ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Lai gan EKL 88. panta 2. punkta ceturtajā daļā ir paredzēts, ka Komisija pieņem lēmumu, ja Padome nav ieņēmusi nostāju trīs mēnešu laikā no dalībvalsts pieteikuma uzskatīti konkrētu valsts atbalstu par saderīgu ar kopējo tirgu saņemšanas, šī norma ir piemērojama tikai gadījumā, kad Komisijā jau ir uzsākta EKL 88. panta 2. punkta pirmajā daļā noteiktā procedūra, tomēr vēl nav pieņemts lēmums, ar ko atbalstu atzīst par nesaderīgu ar kopējo tirgu. No EKL 88. panta 2. punkta trešās un ceturtās daļas teksta izriet, ka šis Padomes kompetences ierobežojums laikā ir paredzēts tikai tādēļ, lai novērstu to, ka, ja [dalībvalsts] vēršas Padomē, Komisijā notiekošā pārbaude tiek apturēta uz nenoteiktu laiku, riskējot paralizēt Komisijas darbību un tādējādi vājināt tās centrālo lomu, kas tai noteikta ar EKL 87. un 88. pantu, lai atzītu iespējamo valsts atbalsta nesaderību.

Turklāt, ņemot vērā centrālo lomu, kas LESD ir paredzēta Komisijai valsts atbalsta iespējamai atzīšanai par nesaderīgu ar iekšējo tirgu, LESD 108. panta 2. punkta trešajai daļai ir izņēmuma un īpašs raksturs, lai gan Padomei ar šo normu piešķirtām pilnvarām acīmredzami ir izņēmuma raksturs. Tas nozīmē, ka šī norma noteikti ir jāinterpretē šauri.

Runājot par EKL 88. panta 2. punkta trešās un ceturtās daļas normām, atbilstoši kurām, no vienas puses, ja dalībvalsts vēršas Padomē, uz trim mēnešiem tiek apturēta Komisijā notiekoša pārbaude, un, no otras puses, ja Padomes lēmums netiek pieņemts šajā termiņā, lemj Komisija, Tiesa nolēma, ka šīs normas ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja šis termiņš ir izbeidzies, Padomes kompetencē vairs nav pieņemt lēmumu par konkrēto atbalstu atbilstoši minētā panta trešajai daļai. Līdz ar to, ja attiecīgā dalībvalsts nav Padomei adresējusi nevienu lūgumu, pamatojoties uz LESD 108. panta 2. punkta trešo daļu, Padomei vairs nav tiesību īstenot ārkārtas pilnvaras, kas tai piešķirtas ar minētās normas trešo daļu nolūkā šādu atbalstu pasludināt par saderīgu ar iekšējo tirgu.

Šāda interpretācija nodrošina to, ka netiek pieņemti lēmumi ar pretrunīgu rezolutīvo daļu, un tādējādi veicina tiesisko noteiktību.

Padome vairs nevar apšaubīt Komisijas lēmuma, ar ko valsts atbalsts atzīts par nelikumīgu, efektivitāti, atbilstoši EKL 88. panta 2. punkta trešai daļai atzīstot par saderīgu ar iekšējo tirgu tādu atbalstu, kura mērķis ir kompensēt nelikumīgā valsts atbalsta saņēmējiem atmaksas maksājumus, kas tiem ir jāmaksā piemērojot minēto lēmumu.

(sal. ar 34., 35., 51.–54. un 57. punktu)
Prejudiciāli jautājumi – Tiesas kompetence – Savienības tiesību normas, kas ar valsts tiesībām ir kļuvušas tieši un bez nosacījumiem piemērojamas situācijās, kuras neietilpst to piemērošanas jomā – Iekļaušana – Ierobežojums – Savienības tiesību normas, ar kurām atsevišķas situācijas ir skaidri izslēgtas no to piemērošanas jomas

