas vienošanās par cenām dalībnieki, uzlikts naudas sods — Minēto uzņēmumu maldība tiesību piemērošanā saistībā ar aizliegtās vienošanās likumību

Rezolutīvā daļa:

1) LESD 101. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka uzņēmums, kurš ir pārkāpis šo tiesību normu, nevar izvairīties no naudas soda uzlikšanas, ja minētā pārkāpuma pamatā ir šī uzņēmuma maldība par savas rīcības likumību advokāta juridiskā atzinuma vai valsts kompetentās konkurences iestādes lēmuma satura dēļ;

2) LESD 101. pants, kā arī Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [LESD 101.] un [102.] pantā, 5. pants un 23. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, kad ir konstatēta LESD 101. panta pārkāpuma esamība, valsts konkurences iestādes izņēmuma kārtā var vienīgi konstatēt šo pārkāpumu, neuzliekot naudas sodu, ja attiecīgais uzņēmums ir piedalījies valsts iecietības programmā.

(1) OV C 89, 24.3.2012
2)

Regulas Nr. 1896/2006 4. pants un 7. panta 2. punkta c) apakšpunkts ir interpretējami tādējādi, ka tie neliedz prasītājam pieteikuma par Eiropas maksājuma rīkojumu ietvaros pieprasīt procentus par laikposmu no to maksāšanas termiņa iestāšanās dienas līdz pamatsummas samaksas dienai;
1)

1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta B daļas b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “nekustamā īpašuma iznomāšana vai izīrēšana” ietver arī tādas liellaivas, ieskaitot tai pieguļošo teritoriju un tiltiņu, iznomāšanu, kas ir nekustīgi ar nostiprinājumiem, kuri nav viegli izjaucami, piestiprināta pie krasta un upes baseina, atrodas norobežotā un identificējamā novietnē upes ūdenī un ko saskaņā ar nomas līguma noteikumiem ir paredzēts pastāvīgi izmantot vienīgi šajā konkrētajā vietā kā restorānu un diskotēku. Šī noma ir viens no nodokļa atbrīvots darījums, bez vajadzības liellaivas nomu nošķirt no šī tiltiņa nomas;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 399/6

Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 25. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste

(Lieta C-387/11) (1)

(Valsts pienākumu neizpilde - LESD 49. un 63. pants - EEZ līguma 31. un 40. pants - Ienākumu no kapitāla un kustamas mantas aplikšana ar nodokli - Ieguldījumu sabiedrības, kas ir rezidentes un kas ir nerezidentes - Priekšnodoklis par ienākumiem no kapitāla un kustamas mantas - Priekšnodokļa par ienākumiem no kapitāla un kustamas mantas atskaitīšana - Ienākumu no kapitāla un kustamas mantas atbrīvojums no nodokļa - Diskriminācija - Pamatojumi)

2012/C 399/09

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — W. Mölls un C. Soulay)

Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — J.-C. Halleux un M. Jacobs)

Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvis — S. Behzadi-Spencer)

Priekšmets

Valsts pienākumu neizpilde — LESD 49. un 63. panta un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 31. un 40. panta pārkāpums — Ienākumu no kapitāla un vērtspapīriem aplikšana ar nodokli — Atbrīvojums par labu investīciju sabiedrībām — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta nodokļa ieturēšana no ienākumiem par kapitālu un vērtspapīriem ienākuma gūšanas vietā (“vērtspapīru priekšnodoklis”) — Ārvalstīs reģistrētu investīciju sabiedrību, kurām valsts teritorijā nav pastāvīga uzņēmuma, diskriminācija tiktāl, ciktāl tās nevar prasīt atmaksāt summu, kas samaksāta kā vērtspapīru priekšnodoklis — Pamatojuma neesamība

Rezolutīvā daļa:

1) atstājot spēkā atšķirīgas tiesību normas par ienākumu no kapitāla un kustamas mantas aplikšanu ar nodokļiem atkarībā no tā, vai tos gūst ieguldījumu sabiedrības rezidentes vai ieguldījumu sabiedrības nerezidentes, kurām Beļģijā nav pastāvīgas iestādes, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi LESD 49. un 63. pantā, kā arī 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 31. un 40. pantā paredzētos pienākumus;

2) Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

3) Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

(1) OV C 305, 15.10.2011.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 9/16

Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 8. novembra spriedums (Hamburgisches Oberverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Atilla Gülbahce/Freie und Hansestadt Hamburg

