Lieta T‑210/01

General Electric Company

pret

Eiropas Kopienu Komisiju

Prasība atcelt tiesību aktu – Konkurence – Komisijas lēmums, ar ko koncentrācija ir atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu – Regula (EEK) Nr. 4064/89 – Aeronautikas tirgi – General Electric īstenotā Honeywell pārņemšana – Vertikāla integrācija – Apvienota pārdošana – Izstumšanas sekas – Horizontāla pārklāšanās – Tiesības uz aizstāvību

Pirmās instances tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2005. gada 14. decembra spriedums

Sprieduma kopsavilkums

1. Prasība atcelt tiesību aktu – Priekšmets – Lēmums koncentrāciju kontroles jomā – Uz vairākiem pamatojuma pīlāriem balstīts lēmums, no kuriem ikviens ir pietiekams tā rezolutīvās daļas pamatošanai – Par nesaderību ar kopējo tirgu liecinošu kritēriju izpilde vismaz viena konkrētā tirgus gadījumā – Nepamatota prasība

(EKL 230. pants; Padomes Regulas Nr. 4064/89 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 3. punkts)

2. Konkurence – Koncentrācija – Novērtējums, ko veic Komisija – Ekonomiskas dabas novērtējumi – Diskrecionāra novērtējuma vara – Tiesas kontrole – Piemērošanas joma – Robežas

(Padomes Regulas Nr. 4064/89 2. pants)

3. Konkurence – Koncentrācija – Saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšana – Prezumpcijas neesamība

(Padomes Regula Nr. 4064/89)

4. Konkurence – Koncentrācija – Saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšana – Konkrētā tirgus potenciālās attīstības prognozes analīze – Precīzas analīzes nepieciešamība – Tiesas kontrole – Apjoms

(Padomes Regulas Nr. 4064/89 2. panta 2. un 3. punkts)

5. Konkurence – Koncentrācija – Saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšana – Konglomerāta veida koncentrācija – Jēdziens – Iespējas, ka viens no uzņēmumiem, kas piedalās darījumā, var izveidot vai nostiprināt dominējošu stāvokli konkrētajā tirgū, vērā ņemšana – Pieļaujamība – Komisijas iespēja pamatoties uz koncentrācijas rezultāta izveidotā subjekta paredzamo rīcību – Nosacījumi – Precīzas un ar pārliecinošiem pierādījumiem pamatotas analīzes iesniegšana

(Padomes Regulas Nr. 4064/89 2. panta 2. un 3. punkts)

6. Konkurence – Koncentrācija – Saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšana – Konglomerāta veida koncentrācija – Konkurenci deformējošas paredzamas rīcības ņemšana vērā – Pieļaujamība – Komisijas pienākuma neesamība novērtēt risku varbūtību saistībā ar uzņēmuma konkurenci deformējošas rīcības īstenošanu

(EKL 82. pants; Padomes Regulas Nr. 4064/89 2. panta 2. un 3. punkts)

7. Konkurence – Koncentrācija – Saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšana – Kritēriji – Dominējoša stāvokļa izveidošana vai nostiprināšana, kas būtiski traucē efektīvu konkurenci kopējā tirgū – Kumulatīvs raksturs – Mijiedarbība – Pienākums formāli savstarpēji nošķirt apsvērumus, kas izvirzīti par pirmo kritēriju, bet kas ir svarīgi arī attiecībā uz otro kritēriju – Neesamība

(EKL 82. pants un 253. pants; Padomes Regulas Nr. 4064/89 2. panta 2. un 3. punkts)

8. Konkurence – Dominējošs stāvoklis – Jēdziens

(EKL 82. pants)

9. Konkurence – Dominējošs stāvoklis – Raksturojums, izmantojot ļoti lielu tirgus daļu – Tirgus daļu palielināšanas novērtēšana publisko iepirkumu tirgū, kam raksturīga maz, bet ļoti vērtīgu līgumu piešķiršana

(EKL 82. pants)

10. Konkurence – Dominējošs stāvoklis – Esamība – Spraigas konkurences konkrētajā tirgū ietekme – Neesamība, ja kāds uzņēmums var rīkoties, to neņemot vērā – Finansiāla koncesija, lai iegūtu līgumus zināmās publisko iepirkumu procedūrās par ļoti vērtīgām precēm – Ietekmes neesamība

(EKL 82. pants)

11. Konkurence – Kopienu noteikumi – Piemērošana, ko veic Komisija – Neatkarība no trešo valstu iestāžu veiktajiem vērtējumiem

12. Konkurence – Koncentrācija – Saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšana – Konkurenci deformējoša ietekme, ko rada tiešas vertikālas attiecības – Ietekme, kas ir atkarīga no jaunizveidotā subjekta rīcības nākotnē – Komisijas pienākums saistībā ar apgalvotās konkurenci deformējošās rīcības iespēju pamatoties uz pārliecinošiem pierādījumiem – Brīva pierādījumu novērtēšana

(Padomes Regula Nr. 4064/89)

13. Konkurence – Dominējošs stāvoklis būtisku sastāvdaļu pārdošanā – Atteikšanās pārdot – Ļaunprātīga izmantošana

(EKL 82. pants)

14. Konkurence – Koncentrācija – Novērtējums, ko veic Komisija – Pierādīšana, ka tuvākajā nākotnē tiks veiktas darbības dominējoša stāvokļa izveidošanai vai nostiprināšanai – Pienākums pamatoties uz pārliecinošiem pierādījumiem

(Padomes Regula Nr. 4064/89)

15. Tiesvedība – Jaunu pamatu izvirzīšana tiesvedības laikā – Jauns pamats – Jēdziens – Atbilde uz Pirmās instances tiesas jautājumu, kas uzdots procesa organizatorisko pasākumu ietvaros – Izslēgšana

(Pirmās instances tiesas Reglamenta 48. pants un 64. panta 3. punkts)

16. Iestāžu akti – Pamatojums – Pienākums – Lēmums, kas atšķiras no agrāk pieņemta lēmuma lietā par līdzīgu vai identisku situāciju vai par tiem pašiem tirgus dalībniekiem – Piemērošanas joma

(EKL 253. pants)

17. Konkurence – Kopienu noteikumi – Ieviešana – Komisijas šajā nolūkā izdoti noteikumi – Pienākums tos ievērot – Paziņojums par tirgus definīciju – Piemērošanas joma

(EKL 82. pants; Paziņojums Nr. 97/C 372/03)

18. Konkurence – Koncentrācija – Novērtējums, ko veic Komisija – Konkrētā tirgus definīcija – Kritēriji – Preču aizstājamība – Jēdziens

(Padomes Regula Nr. 4064/89; Komisijas Paziņojuma Nr. 97/C 372/03 36. punkts)

19. Konkurence – Koncentrācija – Saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšana – Tirgus, kam raksturīga netieša un relatīvi vāja konkurence – Situācija, kad dominējošā stāvoklī esošs uzņēmums pārņem savu vienīgo konkurentu – Pieļaujamība – Nosacījumi – Pierādīšana, ka tirgū pirms darījuma nav efektīvas konkurences

(EKL 82. pants; Padomes Regula Nr. 4064/89)

20. Konkurence – Koncentrācija – Novērtējums, ko veic Komisija – Attiecīgo uzņēmumu saistības, kuru rezultātā paziņotā koncentrācija var tikt atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu

(Padomes Regula Nr. 4064/89)

21. Tiesvedība – Pieteikums par lietas ierosināšanu – Formas prasības – Strīda priekšmeta noteikšana – Kopsavilkums par izvirzītajiem pamatiem

(Pirmās instances tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkts)

22. Konkurence – Koncentrācija – Administratīvā procedūra – Pieeja lietas materiāliem – Tiesību uz aizstāvību ievērošana – Ierobežojumi

(Padomes Regula Nr. 4064/89)

23. Konkurence – Administratīvā procedūra – Pieeja lietas materiāliem – Atšķirība atkarībā no tā, vai pierādījumi ir apsūdzoši vai attaisnojoši

24. Konkurence – Administratīvā procedūra – Pieeja lietas materiāliem – Tiesību uz aizstāvību ievērošana – Ierobežojumi

25. Konkurence – Koncentrācija – Administratīvā procedūra – Pieeja lietas materiāliem – Atteikums dot pieeju lietas materiāliem laikā starp procedūras uzsākšanu un paziņojumu par iebildumiem – Tiesību uz aizstāvību pārkāpums – Neesamība

[Padomes Regulas Nr. 4064/89 6. panta 1. punkta c) apakšpunkts]

26. Konkurence – Koncentrācija – Administratīvā procedūra – Pieeja lietas materiāliem – Koncentrācijas dalībnieku tiesības uz pieeju lietas materiāliem pa daļām visas procedūras laikā – Neesamība

(Padomes Regulas Nr. 4064/89 18. panta 1. punkts)

27. Konkurence – Koncentrācija – Administratīvā procedūra – Procedūras starpposmu termiņu īsums – Ātruma prasības vērā ņemšana, novērtējot tiesību uz aizstāvību ievērošanu

(Padomes Regula Nr. 4064/89; Komisijas Regulas Nr. 447/98 13. un 21. punkts)

28. Konkurence – Administratīvā procedūra – Uzklausīšanas amatpersonas iesaistīšanās – Lēmums, ar kuru procedūras laikā mainīts tās statuss – Vecā amata tieša aizstāšana ar jaunu

(Komisijas Lēmuma 2001/462 2. panta 1. un 2. punkts)

29. Kopienu tiesības – Principi – Pamattiesības – Ievērošana, ko nodrošina Kopienu tiesa – Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību konvencijas vērā ņemšana

(LES 6. panta 2. punkts)

1. Ciktāl atsevišķs lēmumā norādītais pamatojums pats par sevi to pietiekami pamato, kļūdas citā lēmuma pamatojuma daļā nekādā ziņā neietekmē tā rezolutīvo daļu.

Turklāt, ja Komisijas lēmuma rezolutīvā daļa balstās uz vairākiem pamatojuma pīlāriem un ar katru no tiem pietiek, lai pamatotu lēmuma rezolutīvo daļu, šis akts principā jāatceļ tikai tad, ja visi šie pīlāri ir prettiesiski. Tādā gadījumā ar kļūdu vai citu nelikumību, kas ietekmē tikai vienu no pamatojuma pīlāriem, nepietiek, lai pamatotu apskatāmā lēmuma atcelšanu, ja šai kļūdai nevarēja būt izšķiroša ietekme uz iestādes, šī lēmuma autores, pieņemto rezolutīvo daļu.

Šo noteikumu piemēro lēmumiem koncentrāciju kontroles jomā. Šajā sakarā Komisijai jāaizliedz koncentrācija, ja tā atbilst Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta kritērijiem. No šīs regulas 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta izriet, ka Komisijai, novērtējot koncentrācijas darījumu, it īpaši jāņem vērā nepieciešamība saglabāt un attīstīt efektīvu konkurenci kopējā tirgū, cita starpā ievērojot arī visu iesaistīto tirgu struktūru. Tāpēc Komisijas vērtējums tam, vai darījums rada vai nostiprina vienu vai vairākus dominējošus stāvokļus, kā rezultātā tiks ievērojami traucēta efektīva konkurence, jāveic, ņemot vērā situāciju visos tirgos, kurus ietekmē paziņotais koncentrācijas darījums. Tāpēc, ja tā konstatē, ka kritērijiem atbilst tikai viens no iesaistītajiem tirgiem, koncentrācija jāatzīst par nesaderīgu ar kopējo tirgu.

No tā izriet, ka apstrīdēto lēmumu var atcelt tikai tad, ja tiek secināts ne tikai tas, ka atsevišķs tā pamatojums nav likumīgs, bet arī, ka pamatojums, kas tāds nav, nepietiekami attaisno paziņotā darījuma atzīšanu par nesaderīgu ar kopējo tirgu. Tomēr šis secinājums nenovērš nepieciešamību pārbaudīt to, vai atsevišķi apstrīdētajā lēmumā minētie konkurences aspekti viens otru papildina tā, ka būtu samāksloti tos analizēt izolēti.

(sal. ar 42.–45., 48. un 734. punktu)

2. Komisijai ekonomikas jomā, piemērojot Regulas Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli materiālās tiesību normas, it īpaši 2. pantu, ir zināma rīcības brīvība. No tā izriet, ka Kopienu tiesas kontrole aprobežojas ar faktu precizitātes pārbaudi un pārliecināšanos par to, ka nav pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.

Runājot par Kopienu tiesas kontroli, pastāv būtiska atšķirība starp, no vienas puses, faktiem un faktiskiem secinājumiem, kurus tiesa var atzīt par neprecīziem, ņemot vērā tās rīcībā esošos argumentus un pierādījumus, un, no otras puses, ekonomiska rakstura vērtējumiem.

Lai arī jāatzīst, ka Komisijai ir rīcības brīvība, piemērojot Regulas Nr. 4064/89 materiālās tiesību normas, tas nenozīmē, ka Kopienu tiesa nevar kontrolēt Komisijas veikto ekonomisko datu juridisko kvalifikāciju. Kopienu tiesai ir ne vien jāpārbauda izvirzīto pierādījumu faktiskā precizitāte, uzticamība un konsekvence, bet arī jākontrolē, vai šie pierādījumi veido visu atbilstošo datu kopumu, kas ir jāņem vērā, izvērtējot sarežģītu situāciju un to, vai tie pamato no tiem izdarītos secinājumus.

(sal. ar 60., 62., 63. un 253. punktu)

3. Turklāt Regulā Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli nav noteikta prezumpcija par paziņota koncentrācijas darījuma saderību vai nesaderību ar kopējo tirgu tā, ka nevar uzskatīt, ka Komisijai būtu jāakceptē tajā izskatāms koncentrācijas darījums, ja tai rodas šaubas. Katrā gadījumā Komisijai ir skaidri jāizlemj par minēto saderību un jāpieņem atbilstošs lēmums.

(sal. ar 61. punktu)

4. Ievērojot Komisijas rīcības brīvību ekonomikas jomā, lai piemērotu Regulas Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli materiālās tiesību normas, efektīva tiesas kontrole ir vēl jo vairāk vajadzīga, kad Komisija analizē tirgus attīstības prognozes situācijai, kas varētu rasties plānotās koncentrācijas rezultātā.

5. Šāda prognozes analīze koncentrāciju kontroles jomā ir jāveic ļoti rūpīgi, jo tiek pārbaudīti nevis pagātnes notikumi, par kuriem bieži ir pieejami daudzi pierādījumi, kas ļauj izprast to cēloņus, vai šībrīža notikumi, bet drīzāk tiek paredzēti notikumi, kas vairāk vai mazāk ticami varētu notikt nākotnē, ja netiktu pieņemts lēmums, ar kuru plānotā koncentrācija tiek aizliegta vai kurā tiek precizēti tās nosacījumi. Prognozes analīzē, kurā tiek izvērtēts tas, kā koncentrācijas darījums var grozīt faktorus, kas nosaka konkurences stāvokli attiecīgā tirgū, lai pārbaudītu, vai tā nopietni traucēs efektīvu konkurenci, ir jāparedz dažādas cēloņsakarības, lai noteiktu tās, kuru iespējamība ir vislielākā.

(sal. ar 64. punktu)

6. Konglomerāta veida koncentrācijas nerada koncentrācijas dalībnieku uzņēmējdarbības horizontālu pārklāšanos, ne arī vertikālas attiecības starp dalībniekiem tiešā nozīmē. Lai arī parasti šādas koncentrācijas nav konkurencei nelabvēlīgas, dažos gadījumos tām var būt šāda iedarbība. Komisijai jāaizliedz koncentrācija, ja konglomerāta veida koncentrācijas ietekmes prognozes analīzē tā var secināt, ka konglomerāta rezultātā visdrīzāk salīdzinoši tuvā nākotnē varētu tikt radīts vai nostiprināts dominējošs stāvoklis un darījuma dēļ tirgū var rasties nozīmīgi efektīvas konkurences traucējumi.