(LESD 267. pants; Padomes Direktīvas 98/59 1. panta 2. punkta b) apakšpunkts)
Proti, šos sabiedrības biedrus var uzskatīt par nodokļa maksātājiem pievienotās vērtības nodokļa piemērošanas mērķiem un tādēļ tiem principā ir jābūt iespējai izmantot tiesības uz priekšnodokļa atskaitīšanu. Ja saskaņā ar valsts tiesību aktiem šie biedri nespēj izmantot sabiedrības veiktos apliekamos darījumus, lai atbrīvotos no pievienotās vērtības nodokļa izmaksām saistībā ar ieguldījuma darījumiem, kas īstenoti minētās sabiedrības darbības vajadzībām un nolūkā, šai sabiedrībai – lai nodrošinātu nodokļu nastas neitralitāti – ir jādod iespēja ņemt vērā šos ieguldījuma darījumus pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšanas ietvaros.

Direktīvas 2006/112 par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 168. pants un 178. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru sabiedrība nevar atskaitīt kā priekšnodokli samaksāto pievienotās vērtības nodokli tad, ja rēķins, kas izsniegts pirms minētās sabiedrības reģistrācijas un identifikācijas pievienotās vērtības nodokļa vajadzībām, ticis izrakstīts uz šīs sabiedrības biedru vārda, kaut arī, šķietami, ir izpildīti minētajā 168. panta a) punktā paredzētie materiālie nosacījumi, lai šī sabiedrība tostarp varētu izmantot tiesības atskaitīt pievienotās vērtības nodokli, un ziņas, kas nepieciešamas, lai nodrošinātu uzticamu un efektīvu nodokļa iekasēšanu, ir pierādītas.

Tā kā šādas sabiedrības iespējas izmantot savas tiesības uz atskaitīšanu neesamība izriet no fakta, ka rēķina izrakstīšanas dienā šī sabiedrība vēl nebija ne reģistrēta, ne identificēta pievienotās vērtības nodokļa vajadzībām un ka tādēļ rēķins ticis izrakstīts uz sabiedrības biedru vārda, lai gan personas, kurām bija jāsamaksā pievienotās vērtības nodoklis kā priekšnodoklis, un personas, kas veido minēto sabiedrību, ir vienas un tās pašas, ir jāuzskata, ka šī iespējas neesamība izriet no tīri formālā pienākuma. Nevar prasīt ievērot šādu pienākumu, ja šīs prasības rezultātā tiktu liegts izmantot tiesības uz atskaitīšanu un līdz ar to tiktu apdraudēta pievienotās vērtības nodokļa neitralitāte.

(sal. ar 44.–46., 49. un 50. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Kopējais muitas tarifs – Tarifu pozīcijas – Drenāžas plastmasas maisiņi dialīzei, kas izgatavoti no plastmasas materiāla un tiek izmantoti tikai ar hemodializatoru (mākslīgo nieri) – Urīna drenāžas maisiņi, kas izgatavoti no plastmasas materiāla un tiek izmantoti tikai ar katetru

(Padomes Regulas Nr. 2658/87 I pielikums)

2. Kopējais muitas tarifs – Tarifu pozīcijas – Interpretācija – Prasība saistībā ar Muitas kodeksa komitejas un Pasaules Muitas organizācijas sniegto klasifikācijas atzinumu

Summary

1. Kombinētā nomenklatūra, kas ir ietverta Regulas Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka no plastmasas ražoti drenāžas maisiņi dialīzei, kas īpaši ir paredzēti izmantošanai kopā ar hemodializatoru (mākslīgo nieri) un kurus var izmantot tikai šādi, laika posmā no 2001. gada maija līdz 2003. gada decembrim bija jāklasificē šīs nomenklatūras apakšpozīcijā 3926 90 99 kā “plastmasas un to izstrādājumi” un ka no plastmasas ražoti urīna drenāžas maisiņi, kas ir īpaši paredzēti izmantošanai kopā ar katetru un kurus tādēļ var izmantot tikai šādi, šajā pašā laika posmā bija jāklasificē minētās nomenklatūras apakšpozīcijā 3926 90 99 kā “plastmasas un to izstrādājumi”.

