16

2008. gada 25. jūnija Dekrētlikuma Nr. 112, redakcijā, kura ir piemērojama pamatlietās, 83.a pantā (turpmāk tekstā – “Dekrētlikuma Nr. 112/2008 ar grozījumiem 83.a pants”) “Ceļu satiksmes drošības un kravu komercpārvadājumu ar autotransportu tirgus pienācīgas darbības aizsardzība” ir noteikts: “1. Osservatorio, kas minēts 2005. gada 21. novembra Dekrētlikuma Nr. 286 9. pantā, pamatojoties uz atbilstošu aptauju un ņemot vērā Ekonomikas attīstības ministrijas ikmēneša novērojumus par vidējo dīzeļdegvielas cenu autotransportam, reizi mēnesī nosaka vidējās degvielas izmaksas par kilometru attiecībā uz dažāda veida transportlīdzekļiem un ar tām saistīto ietekmi. 2. Osservatorio, ņemot vērā dažāda veida transportlīdzekļus, jūnija un decembra 15. dienā nosaka procentos izteiktu kvotu komercpārvadājumu ar autotransportu uzņēmuma darbības izmaksām, kuru veido degvielas izmaksas. 3. Ar šī panta 4.–11. punkta noteikumiem ir paredzēts regulēt pielīdzināšanas kārtību atlīdzībām, kuras pasūtītājiem ir jāmaksā par pārvadātāja degvielas izmaksām, un vienu gadu pēc to spēkā stāšanās datuma tiek pārbaudīta to ietekme uz tirgu. 4. Lai nodrošinātu ceļu drošības aizsardzību un kravu komercpārvadājumu ar autotransportu tirgus atbilstību tiesību normām, pārvadājuma līgumā, kas ir noslēgts rakstveidā 2005. gada 21. novembra Dekrētlikuma Nr. 286 6. panta izpratnē, pārvadātājam maksājamajai summai ir jābūt pietiekamai, lai ļautu segt vismaz minimālās darbības izmaksas, kas katrā ziņā nodrošina likumā paredzēto drošības prasību ievērošanu. Šādas minimālās izmaksas tiek noteiktas nozaru brīvprātīgajos līgumos, kas noslēgti starp pārvadātāju apvienību organizācijām, kuras ir pārstāvētas 16. punktā minētajā Consulta, un pasūtītāju apvienību organizācijām. Šajos līgumos ir arī iespējams paredzēt noteikta skaita vai ilguma kravu autotransporta pārvadājumu līgumus, saskaņā ar kuriem ir iespējams atkāpties no šajā punktā paredzētajiem noteikumiem, no 2005. gada 21. novembra Dekrētlikuma Nr. 286. 7. panta 3. punkta un 7.a panta noteikumiem un no noteikumiem tiešās darbības jomā. 4.a Ja 4. punktā paredzētie brīvprātīgie līgumi netiek noslēgti deviņu mēnešu laikā pēc šīs tiesību normas spēkā stāšanās, 2005. gada 21. novembra Dekrētlikuma Nr. 284 6. panta 1. punkta g) apakšpunktā minētā Osservatorio minimālās izmaksas nosaka atbilstoši 4. punkta noteikumiem. Pirmajam termiņam beidzoties, ja nākamo trīsdesmit dienu laikā Osservatorio nav apstiprinājusi minimālo izmaksu aprēķinus, tad 6. un 7. punktā minētās tiesību normas ir piemērojamas arī rakstveidā noslēgtajiem pārvadājumu līgumiem vienīgi nolūkā noteikt atlīdzību. 4.b Ja rēķinā ir norādīta atlīdzība, kas ir zemāka par 4. vai 4.a punktā norādīto, pārvadātāja prasījumam pret pasūtītāju par starpības samaksu ir noteikts viena gada termiņš, sākot no dienas, kad ir pabeigta pārvadājumu pakalpojuma sniegšana, izņemot pretēju vienošanos, kuras pamatā ir 4. punkta izpratnē noslēgtie nozares brīvprātīgie līgumi. 4.c Atkāpjoties no 4. un 4.a punktā paredzētā – atlīdzības, kas ir jāmaksā pārvadātājam par autotransporta pakalpojumiem, kuri sniegti, izpildot rakstveida līgumu 2005. gada 21. novembra Dekrētlikuma Nr. 286 6. panta izpratnē, apmērs ir atkarīgs no brīvas pušu vienošanās, ja minētie pakalpojumi tiek sniegti apjomā, kas nepārsniedz 100 kilometrus dienā, izņemot pretēju vienošanos, kuras pamatā ir 4. punkta izpratnē noslēgtie nozares brīvprātīgie līgumi. 4.d Pārvadātājam līguma slēgšanas brīdī ir pienākums uzrādīt pasūtītājam sociālās aizsardzības iestādes izsniegtu apliecību, kura nav izdota vairāk kā pirms trīs mēnešiem un kurā ir norāde par uzņēmuma atbilstību likumā noteiktajām prasībām par sociālo un apdrošināšanas iemaksu veikšanu. 