Šajā sakarā konglomerāta veida koncentrācijas darījumi rada atsevišķas specifiskas problēmas, it īpaši, tā kā, pirmkārt, šāda darījuma analīzē var būt vajadzīga prognozes analīze par laika posmu tālu nākotnē, un, otrkārt, koncentrācijas rezultātā radītā subjekta noteikta rīcība var lielā mērā noteikt koncentrācijas sekas. Tādējādi koncentrācijai sekojošās cēloņsakarības ir grūti saskatāmas, nenoteiktas un sarežģīti konstatējamas. Šādos apstākļos Komisijas lēmuma koncentrāciju atzīt par nesaderīgu ar kopējo tirgu pamatojumam sniegto pierādījumu kvalitāte ir sevišķi svarīga, jo šiem pierādījumiem ir jāapstiprina Komisijas vērtējums, saskaņā ar kuru, nepieņemot šādu lēmumu, ekonomiskās attīstības scenārijs, uz kuru šī iestāde balstās, būtu ticams.

(sal. ar 65. un 66. punktu)

7. Komisijai, izvērtējot konglomerāta veida koncentrācijas ietekmi, iespējamība, ka nākotnē tiks īstenota noteikta rīcība, ir jāizvērtē pilnīgi, proti, ņemot vērā gan pamudinājumus īstenot šādu rīcību, gan faktorus, kas šādus pamudinājumus mazina vai pat novērš, ieskaitot šādas rīcības iespējami nelikumīgo raksturu.

Tomēr būtu pretrunā Regulas Nr. 4064/89 preventīvajam mērķim pieprasīt no Komisijas visos koncentrāciju projektos pārbaudīt, cik lielā mērā pamudinājumu veikt konkurenci traucējošas darbības samazina vai pat novērš tas, ka attiecīgās darbības ir nelikumīgas, atklāšanas iespējamība, izmeklēšana, ko veic kompetentās iestādes gan Kopienas, gan valsts līmenī, un sodi, kas varētu sekot. No tā izriet, ka Komisijai principā jāņem vērā rīcības iespējami nelikumīgais un tādējādi sodāmais raksturs kā faktors, kas var samazināt vai pat novērst uzņēmuma vēlmi veikt šādu rīcību. Savukārt šāds vērtējums neparedz ne visaptverošu un detalizētu dažādu, iespējams, piemērojamu tiesību sistēmu tiesiskā regulējuma, ne arī šajās sistēmās izmantoto piespiedu mehānismu pārbaudi, jo analīze, lai noteiktu, vai pārkāpums ir iespējams, un pārliecināšanās, ka tas tiks sodīts dažādās tiesību sistēmās, būtu pārāk spekulatīva.

Tāpēc, ja Komisija, neveicot specifisku un detalizētu izpēti, var noteikt attiecīgās rīcības nelikumību, ņemot vērā EK līguma 82. pantu vai citas Kopienu tiesību normas, ko tā ir tiesīga piemērot, tās pienākums ir to konstatēt un ņemt vērā, novērtējot iespējamību, ka koncentrācijas rezultātā radītais subjekts šādi rīkosies.

Šajā sakarā, lai arī Komisijai ir tiesības pamatoties uz konspektīvu analīzi par attiecīgās rīcības likumību un par iespējamību, ka tā tiks sodīta, kas balstīta uz laikā, kad tā pieņem lēmumu par koncentrācijas kontroli, pieejamiem pierādījumiem, tai tomēr savā vērtējumā ir jānosaka rīcība, ko tā paredz, un vajadzības gadījumā jānovērtē un jāņem vērā iespējamā preventīvā ietekme, ko var radīt tas, ka tai saskaņā ar Kopienu tiesībām ir skaidri vai iespējami nelikumīgs raksturs.

(sal. ar 70.–75., 303., 304., 424., 425. un 468. punktu)

8. Regulas Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli 2. panta 2. un 3. punktā ir paredzēti divi kumulatīvi nosacījumi, kas attiecas, pirmkārt, uz dominējoša stāvokļa radīšanu vai nostiprināšanu, un, otrkārt, uz faktu, ka tā rezultātā kopējā tirgū tiktu būtiski traucēta konkurence. Tādējādi koncentrāciju var aizliegt vienīgi tad, ja ir izpildīti abi regulas 2. panta 3. punktā minētie kritēriji.

Dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana var būt tad, ja dominējošā stāvoklī esošais uzņēmums nostiprina šādu stāvokli tiktāl, ka sasniegtais dominējošā stāvokļa līmenis būtiski traucē konkurenci, proti, tirgū paliek tikai tādi uzņēmumi, kuru rīcība ir atkarīga no dominējošā uzņēmuma. No tā izriet, ka dominējošā stāvokļa nostiprināšana pati par sevi var būtiski traucēt konkurenci un tādā mērā, ka tā pati par sevi var būt ļaunprātīga šāda stāvokļa izmantošana.

Tā a fortiori dominējošā stāvokļa nostiprināšana vai radīšana Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta izpratnē atsevišķos gadījumos var būt pierādījums tam, ka ir būtiski traucēta efektīva konkurence. Šāds atzinums nenozīmē, ka Regulas Nr. 4064/89 2. panta otrais nosacījums juridiski sakrīt ar pirmo, bet gan tikai to, ka no tās pašas konkrētā tirgus faktu analīzes var izrietēt, ka ir izpildīti abi nosacījumi.

Faktori, ko Komisija var izmantot, lai noskaidrotu, vai uzņēmuma konkurentu rīcības brīvības ierobežojums ir tāds, lai konstatētu, ka šim uzņēmumam ir radīts vai nostiprināts dominējošs stāvoklis, bieži ir tādi paši kā tie, kas nepieciešami, lai novērtētu, vai šāda stāvokļa radīšanas vai nostiprināšanas rezultātā tiks būtiski traucēta konkurence kopējā tirgū. Faktori, kas būtiski ietekmē konkurentu brīvību neatkarīgi veidot savu komerciālo politiku, faktiski var arī būtiski traucēt efektīvu konkurenci.

No tā izriet, ka, ciktāl redzams no lēmuma, kurā atzīts, ka paziņotais koncentrācijas darījums nav saderīgs ar kopējo tirgu, apsvērumiem, ieskaitot tos, kuros analizēta dominējošā stāvokļa rašanās vai nostiprināšanās, ka šis darījums būtiski traucēs konkurenci, lēmumu nevar uzskatīt par nelikumīgu tikai tāpēc, ka Komisija nav skaidri un konkrēti saistījusi savu aprakstu ar Regulas Nr. 4064/89 2. panta otro nosacījumu, vai nu raugoties no EK līguma 253. panta prasības norādīt pamatojumu, vai vadoties no lietas būtības. Citāda pieeja Komisijai faktiski uzliktu pavisam formālu pienākumu atkārtot tos pašus apsvērumus vispirms analīzē par dominējošā stāvokļa radīšanu vai nostiprināšanu attiecīgajā tirgū un otrreiz saistībā ar analīzi par konkurences būtisku traucējumu kopējā tirgū.

(sal. ar 84. un 86.–89. punktu)

9. Dominējošs stāvoklis pastāv tad, kad attiecīgajam uzņēmumam ir tāda ekonomiska vara, kas to padara spējīgu traucēt efektīvu konkurenci attiecīgajā tirgū, dodot tam iespējas rīkoties ievērojamā mērā neatkarīgi no konkurentiem, klientiem un, galu galā – patērētājiem. Šajā sakarā, lai konstatētu dominējošu stāvokli, Komisijai nav jāpierāda, ka uzņēmuma konkurenti tiks izstumti no tirgus, pat ne ilgtermiņā.

(sal. ar 85., 114. un 243. punktu)

10. Lai arī tirgus daļu lielums dažādos tirgos var atšķirties, ļoti lielas daļas pašas par sevi ar atsevišķiem izņēmumiem pierāda dominējošu stāvokli. Tā tas var būt 50 % tirgus daļas gadījumā.

Tirgū, kam raksturīga maz, bet ļoti vērtīgu līgumu piešķiršana, tas, ka konkrēta sabiedrība ir ieguvusi pēdējos līgumus, ne vienmēr nozīmē tās konkurentu neveiksmi nākamajās publiskā iepirkuma procedūrās. Ja konkurentam ir konkurētspējīga prece un citi faktori spēcīgi nenosveras par labu pirmajai sabiedrībai, tas vienmēr var iegūt vērtīgu līgumu un ar vienu paņēmienu ievērojami palielināt savu tirgus daļu.

Tomēr šāds atzinums nenozīmē, ka tirgus daļai nav nekādas nozīmes, nosakot dažādu ražotāju ietekmi šāda veida tirgū, it īpaši, ja šīs daļas paliek salīdzinoši stabilas vai liecina, ka viens uzņēmums cenšas nostiprināt savu stāvokli. Pat publiska iepirkuma procedūras tirgū tas, ka ražotājs gadiem ilgi veiksmīgi uztur vai pat palielina savu tirgus daļu, liecina par ietekmi tirgū. Noteikti pienāks brīdis, kad atšķirību starp viena ražotāja tirgus daļu un tā konkurentu tirgus daļu nevarēs izskaidrot ar publiskā iepirkuma procedūru, kas rada tirgus pieprasījumu, ierobežoto skaitu.

(sal. ar 115., 149.–151., 540. un 571. punktu)

11. Ar neatkarīgu rīcību, kas liecina par dominējošu stāvokli, vispār nesader tas, ka uzņēmums, pakļaujoties konkurentu cenu samazinājuma spiedienam, ir spiests samazināt cenas.

Tomēr pat spraiga konkurence noteiktā tirgū neizslēdz iespēju, ka šajā tirgū ir dominējošs stāvoklis, jo šī stāvokļa galvenā pazīme ir attiecīgā uzņēmuma spēja darboties, savā tirgus stratēģijā neņemot vērā šo konkurenci un šādas rīcības dēļ neciešot kaitīgas sekas. Tāpēc tas, ka tirgū ir konkurence, tiešām ir viens no svarīgajiem faktoriem, lai noskaidrotu, vai pastāv dominējošs stāvoklis, bet tas pats par sevi šajā sakarā nav izšķirošs faktors.

Tādējādi tādu preču tirgū, ko pārdod publiska iepirkuma procedūrās, kas notiek periodiski un ir saistītas ar ļoti vērtīgiem pirkumiem un ko raksturo ilgas pārrunas, publiska iepirkuma procedūras dalībnieki vienā vai otrā veidā finansiālā ziņā piekāpjas, jo šāda piekāpšanās ir šo sarunu procesa neatņemama sastāvdaļa. Šajā sakarā tas vien, ka uzņēmums piedāvāja atlaides, lai iegūtu noteiktus līgumus, pats par sevi šajos apstākļos nenozīmē, ka tas bija dominējošā stāvoklī.

(sal. ar 116., 117., 184., 215. un 249. punktu)

12. Ar to vien, ka vienas vai vairāku trešo valstu kompetentās iestādes savās tiesvedībās izlemj jautājumu zināmā veidā, nepietiek, lai apšaubītu citādu Kopienas kompetentās iestādes lēmumu. Administratīvajā procedūrā Kopienas līmenī izvirzītie fakti un argumenti, kā arī piemērojamās tiesību normas nav obligāti tādi paši kā tie, kurus ņēmušas vērā attiecīgo trešo valstu iestādes, un tā rezultātā secinājumi var atšķirties. Ja kāds no lietas dalībniekiem uzskata, ka pamatojums, uz ko balstās trešo valstu iestāžu secinājumi, ir īpaši nozīmīgs un vienlīdz piemērojams Kopienu procedūrā, tas to vienmēr var izvirzīt kā argumentu pēc būtības, tomēr šādas argumentācijas pierādījumu spēks nevar būt izšķirošs.

(sal. ar 179. punktu)

13. Koncentrācijas, kas rastos no piegādātāja un klienta tiešām vertikālām attiecībām, konkurenci traucējošās sekas ir atkarīgas no koncentrācijas rezultātā radītā subjekta rīcības nākotnē, bez kā šim koncentrācijas aspektam nebūtu kaitīgu seku. Tādējādi Komisijai ir pienākums sniegt pārliecinošus pierādījumus par šādas rīcības iespējamību.

Dažos gadījumos šādi pierādījumi var būt ekonomisks pētījums, kurā konstatēta iespējamā tirgus situācijas attīstība un koncentrācijas rezultātā radītā subjekta motivācija rīkoties noteiktā veidā.

Tomēr, tā kā Kopienu tiesību svarīgākais princips ir brīva pierādījumu novērtēšana, šādu pierādījumu trūkums pats par sevi nav izšķirošs. It sevišķi situācijā, kad ir acīmredzams, ka uzņēmuma komerciālās intereses ievērojami nosveras par labu minētajai rīcībai, proti, izmantot izdevību izjaukt konkurenta uzņēmējdarbību, Komisija nepieļauj acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatot, ka pastāv reāla iespēja, ka koncentrācijas rezultātā radītais subjekts tā rīkosies. Tādā gadījumā konkrētās lietas ekonomisko un komerciālo faktu konstatējums vien var būt judikatūrā paredzētie pārliecinošie pierādījumi.

(sal. ar 295.–297. un 433. punktu)

14. Lai gan uzņēmumam dominējošā stāvoklī nevar liegt tiesības aizstāvēt savas komerciālās intereses, zināma rīcība ir nelikumīga, ja tās mērķis ir tieši nostiprināt dominējošo stāvokli un izmantot to ļaunprātīgi. Dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma atteikšanās pārdot konkurentiem būtisku sastāvdaļu vien ir šī stāvokļa ļaunprātīga izmantošana.

(sal. ar 306. punktu)

15. Komisijai, analizējot koncentrācijas darījuma sekas, saistībā ar tirgus attīstību nākotnē ir ar pārliecinošiem pierādījumiem un augstā ticamības pakāpē saistībā ar tirgus attīstību nākotnē jāpierāda ne tikai tas, ka tās paredzētā darbība notiks salīdzinoši tuvā nākotnē, bet arī tas, ka darbības rezultātā salīdzinoši tuvā nākotnē tiks radīts vai nostiprināts dominējošs stāvoklis. Nepietiek, ka Komisija izvirza virkni loģisku, bet hipotētisku attīstības iespēju, kuru realizācija, tā baidās, varētu kaitīgi ietekmēt konkurenci vairākos tirgos. Tās pienākums, gluži pretēji, ir konkrēti izanalizēt iespējamo attīstību visos tirgos, attiecībā uz kuriem tā vēlas pierādīt, ka paziņotā darījuma rezultātā tiktu radīts vai nostiprināts dominējošs stāvoklis, to pamatojot ar pārliecinošiem pierādījumiem.

(sal. ar 327., 429., 433. un 464. punktu)

16. Ja Pirmās instances tiesa ņem vērā lietas dalībnieka atbildes uz jautājumiem, kas uzdoti kā procesa organizatoriskie pasākumi saskaņā ar Pirmās instances tiesas Reglamenta 64. panta 3. daļu, un ja otram lietas dalībniekam ir bijusi iespēja vajadzības gadījumā izteikt savu viedokli par šiem jautājumiem tiesas sēdē, Reglamenta 48. pants nav pārkāpts.

(sal. ar 505. punktu)

17. No tā, ka, pretēji tam, kā tas ir tad, ja lēmums turpina agrāko lēmumu pieņemšanas praksi, Komisija, paplašinot ierasto praksi, nevar sniegt pamatojuma apkopojumu, bet tai lēmums ir skaidri jāpamato, nevar secināt, ka Komisijai papildus tam, ka tai savs lēmums ir jāpamato, atsaucoties uz lietas materiāliem, uz kuriem lēmums attiecas, būtu īpaši jānorāda iemesli, kāpēc tā ir nonākusi pie atšķirīga secinājuma nekā iepriekšējā lietā par līdzīgu vai identisku situāciju vai par tiem pašiem tirgus dalībniekiem.

(sal. ar 513. punktu)

18. Komisija nevar atkāpties no noteikumiem, ko tā sev noteikusi. Tāpēc, ciktāl paziņojums par tirgus definīciju ietver imperatīvus noteikumus metodei, kā Komisija nākotnē gatavojas definēt tirgus, un nepieļauj nekādu rīcības brīvību, Komisijai tiešām šī paziņojuma noteikumi ir jāņem vērā.