Nevienu no šiem izstrādājumiem nevar klasificēt kā attiecīgi katetra (apakšpozīcija 9018 39 00) vai hemodializatora (apakšpozīcija 9018 90 30) “daļu” vai “piederumu” tiktāl, ciktāl, pirmkārt, ne urīna drenāžas maisiņš katetriem, ne drenāžas maisiņš hemodializatoram nav nepieciešams, lai šie instrumenti vai ierīces varētu darboties, un, otrkārt, šie maisiņi neļauj pielāgot iepriekš minētos instrumentus un ierīces īpašam darbam, ne arī tiem piešķir papildu iespējas un nedod iespēju sniegt īpašu pakalpojumu saistībā ar to pamatfunkciju.

(sal. ar 35., 36., 38., 43. punktu un rezolutīvo daļu)

2. Muitas kodeksa komitejas un Pasaules Muitas organizācijas sniegtos interpretējošos klasifikācijas atzinumus, proti, kombinētajā nomeklatūrā un saskaņotajā preču apzīmēšanas un kodifikācijas sistēmā, kuri nav bijuši pamatā regulas pieņemšanai, varēja lietderīgi izmantot juridiskajos ziņojumos, kas tika radīti un izveidoti pirms minēto atzinumu pieņemšanas.

(sal. ar 42. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Kopējais muitas tarifs – Tarifu pozīcijas – No metāla izgatavoti elektriskie savienotājelementi, kas ir tikai daļa no kontaktdakšām un kontaktligzdām, kuras tiek izgatavotas pēc tam, un kas nenodrošina pieslēguma izolāciju savienojuma vietā

(Padomes Regulas Nr. 2658/87 I pielikums; Komisijas Regula Nr. 1810/2004, Nr. 1719/2005 un Nr. 1549/2006)

Summary

Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcija 8536 69, kas ietverta Regulas Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kura saistībā ar 2005., 2006. un 2007. gadu grozīta attiecīgi ar Komisijas Regulu Nr. 1810/2004, Regulu Nr. 1719/2005 un Regulu Nr. 1549/2006, I pielikumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka elektriskie savienotājelementi, kas izgatavoti no štancēta metāla (varš, misiņš, lokšņu tērauds) un kuriem nav izolācijas, un kas tiek saukti par “terminals”, kuri iedalīti “female terminals” (plakanveida kontaktligzdas) un “male terminals” (plakanveida kontaktdakšas), nav izslēgti no minētās apakšpozīcijas tādēļ, ka tie nenodrošina pieslēguma izolāciju savienojuma vietā vai ir tikai daļa no kontaktdakšām un kontaktligzdām, kas tiek izgatavotas pēc tam, jo tie savukārt ļauj elektriski saslēgt aparatūru, kabeļus, iespiedshēmasplates utt., kontaktdakšu (vīrišķais savienotājs) vienkārši ievietojot pievienotajā kontaktrozetē (sievišķais savienotājs) bez montāžas.

(sal. ar 30. punktu un rezolutīvo daļu)
Lieta C-78/10

Marc Berel, kas rīkojas kā sabiedrības Port Angot

Développement u.c. pārstāvis

pret

Administration des douanes de Rouen u.c.

(Cour d’appel de Rouen lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“Kopienas Muitas kodekss — 213., 233. un 239. pants — Vairāku parādnieku solidāras atbildības pienākums samaksāt vienu un to pašu muitas parādu — Ievedmuitas nodokļu atlaišana — Muitas parāda dzēšana — Iespēja solidāram parādniekam atsaukties uz citam solidāram parādniekam piešķirtu parāda atlaišanu — Neesamība”

Ģenerāladvokātes V. Trstenjakas [V. Trstenjak] secinājumi, sniegti 2010. gada 16. decembrī I - 719

Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 17. februāra spriedums I - 745

Sprieduma kopsavilkums

Eiropas Savienības pašu resursi – Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļu atmaksa vai atlaišana – Vairāki debitori – Vienam no solidārajiem debitoriem piešķirtā nodokļa atlaišana, pamatojoties uz Kopienas Muitas kodeksa 239. pantu – Solidāro kopparādnieku kopumam atbilstošā parāda dzēšana – Nepieļaujamība

