Lieta T-308/05

Itālijas Republika

pret

Eiropas Kopienu Komisiju

“Struktūrfondi — Līdzfinansēšana — Regula (EK) Nr. 1260/1999 un Regula Nr. 448/2004 — Valsts iestāžu valsts atbalsta shēmu ietvaros vai saistībā ar atbalstu piešķiršanu veikto avansa maksājumu atbilstības nosacījumi — Pierādījums, ka galīgie saņēmēji izmanto fondus — Prasība atcelt tiesību aktu — Apstrīdams akts”

Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. decembra spriedums II - 5096

Sprieduma kopsavilkums

Prasību atcelt tiesību aktu EKL 230. panta nozīmē var celt par visiem iestāžu pieņemtiem noteikumiem neatkarīgi no to rakstura vai formas, ja vien tie rada juridiskas sekas. Šajā sakarā ir jānorāda, ka tad, ja Komisijai ir iesniegts pieteikums maksājumu saņemšanai no struktūrfondiem atbilstoši kādai atbalsta shēmai, kas ir pieņemams Regulas Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem, 32. panta 3. punkta nozīmē, tai nav tiesību nerīkoties. Atkarībā no pieejamā finansējuma tai ir jāveic šim pieteikumam atbilstoši starpposma maksājumi ne vēlāk kā divu mēnešu laikā pēc atbilstošā pieteikuma saņemšanas atbilstoši minētās regulas 32. panta 1. punkta ceturtajai daļai. Tādējādi, ja Komisija šajā gadījumā nebūtu izpildījusi pienākumu rīkoties, attiecīgajai dalībvalstij, apstrīdot šādu rīcību, bija jāceļ prasība sakarā ar bezdarbību. Gadījumā, ja prasību sakarā ar bezdarbību atzītu par pamatotu, Komisijai atbilstoši EKL 233. pantam būtu pienākums veikt pasākumus tiesas sprieduma izpildei. Līdz ar to ir jāuzskata, ka Komisijas vēstule tiktāl, ciktāl dalībvalsts no tās uzzināja par Komisijas atteikumu rīkoties saistībā ar pieteikumiem maksājumu saņemšanai līdz informācijas par avansa maksājumiem saņemšanai, nerada nekādas juridiskas sekas, kuras būtu apstrīdamas prasībā atcelt tiesību aktu, kas celta, pamatojoties uz EKL 230. pantu. (sal. ar 56., 59. un 62. punktu)

Pirmās instances tiesas reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkts paredz, ka prasības pieteikumā ir jābūt iekļautam izvirzīto pamatu kopsavilkumam. Tas nozīmē, ka prasības pieteikumā ir jāizskaidro, kas veido pamatus, ar kuriem prasība ir pamatota, un ka nepietiek vienīgi ar abstraktu to izklāstu. Turklāt pamatu izklāstam, kaut vai kopsavilkuma veidā, ir jābūt pietiekami skaidram un precīzam, lai atbildētājs varētu sagatavot savu aizstāvību un Pirmās instances tiesa — lemt par prasību, vajadzības gadījumā bez papildu informācijas prasības pamatojumam. Lai prasību vai, precīzāk, prasības pamatu atzītu par pieņemamu nolūkā nodrošināt tiesisko drošību un pareizu tiesvedību, galvenajiem faktiskajiem un tiesiskajiem apstākļiem, ar kuriem prasība ir pamatota, saskaņotā un saprotamā veidā jāizriet no paša prasības pieteikuma teksta. (sal. ar 71. un 72. punktu)

Komisijas vēstule dalībvalstij, lūdzot to papildināt pieteikumam maksājumu saņemšanai no struktūrfondiem pievienotās izdevumu deklarācijas tiktāl, ciktāl tā atsaucas uz skaidrojošo notu, kas attiecas uz Regulas Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem, 32. panta 1. punkta trešo daļu, saskaņā ar kuru atbilstoši valsts atbalsta shēmām EKL 87. panta nozīmē vai saistībā ar atbalsta piešķiršanu, tā kā valsts iestāžu izmaksātos avansa maksājumus, kam nav pievienoti attaisnojoši dokumenti, ka tos ir izmantojuši galīgie saņēmēji, nevar segt no fonda līdzekļiem, nav grozījusi Kopienu tiesiskā regulējuma piemērošanas jomu un tāpēc tā nav apstrīdams tiesību akts EKL 230. panta nozīmē. (sal. ar 102. un 114. punktu)

Tā kā Komisijas vēstule dalībvalstij ir pamatota ar skaidrojošu notu, kas attiecas uz Regulas Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem, 32. panta 1. punkta trešo daļu, saskaņā ar kuru atbilstoši valsts atbalsta shēmām EKL 87. panta nozīmē vai saistībā ar atbalsta piešķiršanu valsts iestāžu izmaksātos avansa maksājumus, kam nav pievienoti attaisnojoši dokumenti par to, ka tos ir izmantojuši galīgie saņēmēji, nevar segt no fonda līdzekļiem, lai atteiktos no fonda ieguldījumiem segt summas, kas atbilst avansa maksājumiem, par kuriem nav dokumentētu pierādījumu, ka tos izmanto galīgie saņēmēji, minētā vēstule atbilst minētās Regulas Nr. 1260/1999 32. pantam un Regulas Nr. 448/2004, ar ko groza Regulu Nr. 1685/2000, kas nosaka sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Regulai Nr. 1260/1999 attiecībā uz izdevumu piemērotību Struktūrfondu līdzfinansētās darbībās, pielikuma 1. normas 1. un 2. punktam. (sal. ar 103. un 148. punktu)