Tā kā Komisija paziņojumā izmanto formulējumu, kas tai sniedz iespēju no teorētiski nozīmīgiem pierādījumu vai pieejas veidiem izvēlēties tādu, kas konkrētās lietas apstākļos ir vispiemērotākais, jāatzīst, ka tā saglabā plašu rīcības brīvību.

Šajā sakarā Komisija, pieņemot paziņojumu par tirgus definīciju, nav uzņēmusies izmantot tikai kādu konkrētu un specifisku metodi, novērtējot pieprasījuma aizstājamību. Tā vietā tā ir noteikusi, ka izmantotajai pieejai ir jābūt atkarīgai no konkrētās lietas apstākļiem, un tā saglabā plašu rīcības brīvību, lai katru konkrēto lietu izskatītu pienācīgā veidā.

(sal. ar 516. un 519. punktu)

19. Runājot par Komisijas veikto koncentrācijas darījuma saderības ar kopējo tirgu pārbaudi, ciktāl paziņojuma par konkrētā tirgus definīciju Kopienu konkurences tiesībās 36. punktā ir noteikts, ka “funkcionālā savstarpējā aizstājamība vai īpašību līdzība pašas par sevi nespēj nodrošināt atbilstošus kritērijus, jo arī citi apsvērumi var tikpat labi noteikt pircēju reakciju uz relatīvās cenas izmaiņām”, no šī citāta a contrario izriet, ka atsevišķos gadījumos principā, izņemot, ja tādi noteikti apstākļi liecina par pretējo, preces, kas ir funkcionāli aizvietojamas un kurām ir līdzīgas īpašības, viena otru var aizstāt.

(sal. ar 524. punktu)

20. EK līguma 82. panta piemērošanā atzinums par to, ka sabiedrība atrodas dominējošā stāvoklī, pats par sevi nav pārmetums tai, bet tikai nozīmē, ka tai, neatkarīgi no dominējošā stāvokļa iemesliem, ir īpašs pienākums ar savu rīcību neiedragāt efektīvu un netraucētu konkurenci kopējā tirgū. Turklāt ļaunprātīgas izmantošanas jēdziens EK līguma 82. panta izpratnē ir objektīvs jēdziens, kas saistīts ar tādas dominējošā stāvoklī esošas sabiedrības uzvedību, kas var ietekmēt struktūru tirgū, kurā konkurence jau ir samazinājusies tieši attiecīgās sabiedrības dēļ, un kas ar metodēm, kas atšķiras no tām, kas raksturīgas normālai preču vai pakalpojumu konkurencei, kuras pamatā ir uzņēmēju darījumi, traucē tirgū vēl pastāvošās konkurences līmeņa uzturēšanu vai šīs konkurences pieaugumu.

Situācijā, kur faktiskā konkurence konkrētā tirgū ir tikai netieša un jau salīdzinoši vāja, tas, ka sabiedrība pārņem vienīgo konkurentu, kas šajā tirgū vēl veic pārdošanu, ir īpaši kaitīgi. Iepriekš minētie principi, kas izstrādāti saistībā ar aizliegumu ļaunprātīgi izmantot dominējošo stāvokli, pēc analoģijas ir piemērojami saistītajai tiesību jomai par koncentrācijas kontroli, uzskatot, ka, jo lielāks ir sabiedrības dominējošais stāvoklis, jo lielāka ir tās īpašā atbildība atturēties no jebkādas rīcības, kas varētu pasliktināt vai pat likvidēt konkurenci, kas joprojām pastāv tirgū.

No tā izriet, ka šādos apstākļos koncentrācijas dalībniekiem ir jāsniedz pierādījumi, kas apliecinātu, ka tirgū pirms koncentrācijas darījuma nebija efektīvas konkurences.

(sal. ar 549.–551. punktu)

21. Saskaņā ar Regulu Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli Komisija ir tiesīga pieņemt tikai tādus saistību priekšlikumus, kas paziņoto darījumu var padarīt saderīgu ar kopējo tirgu. Šajā sakarā uzņēmumu ierosinātie strukturālie saistību priekšlikumi atbilst šim nosacījumam tikai tad, ja Komisija var pārliecinoši secināt, ka tos būs iespējams ieviest un ka jaunās komerciālās struktūras, kas tiks izveidotas to rezultātā, būs pietiekami spējīgas darboties un stabilas, lai nodrošinātu, ka salīdzinoši tuvā nākotnē netiktu radīts vai nostiprināts dominējošs stāvoklis, ko ir paredzēts novērst ar šīm saistībām.

(sal. ar 555. un 612. punktu)

22. Tiesiskās drošības un pareizas tiesvedības nodrošināšanai, lai prasība būtu pieņemama, būtiskajiem faktiem un tiesību aktiem, ar kuriem tā ir pamatota, ir jābūt vismaz kopsavilkuma veidā, saskaņoti un saprotami norādītiem pašā prasības pieteikumā. Šajā sakarā, lai arī prasības pieteikumu specifiskos jautājumos kopumā var pamatot un papildināt ar atsaucēm uz tam pievienotu dokumentu izvilkumiem, vispārīga atsauce uz citiem dokumentiem, pat, ja tie ir pievienoti prasības pieteikumam, nevar labot būtisku juridisku argumentu trūkumu, kam jābūt ietvertiem prasības pieteikumā.

(sal. ar 592. punktu)

23. Procedūra pieejai lietas materiāliem konkurences lietās ir paredzēta, lai ļautu paziņojuma par iebildumiem adresātiem iepazīties ar pierādījumiem, kas atrodas Komisijas lietas materiālos, lai tie varētu noderīgi izteikt savu viedokli par tās, pamatojoties uz šiem pierādījumiem, izdarītajiem secinājumiem. Tiesības uz pieeju lietas materiāliem pamato nepieciešamība nodrošināt, lai attiecīgās sabiedrības varētu pienācīgi aizstāvēties pret iebildumiem, kas izvirzīti šajā paziņojumā.

Tomēr pieeju atsevišķiem dokumentiem var liegt, it īpaši dokumentiem vai to daļām, kuros ir ziņas par citu sabiedrību komercnoslēpumiem, Komisijas iekšējiem dokumentiem, informācijai, kas ļauj identificēt sūdzības iesniedzējus, kuri vēlas palikt anonīmi, un informācijai, kas izpausta Komisijai, lūdzot ievērot konfidencialitāti.

Lai arī sabiedrībām ir tiesības uz komercnoslēpumu aizsardzību, šīm tiesībām jābūt līdzsvarā ar tiesību uz aizstāvību nodrošināšanu. Tāpēc Komisijai var nākties pretējās intereses saskaņot, sagatavojot komercnoslēpumu vai citu sensitīvu informāciju saturošu dokumentu nekonfidenciālus variantus. Koncentrāciju lietās, kas tiek izskatītas saskaņā ar Regulu Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli, pieejai lietas materiāliem ir piemērojami tādi pat principi, lai arī šo principu piemērošanu noteiktos gadījumos var ietekmēt ātruma nodrošināšanas nepieciešamība, kas raksturīga šīs regulas vispārīgajai sistēmai. Saistībā ar tiesībām uz aizstāvību koncentrāciju kontroles lietās nav jāpiemēro aizsardzības standarts, kas būtu atšķirīgs vai plašāks nekā procesos par pārkāpumiem.

(sal. ar 629.–631. punktu)

24. Administratīvajā procedūrā konkurences jomā saistībā ar pieeju lietas materiāliem jānošķir apsūdzoši pierādījumi un dokumenti, kas ir attaisnojoši vai kuros ir attaisnojoši pierādījumi. Apsūdzoši pierādījumi ir būtiski tikai tad, ja Komisija uz tiem pamatojas, un tādā gadījumā to paziņošana ir ļoti svarīga, bet, ja uz šiem pierādījumiem Komisija nepamatojas, tad tas, ka tie nav paziņoti, neietekmē procesa tiesiskumu. Savukārt, ja izrādās, ka prasītājam administratīvās procedūras laikā nav bijusi nodrošināta pieeja dokumentam, kas ir attaisnojošs, t.i., pierādījumam, kas varētu būt noderīgs aizstāvībai un kas tādējādi būtu varējis mainīt administratīvās procedūras iznākumu, ja prasītājs to būtu varējis izmantot, apstrīdētā lēmuma argumentācija, ko ietekmē šāds dokuments, principā jāuzskata par nelikumīgu.

(sal. ar 649. punktu)

25. Pieteikums par konfidencialitātes nodrošināšanu var attaisnot atteikumu iepazīties ar dokumentiem, kas saņemti no trešām personām, kā, piemēram, sūdzības procedūrā konkurences jomā. Faktiski sabiedrība, kas tirgū ir dominējošā stāvoklī, varētu uzsākt atbildes pasākumus pret konkurentiem, piegādātājiem vai klientiem, kas sadarbojušies Komisijas izmeklēšanā, un šādos apstākļos trešās personas sabiedrības, kas Komisijai tās veiktas izmeklēšanas laikā sniedz dokumentus, uzskatot, ka to nodošanas dēļ pret tām varētu tikt vērstas represijas, tā var rīkoties, tikai zinot, ka to lūgums nodrošināt konfidencialitāti tiks ievērots.

(sal. ar 650. punktu)

26. Tiesības tikt uzklausītam konkurences lietās attiecas tikai uz iebildumiem, kurus Komisija plāno uzturēt.

Tādēļ, tā kā lēmuma par lietas ierosināšanu mērķis saskaņā ar Regulas Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli 6. panta 1. punkta c) apakšpunktu nav aplūkot lietas dalībnieku iebildumus, bet tikai izklāstīt Komisijas nopietnās bažas, kas tai liek uzsākt izmeklēšanas otro posmu, uzņēmums nevar apgalvot, ka tas, ka tam pirms paziņojuma par iebildumiem iesniegšanas nebija pieejami lietas materiāli, ir samazinājis tā iespējas aizstāvēties. Tas, ka uzņēmumam faktiski bija iespēja iesniegt rakstiskus un mutiskus apsvērumus par paziņojumu par iebildumiem šajā lietā pēc tam, kad Komisijas lietas materiāli tam bija pieejami, tam deva iespēju laikus izteikt savu viedokli par izvirzītajiem iebildumiem.

(sal. ar 692. un 693. punktu)

27. Lai gan Regulas Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli 18. panta 1. punkta tekstā ir teikts, ka lietas dalībniekiem jābūt iespējām iesniegt apsvērumus, sākot no procedūras uzsākšanas, tas tomēr nenozīmē, ka Komisijai šajā agrajā stadijā būtu jānodrošina pieeja lietas materiāliem. To, ka lietas dalībniekiem ir jābūt pieejamiem Komisijas administratīvās lietas materiāliem, lai tie varētu aizstāvēties pret iebildumiem, ko Komisija izteikusi paziņojumā par iebildumiem, nevar interpretēt kā pienākumu Komisijai nodrošināt tiem pieeju lietas materiāliem pa daļām visa procesa laikā, jo šāda prasība to nesamērīgi apgrūtinātu.

(sal. ar 694. punktu)

28. Lai Komisija varētu ievērot Regulā Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli noteikto grafiku, arī katrai procedūras stadijai starp termiņiem jābūt īsai. Tas neizbēgami nelabvēlīgi ietekmē nosacījumus, saskaņā ar kuriem jādarbojas visiem procesa dalībniekiem, bet likumdevējs ir uzskatījis, ka procedūras ieguvums kopumā ātruma ziņā attaisno šādas neērtības, it sevišķi ņemot vērā koncentrācijas dalībnieku komerciālo ieinteresētību pabeigt savu projektu, cik ātri vien iespējams. Šajā sakarā, novērtējot apgalvotos tiesību uz aizstāvību pārkāpumus Regulas Nr. 4064/89 procedūrā, ir jāņem vērā ātruma prasība, kas ir raksturīga šīs regulas vispārīgajai sistēmai.

Tāpat saskaņā ar Regulas Nr. 447/98 par paziņojumiem, termiņiem un uzklausīšanu, kas paredzēta Padomes Regulā (EEK) Nr. 4064/89, 21. pantu, kas it īpaši attiecas uz atbildei uz paziņojumu par iebildumiem šīs regulas 13. pantā noteikto termiņu, Komisijai jāņem vērā laiks, kas nepieciešams paziņojumu sagatavošanai, un lietas steidzamība. Tāpēc Komisijas pienākums ir, cik iespējams, saskaņot koncentrācijas dalībnieku tiesības uz aizstāvību ar iepriekš minēto nepieciešamību ātri pieņemt galīgo lēmumu.

Šajos apstākļos paziņotā darījuma dalībnieki uz to, ka tiem šajā procedūrā atvēlēts īss termiņš, var atsaukties tikai, ciktāl šis termiņš ir nesamērīgs ar visas procedūras ilgumu.

(sal. ar 701.–703. punktu)

29. Lai arī uzklausīšanas amatpersonas statuss pēc Lēmuma 2001/462 par uzklausīšanas amatpersonu darba uzdevumiem stāšanās spēkā mainījās it īpaši tāpēc, ka saskaņā ar tā 2. panta 2. punktu tā administratīvā ziņā turpmāk tika piesaistīta Komisijas loceklim, kas bija atbildīgs par konkurenci, nevis Konkurences ģenerāldirektorātam, no šī lēmuma skaidri izriet, ka uzklausīšanas amatpersonas jaunais amats tieši aizstāj tāda paša nosaukuma agrāko amatu saskaņā ar Lēmumu 94/810. Šādos apstākļos, trūkstot lēmumam par pilnvaru izbeigšanos saskaņā ar Lēmuma 2001/462 2. panta 1. punktu, iepriekšējā uzklausīšanas amatpersona pēc šī lēmuma stāšanās spēkā palika savā amatā.

Iepriekš minēto lēmumu interpretāciju pastiprina objektīva nepieciešamība saistībā ar uzklausīšanas amatpersonas amatu nodrošināt tās darbības turpinātību saskaņā ar labas pārvaldības principu. Lēmums 2001/462 noteikti stājās spēkā laikā, kad jau bija uzsāktas noteiktas procedūras. Ja Lēmuma 2001/462 spēkā stāšanās kopā ar to, ka nebija iecelta jauna uzklausīšanas amatpersona, nozīmētu, ka neviens nebija pilnvarots veikt šo funkciju, nebūtu iespējams turpināt šīs procedūras un tas attiecībā uz šīm procedūrām atņemtu jebkādu lietderīgu iedarbību Regulas Nr. 4064/89 un Lēmuma 2001/462 noteikumiem. Tāpēc uzklausīšanas amatpersonai, kas ieņēma amatu laikā, kad tika pieņemts Lēmums 2001/462, joprojām bija tiesības pildīt šo amatu līdz turpmākam paziņojumam vai vismaz, lai pabeigtu tādas procedūras, kurā tā jau bija iecelta.

(sal. ar 719. un 720. punktu)

30. Pamattiesības ir Kopienu tiesību vispārīgo principu neatņemama sastāvdaļa, un to ievērošanu nodrošina Kopienu tiesa. Šajā sakarā Tiesa un Pirmās instances tiesa iedvesmojas no dalībvalstīm kopīgajām konstitucionālajām tradīcijām un no norādēm, kas ietvertas starptautiskajos cilvēktiesību aizsardzības instrumentos, kurus dalībvalstis ir izstrādājušas vai tiem pievienojušās. Šajā sakarā īpaši svarīga ir Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību konvencija. Turklāt saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 6. panta 2. punktu: “Savienība kā Kopienu tiesību vispārīgu principu ievēro pamattiesības, ko nodrošina Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencija un kas izriet no dalībvalstu kopīgajām konstitucionālajām tradīcijām”.