(Padomes Regulas Nr. 2913/92 213., 233. un 239. pants)

Regulas Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kurā grozījumi ir izdarīti ar Regulu Nr. 82/97, 213., 233. un 239. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tādā solidāras atbildības pienākuma samaksāt muitas parādu kontekstā šī 213. panta izpratnē netiek pieļauts piemērot valsts tiesībās spēkā esošu principu, nu kura izriet, ka pamatojoties uz minēto 239. pantu piešķirtu daļēju nodokļa atlaišanu vienam no solidārajiem parādniekiem var piemērot pārējiem solidārajiem parādniekiem tā, ka tā paša kodeksa 233. panta pirmās daļas b) punktā paredzētā parāda dzēšana attiecas uz pašu parādu un tādējādi no maksāšanas pienākuma atlaistā parāda apmērā atbrīvo visus solidāros parādniekus.

Tādējādi no šī 239. panta mehānisma izriet, ka ar šo tiesību normu pamatotu lēmumu par nodokļa atlaišanu var atsaukties tikai pieteikuma par nodokļa atlaišanu iesniedzējs. Šādā situācijā vērtējums par krāpšanas vai klajas nolaidības no attiecīgās personas puses, kas ir nosacījums, no kura saskaņā ar minētā 239. pantu ir atkarīga ievedmuitas nodokļa atlaišanas piešķiršana, neesamību, ņemot vērā atbilstošos īpašos apstākļus, būtu jāveic, faktus, kas ir pamatā tam, kāpēc muitas parāds ir radies, atkarībā no solidārā parādnieka, kā arī tā profesionālās pieredzes un paša rūpības salīdzinot ar faktiem, kas tam tiek pārmesti un kas ir tā solidārās atbildības pienākuma pamatā.

(sal. ar 52., 61. un 66. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Sestajā direktīvā paredzētie atbrīvojumi no nodokļa – Kuģošanai atklātā jūrā izmantotu kuģu fraktēšanas atbrīvojums no nodokļa

(Padomes Direktīvas 77/388 15. panta 5. punkts)

Summary

15. panta 5. punkts Sestajā direktīvā 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 91/680, ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais atbrīvojums no pievienotās vērtības nodokļa nav piemērojams pakalpojumu sniegšanai, kuru veido kuģa un tā apkalpes nodošana pret atlīdzību fizisku personu rīcībā izklaides braucieniem atklātā jūrā.

Šajā pantā ir minēta tādu kuģu noma, kurus izmanto kuģošanai atklātā jūrā un ar kuriem tiek nodrošināti pasažieru pārvadājumi par atlīdzību vai komercdarbības, rūpnieciskas darbības vai zvejniecības darbības veikšana. Lai šādu nomas pakalpojumu varētu atbrīvot no nodokļa atbilstoši šai tiesību normai, attiecīgā kuģa nomniekam tas ir jāizmanto komercdarbības veikšanai. No tā izriet, ka tad, ja kuģis tiek iznomāts personām, kuras to izmanto tikai izklaides nolūkos, nevis peļņas gūšanai – ārpus jebkādas saimnieciskās darbības, normas pakalpojums neatbilst Sestās direktīvas 15. panta 5. punktā skaidri noteiktajiem nosacījumiem atbrīvošanai no pievienotās vērtības nodokļa.

(sal. ar 13., 14. un 21. punktu un rezolutīvo daļu)
23

Lai arī dalībvalstis saskaņā ar to vajadzībām, kuras katrā dalībvalstī un laika periodā var atšķirties, būtībā var brīvi noteikt sabiedriskās kārtības un valsts drošības prasības, it īpaši kā attaisnojumu atkāpei no personu brīvas pārvietošanās pamatprincipa, tomēr šīs prasības ir jāinterpretē šauri un to saturu nevar noteikt katra dalībvalsts vienpusēji bez Eiropas Savienības iestāžu kontroles (it īpaši skat. 2008. gada 10. jūlija spriedumu lietā C-33/07 Jipa, Krājums, I-5157. lpp., 23. punkts; 2011. gada 17. novembra spriedumu lietā C-430/10 Gaydarov, Krājums, I-11637. lpp., 32. punkts, un spriedumu lietā C-434/10 Aladzhov, Recueil, I-11659, 34. punkts).
4

