PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS (piektā palāta)

2007. gada 3. maijā

Lieta T‑261/04

Alain Crespinet

pret

Eiropas Kopienu Komisiju

Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – 2003. gada paaugstināšana amatā – Prioritātes punktu piešķiršana

Priekšmets Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru prasītājam piešķirti prioritātes punkti, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā, kā arī lēmumu neietvert prasītāja uzvārdu to ierēdņu sarakstā, kuri paaugstināti A5 pakāpē, veicot šo pašu paaugstināšanā amatā

Nolēmums Prasību noraidīt. Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

Kopsavilkums

1. Ierēdņi – Prasība – Nelabvēlīgs akts

(Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants)

2. Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – Salīdzinošs nopelnu izvērtējums

(Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punkts)

3. Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – Salīdzinošs nopelnu izvērtējums

(Civildienesta noteikumu 5. un 7. pants un 45. panta 1. punkts)

4. Ierēdņi – Lēmums, kas ietekmē ierēdņa administratīvo situāciju

(Civildienesta noteikumu 26. un 45. pants)

5. Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – Salīdzinošs nopelnu izvērtējums

(Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punkts)

1. Prasības, kurā lūgts atcelt gan lēmumu par prioritātes punktu piešķiršanu prasītājam, gan lēmumu neietvert viņa uzvārdu amatā paaugstināto ierēdņu sarakstā, pirmais prasījums nav pieņemams, jo Komisijas izveidotajā paaugstināšanas amatā sistēmā lēmums par prioritātes punktu piešķiršanu ir sagatavojošs, pagaidu tiesību akts, kas nepieciešams, lai varētu pieņemt galīgo lēmumu neiekļaut ierēdņa uzvārdu amatā paaugstināmo ierēdņu sarakstā un tajā ietilpstošo, bet no tā nošķiramo un patstāvīgo lēmumu, kurā noteikts kopējais punktu skaits. Tomēr, tā kā sagatavojoša akta tiesiskumu var apstrīdēt prasībā, kas vērsta pret galīgo lēmumu, izvērtējot prasījumu, ar kuru lūdz atcelt lēmumu neiekļaut prasītāja uzvārdu amatā paaugstināmo ierēdņu sarakstā pamatotību, ir jāizvērtē arī visi argumenti, kas prasības pieteikumā norādīti, lai pierādītu lēmuma par prioritātes punktu piešķiršanu prettiesiskumu.

(skat. 39. un 41.–44. punktu)

Atsauces

Pirmās instances tiesa: 2003. gada 9. aprīlis, T‑134/02 Tejada Fernández/Komisija, Recueil FP, I‑A‑125. un II‑609. lpp., 18. punkts; 2006. gada 19. oktobris, T‑311/04 Buendía Sierra/Komisija, Krājums‑CDL, II‑4137., I‑A‑2‑221. un II‑A‑2‑1135. lpp., 97. un 98. punkts.

2. Lai izvērtētu nopelnus, kas ir jāņem vērā, pieņemot lēmumu paaugstināt amatā saskaņā ar Civildienesta noteikumu 45. pantu un tādējādi arī pieņemot lēmumu par prioritātes punktu piešķiršanu amatā paaugstināšanas sistēmā, kur šāds novērtējums ir izteikts skaitļos, administrācijai ir plaša rīcības brīvība un Kopienu tiesai ir jāpārbauda tikai tas, vai, ņemot vērā veidu un līdzekļus, pēc kuriem administrācija ir varējusi vadīties savā vērtējumā, tai nevar pārmest pilnvaru pārsniegšanu un tā savas tiesības nav izmantojusi acīmredzami kļūdaini.

(skat. 58. un 93. punktu)

Atsauces

Tiesa: 1983. gada 21. aprīlis, 282/81 Ragusa/Komisija, Recueil, 1245. lpp., 9. punkts; 1987. gada 4. februāris, 324/85 Bouteiller/Komisija, Recueil, 529. lpp., 6. punkts.

Pirmās instances tiesa: 2003. gada 11. decembris, T‑323/02 Breton/Tiesa, Recueil FP, I‑A‑325. un II‑1587. lpp., 98. punkts; Buendía Sierra/Komisija, minēts iepriekš, 291. un 320. punkts.