(sal. ar 725. punktu)

PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

(otrā palāta paplašinātā sastāvā)

2005. gada 14. decembrī ( )

Prasība atcelt tiesību aktu – Konkurence – Komisijas lēmums, ar ko koncentrācija ir atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu – Regula (EEK) Nr. 4064/89 – Aeronautikas tirgi – General Electric īstenotā Honeywell pārņemšana – Vertikāla integrācija – Apvienota pārdošana – Izstumšanas sekas – Horizontāla pārklāšanās – Tiesības uz aizstāvību

Lieta T‑210/01

General Electric Company, dibināts Fērfīldā [Fairfield], Konektikutā (Amerikas Savienotās Valstis), ko pārstāv N. Grīns [N. Green], QC, Č. Būsa [C. Booth], QC, Dž. Saimora [J. Simor], K. Beikons [K. Bacon], barristers, S. Beksters [S. Baxter], solicitor, L. Fogels [L. Vogel] un Ž. Fogels [J. Vogel], avocats, kā arī sākotnēji – M. van Kerckove [M. Van Kerckhove], avocat, pēc tam – Dž. O’Līrija [J. O’Leary], solicitor, kas norādīja adresi Luksemburgā,

prasītājs

pret

Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv R. Liāls [R. Lyal], P. Helstrems [P. Hellström] un F. Siredī Garnjē [F. Siredey‑Garnier], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā,

atbildētāja,

ko atbalsta

Rolls‑Royce plc, dibināta Londonā (Apvienotā Karaliste), ko pārstāv A. Renšovs [A. Renshaw], solicitor,

un

Rockwell Collins, Inc., dibināta Sīdarrepidsā [Cedar Rapids], Aijovā (Amerikas Savienotās Valstis), ko pārstāv T. Soueims [T. Soames], Dž. Deivīzs [J. Davies] un A. Raiens [A. Ryan], solicitors, un P. D. Kamesaska [P. D. Camesasca], avocat,

personas, kas iestājušās lietā,

par lūgumu atcelt Komisijas 2001. gada 3. jūlija Lēmumu 2004/134/EK, kurā atzīts, ka koncentrācija ir nesaderīga ar kopējo tirgu un EEZ līgumu (lieta COMP/M.2220 – General Electric/Honeywell) (OV 2004, L 48, 1. lpp.).

EIROPAS KOPIENU PIRMĀS INSTANCES TIESA

(otrā palāta paplašinātā sastāvā)

šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Pirungs [J. Pirrung], tiesneši V. Tīli [V. Tiili], A. V. H. Meijs [A. W. H. Meij], M. Vilars [M. Vilaras] un N. Dž. Forvuds [N. J. Forwood],

sekretārs J. Plingerss [J. Plingers], administrators,

ņemot vērā rakstveida procesu un tiesas sēdi 2004. gada 27. maijā,

pasludina šo spriedumu.

Spriedums

Atbilstošās tiesību normas

1 2. panta 2. un 3. punktā Padomes 1989. gada 21. decembra Regulā Nr. 4064/89 (EEK) par uzņēmumu koncentrācijas kontroli (OV L 395, 1. lpp., labojumi OV 1990, L 257, 13. lpp.), kurā grozījumi pēdējoreiz izdarīti ar Padomes 1997. gada 30. jūnija Regulu (EK) Nr. 1310/97 (OV L 180, 1. lpp.) (turpmāk tekstā labojumu un grozījumu redakcijā – “Regula Nr. 4064/89”), ir paredzēts:

“2. Koncentrācija, kas nerada vai nenostiprina dominējošo stāvokli, kura rezultātā kopējā tirgū vai ievērojamā tā daļā tiktu būtiski traucēta efektīva konkurence, ir atzīstama par saderīgu ar kopējo tirgu.

3. Koncentrācija, kas rada vai nostiprina dominējošo stāvokli, kura rezultātā kopējā tirgū vai ievērojamā tā daļā tiktu būtiski traucēta efektīva konkurence, ir atzīstama par nesaderīgu ar kopējo tirgu.”

Prāvas priekšvēsture

2 General Electric Company (turpmāk tekstā – “GE” jeb “prasītājs”) ir daudzpusīgs rūpniecisks uzņēmums, kas darbojas šādās jomās: lidmašīnu dzinēji, mājsaimniecības ierīces, informācijas pakalpojumi, enerģijas sistēmas, apgaismošana, rūpnieciskās iekārtas, medicīnas iekārtas, plastmasa, TV apraide, finanšu un transporta pakalpojumi.

3 Honeywell International Inc. ir uzņēmums, kas darbojas aeronautikas preču un pakalpojumu, auto moto preču, elektronisko iekārtu, ķimikāliju, augstas izturības polimēru, transporta un enerģijas sistēmu, kā arī privāto un rūpniecisko nekustamo īpašumu uzraudzības tirgos.

4 2000. gada 22. oktobrī GE un Honeywell noslēdza vienošanos, paredzot, ka GE iegūst visu Honeywell kapitālu (turpmāk tekstā – “koncentrācija”), Honeywell kļūstot par pilnībā GE īpašumā esošu meitas sabiedrību.

5 2001. gada 5. februārī Komisija saņēma oficiālu paziņojumu par koncentrāciju saskaņā ar Regulas Nr. 4064/89 4. pantu.

6 2001. gada 1. martā, uzskatot, ka koncentrāciju reglamentē Regula Nr. 4064/89, Komisija nolēma uzsākt minētās regulas 6. panta 1. punkta c) apakšpunktā un Eiropas Ekonomikas zonas līguma (EEZ līguma) 57. pantā paredzēto pārbaudes procedūru (turpmāk tekstā – “lēmums par lietas ierosināšanu”).

7 2001. gada 15. martā GE un Honeywell kopīgi iesniedza Komisijai savus apsvērumus saistībā ar lēmumu par lietas ierosināšanu.

8 2001. gada 8. maijā Komisija GE nosūtīja paziņojumu par iebildumiem (turpmāk tekstā – “PI”), uz kuru tas atbildēja 2001. gada 24. maijā.

9 2001. gada 29. un 30. maijā GE un Honeywell piedalījās sēdē Komisijā.

10 Lai Komisija atzītu koncentrāciju par pieņemamu, 2001. gada 14. un 28. jūnijā GE un Honeywell kopīgi piedāvāja divus secīgus saistību priekšlikumus.

11 2001. gada 3. jūlijā Komisija pieņēma Lēmumu 2004/134/EK (lieta COMP/M.2220 – General Electric/Honeywell) (OV 2004, L 48, 1. lpp.), atzīstot koncentrāciju par nesaderīgu ar kopējo tirgu un EEZ līgumu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).

Apstrīdētais lēmums

12 Apstrīdētā lēmuma rezolutīvā daļa ir formulēta šādi:

“1. pants

Koncentrācija, ar ko General Electric Company iegūst savā kontrolē uzņēmumu Honeywell International Inc., nav saderīga ar kopējo tirgu un EEZ līgumu.

2. pants

Apstrīdētais lēmums ir adresēts

[GE]

[..]”

13 Apstrīdētā lēmuma pamatojumu var apkopot šādi.

14 Pēc Komisijas domām, GE jau pirms koncentrācijas bija dominējošs stāvoklis lielu komerclidmašīnu dzinēju (turpmāk tekstā – “lielu komerclidmašīnu dzinēji”) un lielu iekšzemes lidmašīnu dzinēju (turpmāk tekstā – “lielu iekšzemes lidmašīnu dzinēji”) pasaules tirgū (apstrīdētā lēmuma 45.–83. un 84.–87. apsvērums, un 107.–229. apsvērums). Tā stabilais stāvoklis tirgū kopā ar tādām komerciālajām iespējām kā finansiāla vara un vertikāla integrācija, izmantojot lidmašīnu līzingu, bija viens no apstākļiem, kas ļāva secināt, ka GE šajos tirgos bija dominējošā stāvoklī. Izmeklēšana tāpat parādīja, ka Honeywell jau bija galvenais aviācijas un neaviācijas preču (241.–275. apsvērums), kā arī korporatīvo lidmašīnu dzinēju (88. un 89. apsvērums) un dzinēju, īpaši lielu komerclidmašīnu dzinēju, startēšanas iekārtu, kas ir svarīgākā detaļa dzinēju ražošanā, piegādātājs (331.–340. apsvērums).

15 Abu sabiedrību uzņēmējdarbības apvienošana novestu pie dominējoša stāvokļa izveidošanās vai nostiprināšanās vairākos tirgos. Komisija it īpaši uzskatīja, ka GE dominējošais stāvoklis lielu komerclidmašīnu dzinēju pasaules tirgū nostiprinātos sakarā ar koncentrācijas “vertikālo” iedarbību, integrējot GE, dzinēju ražotāja, uzņēmējdarbību Honeywell, starteru ražotāja, uzņēmējdarbībā (419.–427. apsvērums). Tā arī secināja, ka dažādos pasaules aviācijas un neaviācijas preču tirgos, kuros Honeywell jau bija spēcīgas pozīcijas pirms koncentrācijas, tiktu radīts dominējošs stāvoklis divu veidu konglomerāta iedarbības rezultātā. Pēc Komisijas domām, šī ietekme, pirmkārt, rodas no procesa, kas pazīstams kā “daļu novirzīšana” un kas ietver GE Capital, pie prasītāja grupas piederošas sabiedrības, finansiālās varas paplašināšanu uz šiem tirgiem un komerciālās priekšrocības no lidmašīnu pirkšanas un līzinga biznesa, ko galvenokārt veic GE Capital Aviation Services (GECAS) (vēl viena sabiedrība prasītāja grupā) (342.–348. un 405.–411. apsvērums). Otrkārt, Komisija paredzēja sekas, ko nākotnē radīs koncentrācijas rezultātā radītā subjekta izmantotās apvienotās pārdošanas metodes – tīrā, tehniskā un jauktā –, ietverot gan, no vienas puses, bijušā GE lidmašīnu dzinējus, gan, no otras puses, bijušā Honeywell aviācijas un neaviācijas preces (349.–404. apsvērums). Komisija nolēma, ka nākotnē apvienotās pārdošanas metode arī nostiprinātu GE agrāko dominējošo stāvokli lielu komerclidmašīnu dzinēju tirgū.

16 Vēl Komisija secināja, ka tiktu nostiprināts GE dominējošais stāvoklis lielu iekšzemes lidmašīnu dzinēju pasaules tirgū, kas tam bija pirms koncentrācijas, un koncentrācijas rezultātā radītajam subjektam īpaši “horizontālās pārklāšanās” dēļ izveidotos dominējošs stāvoklis lielu komerclidmašīnu dzinēju pasaules tirgū, ņemot vērā gan GE, gan Honeywell klātbūtni šajos tirgos pirms koncentrācijas (apstrīdētā lēmuma 428.–431. un 435.–437. apsvērums). Tā arī secināja, ka īpaši abu koncentrācijas dalībnieku horizontālās pārklāšanās dēļ izveidotos dominējošs stāvoklis kuģu mazu gāzes turbīnu pasaules tirgū (468.–477. apsvērums).

17 Tādējādi, uzskatot koncentrācijas dalībnieku piedāvātās saistības par nepietiekamām, lai atrisinātu darījuma izraisītās konkurences problēmas (apstrīdētā lēmuma 500.–533. un 546.–563. apsvērums), Komisija lēmuma 567. apsvērumā secināja, ka koncentrācija varētu radīt vai nostiprināt vairākus dominējošus stāvokļus, kā rezultātā tiktu būtiski traucēta efektīva konkurence kopējā tirgū, un ka tāpēc koncentrācija saskaņā ar Regulas Nr. 4064/89 8. panta 3. punktu bija jāatzīst par nesaderīgu ar kopējo tirgu.

Process

18 Ar prasības pieteikumu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegts 2001. gada 12. septembrī, prasītājs cēla šo prasību. Tajā pašā dienā arī Honeywell cēla prasību atcelt apstrīdēto lēmumu (lieta T‑209/01).

19 Ar dokumentiem, kas Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegti, attiecīgi, 2002. gada 11., 15. un 16. janvārī, Rolls‑Royce Plc, Rockwell Collins Inc. (turpmāk tekstā – “Rockwell”) un Thales SA lūdza iespēju iestāties šajā tiesvedībā Komisijas atbalstam.

20 Prasītājs lūdza ievērot noteiktas prasītāja un Komisijas rakstos ietvertas informācijas konfidencialitāti attiecībā uz personām, kas iestājušās lietā.

21 Ar 2002. gada 26. jūnija rīkojumu Pirmās instances tiesas pirmās palātas priekšsēdētājs atļāva Rolls‑Royce un Rockwell iestāties lietā. Ar šo pašu rīkojumu, ņemot vērā personu, kas iestājušās lietā, apsvērumus, viņš apmierināja prasītāja lūgumu ievērot konfidencialitāti. Saskaņā ar Pirmās instances tiesas Reglamenta 116. panta 6. punktu Thales tika atļauts iestāties lietā mutvārdu procesa laikā, pamatojoties uz tiesas sēdes ziņojumu.

22 Ar Pirmās instances tiesas 2004. gada 13. septembra lēmumu (OV L 251, 12. lpp.) tika grozīts Pirmās instances tiesas palātu sastāvs, iekļaujot tiesnesi referentu otrajā palātā, kurai tad tika nodota šī lieta.

23 Piemērojot Reglamenta 14. pantu un pēc otrās palātas ierosinājuma, Pirmās instances tiesa, uzklausot lietas dalībniekus saskaņā ar minētā Reglamenta 51. pantu, nolēma nodot lietu izskatīšanai palātai paplašinātā sastāvā.

24 Ar vēstuli, kas Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegta 2004. gada 2. februārī, Thales atsauca savu iestāšanos lietā. Ar 2004. gada 23. marta rīkojumu pēc pārējo lietas dalībnieku uzklausīšanas Pirmās instances tiesas otrās paplašinātās palātas priekšsēdētājs šo atteikšanos pieņēma zināšanai.

25 2004. gada 17. marta vēstulē prasītājs lūdza šo lietu apvienot ar lietu T‑209/01. Otrās paplašinātās palātas priekšsēdētājs saskaņā ar Reglamenta 50. pantu jautājumu par iespējamo lietu apvienošanu nodeva izlemšanai palātai paplašinātā sastāvā.

26 Pēc tiesneša referenta ziņojuma Pirmās instances tiesa nolēma sākt mutvārdu procesu un Reglamenta 64. pantā paredzēto procesa organizatorisko pasākumu ietvaros uzdeva jautājumus lietas dalībniekiem. Tā tāpat lūdza Komisijai līdz tiesas sēdei iesniegt noteiktus dokumentus. Lietas dalībnieki izpildīja šos lūgumus.

27 Tika uzklausīti lietas dalībnieku mutvārdu paskaidrojumi un viņu atbildes uz jautājumiem, ko Pirmās instances tiesa uzdeva 2004. gada 27. maija tiesas sēdē. Pēc šīs sēdes mutvārdu process tika pabeigts.

28 2004. gada 8. jūnija vēstulē prasītājs Pirmās instances tiesas kancelejā iesniedza lūgumu atkārtoti sākt mutvārdu procesu un papildu apsvērumus par atsevišķiem šīs lietas aspektiem, kuriem bija pievienoti vairāki dokumenti. Ar 2004. gada 8. jūlija rīkojumu Pirmās instances tiesa saskaņā ar Reglamenta 62. pantu nolēma atkārtoti sākt mutvārdu procesu.

29 Pēc lietas dalībnieku uzklausīšanas Pirmās instances tiesa saskaņā ar Reglamenta 64. pantu veica procesa organizatoriskos pasākumus, pievienojot lietas materiāliem prasītāja 2004. gada 8. jūnijā iesniegtos dokumentus un apsvērumus. Komisijas un personu, kas iestājušās lietā, apsvērumi par minēto materiālu nozīmi arī tika pievienoti lietas materiāliem.

30 Pēc Pirmās instances tiesas lūguma lietas dalībnieki iesniedza apsvērumus un papildu dokumentus par jautājumiem, ko prasītājs izvirzījis savos sākotnēji iesniegtajos apsvērumos. Arī šie pierādījumi tika pievienoti lietas materiāliem.

31 2004. gada 23. novembrī mutvārdu process tika atkārtoti pabeigts.