(Lieta C-268/11) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - EEK un Turcijas Asociācijas līgums - Asociācijas padomes Lēmums Nr. 1/80 - 6. panta 1. punkta pirmais ievilkums - Likumīgi nodarbinātu Turcijas darba ņēmēju tiesības - Uzturēšanās atļaujas atcelšana ar atpakaļejošu spēku)

2013/C 9/24

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Hamburgisches Oberverwaltungsgericht

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Atilla Gülbahce

Atbildētāja: Freie und Hansestadt Hamburg

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hamburgisches Oberverwaltungsgericht — Asociācijas padomes 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 “Par Eiropas Ekonomikas Kopienas un Turcijas asociācijas attīstību” 10. panta 1. punkta un 13. panta interpretācija — Termiņuzturēšanās atļaujas un beztermiņa darba atļaujas piešķiršana Turcijas darba ņēmējam, kurš ir uzņemošās dalībvalsts pilsones laulātais — Lēmumu, ar kuriem pagarina uzturēšanās atļaujas termiņu, atcelšana ar atpakaļejošu spēku un tā laulātās atšķirtības dēļ, par ko nav paziņots kompetentajai iestādei — Nosacījumi uzturēšanās tiesību pamatošanai ar Lēmuma Nr. 1/80 10. panta 1. punktu, ņemot vērā beztermiņa darba atļauju

Rezolutīvā daļa:

Asociācijas padomes 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas izveidi, kas tika nodibināta ar nolīgumu, ar kuru izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas Kopienu un Turciju un kuru 1963. gada 12. septembrī Ankarā parakstīja Turcijas Republika, no vienas puses, un EEK dalībvalstis un Kopiena, no otras puses, un kas Kopienas vārdā noslēgts, apstiprināts un ratificēts ar Padomes 1963. gada 23. decembra Lēmumu 64/732/EEK, 6. panta 1. punkta pirmais ievilkums ir interpretējams tādējādi, ka tas nepieļauj, ka kompetentās valsts iestādes atsauc Turcijas darba ņēmēja uzturēšanās atļauju ar atpakaļejošu spēku no brīža, kad vairs nepastāv iemesls, kura dēļ uzturēšanās atļauja tikusi izsniegta saskaņā ar valsts tiesību aktiem, ja minēto darba ņēmēju nevar vainot nekādā krāpnieciskā rīcībā un ja šī atsaukšana notiek pēc minētā 6. panta 1. punkta pirmajā ievilkumā paredzētā viena gada likumīgas nodarbinātības laikposma beigām.

(1) OV C 269, 10.09.2011.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 355/6

Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 6. septembra spriedums (Baranya Megyei Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Mecsek-Gabona Kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

(Lieta C-273/11) (1)

(PVN - Direktīva 2006/112/EK - 138. panta 1. punkts - Nosacījumi tāda darījuma Kopienas iekšienē atbrīvošanai no nodokļa, ko raksturo pircēja pienākums nodrošināt preces, ar kuru viņš, sākot no tās iekraušanas brīža, var rīkoties kā īpašnieks, transportēšanu - Pārdevēja pienākums pierādīt, ka prece faktiski ir izvesta no piegādes dalībvalsts teritorijas - Pircēja PVN reģistrācijas numura atcelšana ar atpakaļejošu spēku)

2012/C 355/09

Tiesvedības valoda — ungāru

Iesniedzējtiesa

Baranya Megyei Bíróság

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Mecsek-Gabona Kft

Atbildētājs: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Baranya Megyei Bíróság — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 138. panta 1. punkta interpretācija — Nosacījumi tāda darījuma Kopienas iekšienē atbrīvošanai no nodokļa, ko raksturo pircēja pienākums nodrošināt preces, ar kuru viņš var rīkoties kā īpašnieks, sākot no iekraušanas brīža, transportēšanu — Nodokļu maksātāja pienākums pierādīt, ka prece ir nogādāta citā dalībvalstī un ka šīs nogādāšanas fakta dēļ tā faktiski ir izvesta no piegādes dalībvalsts

Rezolutīvā daļa:

1) Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kas grozīta ar Padomes 2010. gada 7. decembra Direktīvu 2010/88/ES, 138. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas tādos apstākļos, kādi ir aplūkoti pamatlietā, pieļauj, ka pārdevējam tiek atteiktas tiesības izmantot tiesības uz piegādes Kopienas iekšienē atbrīvošanu no nodokļa, ar nosacījumu, ka, ņemot vērā objektīvus apstākļus, ir pierādīts, ka pārdevējs nav izpildījis savus pienākumus attiecībā uz pierādījumu par to, ka viņš zināja vai viņam vajadzēja zināt, ka viņa veiktais darījums bija iesaistīts krāpšanā, kuru veica pircējs, un ka pārdevējs nav veicis visus saprātīgos pasākumus, kas bija viņa spēkos, lai izvairītos no savas dalības šajā krāpšanā;