Komisija saskaņā ar EKL 274. pantu nodarbojas ar Eiropas Savienības vispārējā budžeta izpildi. Tā kā šajā pantā nav nodalīti budžeta pārvaldības veidi, Komisija turpina pildīt šo vispārējo pienākumu, dalīti pārvaldot struktūrfondus. Turklāt no EKL 10. un 274. panta izriet, ka, dalīti pārvaldot struktūrfondus, dalībvalstīm ir jāsadarbojas ar Komisiju, lai nodrošinātu Kopienas fondu izmantošanu saskaņā ar pareizas finanšu vadības principiem. Atsauce uz iepriekš minētajiem noteikumiem ir paredzēta Regulas Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem, 38. panta 1. punkta g) apakšpunktā, kas attiecas uz palīdzības finanšu kontroli. Ja dalībvalstu pārvaldības un kontroles sistēmas ir uzticamas un nodrošina “pietiekamu revīziju” Regulas Nr. 438/2001, ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus minētajai Regulai Nr. 1260/1999 attiecībā uz vadības un kontroles sistēmām, ko piemēro no struktūrfondiem piešķirtajai palīdzībai, 7. panta 2. punkta nozīmē, deklarēto izdevumu sertificēšana, ko veic attiecīgā dalībvalsts, principā nodrošina pietiekamu garantiju Komisijai, ka Kopienas palīdzības pieprasījumi ir precīzi, pareizi un atbilstoši, kā tas izriet no minētās Regulas Nr. 438/2001 2. panta 1. punkta. Tomēr tādā gadījumā, kad Komisija un dalībvalsts atšķirīgi interpretē tiesību normu, ar ko nosaka atsevišķu izdevumu atbilstību kritērijiem, valsts pārvaldības un kontroles sistēmas drošība vairs nepārliecina Komisiju par to, ka šīs dalībvalsts paziņotie izdevumi atbilst pamatotiem izdevumiem piemērojamā tiesiskā regulējuma nozīmē. Attiecīgajai dalībvalstij, pildot izdevumu sertificēšanas funkcijas un lojāli sadarbojoties ar Kopienu iestādēm, ir jānodrošina Komisijai iespēja uz pašas atbildību izpildīt budžetu, tai iesniedzot jebkādu informāciju, ko tā uzskata par nepieciešamu, lai veiktu maksājumus atbilstoši minētās Regulas Nr. 1260/1999 32. panta 1. punkta trešajai daļai. Visi citi risinājumi kaitētu šīs regulas 38. panta 1. punkta lietderīgai iedarbībai un vēl plašākā nozīmē EKL 10. un 274. panta iedarbībai. (sal. ar 109., 111. un 112. punktu)

Kopienu tiesību aktiem ir jābūt skaidriem visām attiecīgajām personām un to piemērojamībai ir jābūt paredzamai. Tiesiskās drošības princips, kas ir viens no Kopienu tiesību vispārējiem principiem, nosaka, ka ikviena tāda tiesību akta obligātajam raksturam, kas paredz radīt juridiskas sekas, ir jābūt pamatotam ar Kopienu tiesību normu, kura skaidri ir jānorāda kā tiesību akta juridiskais pamats un kura paredz formu, kādā tiesību akts ir jāpieņem. Tomēr precīza juridiskā pamata nenorādīšana tiesību aktā nav būtiska kļūda, ja šo juridisko pamatu var noteikt, pamatojoties uz citiem tiesību akta elementiem. Tieša atsauce tomēr ir obligāta tad, ja šādas atsauces neesamības gadījumā ieinteresētajām personām un kompetentajai Kopienu tiesai tiek radītas šaubas par šo juridisko pamatu. (sal. ar 123. un 124. punktu)

Regulas Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem, 32. panta 1. punkta trešā daļa un tās īstenošanas noteikumi neparedz Komisijai rīcības brīvību, lemjot par nosacījumiem par avansa maksājumu atbilstību kritērijiem. Dalībvalstij nosūtītajā vēstulē nolemjot, ka valsts iestāžu izmaksātos avansa maksājumus, kam nav pievienoti attaisnojoši dokumenti, ka tos ir izmantojuši galīgie saņēmēji, un ko šī dalībvalsts deklarējusi kā starpposma maksājumus, nevar segt no fonda līdzekļiem, Komisijai nebija iespējas rīkoties, pārkāpjot samērīguma, vienlīdzīgas attieksmes vai tiesiskās drošības principu. (sal. ar 150. punktu)