Direktīvas 2008/115 15. panta, kurš ietverts nodaļā par turēšanu apsardzībā [aizturēšanu] izraidīšanas nolūkā, redakcija ir šāda: “1. Ja vien konkrētajā gadījumā nav iespējams efektīvi piemērot citus pietiekamus, bet vājākus piespiedu līdzekļus, dalībvalstis var aizturēt [..] tikai to trešās valsts valstspiederīgo, kam paredzēts piemērot atgriešanas procedūras, lai sagatavotos atgriešanai un/vai veiktu izraidīšanas procesu, jo īpaši tad, ja: a) pastāv bēgšanas iespējamība vai b) attiecīgais trešās valsts valstspiederīgais izvairās no atgriešanas vai izraidīšanas procesa vai traucē tā sagatavošanu. Ikviena turēšana apsardzībā [aizturēšana] ir iespējami īsa un tā turpinās tikai tik ilgi, kamēr veic izraidīšanas pasākumus, un to izpilda ar pienācīgu rūpību. 2. Rīkojumu par turēšanu apsardzībā [aizturēšanu] izdod administratīvās vai tiesas iestādes. Rīkojumu par turēšanu apsardzībā [aizturēšanu] izdod rakstiski un norāda faktiskos un juridiskos iemeslus. Ja rīkojumu par turēšanu apsardzībā [aizturēšanu] ir izdevušas administratīvas iestādes, dalībvalstis: a) vai nu paredz rīkojuma par turēšanu apsardzībā [aizturēšanu] likumīguma ātru juridisku pārskatīšanu iespējami īsā laikā no turēšanas apsardzībā [aizturēšanas] sākuma brīža, b) vai arī nodrošina attiecīgajam trešās valsts valstspiederīgajam tiesības vērsties tiesā, lai tā iespējami īsā laikā lemtu par viņa turēšanas apsardzībā [aizturēšanas] likumību un pieņemtu attiecīgu lēmumu pēc iespējas ātrāk no attiecīgā tiesas procesa sākšanas brīža. Šādā gadījumā dalībvalstis nekavējoties informē attiecīgo trešās valsts valstspiederīgo par iespēju veikt šādas darbības. Attiecīgo trešās valsts valstspiederīgo nekavējoties atbrīvo, ja turēšana apsardzībā [aizturēšana] nav likumīg[a]. 3. Visos gadījumos turēšanu apsardzībā [aizturēšanu] pārskata ar pamatotu regularitāti vai nu pēc attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā pieteikuma saņemšanas, vai ex officio. Pagarinātas turēšanas apsardzībā [aizturēšanas] gadījumā tiesu iestāde uzrauga minēto pārskatīšanu. 4. Ja izrādās, ka tiesisku vai citu apsvērumu dēļ izraidīšanai vairs nav pamatota iemesla, vai ja 1. punktā noteiktie apstākļi vairs nepastāv, turēšanu apsardzībā [aizturēšanu] vairs neuzskata par pamatotu un attiecīgo personu nekavējoties atbrīvo. 5. Turēšana apsardzībā [aizturēšana] ir spēkā tik ilgi, kamēr saglabājas 1. punktā noteiktie apstākļi un kamēr tā ir nepieciešama, lai nodrošinātu sekmīgu izraidīšanu. Katra dalībvalsts nosaka ierobežotu turēšanas apsardzībā [aizturēšanas] laikposmu, kas nedrīkst pārsniegt sešus mēnešus. 6. Dalībvalstis nedrīkst pagarināt 5. punktā minēto termiņu, izņemot pagarinājumu uz ierobežotu laikposmu, kas saskaņā ar valsts tiesību aktiem nepārsniedz papildu divpadsmit mēnešus gadījumos, ja neatkarīgi no to pamatotiem centieniem izraidīšanas procedūra varētu ieilgt šādu iemeslu dēļ: a) attiecīgais trešās valsts valstspiederīgais atsakās sadarboties vai b) kavējas vajadzīgo dokumentu saņemšana no trešām valstīm.”
“1)