5. Ja līguma priekšmets ir pārvadājumu pakalpojumi, kas ir jāveic laika posmā, kurš pārsniedz 30 dienas, atlīdzības daļa, kas atbilst pārvadātāja par līgumā paredzēto pakalpojumu sniegšanu sedzamajām degvielas izmaksām, kādas ir norādītas līgumā vai izrakstītajos rēķinos, atsaucoties uz pārvadātāja sniegtajiem pakalpojumiem minētā līguma spēkā esamības pirmā mēneša laikā, tiek pielīdzinātas, pamatojoties uz izmaiņām, kādas ir notikušas ar dīzeļdegvielas cenām, kuras tiek noteiktas atbilstoši 1. punktam, ja šīs izmaiņas pārsniedz 2 % no atsauces vērtības, kas tikusi ņemta vērā līguma slēgšanas brīdī vai tad, kad tika veikta pēdējā izmaksu pielīdzināšana. 6. Ja līgums par kravu komercpārvadājumiem ar autotransportu nav noslēgts rakstveidā atbilstoši 2005. gada 21. novembra Dekrētlikuma Nr. 286 6. pantam, tad pārvadātāja izrakstītajā rēķinā juridiskā un administratīvā nolūkā ir jānorāda atlīdzības, kas pasūtītājam ir jāmaksā, daļa, kura atbilst degvielas izmaksām, kas radušās pārvadātājam, izpildot līgumā paredzētos pakalpojumus. Šai summai ir jāatbilst rezultātam, kas radies, fiksēto kilometru izmaksu apmēru ar pārvadājumiem izmantotā transportlīdzekļa klasei 1. punkta izpratnē iepriekšējā mēneša laikā pirms pārvadājuma izpildes sareizinot ar kilometru skaitu, kas atbilst rēķinā norādītajam pakalpojumam. 7. Pārvadātājam maksājamās atlīdzības daļai, kas ir atšķirīga no 6. punktā norādītās, – ar nosacījumu, ka pasūtītājam ir jāsedz degvielas izmaksas, – ir jāatbilst šīs pašas atlīdzības daļai, kas ir vienāda vai lielāka nekā tā, kas ir norādīta kā atbilstoša citām izmaksām, kurās neietilpst 2. punktā paredzētās degvielas izmaksas. 8. Ja pārvadātājam pienākošās atlīdzības daļa, neskaitot to, kas paredzēta 6. punktā, atbilst apmēram, kas ir mazāks par 7. punktā norādīto, tad pārvadātājs var lūgt pasūtītājam starpības apmaksu. Ja kravu autotransporta līgums nav ticis noslēgts rakstveidā, tad pārvadātāja prasījuma noilgums iestājas pēc piecu gadu termiņa, sākot no pārvadājumu pakalpojuma pabeigšanas dienas. Ja pārvadājuma līgums ir noslēgts rakstveidā, tad pārvadātāja prasījuma noilgums atbilstoši Civilkodeksa 2951. pantam iestājas pēc viena gada. 9. Ja pasūtītājs neveic maksājumu 15 dienu laikā, tad pārvadātājam ir tiesības nākamo 15 dienu laikā celt prasību vai to neizmantošanas gadījumā lūgt kompetentajai tiesai izdot maksājuma rīkojumu atbilstoši Civilprocesa kodeksa 638. pantam, iesniedzot kravu komercpārvadājumu autotransporta reģistrāciju apliecinošus dokumentus, pakalpojuma sniegšanai izmantotā transportlīdzekļa tehnisko pasi, rēķinu, kurā ir norādīta atlīdzība par pārvadājumu pakalpojumu, un dokumentus, kas attiecas uz norādītās summas apmaksu un aprēķiniem, kurus veicot, ir noteikta papildu atlīdzība, kas pienākas pārvadātājam atbilstoši 7. un 8. punktam. Pēc dokumentu atbilstības tiesību normām un aprēķinu pareizības pārbaudes tiesa ar pamatotu nolēmumu Civilprocesa kodeksa 641. panta izpratnē lūdz pasūtītājam nekavējoties samaksāt summu, kas pienākas pārvadātājam, izsniedzot izpildrakstu Civilprocesa kodeksa 642. panta izpratnē un nosakot termiņu apelācijas sūdzības iesniegšanai šī paša kodeksa IV grāmatas I sadaļas I nodaļas noteikumu izpratnē. [..] 14. Neskarot sankcijas, kuras paredzētas 1974. gada 6. jūnija Likuma Nr. 298 26. pantā un tā vēlākos grozījumos, kā arī 2005. gada 21. novembra Dekrētlikuma Nr. 286 7. pantā, ja tie ir piemērojami, jebkurš 6.,7.,8. un 9. punktā paredzēto noteikumu pārkāpums ir iemesls izslēgšanai no publisko līgumu par preču un pakalpojumu piegādi slēgšanas procedūras uz laika posmu līdz sešiem mēnešiem, kā arī izslēgšanai no visu veidu likumā paredzēto nodokļu atvieglojumu, finansiālās palīdzības un atbalsta piešķiršanas uz viena gada laika posmu. 15. 14. punktā norādītās sankcijas piemēro kompetentā iestāde. 16. 14. punktā norādītās sankcijas netiek piemērotas, ja puses ir noslēgušas līgumu atbilstoši brīvprātīgajam līgumam, kas noslēgts starp vairākumu autotransporta apvienību organizāciju un pārvadājumu pakalpojumu izmantotājiem, kuri ir pārstāvēti Consulta, lai noregulētu pārvadājumu pakalpojumu kārtību īpašā komercnozarē. [..]”