2) piegādes Kopienas iekšienē atbrīvošana no nodokļa Direktīvas 2006/112, kas grozīta ar Direktīvu 2010/88, 138. panta 1. punkta izpratnē pārdevējam nevar tikt atteikta tikai tādēļ, ka citas dalībvalsts nodokļu administrācija ir atcēlusi pircēja PVN reģistrācijas numuru un, lai gan atcelšana ir notikusi pēc preču piegādes, tā ar atpakaļejošu spēku ir stājusies spēkā datumā pirms šīs piegādes.

(1) OV C 269, 10.09.2011.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 9/5

Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 15. novembra spriedums — Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd/Eiropas Savienības Padome, Wenzhou Taima Shoes Co., Ltd, Eiropas Komisija, Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC) un BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas

(Lieta C-247/10 P) (1)

(Apelācija - Dempings - Regula (EK) Nr. 1472/2006 - Tādu konkrētu Ķīnas un Vjetnamas izcelsmes apavu imports, kuriem ir ādas virsa - Regula (EK) Nr. 384/96 - 2. panta 7. punkta b) apakšpunkts - Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss - 9. panta 6. punkts - Individuāla pieeja - 17. panta 3. punkts - Atlase - 20. panta 5. punkts - Tiesības uz aizstāvību)

2013/C 9/05

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd (pārstāvis — M. Sánchez Rydelski, Rechtsanwalt)

Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix un R. Szostak, pārstāvji, kam palīdz G. Berrisch, Rechtsanwalt, un N. Chesaites, Barrister), Wenzhou Taima Shoes Co., Ltd, Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un T. Scharf), Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC) un BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas

Priekšmets

Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2010. gada 4. marta spriedumu apvienotajās lietās T-407/06 un T-408/06 Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd un Wenzhou Taima Shoes Co./Eiropas Savienības Padome, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību daļēji atcelt Padomes 2006. gada 5. oktobra Regulu (EK) Nr. 1472/2006, ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa (OV L 275, 1. lpp.)

Rezolutīvā daļa:

1) atcelt Vispārējās tiesas 2010. gada 4. marta spriedumu apvienotajās lietās T-407/06 un T-408/06 Zhejiang Aokang Shoes un Wenzhou Taima Shoes/Padome;

2) atcelt Padomes 2006. gada 5. oktobra Regulu (EK) Nr. 1472/2006, ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, daļā, kurā minētā regula attiecas uz Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd;

3) Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd gan pirmajā instancē, gan šajā tiesvedībā;

4) Eiropas Komisija pati atlīdzina savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies gan pirmajā instancē, gan šajā tiesvedībā.

(1) OV C 209, 31.7.2010.
2)

ciktāl pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojums, kuru ietver tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, izriet no pienākuma veikt nodokļa ieturēšanu ienākumu gūšanas vietā tādā ziņā, ka tas rada papildu administratīvo slogu, kā arī ar to saistītus atbildības riskus, šo ierobežojumu var attaisnot ar nepieciešamību nodrošināt efektīvu nodokļa piedziņu un tas nepārsniedz šī mērķa sasniegšanai vajadzīgo, pat ņemot vērā Padomes 1976. gada 15. marta Direktīvā 76/308/EEK par savstarpējo palīdzību prasījumu piedziņā attiecībā uz zināmiem nodokļiem un citiem pasākumiem, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2001. gada 15. jūnija Direktīvu 2001/44/EK, paredzētās abpusējas palīdzības iespējas nodokļu iekasēšanā. Vēlāka atteikšanās no nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā nevar būt noteicoša nedz attiecībā uz tā piemērotību izvirzītā mērķa sasniegšanai, nedz tā samērīgumu, kas ir jāvērtē tikai saistībā ar izvirzīto mērķi;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 295/5

Tiesas (virspalāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums (High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Littlewoods Retail Ltd un citi/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

(Lieta C-591/10) (1)

(Otrā un Sestā PVN direktīva - Priekšnodoklis - Pārmaksātās summas atmaksāšana - Procentu samaksa - Noteikumi)

2012/C 295/07

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

High Court of Justice (Chancery Division)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Littlewoods Retail Ltd un citi