Vai Turcijas pilsonis, kurš ietilpst dalībvalsts likumīgajā darba tirgū un ilgu laiku ir sniedzis pakalpojumus citas personas labā un tās vadībā, un šiem pakalpojumiem ir zināma saimnieciska vērtība un par tiem viņš saņem darba samaksu, ir uzskatāms par darba ņēmēju [..] Lēmuma Nr. 1/80 6. panta 1. punkta izpratnē arī tad, ja darbs laika izteiksmē ir tikai 14% no koplīgumā paredzētā pilnu darba laiku nodarbinātas personas darba laika (šajā gadījumā — 5,5 stundas no 39 stundu darba nedēļas) un ja ienākumi no šī darba sedz tikai aptuveni 25% no dalībvalsts tiesībās paredzētā iztikas minimuma (šajā gadījumā — aptuveni EUR 175 no aptuveni EUR 715)? Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
Normālās vērtības un eksporta cenas noteikšanu regulē atšķirīgas tiesību normas, un tādēļ pārdošanas, administratīvie un citi vispārīgie izdevumi vienā un otrā gadījumā nav obligāti jāvērtē vienādi. Tomēr iespējamās atšķirības starp šīm divām vērtībām var tikt ņemtas vērā, veicot Regulas Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, 2. panta 10. punktā paredzētās korekcijas.

Gan no šīs regulas 2. panta 10. punkta teksta, gan no tā sistēmas izriet, ka eksporta cenas vai normālās vērtības korekciju var veikt tikai tādēļ, lai ņemtu vērā atšķirības faktoros, kuri ietekmē abas cenas, kā, piemēram, komisijas nauda, proti, atšķirības komisijas naudā, ko maksā saistībā ar apskatāmo noietu, un kuras tādējādi ietekmē to salīdzināmību, nolūkā nodrošināt, ka salīdzinājums tiek veikts vienā un tajā pašā tirdzniecības posmā. Tādējādi jautājums par eksporta cenas korekciju, piemērojot Regulas Nr. 384/96 2. panta 10. punktu, ietver nepieciešamību vispirms novērtēt tirdzniecības posmu, kurā eksporta cena tikusi noteikta.

Saistībā ar pienākumu pierādīt faktora, saistībā ar kuru tiek lūgta vai veikta korekcija, esamību, ja kāds no lietas dalībniekiem saskaņā ar minētās regulas 2. panta 10. punktu lūdz veikt korekcijas, kuru mērķis ir padarīt salīdzināmu normālo vērtību un eksporta cenu, lai noteiktu dempinga starpību, šim lietas dalībniekam ir jāiesniedz pierādījums, ka tā lūgums ir pamatots. Proti, pienākums pierādīt, ka ir jāveic Regulas Nr. 384/96 2. panta 10. punkta a)–k) apakšpunktā uzskaitītās īpašās korekcijas, ir tiem, lai kas tie arī būtu, kas vēlas uz to pamatoties.

Tādējādi, ja ražotājs pieprasa piemērot normālās vērtības korekciju, parasti samazinājuma virzienā, vai eksporta cenas korekciju, loģiski – paaugstinājuma virzienā, tad šim uzņēmējam ir jānorāda un jāpierāda, ka ir izpildīti šādas korekcijas piemērošanas nosacījumi. Savukārt, ja Padome un Komisija uzskata, ka ir jāveic korekcija, samazinot eksporta cenu, pamatojoties uz to, ka ar ražotāju saistītās pārdošanas sabiedrības funkcijas līdzinās tā aģenta funkcijām, kurš strādā par komisijas maksu, tad šīm iestādēm vismaz ir jāsniedz saskaņotas norādes, kas pierāda, ka šis nosacījums ir izpildīts.