Lietas dalībnieku prasījumi

32 Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

– atcelt apstrīdēto lēmumu;

– piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

33 Komisijas, ko atbalsta Rolls‑Royce un Rockwell, prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

– prasību noraidīt;

– piespriest prasītājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Juridiskais pamatojums

34 Savā prasībā prasītājs izvirza virkni jautājumu, kas saistīti ar prasības apmēru, Pirmās instances tiesas kontroles iespējām un vispārējiem kritērijiem, ko Komisija bija piemērojusi apstrīdētajā lēmumā. Šie jautājumi tiks aplūkoti ievadā.

35 Prasītājs apstrīd Komisijas apstrīdētajā lēmumā izdarīto secinājumu, kas ir pamatā citiem tās konkurences analīzes aspektiem, proti, ka pirms koncentrācijas prasītājs lielu komerclidmašīnu dzinēju tirgū bija dominējošā stāvoklī. Šis jautājums tiks analizēts vispirms.

36 Prasītājs arī apstrīd Komisijas secinājumus par vertikālu pārklāšanos, konglomerāta iedarbību un horizontālu pārklāšanos, ko radītu koncentrācija. Šie jautājumi tiks analizēti pēc kārtas kā otrais, trešais un ceturtais jautājums.

37 Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauti procesuāli pārkāpumi. Šis aspekts tiks analizēts beigās.

A – Ievada jautājumi

1. Par lūgumu apvienot lietas

38 Jāatzīst, ka dažādu prasītāju ierosinātu lietu apvienošana nevar grozīt katru atsevišķi iesniegto prasību apmēru; pretējā gadījumā tiktu apdraudēta šo atsevišķi iesniegto prasību neatkarība un autonomija (Tiesas 2001. gada 21. jūnija spriedums apvienotajās lietās no C‑280/99 P līdz C‑282/99 P Moccia Irme u.c./Komisija, Recueil, I‑4717. lpp., 61.–68. punkts, īpaši 66. punkts).

39 Pirmās instances tiesa uzskata, ka šī lieta nav jāapvieno ar lietu T‑209/01, īpaši ņemot vērā abu prasību apmēru atšķirības. Tādējādi jānoraida prasītāja 2004. gada 17. marta vēstulē izteiktais lūgums apvienot lietas.

2. Par attiecībām starp dažādiem pīlāriem, uz ko balstās Komisijas secinājumi par koncentrācijas nesaderību ar kopējo tirgu

a) Lietas dalībnieku argumenti

40 Prasītājs atzīmē, ka Komisija iebildumu rakstā ir norādījusi, ka apstrīdētā lēmuma pamatojuma elementi viens otru papildina un tādējādi būtu samāksloti tos analizēt izolēti. Tādējādi šajā lietā neesot iespējams analoģiski piemērot tādu pieeju kā Pirmās instances tiesas 2002. gada 22. oktobra spriedumā lietā T‑310/01 Schneider Electric/Komisija (Recueil, II‑4071. lpp.), saskaņā ar kuru kļūdas Komisijas analīzē, pētot noteiktus tirgus, nav pietiekams pamats lēmuma atcelšanai, ja tas ir balstīts arī uz citu tirgu analīzi, kas ir pamatota. Tiesas sēdē prasītājs šajā sakarā norādīja, ka Pirmās instances tiesa nevar aizstāt Komisijas koncentrācijas novērtējumu ar savu novērtējumu. Tāpēc, ja tiktu konstatēts, ka daļa no apstrīdētā lēmuma pamatojuma nav likumīga, bet cita ir, Kopienu tiesai būtu jāizvērtē, vai argumentācijas pamatotie elementi ir pietiekami, lai Komisija varētu secināt, ka paziņotais darījums nav saderīgs ar kopējo tirgu.

41 Komisija atgādina, ka apstrīdētais lēmums ir pamatots uz viens otru papildinošiem faktiskiem un juridiskiem pierādījumiem, kas ietver horizontālo iedarbību, vertikālo iedarbību un konglomerāta iedarbību. Tomēr Komisija uzsver, ka ikviens no šiem elementiem patstāvīgi pamato koncentrācijas aizliegumu.

b) Pirmās instances tiesas vērtējums

42 Vispirms jāatzīmē, ka, ciktāl atsevišķs lēmumā norādītais pamatojums pats par sevi to pietiekami pamato, kļūdas citā lēmuma pamatojuma daļā nekādā ziņā neietekmē tā rezolutīvo daļu (šajā sakarā skat. pēc analoģijas Tiesas 2001. gada 12. jūlija spriedumu apvienotajās lietās C‑302/99 P un C‑308/99 P Komisija un Francija/TFI, Recueil, I‑5603. lpp., 26.–29. punkts).

43 Turklāt, ja Komisijas lēmuma rezolutīvā daļa balstās uz vairākiem pamatojuma pīlāriem un ar katru no tiem pietiek, lai pamatotu lēmuma rezolutīvo daļu, šis akts principā jāatceļ tikai tad, ja visi šie pīlāri ir prettiesiski. Tādā gadījumā ar kļūdu vai citu nelikumību, kas ietekmē tikai vienu no pamatojuma pīlāriem, nepietiek, lai pamatotu apskatāmā lēmuma atcelšanu, ja šai kļūdai nevarēja būt izšķiroša ietekme uz iestādes, šī lēmuma autores, pieņemto rezolutīvo daļu (skat. pēc analoģijas Pirmās instances tiesas 2002. gada 14. maija spriedumu lietā T‑126/99 Graphischer Maschinenbau/Komisija, Recueil, II‑2427. lpp., 49.–51. punkts, un minēto judikatūru).

44 Šo noteikumu piemēro lēmumiem koncentrāciju kontroles jomā (šajā sakarā skat. iepriekš 40. punktā minēto spriedumu lietā Schneider Electric/ Komisija, 404.–420. punkts).

45 Šajā sakarā jāatgādina, ka Komisijai jāaizliedz koncentrācija, ja tā atbilst Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta kritērijiem. No šīs regulas 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta izriet, ka Komisijai, novērtējot koncentrācijas darījumu, it īpaši jāņem vērā nepieciešamība saglabāt un attīstīt efektīvu konkurenci kopējā tirgū, cita starpā ievērojot arī visu iesaistīto tirgu struktūru. Tāpēc Komisijas vērtējums tam, vai darījums rada vai nostiprina vienu vai vairākus dominējošus stāvokļus, kā rezultātā tiks ievērojami traucēta efektīva konkurence, jāveic, ņemot vērā situāciju visos tirgos, kurus ietekmē paziņotais koncentrācijas darījums. Tāpēc, ja tā konstatē, ka kritērijiem atbilst tikai viens no iesaistītajiem tirgiem, koncentrācija jāatzīst par nesaderīgu ar kopējo tirgu.

46 Šajā gadījumā apstrīdētā lēmuma 567. apsvērumā Komisija norādīja, ka “visu šo iemeslu dēļ jāsecina, ka paredzētā koncentrācija novestu pie dominējoša stāvokļa rašanās vai nostiprināšanās [lielu komerclidmašīnu dzinēju], [lielu iekšzemes lidmašīnu dzinēju], [korporatīvo lidmašīnu dzinēju], aviācijas un neaviācijas preču, kā arī kuģu mazu gāzes turbīnu tirgos, kā rezultātā tiktu būtiski traucēta brīva konkurence kopējā tirgū”.

47 Jāatzīst, ka apstrīdētajā lēmumā nav noteikta katrā no Komisijas pārbaudītajos un iepriekšējos punktos izklāstītajos secinājumos uzskaitītajos tirgos konstatēto konkurences problēmu hierarhija. Gluži pretēji, it īpaši ņemot vērā Regulas Nr. 4064/89 2. panta tekstu, šo secinājumu var saprast vienīgi tā, ka visos uzskaitītajos tirgos paziņotais darījums būtu novedis pie dominējoša stāvokļa rašanās vai arī nostiprināšanās šajā tirgū un rezultātā kopējā tirgū tiktu būtiski traucēta efektīva konkurence.

48 Ņemot vērā iepriekš minēto, jāatzīst, ka apstrīdēto lēmumu var atcelt tikai tad, ja tiek secināts ne tikai tas, ka atsevišķs tā pamatojums nav likumīgs, bet arī, ka pamatojums, kas tāds nav, nepietiekami attaisno paziņotā darījuma atzīšanu par nesaderīgu ar kopējo tirgu. Tomēr šis secinājums nenovērš nepieciešamību pārbaudīt to, vai atsevišķi apstrīdētajā lēmumā minētie konkurences aspekti viens otru papildina tā, ka būtu samāksloti tos analizēt izolēti, kā Komisija apgalvo iebildumu rakstā.

3. Par ierosinātajām saistībām

49 Pirmkārt, runājot par otro, 2001. gada 28. jūnijā iesniegto, saistību priekšlikumu spēkā esamību, ir skaidrs, ka koncentrācijas dalībnieki 2001. gada 14. jūnijā pirmo reizi iesniedza saistību priekšlikumus (skat. apstrīdētā lēmuma 485.–533. apsvērumu). Prasītājs neapstrīd Komisijas apgalvojumu, ka 2001. gada 14. jūnijs bija pēdējā diena saistību priekšlikumu iesniegšanai saskaņā ar Komisijas 1998. gada 1. marta Regulas (EK) Nr. 447/98 par paziņojumiem, termiņiem un uzklausīšanu, kas paredzēta Padomes Regulā (EEK) Nr. 4064/89 (OV L 61, 1. lpp.), 18. panta 2. punktu. Tomēr 2001. gada 28. jūnijā koncentrācijas dalībnieki iesniedza otro saistību priekšlikumu (skat. apstrīdētā lēmuma 534.–566. apsvērumu), norādot, ka šie saistību priekšlikumi aizstāja 2001. gada 14. jūnijā piedāvātos.

50 Jāatzīst, ka vienīgās atšķirības starp abiem saistību priekšlikumiem skar saistības rīcībai attiecībā uz GECAS un strukturālas saistības attiecībā uz paredzēto atsevišķu Honeywell darbību pārtraukšanu dažādos aviācijas un neaviācijas preču tirgos. Šo atšķirību iespējamā ietekme tiks apsvērta turpinājumā, pēc būtības pārbaudot konglomerāta iedarbību.

51 Prasības pieteikumā apstrīdot Komisijas atteikumu ņemt vērā saistības, kas attiecas uz rīcību, prasītājs arī tiesas sēdē apgalvoja, ka ar šādu atteikumu Komisija ir padarījusi nelikumīgu visu administratīvo procedūru un liegusi koncentrācijas dalībniekiem iespēju ierosināt saistības, kas varētu atrisināt konkurences problēmas, ko rada Komisijas konstatētā horizontālā pārklāšanās. Ņemot vērā šāda apgalvojuma visaptverošo raksturu, tas jāizvērtē šajā ievada sadaļā.

52 Šajā lietā 2001. gada 8. maija PI Komisija skaidri izteica iebildumus par visām koncentrācijas konkurencei nelabvēlīgajām sekām, īpaši tām, kas saistītas ar no tās izrietošo vertikālo un horizontālo iedarbību, ko tā vēlāk iekļāva apstrīdētajā lēmumā (skat. it īpaši minētā PI 118.–122., 124.–126., 459.–468., 469.–471., 473., 474., 578.–586. un 612.–633. punktu). Atbildot uz Komisijas PI izteiktajiem iebildumiem, prasītājs 2001. gada 14. jūnijā cita starpā ierosināja strukturālas saistības, ko Komisija izskatīja, bet noraidīja, uzskatot, ka tās nebija iespējams īstenot praktiski. Prasītājs Pirmās instances tiesai nav iesniedzis ne pierādījumus, ne argumentus, kas konkrēti izskaidrotu, kāpēc šo saistību noraidīšana būtu nelikumīga vai nepamatota (skat. turpmāk it sevišķi 487., 555. un turpmākos punktus, 564. punkta beigas un 610. punktu). Komisija nav atbildīga par attiecīgo saistību priekšlikumu tehniskām vai komerciālām nepilnībām (no kā tā secināja, ka ar tiem nepietiek, lai apstiprinātu izskatāmo koncentrāciju); un it īpaši šādas nepilnības nevar liecināt par tās nevēlēšanos pieņemt citus, rīcības saistību priekšlikumus. Paziņotā darījuma dalībniekiem principā līdz 2001. gada 14. jūnijam pašiem bija jāiesniedz visādā ziņā pilnīgi un efektīvi saistību priekšlikumi.

53 Apsvērumos atkārtotajā mutvārdu procesā prasītājs precizēja savu atbildi uz tiesas sēdē uzdoto jautājumu, atzīstot, ka Komisija faktiski to 2001. gada 22. jūnijā bija informējusi par iemesliem, kāpēc tika noraidīti 2001. gada 14. jūnijā iesniegtie saistību priekšlikumi. Turpinājumā tas apgalvoja, ka Komisija bija likusi saprast, ka, lai darījums tiktu atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu, pietiktu ar saistību pastiprināšanu attiecībā uz GECAS rīcību nākotnē. Lai pamatotu savu apgalvojumu, prasītājs šajā vēlajā procesa stadijā iesniedza divas 2001. gada 14. un 18. jūnija preses relīzes un 2002. gada 11. februāra rakstu, kurā ietverta intervija ar Komisijas locekli, kas tolaik bija atbildīgs par konkurenci. Prasītājs būtībā apgalvo, ka Komisija tam bija devusi garantijas, kas tam radīja tiesisku paļāvību.

54 Vispirms jāatzīst, ka prasītājs lūdza atkārtoti sākt tiesas procesu attiecībā uz saistībām tikai tāpēc, lai varētu labot iepriekšējā punktā minēto faktisko kļūdu. Tāpēc, ciktāl tas tagad min savus kontaktus ar Komisiju, šie apsvērumi ir novēloti un tādējādi – nepieņemami. Turklāt argumentācija par tiesisko paļāvību ir jauns pamats un ir jānoraida saskaņā ar Reglamenta 48. panta 2. punktu.

55 Katrā ziņā tiesības pamatoties uz tiesiskās paļāvības aizsardzības principu ir visām personām situācijā, kad ir skaidrs, ka Kopienu iestādes šīm personām ir radījušas pamatotas cerības (skat. Tiesas 1987. gada 11. marta spriedumu lietā 265/85 Van den Bergh en Jurgens/ Komisija, Recueil, 1155. lpp., 44. punkts, un Tiesas 1990. gada 26. jūnija spriedumu lietā C‑152/88 Sofrimport/ Komisija, Recueil, I‑2477. lpp., 26. punkts). Šajā gadījumā prasītāja un Komisijas dienestu kontakti, uz ko prasītājs atsaucas un kas notika pēc pirmo saistību priekšlikumu iesniegšanas 2001. gada 14. jūnijā, par iespēju iesniegt jaunus saistību priekšlikumus, kas zināmā mērā atšķirtos no pirmajiem, nevarēja radīt ne šādas cerības, ne tiesisku paļāvību.

56 No iepriekš minētā izriet, ka argumenti par saistību priekšlikumiem, ko prasītājs izvirzīja tiesas sēdē pēc mutvārdu procesa atkārtotas uzsākšanas, ir jānoraida.

4. Par pierādījumu standartu un Kopienu tiesas kontroli

a) Lietas dalībnieku argumenti

57 Prasītājs apgalvo, ka tādu konglomerātu koncentrācijas, par kādu paziņots šajā lietā, atšķirībā no horizontālās vai vertikālās koncentrācijas tikai retos gadījumos rada vai nostiprina dominējošu stāvokli. Tāpēc, apgalvojot pretējo, esot īpaši pārliecinoši jāpierāda, ka ir izveidots speciāls konkurenci traucējošs mehānisms.

58 Prasītājs savos apsvērumos saistībā ar pieteikumu par iestāšanos lietā un tiesas sēdē pamatojas uz Pirmās instances tiesas 2002. gada 25. oktobra spriedumu lietā T‑5/02 Tetra Laval/Komisija (Recueil, II‑4381. lpp.), lai uzsvērtu, ka konglomerāta iedarbības pierādīšanai ir vajadzīga precīza uz pārliecinošiem pierādījumiem balstīta pārbaude, ka nākotnes darbību novērtēšana prasa īpašu rūpību un ka Komisijas analīzei jābūt sevišķi ticamai, runājot par sekām, kas izpaudīsies tikai pēc kāda laika. Tas arī apgalvoja, ka saskaņā ar šo spriedumu Komisijai jāņem vērā preventīvā ietekme, ko uz uzņēmumu atstāj EK līguma 82. pantā noteiktais aizliegums ļaunprātīgi izmantot dominējošu stāvokli.

