9

AlVG 23. pants ar virsrakstu “Pabalstu avansa maksājumi no pensijas apdrošināšanas līdzekļiem” ir izteikts šādā redakcijā: “1. Bezdarbniekiem, kas iesnieguši pieteikumu: 1) piešķirt pabalstu darbspēju samazinājuma vai darbnespējas dēļ vai izmaksāt pārejas maksājumu no obligātās pensijas vai nelaimes gadījumu apdrošināšanas līdzekļiem, vai 2) piešķirt vecuma pabalstu no pensijas apdrošināšanas saskaņā ar Tirdzniecībā un rūpniecībā strādājošo sociālās apdrošināšanas likumu [Allgemeines Sozialversicherungsgesetz, Gewerbliches Sozialversicherungsgesetz], Lauksaimnieku sociālās apdrošināšanas likumu [Bauern-Sozialversicherungsgesetz] vai īpašu pabalstu saskaņā ar Likumu par smagu nakts darbu [Nachtschwerarbeitsgesetz], līdz pieteikuma izlemšanai var izmaksāt avansā bezdarbnieka pabalstu vai palīdzību, kas paredzēta īpašiem gadījumiem. 2. Lai bezdarbnieka pabalstu vai palīdzību, kas paredzēta īpašiem gadījumiem, saņemtu avansā, ir nepieciešams, lai: 1) papildus darbspējai, vēlmei un gatavībai stāties darba tiesiskajās attiecībās [..] būtu izpildīti arī pārējie nosacījumi attiecīgā pabalsta saņemšanai, 2) ņemot vērā konkrētos apstākļus, varētu paredzēt, ka pabalsts tiks piešķirts no sociālās apdrošināšanas līdzekļiem, un 3) 1. punkta 2) apakšpunkta gadījumā būtu iesniegts pensijas apdrošināšanas institūcijas apliecinājums, ka ar pieteikumu saistītu iemeslu dēļ divu mēnešu laikā pēc datuma, no kura izmaksājama pensija, nebūs iespējams konstatēt, vai pastāv pienākums izmaksāt pabalstu. 3. Persona, kas iesniegusi pieteikumu piešķirt pabalstu saskaņā ar 1. punkta 1) apakšpunktu, ir uzskatāma par bezdarbnieku arī gadījumos, ja darba tiesiskās attiecības ir spēkā, bet vairs nepastāv tiesības saņemt algu un ir beidzies termiņš slimības pabalsta saņemšanai. 4. Avansu izmaksā piešķiramā bezdarbnieka pabalsta (vai piešķiramās palīdzības, kas paredzēta īpašiem gadījumiem) apmērā, nepārsniedzot vienu trīsdesmito daļu no pabalsta vidējā apmēra, ieskaitot piemaksas par aprūpē esošiem bērniem, saskaņā ar 1. punkta 1. un 2) apakšpunktu. Ja nodarbinātības dienesta reģionālajai iestādei, pamatojoties uz rakstisku paziņojumu no sociālās apdrošināšanas institūcijas, ir zināms, ka piešķiramais pabalsts būs mazāks, avansa apmērs ir atbilstoši jāsamazina. 1. punkta 2) apakšpunktā paredzētajā gadījumā avanss ir izmaksājams ar atpakaļejošu spēku, skaitot no dienas, kad izmaksājama pensija, ja pieteikums ir iesniegts četrpadsmit dienu laikā pēc tam, kad izsniegts apstiprinājums saskaņā ar 2. punkta 3) apakšpunktu. 5. Ja reģionālā iestāde atbilstoši 1. punktam ir piešķīrusi avansu vai bezdarbnieka pabalstu, vai palīdzību, kas paredzēta īpašiem gadījumiem, tad bezdarbnieka tiesības uz pabalstu saskaņā ar 1. punkta 1) vai 2) apakšpunktu nodarbinātības politikas interesēs par šo periodu tiek nodotas federālajai valstij tādā apmērā, kādā to izmaksājusi reģionālā iestāde, izņemot veselības apdrošināšanas iemaksas, tiklīdz reģionālā iestāde sociālās apdrošināšanas institūcijā pieprasījusi tiesību pārņemšanu (cessio legis). Šī prasījuma tiesību pārņemšana ir spēkā tikai attiecībā uz vēl izmaksājamajām summām un ir apmierināma prioritāri. 6. Veselības apdrošināšanas iemaksas, kas par 5. punktā norādīto periodu veiktas no apdrošināšanas bezdarba gadījumam līdzekļiem (42. panta 3. punkts), ir jāatlīdzina obligātās veselības apdrošināšanas institūcijām ar Austrijas sociālās apdrošināšanas iestāžu apvienības starpniecību ASVG 73. panta 2. punktā noteiktajā procentuālajā apmērā no summām, ko saskaņā ar 5. punktu ir atlīdzinājušas pensijas apdrošināšanas institūcijas. 7. Ja pensija atbilstoši 1. punktam netiek piešķirta, tad avanss tiek uzskatīts par bezdarbnieka pabalstu vai palīdzību, kas tiek sniegta īpašos gadījumos, par attiecīgo periodu un tādā apmērā, kādā tas izmaksāts, proti, vēlāk netiek izmaksāta starpība un pabalsta saņemšanas termiņš tiek saīsināts atbilstoši 18. pantam.”