(sal. ar 51., 53., 57., 58., 60. un 61. punktu)
Keywords

Subject of the case

Rezolutīvā daļa



Keywords

Prasība sakarā ar valsts pienākumu neizpildi – Komisijas lēmuma par valsts atbalstu neievērošana – Pienākums atgūt piešķirto atbalstu – Atgūšanas termiņš (EKL 88. panta 2. punkts, EKL 266. pants un EKL 249. pants) (sal. ar 34. un 37. punktu)

2. Valsts atbalsts – Nelikumīga atbalsta atgūšana – Uzņēmumi, kas pēc atbalsta saņemšanas kļūst maksātnespējīgi – Atbalsta reģistrācija prasījumu sarakstā, lai atjaunotu iepriekšējo situāciju (EKL 88. panta 2. punkts) (sal. ar 35. un 36. punktu)

3. Prasība sakarā ar valsts pienākumu neizpildi – Komisijas lēmuma par valsts atbalstu neievērošana – Pamati aizstāvībai – Lēmuma likumības apstrīdēšana – Nepieņemamība – Ierobežojumi – Neesošs akts (EKL 88. panta 2. punkta otrā daļa, EKL 226. pants, EKL 227. pants, EKL 230. pants, EKL 232. pants) (sal. ar 41. punktu)

Subject of the case

Priekšmets

Valsts pienākumu neizpilde – Tādu aktu nepieņemšana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2008. gada 16. aprīļa Lēmuma 2008/697/EK par valsts atbalstu C 13/07 (ex NN 15/06 un N 734/06), ko Itālija piešķīrusi uzņēmumam New Interline (paziņots ar numuru C(2008) 1321), 2., 3. un 4. panta prasības

Rezolutīvā daļa

Rezolutīvā daļa:

1) noteiktajā termiņā neveicot vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu Komisijas 2008. gada 16. aprīļa Lēmuma 2008/697/EK par valsts atbalstu C 13/07 (ex NN 15/06 un N 734/06), ko Itālija piešķīrusi uzņēmumam New Interline , izpildi, Itālijas Republika nav izpildījusi EKL 249. panta ceturtajā daļā, kā arī minētā lēmuma 2. un 3. pantā paredzētos pienākumus;

2) Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
Keywords

Subject of the case

Rezolutīvā daļa



Keywords

Valsts atbalsts – Atbalsta saderība ar kopējo tirgu – Atbalsts, kas uzlabo atbalstu saņemošā uzņēmuma finansiālo situāciju, bet nav nepieciešams EKL 87. panta 3. punktā paredzēto mērķu sasniegšanai – Neesamība – Publisks finansējums pārejai uz zemes ciparu televīziju – Nepieciešamības kritērija vērtējums (EKL 87. panta 3. punkts) (sal. ar 44. un 46.–48. punktu)

2. Apelācija – Pamati – Pamats, kas pirmoreiz izvirzīts apelācijas tiesvedībā – Nepieņemamība (sal. ar 63. punktu)

3. Valsts atbalsts – Aizliegums – Atkāpes – Atbalsts, kuram var piemērot EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzēto atkāpi – Nosacījumi – Pāreja no analogās televīzijas uz ciparu televīzijas apraidi – Tehnoloģiskās neitralitātes nosacījums – Novērtēšana (EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunkts; Komisijas Paziņojums COM(2003) 541, galīgā redakcija) (sal. ar 77. un 79.–81. punktu)

Subject of the case

Priekšmets

Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2009. gada 6. oktobra spriedumu lietā T‑21/06 Vācija/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2005. gada 9. novembra Lēmumu 2006/513/EK par valsts atbalstu, ko Vācijas Federatīvā Republika ir piešķīrusi zemes ciparu televīzijas ieviešanai Berlīnes-Brandenburgas reģionā (OV L 200, 14. lpp.) – LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta pārkāpums

Rezolutīvā daļa

Rezolutīvā daļa:

1) apelācijas sūdzību noraidīt;

2) Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.