59 Saskaņā ar Komisijas un personu, kas iestājušās lietā, viedokli ne Regula Nr. 4064/89, ne arī judikatūra konglomerāta koncentrācijas gadījumā nenosaka augstākus pierādījumu standartus.

b) Pirmās instances tiesas vērtējums

Vispārēji apsvērumi

60 Pirmkārt, jāatzīmē, ka Komisijai ekonomikas jomā, piemērojot Regulas Nr. 4064/89 materiālās tiesību normas, it īpaši 2. pantu, ir zināma rīcības brīvība. No tā izriet, ka Kopienu tiesas kontrole aprobežojas ar faktu precizitātes pārbaudi un pārliecināšanos par to, ka nav pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā (skat. Tiesas 1998. gada 31. marta spriedumu apvienotajās lietas C‑68/94 un C‑30/95 Francija u.c./Komisija, saukts “Kali & Salz”, Recueil, I‑1375. lpp., 223. un 224. punkts, un Tiesas 2005. gada 15. februāra spriedumu lietā C‑12/03 P Komisija/Tetra Laval, Krājums, I‑987. lpp., 38. punkts).

61 Turklāt Regulā Nr. 4064/89 nav noteikta prezumpcija par paziņota darījuma saderību vai nesaderību ar kopējo tirgu. Komisijai nav jāakceptē tās jurisdikcijā esošs koncentrācijas darījums, ja tai rodas šaubas, bet tai drīzāk vienmēr vienā vai otrā nozīmē jāpieņem pozitīvs lēmums (šajā sakarā skat. iepriekš 58. punktā minēto Pirmās instances tiesas spriedumu lietā Tetra Laval/Komisija, 120. punkts).

62 Runājot par Kopienu tiesas kontroli, jāuzsver būtiskā atšķirība starp, no vienas puses, faktiem un faktiskiem secinājumiem, kurus Pirmās instances tiesa var atzīt par neprecīziem, ņemot vērā tās rīcībā esošos argumentus un pierādījumus, un, no otras puses, ekonomiska rakstura vērtējumiem.

63 Lai arī jāatzīst, ka Komisijai ir rīcības brīvība, piemērojot Regulas Nr. 4064/89 materiālās tiesību normas, tas nenozīmē, ka Kopienu tiesa nevar kontrolēt Komisijas veikto ekonomisko datu juridisko kvalifikāciju. Kopienu tiesai ir ne vien jāpārbauda izvirzīto pierādījumu faktiskā precizitāte, uzticamība un konsekvence, bet arī jākontrolē, vai šie pierādījumi veido visu atbilstošo datu kopumu, kas ir jāņem vērā, izvērtējot sarežģītu situāciju un to, vai tie pamato no tiem izdarītos secinājumus (iepriekš 60. punktā minētais spriedums lietā Komisija/Tetra Laval, 39. punkts).

64 Lai arī šie principi attiecas uz visiem ekonomiska rakstura vērtējumiem, efektīva tiesas kontrole ir vēl jo vairāk vajadzīga, kad Komisija analizē tirgus attīstības prognozes situācijai, kas varētu rasties plānotās koncentrācijas rezultātā. Kā Tiesa norādīja iepriekš 60. punktā minētajā spriedumā lietā Komisija/Tetra Laval (42. un 43. punkts), prognozes analīze koncentrāciju kontroles jomā ir jāveic ļoti rūpīgi, jo tiek pārbaudīti nevis pagātnes notikumi, par kuriem bieži ir pieejami daudzi pierādījumi, kas ļauj izprast to cēloņus, vai šībrīža notikumi, bet drīzāk tiek paredzēti notikumi, kas vairāk vai mazāk ticami varētu notikt nākotnē, ja netiktu pieņemts lēmums, ar kuru plānotā koncentrācija tiek aizliegta vai kurā tiek precizēti tās nosacījumi (šajā sakarā skat. iepriekš 58. punktā minēto spriedumu lietā Tetra Lava/ Komisija, 155. punkts). Prognozes analīzē, kurā tiek izvērtēts tas, kā koncentrācijas darījums var grozīt faktorus, kas nosaka konkurences stāvokli attiecīgā tirgū, lai pārbaudītu, vai tā nopietni traucēs efektīvu konkurenci, ir jāparedz dažādas cēloņsakarības, lai noteiktu tās, kuru iespējamība ir vislielākā.

Konglomerāta iedarbība

65 Konglomerāta veida koncentrācijas nerada koncentrācijas dalībnieku uzņēmējdarbības horizontālu pārklāšanos, ne arī vertikālas attiecības starp dalībniekiem tiešā nozīmē. Lai arī parasti šādas koncentrācijas nav konkurencei nelabvēlīgas, dažos gadījumos tām var būt šāda iedarbība (iepriekš 58. punktā minētais spriedums lietā Tetra Laval/Komisija, 142. punkts). Komisijai jāaizliedz koncentrācija, ja konglomerāta veida koncentrācijas ietekmes prognozes analīzē tā var secināt, ka konglomerāta rezultātā visdrīzāk salīdzinoši tuvā nākotnē varētu tikt radīts vai nostiprināts dominējošs stāvoklis un darījuma dēļ tirgū var rasties nozīmīgi efektīvas konkurences traucējumi (iepriekš 58. punktā minētais spriedums lietā Tetra Laval/Komisija, 153. punkts un minētā judikatūra).

66 Šajā sakarā, kā Tiesa atzīmēja iepriekš 60. punktā minētajā spriedumā lietā Komisija/Tetra Laval, konglomerāta veida koncentrācijas darījumi rada atsevišķas specifiskas problēmas, it īpaši, tā kā, pirmkārt, šāda darījuma analīzē var būt vajadzīga prognozes analīze par laika posmu tālu nākotnē, un, otrkārt, koncentrācijas rezultātā radītā subjekta noteikta rīcība var lielā mērā noteikt koncentrācijas sekas. Tādējādi koncentrācijai sekojošās cēloņsakarības ir grūti saskatāmas, nenoteiktas un sarežģīti konstatējamas. Šādos apstākļos Komisijas lēmuma koncentrāciju atzīt par nesaderīgu ar kopējo tirgu pamatojumam sniegto pierādījumu kvalitāte ir sevišķi svarīga, jo šiem pierādījumiem ir jāapstiprina Komisijas vērtējums, saskaņā ar kuru, nepieņemot šādu lēmumu, ekonomiskās attīstības scenārijs, uz kuru šī iestāde balstās, būtu ticams (iepriekš 60. punktā minētais spriedums lietā Komisija/Tetra Laval, 44. punkts; šajā sakarā skat. arī iepriekš 58. punktā minēto spriedumu lietā Tetra Laval/ Komisija, 155. punkts).

67 Šajā gadījumā Komisija apstrīdētajā lēmumā secināja, ka koncentrācija radīs, pirmkārt, tiešu vertikālu integrāciju starp starteru un dzinēju ražotājiem, otrkārt, konglomerāta iedarbību, un, treškārt, atsevišķu tirgu horizontālu pārklāšanos.

68 No konglomerāta iedarbības apraksta apstrīdētajā lēmumā izriet, ka saskaņā ar Komisijas viedokli šīs iedarbības dēļ koncentrācija nekavējoties vai vismaz īsā laikā mainītu konkurences apstākļus noteiktos tirgos un tādējādi radītu vai nostiprinātu dominējošu stāvokli šajos tirgos varas un komerciālo iespēju dēļ, ko jau sniedz dominējošais stāvoklis pirmajā tirgū (skat. turpmāk 325. un turpmākos punktus un 399. un turpmākos punktus). Tomēr jāatzīmē, ka šīs sekas no koncentrācijas rastos tikai tad, ja koncentrācijas rezultātā radītais subjekts pēc darījuma rīkotos tā, kā Komisija to uzskata par iespējamu. Tā, pēc Komisijas domām, būtu tādas pēc darījuma paredzamas noteiktas konkurenci traucējošas uzņēmējdarbības prakses ieviešana jaunos tirgos, kādu Komisija bija identificējusi vienam vai otram darījuma dalībniekam pirms koncentrācijas.

69 Šādos apstākļos Komisijas pienākums ir sniegt pārliecinošus pierādījumus, lai pamatotu savu secinājumu, ka koncentrācijas rezultātā radītais subjekts, iespējams, rīkosies paredzētajā veidā. Ja tas tā nerīkotos, abu koncentrācijas dalībnieku situāciju apvienošana tuvos, bet atšķirīgos tirgos nevarētu ne radīt, ne nostiprināt dominējošu stāvokli, jo šīs situācijas komerciālā ziņā viena otru neietekmētu.

Faktori, kas varētu atturēt koncentrācijas rezultātā radīto subjektu rīkoties tā, kā paredzēts apstrīdētajā lēmumā

70 Pirmās instances tiesa iepriekš 58. punktā minētajā spriedumā lietā Tetra Laval/Komisija uzskatīja – lai arī ir jāņem vērā objektīvi pamudinājumi koncentrācijas rezultātā veikt konkurenci traucējošu rīcību, Komisijai ir arī jāapsver, ciktāl šādu pamudinājumu samazina vai pat novērš tas, ka tāda rīcība ir nelikumīga, it īpaši ievērojot EK līguma 82. pantā noteikto aizliegumu ļaunprātīgi izmantot dominējošo stāvokli, atklāšanas iespējamību, izmeklēšanu, ko veic kompetentās iestādes gan Kopienas, gan valsts līmenī, un naudas sodus, kas varētu sekot (sprieduma 159. punkts). Savos apsvērumos par pieteikumiem par iestāšanos lietā prasītājs minēja šo spriedumu, pamatojot savu argumentu, ka vairākas darbības, ko Komisijas uzskatīja par tādām, kas var radīt vai nostiprināt dominējošo stāvokli, patiesībā nenotiks.

71 Šajā sakarā Tiesa apelācijā iepriekš 60. punktā minētajā spriedumā lietā Komisija/Tetra Laval (74.–78. punkts) noteica, ka Pirmās instances tiesa bija pareizi uzskatījusi, ka iespējamība, ka nākotnē tiks īstenota noteikta rīcība, ir jāizvērtē pilnīgi, proti, ņemot vērā gan pamudinājumus īstenot šādu rīcību, gan faktorus, kas šādus pamudinājumus mazina vai pat novērš, ieskaitot šādas rīcības iespējami nelikumīgo raksturu.

72 Tomēr Tiesa arī nosprieda, ka būtu pretrunā Regulas Nr. 4064/89 preventīvajam mērķim pieprasīt no Komisijas visos koncentrāciju projektos pārbaudīt, cik lielā mērā pamudinājumu veikt konkurenci traucējošas darbības samazina vai pat novērš tas, ka attiecīgās darbības ir nelikumīgas, atklāšanas iespējamība, izmeklēšana, ko veic kompetentās iestādes gan Kopienas, gan valsts līmenī, un sodi, kas varētu sekot. Tādējādi tā nosprieda, ka Pirmās instances tiesa kļūdījās tiesību piemērošanā, noraidot Komisijas secinājumus par koncentrācijas rezultātā izveidotā subjekta konkurenci traucējošo rīcību konkrētajā lietā (iepriekš 60. punktā minētais spriedums lietā Komisija/Tetra Laval, 76. un 77. punkts).

73 No iepriekš minētā izriet, ka Komisijai principā jāņem vērā rīcības iespējami nelikumīgais un tādējādi sodāmais raksturs kā faktors, kas var samazināt vai pat novērst uzņēmuma vēlmi veikt šādu rīcību. Savukārt šāds vērtējums neparedz ne visaptverošu un detalizētu dažādu, iespējams, piemērojamu tiesību sistēmu tiesiskā regulējuma, ne arī šajās sistēmās izmantoto piespiedu mehānismu pārbaudi, jo analīze, lai noteiktu, vai pārkāpums ir iespējams, un pārliecināšanās, ka tas tiks sodīts dažādās tiesību sistēmās, būtu pārāk spekulatīva.

74 Tāpēc, ja Komisija, neveicot specifisku un detalizētu izpēti, var noteikt attiecīgās rīcības nelikumību, ņemot vērā EK līguma 82. pantu vai citas Kopienu tiesību normas, ko tā ir tiesīga piemērot, tās pienākums ir to konstatēt un ņemt vērā, novērtējot iespējamību, ka koncentrācijas rezultātā radītais subjekts šādi rīkosies (šajā sakarā skat. iepriekš 60. punktā minēto spriedumu lietā Komisija/Tetra Laval, 74. punkts).

75 Šajā sakarā, lai arī Komisijai ir tiesības pamatoties uz konspektīvu analīzi par attiecīgās rīcības likumību un par iespējamību, ka tā tiks sodīta, kas balstīta uz laikā, kad tā pieņem lēmumu par koncentrācijas kontroli, pieejamiem pierādījumiem, tai tomēr savā vērtējumā ir jānosaka rīcība, ko tā paredz, un vajadzības gadījumā jānovērtē un jāņem vērā iespējamā preventīvā ietekme, ko var radīt tas, ka tai saskaņā ar Kopienu tiesībām ir skaidri vai iespējami nelikumīgs raksturs.

76 Tādējādi šī sprieduma nākamajās sadaļās jāapsver, vai Komisija savu prognozes analīzi par konglomerāta iedarbības iespējamību pamatoja ar pietiekami pārliecinošiem pierādījumiem, šajā sakarā ņemot vērā iepriekš minētos principus.

5. Par to, ka nav pierādīts, ka tiks būtiski traucēta efektīva konkurence

a) Lietas dalībnieku argumenti

77 Prasītājs apgalvo, ka saskaņā ar Regulas Nr. 4064/89 2. panta 2. un 3. punktu, lai aizliegtu koncentrāciju, Komisijai jākonstatē, pirmkārt, ka koncentrācija rada vai nostiprina dominējošu stāvokli un, otrkārt, ka šis dominējošais stāvoklis būtiski traucē efektīvu konkurenci kopējā tirgū. Regulas Nr. 4064/89 travaux préparatoires apliecinot šo nosacījumu kumulatīvo raksturu; no tiem secināms, ka otrais nosacījums tika ieviests pēc Ekonomikas un sociālo lietu komitejas ierosinājuma un Francijas valdības lūguma. Šo raksturu Pirmās instances tiesa esot apstiprinājusi 1994. gada 19. maija spriedumā lietā T‑2/93 Air France/Komisija (Recueil, II‑323. lpp., 79. punkts) un iepriekš 58. punktā minētajā spriedumā lietā Tetra Laval/Komisija.

78 Komisijai esot jāpierāda, ka visi nosacījumi ir izpildīti. Komisijai it sevišķi esot jāpierāda, ka pastāv liela iespēja, ka konkurence tiks traucēta, nevis ka tā tikai var tikt traucēta, tai esot jānosaka šo seku apmērs un jāpierāda, ka tās iestāsies koncentrācijas, nevis tirgū iepriekš esošu nosacījumu dēļ. Šī prasība esot ļoti svarīga tādās lietās kā šī, kad koncentrācijai ir konglomerāta raksturs, jo ir atzīts, ka tādām koncentrācijām reti ir konkurenci traucējoša iedarbība.

79 Saskaņā ar prasītāja viedokli Komisija apstrīdētajā lēmumā nav apsvērusi, vai koncentrācija radīja būtiskus šķēršļus efektīvai konkurencei. Patiesībā saistībā ar visiem tirgiem, kuros Komisija uzskata, ka tiktu radīts vai nostiprināts dominējošs stāvoklis, tā tikai neskaidros pieņēmumos, kuri neesot pamatoti ar skaitļiem, secinot, ka no šiem tirgiem tiktu izslēgti konkurenti un konkurence tiktu negatīvi ietekmēta.