Atbildētājs: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice (Chancery Division) — Padomes 1967. gada 11. aprīļa Direktīvas 67/228/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopējās pievienotās vērtības nodokļu sistēmas struktūra un piemērošanas kārtība (OV 71, 1303. lpp.), 8. panta un A pielikuma 13. punkta interpretācija — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 11. panta A daļas 3. punkta b) apakšpunkta un 11. panta C daļas 1. punkta interpretācija — Pārmaksātā priekšnodokļa atmaksāšana — Piemērojamā procentu likme

Rezolutīvā daļa:

Savienības tiesības ir interpretējamas tādējādi, ka nodokļu maksātājam, kurš ir pārmaksājis pievienotās vērtības nodokli, ko attiecīgā dalībvalsts ir iekasējusi pretēji pievienotās vērtības nodokļa jomā pastāvošo Savienības tiesību aktu prasībām, ir tiesības gan uz nodokļa, kas iekasēts, pārkāpjot Savienības tiesības, atmaksu, gan arī tiesības uz procentu samaksu par atmaksājamo summu. Jautājums, vai procenti par atmaksājamo pamatsummu ir piemērojami pēc vienkāršo procentu sistēmas, pēc salikto procentu sistēmas vai arī pēc kādas citas procentu sistēmas, ir jānosaka atbilstoši valsts tiesībām, ievērojot efektivitātes un līdzvērtības principus.

(1) OV C 89, 19.03.2011.
3)

Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvas 2003/109/EK par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji, 11. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds valsts vai reģionālais tiesiskais regulējums kā pamatlietā apstrīdētais, kurā attiecībā uz mājokļa pabalstu pret tādu trešās valsts pilsoni, kam saskaņā ar šīs direktīvas tiesību normām ir piešķirts pastāvīgā iedzīvotāja statuss, ir paredzēta atšķirīga attieksme salīdzinājumā ar tajā pašā provincē vai reģionā dzīvojošiem pilsoņiem šim pabalstam paredzēto līdzekļu sadalē, ja šis atbalsts ietilpst vienā no trim šajā tiesību normā paredzētajām kategorijām un nav piemērojams šī paša panta 4. punkts.
C 25/8

Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 10. novembra spriedums (Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — FOGGIA-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA/Secretário de Estado dos Assuntos Fiscais

(Lieta C-126/10) (1)

(Tiesību aktu tuvināšana - Direktīva 90/434/EEK - Kopēja nodokļu sistēma, ko piemēro dažādu dalībvalstu uzņēmējsabiedrību apvienošanai, sadalīšanai, aktīvu pārvešanai un akciju maiņai - 11. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Pamatoti komerciāli iemesli - Sabiedrību, kas piedalās operācijā, restrukturēšana vai to darbību racionalizēšana - Jēdzieni)

(2012/C 25/12)

Tiesvedības valoda — portugāļu

Iesniedzējtiesa

Supremo Tribunal Administrativo

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: FOGGIA-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA

Atbildētājs: Secretário de Estado dos Assuntos Fiscais

piedaloties: Ministério Público

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Supremo Tribunal Administrativo — Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/434/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro dažādu dalībvalstu uzņēmējsabiedrību apvienošanai, sadalīšanai, to aktīvu pārvešanai un akciju maiņai (OV L 225, 1. lpp.), 11. panta 1. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Operācija, kuru mērķis ir nodokļu nemaksāšana vai izvairīšanās no nodokļiem — Jēdzieni “pamatoti komerciāli iemesli” un “sabiedrību, kas piedalās operācijā, restrukturēšana vai to darbību racionalizēšana”

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/434/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro dažādu dalībvalstu uzņēmējsabiedrību apvienošanai, sadalīšanai, to aktīvu pārvešanai un akciju maiņai, 11. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka divu vienas un tās pašas grupas sabiedrību apvienošanas gadījumā prezumpciju, ka šī apvienošana netiek veikta “pamatotu komerciālu iemeslu” dēļ šīs tiesību normas izpratnē, var radīt apstāklis, ka apvienošanas datumā pārvedamā sabiedrība neveic nekādu darbību, tai nav nekādas kapitāla līdzdalības un tā nodod saņēmējai sabiedrībai tikai liela apmēra nodokļu zaudējumus, kuru izcelsme nav skaidra, lai gan šai operācijai ir pozitīvas sekas šīs grupas strukturālo izmaksu ietaupījuma ziņā. Iesniedzējtiesai, ņemot vērā visus izskatāmās lietas apstākļus, ir jāpārbauda, vai šajā lietā ir konstatējami visi nodokļu nemaksāšanas vai izvairīšanās no nodokļiem prezumpcijas elementi minētās tiesību normas izpratnē.

(1) OV C 134, 22.05.2010.