LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 127/14

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 12. decembra spriedumu lietā T-550/08 Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG/Eiropas Komisija 2015. gada 24. februārī iesniedza Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG

(Lieta C-94/15 P)

(2015/C 127/20)

Tiesvedības valoda – vācu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG (pārstāvji – Dr. U. Itzen un J. Ziebarth, LLM, Rechtsanwältinnen)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

Apelācijas sūdzības iesniedzēja, uzturot pirmajā instancē izvirzītos prasījumus, lūdz

1) pilnībā atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 12. decembra spriedumu lietā T-550/08, ciktāl šis spriedums attiecas uz prasītāju;

2) pakārtoti, atbilstoši samazināt apstrīdētā 2008. gada 1. oktobra lēmuma 2. pantā prasītājai noteikto naudas sodu 12 miljonu euro apmērā;

3) vēl pakārtotāk, nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai jauna sprieduma taisīšanai;

4) piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 12. decembra spriedumu lietā Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību atcelt Komisijas 2008. gada 1. oktobra Lēmumu C(2008) 5476, galīgā redakcija, lietā COMP/39.181 – Sveču vasks, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, kā arī pakārtoti – prasību samazināt tai uzliktā naudas soda apmēru.

Apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza turpmāk norādītos apelācijas sūdzības pamatus.

Pirmajā pamatā tā apgalvo LESD 101. un 296. panta pārkāpumu, kā arī būtisku procesuālo un tiesību uz aizstāvību pārkāpumu, jo Vispārējā tiesa apelācijas sūdzības iesniedzējas atbildību naudas soda jautājumā ir konstatējusi pretrunā uzņēmuma jēdziena attiecināmības principiem, kas ir noteikti Savienības konkurences tiesībās. Šī principiālā pretruna rodama tajā, ka apelācijas sūdzības iesniedzēju, no vienas puses, un atsevišķi ar naudas sodu sodītos H&R KG un tās meitasuzņēmumus, no otras puses, Vispārējā tiesa jautājumā par naudas soda uzlikšanu no karteļa tiesību viedokļa ir uzskatījusi par atsevišķiem uzņēmumiem. Tajā pašā laikā Vispārējā tiesa, tāpat kā iepriekš Komisija, jautājumā par pārkāpjošās rīcības piedēvēšanu un apgalvotā pārkāpuma konstatēšanu šos uzņēmumus ir kvalificējusi kā vienotu uzņēmumu “H&R/Tudapetrol”. Vienas un tās pašas sabiedrības nevar taču kā viens uzņēmums vienlaicīgi izdarīt pārkāpumu, bet attiecībā uz naudas soda uzlikšanu tikt uzskatītas par diviem uzņēmumiem. Tādējādi Vispārējā tiesa attiecībā uz noteiktiem laikposmiem par varbūtēji vienas un tās pašas uzņēmuma vienības vienām un tām pašām atskaites darbībām ir nepamatoti apstiprinājusi divkāršu sodu.

Otrajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo pienākuma norādīt pamatojumu (LESD 296. pants) neievērošanu pārsūdzētajā spriedumā. Šis pārkāpums saskatāms tajā, ka spriedumā nav pausts pietiekami individualizēts apelācijas sūdzības iesniedzējai pārmesto darbību izklāsts. Ņemot vērā Vispārējās tiesas akceptēto sīkāk nekvalificētās vienības “H&R/Tudapetrol” pārkāpuma juceklisko pamatojumu, nedz no Komisijas lēmuma, nedz no sprieduma nav skaidri secināms, kuras darbības tikušas tieši piedēvētas apelācijas sūdzības iesniedzējai. Otrā apelācijas sūdzības pamata otrajā daļā apelācijas sūdzības iesniedzēja vēršas pret to, ka tās atsevišķās iebildes par lietas faktisko apstākļu konstatāciju nav tikušas visaptveroši izskatītas. Vispārējā tiesa izvirzītās iebildes esot izskatījusi un par tām lēmusi tikai daļēji. Ciktāl Vispārējā tiesa kādu no iebildumiem ir izskatījusi, tās pamatojuma apsvērumi ir prettiesiski pierādīšanas principu vai loģikas likumu pārkāpuma dēļ, proti, Vispārējās tiesas rīcībā esošo faktu sagrozīšanas dēļ.

Trešajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo tās tiesību uz aizstāvību pārkāpumu, kam ir ietekme uz sprieduma iznākumu. Šis pārkāpums it īpaši rodams tajā, ka Vispārējā tiesa, tāpat kā iepriekš Komisija, ir nevis pietiekami individualizējusi konstatētās apsūdzības, bet gan tikai nepieļaujami vispārināti argumentējusi ar neskaidro kopējo apzīmējumu “H&R/Tudapetrol”. Tā rezultātā apelācijas sūdzības iesniedzējai neesot skaidrs, kādas konkrētas apsūdzības un ar kādu pamatojumu tai ir tikušas izvirzītas. Tādējādi esot ticis pārkāpts in dubio pro reo princips un nepamatoti apgrūtināta apelācijas sūdzības iesniedzējas aizstāvība pret izvirzītajām apsūdzībām.