Lieta T‑187/11

Mohamed Trabelsi u.c.

pret

Eiropas Savienības Padomi

“Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām saistībā ar situāciju Tunisijā — Naudas līdzekļu iesaldēšana — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 1. punkts — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Nepieņemamība”

Kopsavilkums – Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2013. gada 28. maija spriedums

Prasība atcelt tiesību aktu – Spriedums, ar kuru tiek atcelts tiesību akts – Sekas – Tiesas noteiktās robežas – Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām saistībā ar situāciju Tunisijā – Ar valsts līdzekļu piesavināšanos saistīto personu un viņu sabiedroto fizisko vai juridisko personu, vienību vai organizāciju līdzekļu iesaldēšana – Atcelšana, kuras dēļ ir atceļama regula un katrs ierobežojošais pasākums zaudē juridisko pamatu – Risks, ka būtiski un neatgriezeniski tiek apdraudēta visu to līdzekļu iesaldēšanas pasākumu efektivitāte, par kuru piemērošanu atceltajā tiesību aktā norādītajām personām nākotnē varētu lemt Padome – Atceltā lēmuma iedarbības saglabāšana līdz apelācijas sūdzības iesniegšanas termiņa beigām vai šīs sūdzības noraidīšanai

Iestāžu akti – Pamatojums – Pienākums – Apjoms – Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām saistībā ar situāciju Tunisijā – Ar valsts līdzekļu piesavināšanos saistīto personu un viņu sabiedroto fizisko vai juridisko personu, vienību vai organizāciju līdzekļu iesaldēšana – Lēmums, kas ir pieņemts attiecīgajai personai zināmos apstākļos, kas ļauj tai izprast pret to noteiktā pasākuma apmēru – Īsa pamatojuma pieļaujamība – Robežas – Pamatojums, ko nedrīkst veidot vispārīgs un uz stereotipiem balstīts formulējums

(Tiesas statūtu 21. pants un 53. panta pirmā daļa; Vispārējās tiesas reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

(LESD 340. panta otrā daļa; Tiesas statūtu 21. pants un 53. panta pirmā daļa; Vispārējās tiesas reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

Prasība atcelt tiesību aktu – Savienības tiesas kompetence – Prasījumi nolūkā panākt aizsardzību vienam no prasītājiem vai tiesības atbildēt vienam vai vairākiem prasītājiem – Nepieņemamība

Nevienā Līgumu tiesību normā, nedz arī ar kādu principu Vispārējai tiesai nav piešķirta kompetence izskatīt šādu lūgumu piešķirt aizsardzību vienam no prasītājiem vai tiesības atbildēt vienam vai vairākiem prasītājiem. Šādos apstākļos minētais lūgums ir jānoraida kā tāds, kas ir iesniegts tiesā, kuras kompetencē acīmredzami nav to izskatīt. (sal. ar 36.–38. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 40. un 41. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 43. un 45. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 46.–48. punktu)

No ES līguma un LESD izrietošajām tiesībām, kurām ir autonoms avots, to būtības dēļ tiesā nevar tikt pretstatītas jebkādas valsts tiesību normas, neapstrīdot pašu Savienības juridisko pamatu. Līdz ar to nevar tikt veikta atsauce uz valsts tiesību normām, lai pamatotu prasību atcelt Savienības tiesību aktu. (sal. ar 50. un 61. punktu)

No LES 16. panta 9. punkta, 18. panta 3. punkta un Padomes iekšējā reglamenta 2. panta 5. punkta otrās daļas izriet, ka iestāde, kuras kompetencē ir parakstīt Padomes sastāva, kas atbild par ārlietām, pieņemtus dokumentus, principā ir Savienības Augstais pārstāvis ārlietās un drošības politikas jautājumos. Tomēr minēto Augsto pārstāvi vajadzības gadījumā var aizvietot konkrētā sastāva loceklis, kas pārstāv Padomes prezidentvalsti, un paraksta deleģēšana nav jāpamato. (sal. ar 57. un 58. punktu)

Kļūda, atsaucoties uz piemērojamo tiesību aktu, nenozīmē, ka izvirzītie iebildumi ir nepieņemami, ja to priekšmets un īss to izklāsts pietiekami skaidri izriet no prasības pieteikuma. Jāsecina, ka prasītājam nav skaidri jāatsaucas uz konkrētu tiesību aktu, uz kura pamata viņš izvirza iebildumus, ja vien viņš sniedz pietiekami skaidrus argumentus, pēc kuriem attiecīgo tiesību aktu bez grūtībām var noteikt atbildētājs un Savienības tiesa. (sal. ar 63. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 66.–72. punktu)

Pamattiesību hartas 17. panta 1. punktā ir nodrošinātas tiesības uz īpašumu. Šīs tiesības tomēr nav absolūta prerogatīva. No minētās hartas 52. panta 1. punkta izriet, ka, lai tiesību uz īpašumu īstenošanas ierobežojums atbilstu Savienības tiesībām, tam katrā ziņā ir jāatbilst trim nosacījumiem. Pirmkārt, ierobežojumam ir jābūt noteiktam tiesību aktos un tātad attiecīgajam pasākumam ir jābūt juridiskajam pamatam. Otrkārt, tam ir jāatbilst vispārējas nozīmes mērķim, ko atzinusi Savienība. Treškārt, ierobežojums nedrīkst būt pārmērīgs. Saistībā ar šo pēdējo nosacījumu, pirmkārt, ierobežojumam ir jābūt vajadzīgam un samērīgam ar noteikto mērķi un, otrkārt, attiecīgo tiesību vai brīvības būtība nedrīkst tikt aizskarta. Pirmais nosacījums netiek izpildīts, ja lēmuma par konkrētu personu un organizāciju līdzekļu iesaldēšanu saistībā ar situāciju Tunisijā īstenošanas lēmumā tiek piemērots cits kritērijs, nevis tas, kas paredzēts lēmumā, kurš ir tā juridiskais pamats. Tā tas ir tāda īstenošanas lēmuma gadījumā, ar kuru prasītāja uzvārds ticis iekļauts to personu sarakstā, uz kurām attiecas līdzekļu iesaldēšana, tādēļ, ka par viņu tika veikta tiesas izmeklēšana par rīcību saistībā ar nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas darbībām, bet pamatlēmumā līdzekļu iesaldēšana ir noteikta personām, kas atbildīgas par valsts līdzekļu piesavināšanos, jo, pirmkārt, nav ticis konstatēts, ka no attiecīgās valsts krimināltiesību viedokļa valsts līdzekļu nelikumīgas piesavināšanās jēdziens ietver nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas jēdzienu, un, otrkārt, Direktīvas 2005/60 par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai, 1. panta 2. punktā definētais nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas jēdziens neatbilst tikai rīcībai, kas ļauj noslēpt, nelikumīgi piesavinoties valsts līdzekļus, iegūtu līdzekļu nelikumīgo izcelsmi. Šāds īstenošanas lēmums nav uzskatāms par tādu, kas paredzēts tiesību aktā Pamattiesību hartas 52. panta 1. punkta izpratnē. (sal. ar 75., 78.–81., 91., 93.–96. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 82. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 115. punktu)