80 Prasītājs apgalvo, ka otrais Regulas Nr. 4064/89 2. panta nosacījums apstrīdētajā lēmumā ir minēts tikai vispārējā secinājumā 567. apsvērumā. Esot acīmredzami, ka Komisija vienkārši pieļāva domu, ka dominējoša stāvokļa iespējamā radīšana vai nostiprināšana attiecīgajos tirgos automātiski radīs konkurenci traucējošu efektu, kas prasīts šīs regulas 2. panta otrajā nosacījumā.

81 Turklāt Komisija nevarot apgalvot, ka otrā nosacījuma izpilde ir konstatēta netieši, pārbaudot dominējošā stāvokļa rašanos vai nostiprināšanos. Lai pamatotu to, ka konkurence tiks būtiski traucēta, nepietiekot atkārot faktus, kas izmantoti dominējošā stāvokļa noteikšanai, neveicot turpmāku analīzi. Šāda analīzes trūkuma dēļ apstrīdētais lēmums esot obligāti jāatceļ. Prasītājs apgalvo, ka apstrīdētajam lēmumam jābūt pašpietiekamam. Tāpēc nevarot ņemt vērā pierādījumus, ko Komisija un personas, kas iestājušās lietā, iesniegušas pēc lēmuma pieņemšanas.

82 Regulas Nr. 4064/89 2. panta otrā nosacījuma piemērošanas pamatojuma trūkums esot arī acīmredzams pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums, jo tas prasītājam esot liedzis informāciju par iemesliem, kāpēc Komisija uzskata, ka koncentrācija faktiski būtiski traucēs efektīvu konkurenci.

83 Komisija atzīst, ka pastāv akadēmisks strīds par to, vai Regulas Nr. 4064/89 2. pants ietver vienu vai divus nosacījumus, tomēr to uzskata par nenozīmīgu. Tā norāda, ka ir jākoncentrējas uz nosacījumu par to, vai ir radīts vai nostiprināts dominējošais stāvoklis, bet pret konkurences traucējumiem jāizturas kā pret tā sekām. Katrā ziņā, pieņemot, ka nosacījumi ir divi, Komisija un Rockwell norāda, ka šajā lietā koncentrācijas iespējamās sekas bija analizētas plaši un detalizēti.

b) Pirmās instances tiesas vērtējums

84 Saskaņā ar Pirmās instances tiesas iedibināto judikatūru Regulas Nr. 4064/89 2. panta 2. un 3. punktā ir paredzēti divi kumulatīvi nosacījumi, kas attiecas, pirmkārt, uz dominējoša stāvokļa radīšanu vai nostiprināšanu un, otrkārt, uz faktu, ka tā rezultātā kopējā tirgū tiktu būtiski traucēta konkurence (šajā sakarā skat. iepriekš 77. punktā minēto spriedumu lietā Air France/Komisija, 79. punkts; Pirmās instances tiesas 1997. gada 27. novembra spriedumu lietā T‑290/94 Kaysersberg/Komisija, Recueil, II‑2137. lpp., 156. punkts; un iepriekš 58. punktā minēto spriedumu lietā Tetra Laval/Komisija, 146. punkts). Tādējādi koncentrāciju var aizliegt vienīgi tad, ja ir izpildīti abi regulas 2. panta 3. punktā minētie kritēriji.

85 Šajā sakarā jāatgādina, ka Regulas Nr. 4064/89 2. panta 2. un 3. punktā minētais dominējošais stāvoklis attiecas uz situāciju, kur vienam vai vairākiem uzņēmumiem ir ekonomiska vara, kas to padara spējīgu attiecīgajā tirgū traucēt efektīvu konkurenci, sniedzot iespēju rīkoties ievērojamā mērā neatkarīgi no konkurentiem, klientiem un, galu galā – patērētājiem (Pirmās instances tiesas 1999. gada 25. marta spriedums lietā T‑102/96 Gencor/Komisija, Recueil, II‑753. lpp., 200. punkts).

86 Saistībā ar dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu EK līguma 82. panta izpratnē arī jānorāda, ka Tiesa ir nospriedusi, ka dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana var būt tad, ja dominējošā stāvoklī esošais uzņēmums nostiprina šādu stāvokli tiktāl, ka sasniegtais dominējošā stāvokļa līmenis būtiski traucē konkurenci, proti, tirgū paliek tikai tādi uzņēmumi, kuru rīcība ir atkarīga no dominējošā uzņēmuma (Tiesas 1973. gada 21. februāra spriedums lietā 6/72 Europembellage un Continental Can/Komisija, Recueil, 215. lpp., 26. punkts). No šī sprieduma izriet, ka dominējošā stāvokļa nostiprināšana pati par sevi var būtiski traucēt konkurenci un tādā mērā, ka tā pati par sevi var būt ļaunprātīga šāda stāvokļa izmantošana.

87 Tā a fortiori dominējošā stāvokļa nostiprināšana vai radīšana Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta izpratnē atsevišķos gadījumos var būt pierādījums tam, ka ir būtiski traucēta efektīva konkurence. Šāds atzinums nenozīmē, ka Regulas Nr. 4064/89 2. panta otrais nosacījums juridiski sakrīt ar pirmo, bet gan tikai to, ka no tās pašas konkrētā tirgus faktu analīzes var izrietēt, ka ir izpildīti abi nosacījumi.

88 Faktori, ko Komisija var izmantot, lai noskaidrotu, vai uzņēmuma konkurentu rīcības brīvības ierobežojums ir tāds, lai konstatētu, ka šim uzņēmumam ir radīts vai nostiprināts dominējošs stāvoklis, bieži ir tādi paši kā tie, kas nepieciešami, lai novērtētu, vai šāda stāvokļa radīšanas vai nostiprināšanas rezultātā tiks būtiski traucēta konkurence kopējā tirgū. Faktori, kas būtiski ietekmē konkurentu brīvību neatkarīgi veidot savu komerciālo politiku, faktiski var arī būtiski traucēt efektīvu konkurenci.

89 No tā izriet, ka, ciktāl redzams no lēmuma, kurā atzīts, ka paziņotais koncentrācijas darījums nav saderīgs ar kopējo tirgu, apsvērumiem, ieskaitot tos, kuros analizēta dominējošā stāvokļa rašanās vai nostiprināšanās, ka šis darījums būtiski traucēs konkurenci, lēmumu nevar uzskatīt par nelikumīgu tikai tāpēc, ka Komisija nav skaidri un konkrēti saistījusi savu aprakstu ar Regulas Nr. 4064/89 2. panta otro nosacījumu, vai nu raugoties no EK līguma 253. panta prasības norādīt pamatojumu, vai vadoties no lietas būtības. Citāda pieeja Komisijai faktiski uzliktu pavisam formālu pienākumu atkārtot tos pašus apsvērumus vispirms analīzē par dominējošā stāvokļa radīšanu vai nostiprināšanu attiecīgajā tirgū un otrreiz saistībā ar analīzi par konkurences būtisku traucējumu kopējā tirgū.

90 Šajā gadījumā Komisija apstrīdētā lēmuma 567. apsvērumā skaidri noteica, ka “visu šo iemeslu dēļ” piedāvātā koncentrācija radītu vai nostiprinātu dominējošo stāvokli vairākos atšķirīgos tirgos, kā rezultātā kopējā tirgū tiktu būtiski traucēta efektīva konkurence (skat. iepriekš 46. punktā visu citātu). Pretēji prasītāja apgalvojumam šajā sakarā un atbilstoši Komisijas īpaši tiesas sēdē Pirmās instances tiesā iesniegtajiem argumentiem, no šī vispārējā secinājuma izriet, ka Komisija uzskatīja, ka abi Regulas Nr. 4064/89 2. pantā nosauktie nosacījumi ir izpildīti visos tieši minētajos tirgos un nevis tikai visu šo tirgu vērtējuma kumulatīvā efekta dēļ (skat. iepriekš 47. punktu).

91 Katrā ziņā atsevišķās apstrīdētā lēmuma vietās Komisija skaidri noteica, ka koncentrācijas rezultātā radītā subjekta dominējošā stāvokļa radīšana vai nostiprināšana noteiktos tirgos būtiski traucēs konkurencei. Ar konkrēto apstrīdētajā lēmumā minēto vērtējumu par koncentrācijas tūlītējo iedarbību uz lielu iekšzemes lidmašīnu dzinēju tirgu pietiek, lai konstatētu, ka prasītāja dominējošā stāvokļa nostiprināšana šajā tirgū būtiski traucēs efektīvu konkurenci kopējā tirgū (skat. apstrīdētā lēmuma 428. un turpmākos apsvērumus).

B – Par iepriekšējo dominējošo stāvokli lielu komerclidmašīnu dzinēju tirgū

1. Ievads

92 Apstrīdētajā lēmumā Komisija uzskatīja, ka pirms koncentrācijas prasītājam bija dominējošs stāvoklis lielu komerclidmašīnu dzinēju tirgū, ko prasītājs apstrīd. Šo secinājumu Komisija pēc būtības balsta uz prasītāja tirgus daļas, kam šajā sakarā pieskaitīta kopuzņēmuma CFMI, kurā tas darbojas ar Snecma (apstrīdētā lēmuma 45.–83. apsvērums), daļa, lielumu; komerciālajām priekšrocībām, ko rada lielu komerclidmašīnu dzinēju ražošanas vertikālā integrācija ar GE Capital finansiālo varu un GECAS lidmašīnu līzinga izmantošana (107.–145. apsvērums), analīzi par konkurences stāvokli tirgū (163.–170. apsvērums) un, visbeidzot, konkurences un komerciālā spiediena trūkumu no prasītāja konkurentu un klientu puses (173.–228. apsvērums). Prasītāja dominējošais stāvoklis pirms koncentrācijas ir Komisijas analīzes galvenais elements, jo uz to balstās vairākas, īpaši nākamajā punktā minētās, apstrīdētā lēmuma argumentācijas līnijas.

93 Pirmkārt, vertikālā pārklāšanās, kas rodas, prasītājam iegādājoties Honeywell starteru ražotni, saskaņā ar Komisijas viedokli nostiprinātu prasītāja dominējošo stāvokli lielu komerclidmašīnu dzinēju tirgū, kas tam bija pirms koncentrācijas. Otrkārt, Komisijas analīze par dominējošā stāvokļa radīšanu dažādos aviācijas un neaviācijas preču tirgos ietekmes dēļ, ko prasītājs var īstenot ar savu meitas uzņēmumu starpniecību, ir atkarīgs no tā dominējošā stāvokļa lielu komerclidmašīnu dzinēju tirgū. Treškārt, iespēja veikt apvienoto pārdošanu, kāda saskaņā ar Komisijas viedokli būs iespējama nākotnē, ir atkarīga no šāda dominējošā stāvokļa, un tā nostiprinās šo stāvokli.

94 Tāpēc atsevišķi jāpārbauda apstrīdētā lēmuma pamatojums par prasītāja dominējošo stāvokli lielu komerclidmašīnu dzinēju tirgū (šajā sadaļā) un apstrīdētā lēmuma trīs iepriekšējā punktā minētās pamatojuma līnijas (turpmāk spriedumā).

2. Lietas dalībnieku argumenti

95 Pēc prasītāja domām, Komisija kļūdaini secināja, ka GE pirms koncentrācijas bija dominējošā stāvoklī lielu komerclidmašīnu (t.i., lidmašīnu, kurās ir vairāk nekā 100 vietas, kas ir paredzētas vairāk nekā 2000 jūras jūdžu attālumiem un kuru cena pārsniedz 35 miljonus USD) dzinēju tirgū. GE norāda, ka dominējošu stāvokli rada uzņēmuma vara, kas ļauj tam tirgū darboties neatkarīgi. Situācija attiecīgajā tirgū saskaņā ar jaunākajiem Komisijas lēmumiem aeronautikas jomā liecinot, ka GE nevarot rīkoties neatkarīgi un tā galvenajiem konkurentiem, it īpaši Rolls‑Royce un Pratt & Whitney (turpmāk tekstā – “P & W”), nedraudot izstumšana no tirgus. Visa Komisijas analīze sabrūkot tāpēc, ka GE pirms koncentrācijas nebija dominējošā stāvoklī.

96 Attiecībā uz Komisijas apstrīdētajā lēmumā izmantotajiem datiem par tirgus daļām, pirmkārt, prasītājs norāda, ka, nosakot dominējošo stāvokli tirgū, kas ir atkarīgs no uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā, tirgus daļas ir izmantojamas ierobežoti. Kā izrietot no Komisijas prakses aeronautikas jomā, lidmašīnu dzinēju tirgus ir tāds publiskā iepirkuma procedūras tirgus, kurā piegādātāji sacenšas, lai iegūtu retos ļoti vērtīgos līgumus. Visām jaunām lidmašīnas platformām lidmašīnas korpusa ražotāji izvēlas vienu vai vairākus dzinējus, kas izstrādāti īpaši šai platformai. Tādējādi, neatkarīgi no iepriekš iegūtajiem līgumiem, visiem konkurentiem, kam ir prece, ko piedāvāt, esot spēcīga motivācija piedalīties publiskā iepirkuma procedūrās. Tāpēc agrākās tirgus daļas neprecīzi atspoguļojot konkurences intensitāti tirgū konkrētajā brīdī, par ko liecinot šīs nozares pēdējā laika attīstība. Prasītājs noraida apgalvojumu, ka, lai noteiktu dominējošo stāvokli, pietiek konstatēt 50 % daļu lielu komerclidmašīnu dzinēju tirgū.

97 Otrkārt, prasītāja tirgus daļas aprēķins apstrīdētajā lēmumā esot mākslīgs, jo Komisija esot patvaļīgi izvēlējusies noteiktus tirgus daļu aprēķinus izmantot, bet citus neizmantot. Komisija un Rolls‑Royce esot kļūdījušās, balstot savus aprēķinus uz datiem par šobrīd ražošanā esošo lidmašīnu dzinējiem, jo šāda definīcija izslēdzot P & W lidmašīnu dzinējus, ko vairs neražo, un to lidmašīnu dzinēju pasūtījumus, kurus vēl nav sākts izgatavot, no kuriem pēdējais ir vissvarīgākais faktors, novērtējot konkurenci tirgū.

98 Prasītājs arī uzsver, ka Komisija esot kļūdījusies, pievienojot tā salīdzinoši nelielo tirgus daļu kopuzņēmuma CFMI, kuru izveidojis prasītājs un Francijas uzņēmums Snecma, 50/50 daļai (apstrīdētā lēmuma 15. apsvērums; skat. arī 45. un 46. apsvērumu). Turklāt, kā norādījis Amerikas Tieslietu departaments, GE šķietami lielā tirgus daļa patiesībā esot aprēķināta kā tāda tāpēc, ka CFMI ir vienīgais dzinēju piegādātājs vienai lidmašīnai – Boeing B737, kas aviācijas vēsturē ir komerciāli visveiksmīgākā lidmašīna. Tāpēc Komisija esot kļūdaini prasītājam piešķīrusi visus nākotnes ienākumus no šīs tirgus daļas. Turklāt Komisija nespētu pienācīgi apvienot CFMI tirgus daļu ar tās teoriju par apvienoto pārdošanu, ja Snecma nebūtu ieinteresēta apstiprināt cenu stratēģiju, kas būtu izdevīga Honeywell precēm. Visbeidzot, Komisijas pieeja esot pretrunā ar to, ko Komisija izmantoja 1999. gada 14. septembra Lēmumā 2000/182/EK par EK līguma 81. panta piemērošanu (lieta IV/36.213/F2 – GEAE/P & W) (OV 2000, L 58, 16. lpp., turpmāk tekstā – “Dzinēju alianses lēmums”), kurā tā prasītāju un CFMI uzskatīja par atsevišķiem uzņēmumiem.