3. Ar Komisijas iekšējo tiesisko regulējumu izveidotajā paaugstināšanas amatā sistēmā, kuras pamatā ir nopelnu summēšana un kurai ir raksturīga ikgadēja dažāda veida punktu piešķiršana ierēdņiem, tas, ka saskaņā ar Civildienesta noteikumu 5. un 7. pantu tiek uzskatīts, ka vienas pakāpes ierēdņi veic līdzvērtīgas atbildības uzdevumus, nebūt nenozīmē, ka to nopelni būtu jāuzskata par vienādiem katra ģenerāldirektorāta rīcībā nodoto prioritātes punktu piešķiršanā, jo tie ir paredzēti tikai tiem ierēdņiem, kuriem ir izcili nopelni.

(skat. 65. punktu)

Atsauces

Pirmās instances tiesa: 2001. gada 12. jūlijs, T‑131/00 Schochaert/Padome, Recueil FP, I‑A‑141. un II‑743. lpp., 38. punkts; Buendía Sierra/Komisija, minēts iepriekš, 290. punkts.

4. Civildienesta noteikumu 26. un 45. panta mērķis ir nodrošināt ierēdņa tiesības uz aizstāvību, nepieļaujot situāciju, ka iecēlējinstitūcijas lēmumi, kas ietekmē viņa administratīvo situāciju un karjeru, nebūtu pamatoti ar faktiem, kas attiecas uz viņa rīcību, bet nav minēti viņa personas lietā. No tā izriet, ka lēmums, kas ir pamatots ar šādiem faktiem, ir pretrunā Civildienesta noteikumos paredzētajām garantijām un ir jāatceļ kā tāds, kas ir pieņemts prettiesiski īstenotā procedūrā.

Tā tas nav gadījumā, kad lēmums piešķirt prioritātes punktus ir pamatots ar ierēdņa īstenoto uzdevumu stratēģisko nozīmi, jo šo apstākli principā var secināt no faktiem, ka ir ietverti viņa personas lietā, un it īpaši no viņa karjeras attīstības ziņojuma.

(skat. 77. un 78. punktu)

Atsauces

Pirmās instances tiesa: 1994. gada 9. februāris, T‑109/92 Lacruz Bassols/Tiesa, Recueil FP, I‑A‑31. un II‑105. lpp., 68. punkts; 2006. gada 27. septembris, T‑156/05 Lantzoni/Tiesa, Krājums‑CDL, I‑A‑2‑189. un II‑A‑2‑969. lpp., 67. punkts.

5. Tas, ka katrs ierēdnis, kuru var paaugstināt, var pamatoti sagaidīt, ka iecēlējinstitūcija salīdzinās tā nopelnus ar visu pārējo attiecīgajā pakāpē paaugstināmo ierēdņu, tostarp citu dienestu ierēdņu, nopelniem, nenozīmē, ka Komisijas izveidotajā amatā paaugstināšanas sistēmā šādai paplašinātai nopelnu izvērtēšanai būtu jānotiek pirms paaugstināšanas punktu piešķiršanas ģenerāldirektorātiem. Gluži pretēji, sākotnēja kandidātu nopelnu izvērtēšana katrā ģenerāldirektorātā, pēc kuras tiek piešķirti šie punkti, veicina labas pārvaldības principa piemērošanu, it īpaši ļaujot iecēlējinstitūcijai veikt salīdzinošu visu attiecīgajā pakāpē paaugstināmo ierēdņu nopelnu izvērtējumu pēc objektīviem kritērijiem.

(skat. 82. un 85. punktu)

Atsauces

Pirmās instances tiesa: 1995. gada 13. jūlijs, T‑557/93 Rasmussen/Komisija, Recueil FP, I‑A‑195. un II‑603. lpp., 21. punkts; 1998. gada 16. septembris, T‑234/97 Rasmussen/Komisija, Recueil FP, I‑A‑507. un II‑1533. lpp., 24. punkts; 2000. gada 3. oktobris, T‑187/98 Cubero Vermurie/Komisija, Recueil FP, I‑A‑195. un II‑885. lpp., 61. punkts; 2003. gada 19. marts, no T‑188/01 līdz T‑190/01 Tsarnavas/Komisija, Recueil FP, I‑A‑95. un II‑495. lpp., 121. punkts; 2004. gada 21. janvāris, T‑97/02 Mavridis/Komisija, Recueil FP, I‑A‑9. un II‑45. lpp., 77. punkts.