99 Treškārt un visbeidzot, runājot par tirgus daļām, Komisija esot pārvērtējusi šo agrāko tirgus daļu nozīmi, kļūdaini uzskatot, ka tās prasītājam varētu nākotnē ļaut attīstīties. Šajā sakarā prasītājs noraida Komisijas apgalvojumu, ka lidsabiedrību flotes tiek standartizētas, kā rezultātā lidsabiedrībām, lai samazinātu lidmašīnu dzinēju uzturēšanas izmaksas, ir tendence pirkt dzinējus no viena dzinēju ražotāja. GE norāda, ka standartizācija esot ļoti ierobežota pat vienā dzinēju grupā un turklāt Boeing B737 CFM56 dzinēja panākumi nestimulē pirkt CF6 vai GE90 dzinējus. Lidsabiedrību atbildes Komisijai apliecinot, ka dzinēju izvēlē standartizācijai ir pakārtota nozīme.

100 Turklāt, runājot par vērtējumu, ka prasītājs attiecīgajā tirgū varētu darboties neatkarīgi, prasītājs Komisijai pārmet, ka tā nav minējusi nevienu būtisku pārmaiņu aeronautikas rūpniecībā, kas izskaidrotu, kāpēc tās vērtējumi apstrīdētajā lēmumā ir pilnīgi pretrunā ar 1999. gada vērtējumiem Dzinēju alianses lēmumā. Prasītājs gadu desmitiem ir bijis viena no 500 ietekmīgākajām sabiedrībām, un GECAS kopš 1996. gada ir spekulatīvi pirkusi lidmašīnas ar labvēlīgākiem noteikumiem, bet konkurence tā rezultātā nav bijusi traucēta.

101 Apstrīdētajā lēmumā esot vairāki piemēri, kas liecinot, ka prasītājs nespēja rīkoties neatkarīgi. Komisija esot atzinusi, ka lielu komerclidmašīnu platformām bieži ir dzinēju izvēle, kas pircējiem ļauj izmantot konkurences priekšrocības. Tāpēc, lai iegūtu līgumu par Boeing B777X nokomplektēšanu, prasītājs esot bijis spiests piešķirt lielas atlaides, jo tā dzinēji platformas klasiskajam variantam nebija tik konkurētspējīgi kā P & W vai Rolls‑Royce dzinēji. Prasītājam tāpat esot bijis jārīkojas ar lidsabiedrību attiecībā uz lidmašīnu Airbus A330, kompensējot ne tik labo tehnisko reputāciju vienam no tā dzinējiem, salīdzinot ar konkurentu dzinējiem, un tam bija jāizstrādā jauns dzinējs. Šāda atlaižu piešķiršana, ko piedāvā visi, liecinot par efektīvu konkurenci. Prasītājs šajā sakarā atsaucas uz Tiesas 1979. gada 13. februāra spriedumu lietā 85/76 Hoffmann‑La Roche/Komisija, Recueil, 461. lpp., 71. punkts).

102 Turklāt prasītājs apstrīd Komisijas apgalvojumu, saskaņā ar kuru pirms koncentrācijas tam esot bijusi finansiāla vara, kas tam ļāvusi piedāvāt atlaides, tādējādi izstumjot konkurentus. Komisija neesot pierādījusi, kā šīs atlaides atspoguļo dominējošo stāvokli vai arī vājina vai izslēdz konkurentus.

103 Attiecībā uz apgalvoto GECAS lomu lielu komerclidmašīnu dzinēju tirgū, Komisijas teorija par “daļu apmaiņu”, kas procesā tika izvirzīta vēlu, neesot ticama, ņemot vērā GECAS nelielo tirgus daļu (mazāk par 10 %). Šajā sakarā prasītājs uzsver, ka cita līzinga sabiedrība, ILFC, esot daudz lielāka lielu komerclidmašīnu pircēja par GECAS. Komisija neesot ņēmusi vērā to, ka citas līzinga sabiedrības izlīdzināja GECAS, ievērojot lietotāju izvēli dot priekšroku GE vai CFMI dzinējiem. Apgalvojot, ka tā nevar “kopēt” GECAS, Rolls‑Royce neesot atbildējusi uz argumentu, ka tā un citi konkurenti turpina konkurēt neatkarīgi no GECAS.

104 Šī neparastā teorija neesot pamatota ar faktiem. Komisija un Rolls‑Royce kļūdaini uzskatot, ka GECAS bija klients, kas ļāva laist tirdzniecībā lidmašīnu (sākuma klients, launch customer), un ka GECAS šķietamie pasūtījumi, kas ļāva laist lidmašīnu tirgū, bija noteicoši, lai lidmašīnu korpusu ražotāji izvēlētos GE dzinējus. Šādā secinājumā neesot ņemtas vērā pašu lidmašīnu korpusu ražotāju (Bombardier, Embraer, BAe, Airbus, Fairchild Dornier un Boeing) liecības.

105 Komisijas vienīgais iesniegtais faktiskais pierādījums esot pamatots ar konstatējumu, ka pēc GECAS izveides GE līzinga sabiedrībām pārdoto dzinēju daudzums palielinājās par 60 %, bet lidsabiedrībām pārdoto dzinēju daudzums samazinājās tikai par 10 %. Tomēr šis vērtējums kā tāds neliecinot par GE kopējās daļas izmaiņām šajos tirgos un vēl mazāk – GECAS lomu šajā sakarā.

106 Komisija arī esot nonākusi pretrunā ar Dzinēju alianses lēmuma vērtējumu, ka P & W un Rolls‑Royce bija uzticami konkurenti un tiem bija kapacitāte izstrādāt jaunus dzinējus. Prasītājs apgalvo, ka Dzinēju alianses lēmumā bija daudzpusīgi izpētīts lielu komerclidmašīnu dzinēju tirgus un ka Komisija nekad nav sniegusi skaidrojumu tam, kāpēc tā novirzījās no šī lēmuma vērtējuma. Komisija tādējādi neesot ievērojusi iepriekš 86. punktā minētajā spriedumā lietā Europemballage un Continental Can/Komisija noteikto prasību, ka, lai konstatētu dominējošu stāvokli, tai ir juridiski pietiekami jāpamato tas, ka pārējie konkurenti nav spējīgi izveidot pienācīgu līdzsvaru.

107 Komisijas analīze par konkurences situāciju arī esot pretrunā ar atsevišķiem tās jaunākajiem lēmumiem aeronautikas jomā, proti, Komisijas 1999. gada 1. decembra Lēmumam 2001/417/EK, ar ko koncentrācija atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu un EEZ līgumu (lieta COMP/M.1601 – AlliedSignal/Honeywell) (OV 2001, L 152, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “AlliedSignal/Honeywell lēmums”), un Komisijas 2000. gada 11. maija lēmumam, ar ko koncentrācija atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu (lieta COMP/M.1745 – EADS; turpmāk tekstā – “EADS lēmums”), kuros Komisija atzina, ka gan lidmašīnu korpusu ražotājiem, gan lidsabiedrībām bija būtiska pirktspēja. Piegādātāju un pircēju savstarpēja atkarība dodot pircējiem faktisku līdzsvarojošu pretspēku, kas ir nozīmīgs konkurences faktors. Komisijai turklāt esot bijuši pierādījumi, proti, Airbus un IAE (P & W un Rolls‑Royce kopuzņēmums) liecības, kas apliecināja šo pirktspēju. Šajā sakarā esot nozīme tam, ka lidmašīnu korpusu ražotāji neiebilda pret koncentrāciju.

108 Turklāt Komisija neesot iesniegusi nekādas ziņas vai pierādījumus tam, kāpēc un kad Rolls‑Royce, P & W un IAE šobrīd vai nākotnē nevarēs efektīvi konkurēt. Galvenais faktors, kas nosakot konkurences intensitāti lidmašīnu dzinēju tirgū, esot šo trīs sabiedrību uzticamība un spēks. Atbildot uz PI, prasītājs esot iesniedzis ekspertu ziņojumu, kurā secināts, ka ne GE, ne P & W, ne Rolls‑Royce nebija iespēju darboties vienam neatkarīgi no citiem. Rolls‑Royce tikai esot apgalvojusi, ka tai nav tādu finansiālo iespēju kā prasītājam, nevis ka tās pašas finansiālās iespējas vai pieeja kapitālam nebūtu pietiekama, kamēr tai nebija finansiālu problēmu, kā apliecināja profesors Šapiro [Shapiro]. Runājot par Rolls‑Royce argumentu par [..] ( ), šis faktors liecinot par finansiālu stabilitāti.

109 Profesora Čoi [Choi] ekonomiskais modelis (turpmāk tekstā – “Čoi modelis”), ko, izmantojot konsultāciju firmu Frontier Economics, bija pasūtījis Rolls‑Royce, esot bijis vienīgais ekonomiskais faktors, kas pamatojis Komisijas argumentu par Rolls‑Royce un P & W nespēju nākotnē konkurēt ar GE, tomēr Komisija to neizmantoja. Turklāt Komisija neesot atspēkojusi citu ekspertu analīzi ar pretējiem secinājumiem. Vēl vairāk, ne Rolls‑Royce, ne P & W administratīvās procedūras gaitā nav apgalvojušas, ka tās pēc koncentrācijas atstās tirgu.

110 Komisija atsaucas uz dominējoša stāvokļa definīciju judikatūrā un apgalvo, ka ir pareizi konstatējusi dominējošo stāvokli attiecīgajā tirgū pirms koncentrācijas. Šajā sakarā to atbalsta Rolls‑Royce.

111 Komisija apgalvo, ka GE nepārprotami ir vadošais dzinēju piegādātājs un tā izaugsmes līmenis tirgū ir vislielākais. GE priekšrocības vēl vairāk palielinātos, ņemot vērā rezervju pasūtījumu datus.

112 Turklāt, nosakot GE ietekmi tirgū, neesot nozīmes tam, ka lielu GE tirgus daļu veido tikai viena platforma – B737.

113 Komisija un Rolls‑Royce uzskata, ka atlaides zināmu dzinēju pirkumam neliecinot par labvēlīgu konkurenci, jo pirkuma cena neatbilst kopējām dzinēja izmaksām, ieskaitot tā uzturēšanas izmaksas. B777X piemērs it īpaši neesot veselīgas konkurences piemērs, bet drīzāk gan ilustrē to, kādi komerciālie līdzekļi, it īpaši GE Capital un GECAS varas dēļ, ir GE rīcībā, salīdzinot ar to konkurentiem.

3. Pirmās instances tiesas vērtējums

a) Ievada apsvērumi

114 Vispirms jāatzīmē, ka saskaņā ar iedibināto judikatūru dominējošs stāvoklis pastāv tad, kad attiecīgajam uzņēmumam ir tāda ekonomiska vara, kas to padara spējīgu traucēt efektīvu konkurenci attiecīgajā tirgū, dodot tam iespējas rīkoties neatkarīgi no konkurentiem, klientiem un, galu galā – patērētājiem (skat., piemēram, Tiesas 1983. gada 9. novembra spriedumu lietā 322/81 Michelin/ Komisija, Recueil, 3461. lpp., 30. punkts; Pirmās instances tiesas 2003. gada 23. oktobra spriedumu lietā T‑65/98 Van den Bergh Foods/Komisija, Recueil, II‑4653. lpp., 154. punkts). Sākumā jānorāda, ka, lai konstatētu dominējošu stāvokli, Komisijai nav jāpierāda, ka uzņēmuma konkurenti tiks izstumti no tirgus, pat ne ilgtermiņā.

115 Turklāt, lai arī tirgus daļu lielums dažādos tirgos var atšķirties, ļoti lielas daļas pašas par sevi ar atsevišķiem izņēmumiem pierāda dominējošu stāvokli (skat. iepriekš 101. punktā minēto Tiesas spriedumu lietā Hoffman‑-La Roche/Komisija, 41. punkts; Pirmās instances tiesas 1999. gada 28. aprīļa spriedumu lietā T‑221/95 Endemol/Komisija, Recueil, II‑1299. lpp., 134. punkts). 1991. gada 3. jūlija spriedumā lietā C‑62/86 AKZO/Komisija (Recueil, I‑3359. lpp., 60. punkts) Tiesa nosprieda, ka tas tā ir 50 % tirgus daļas gadījumā.

116 Turklāt, kā apgalvoja prasītājs, no iepriekš 101. punktā minētā sprieduma lietā Hoffmann‑La Roche/Komisija (71. punkts) izriet, ka ar neatkarīgu rīcību, kas liecina par dominējošu stāvokli, vispār nesader tas, ka uzņēmums, pakļaujoties konkurentu cenu samazinājuma spiedienam, ir spiests samazināt cenas.

117 Tomēr pat spraiga konkurence noteiktā tirgū neizslēdz iespēju, ka šajā tirgū ir dominējošs stāvoklis, jo šī stāvokļa galvenā pazīme ir attiecīgā uzņēmuma spēja darboties, savā tirgus stratēģijā neņemot vērā šo konkurenci un šādas rīcības dēļ neciešot kaitīgas sekas (iepriekš 101. punktā minētais spriedums lietā Hoffmann‑La Roche/Komisija, 70. punkts, un Tiesas 1978. gada 14. februāra spriedums lietā 27/76 United Brands/Komisija, Recueil, 207. punkts). Tāpēc tas, ka tirgū ir konkurence, tiešām ir viens no svarīgajiem faktoriem, lai noskaidrotu, vai pastāv dominējošs stāvoklis, bet tas pats par sevi šajā sakarā nav izšķirošs faktors.

118 Tāpēc, ja Komisija pieņem lēmumu par koncentrācijas saderību ar kopējo tirgu, pamatojoties uz paziņojumu un lietas materiāliem, kas attiecas tikai uz konkrēto darījumu, prasītājs nevar apstrīdēt tās attiecīgo vērtējumu, pamatojoties uz to, ka tas atšķiras no agrāka vērtējuma citā lietā, pamatojoties uz citu paziņojumu un citiem lietas materiāliem, arī tad, ja attiecīgie tirgi abās lietās ir līdzīgi vai vienādi. Tāpēc, ciktāl prasītājs atsaucas uz Komisijas analīzi agrākos lēmumos, īpaši Dzinēju alianses lēmumā, šī argumentu daļa nav ņemama vērā.

119 Pat pieņemot, ka šos iebildumus varētu pārkvalificēt kā iebildumus par tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu, uzņēmēji nevar tiesiski paļauties, ka iepriekšējā lēmumu pieņemšanas prakse, kas var mainīties, tiks saglabāta (šajā sakarā skat. Pirmās instances tiesas 1998. gada 14. maija spriedumu lietā T‑347/94 Mayr‑Melnhof/Komisija, Recueil, II‑1751. lpp., 368. punkts; un Pirmās instances tiesas 2003. gada 30. septembra spriedumu lietā T‑203/01 Michelin/Komisija, Recueil, II‑4071. lpp., 254., 255., 292., 293. punkts). A fortiori tie nevar atsaukties uz šādu paļāvību, lai apstrīdētu vērtējumu vai secinājumus attiecīgajā procesā, norādot uz vērtējumiem vai secinājumiem tikai vienā agrākā lietā.

120 Katrā ziņā ne Komisijai, ne a fortiori Pirmās instances tiesai šajā sakarā nav jāvadās no Dzinēju alianses lēmuma faktu vērtējuma vai ekonomiskajiem secinājumiem. Pat pieņemot, ka abu lēmumu analīzes atšķirības nav objektīvi pamatotas, Pirmās instances tiesai šajā procesā apstrīdētais lēmums būtu jāatceļ tikai tad, ja tā pārliecinātos, ka tajā, nevis Dzinēju alianses lēmumā, ir pieļauta kļūda.

121 Turpinājumā, pārbaudot Komisijas pirms koncentrācijas esošā dominējošā stāvokļa vērtējuma likumību, jāizšķir pēc būtības konstatēto faktu precizitāte un to juridiskā kvalifikācija, ko veic Komisija, un jāatgādina, ka Komisijai ir rīcības brīvība, nosakot, vai saskaņā ar pienācīgi noskaidrotiem faktiem tā var secināt, ka uzņēmumam noteiktajā tirgū bija dominējošs stāvoklis (skat. iepriekš 60. un turpmākos punktus).

122 Šajā lietā Komisija savu secinājumu, ka GE pirms koncentrācijas bija dominējošā stāvoklī lielu komerclidmašīnu dzinē