ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5)

Vai regulas 53. pantā lietotā vārdkopa [apdraudējumus, kuru] “nevar novērst ar citiem pieņemamiem līdzekļiem” ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to, ņemot vērā regulas 8. apsvēruma formulējumu, ir piešķirta vienāda nozīme augstas cilvēku un dzīvnieku veselības un vides aizsardzības pakāpes nodrošināšanai, no vienas puses, un Kopienas lauksaimniecības konkurētspējas saglabāšanai, no otras puses?
C 228/21

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 23. martā iesniedza Landgericht Saarbrücken (Vācija) – Maxxus Group GmbH & Co. KG/Globus Holding GmbH & Co. KG

(Lieta C-183/21)

(2021/C 228/28)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Landgericht Saarbrücken

Pamatlietas puses

Prasītāja: Maxxus Group GmbH & Co. KG

Atbildētāja: Globus Holding GmbH & Co. KG

Prejudiciālie jautājumi

Vai Savienības tiesības, it īpaši attiecībā uz Preču zīmju direktīvu(–ām), tas ir, Direktīva 2008/95/EK (1), it īpaši tās 12. pants, vai Direktīva 2015/2436 (2), it īpaši tās 16., 17. un 19. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka šo tiesību normu lietderīgā iedarbība liedz tādu valsts procesuālo tiesību interpretāciju,

1) ar kuru prasītājam civilprocesā par valsts preču zīmes izslēgšanu no reģistra sakarā ar atcelšanu nelietošanas dēļ tiek noteikts no pierādīšanas pienākuma atšķirīgs skaidrojuma sniegšanas pienākums, un

2) ar kuru šī skaidrojuma sniegšanas pienākuma ietvaros prasītājam tiek noteikts: a) šādā procesā, ciktāl tas ir iespējams, pamatoti argumentēt to, ka atbildētājs nav lietojis preču zīmi, un b) šajā sakarā veikt savu tirgus izpēti, kas ir atbilstoša lūgumam par [preču zīmes] dzēšanu no reģistra un attiecīgās preču zīmes specifikai.

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/95/EK (2008. gada 22. oktobris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 2008, L 299, 25. lpp.).

(2) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2015/2436 (2015. gada 16. decembris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 2015, L 336, 1. lpp.).
—

nospriest, ka Polijas Republika: — bez ietekmes uz vidi novērtējuma veikšanas atļaujot pagarināt brūnogļu ieguves koncesijas spēkā esamības termiņu par 6 gadiem, nav izpildījusi pienākumus, kuri izriet no Direktīvas 2011/92 (1) 4. panta 1. un 2. punkta saistībā ar šīs direktīvas 4. panta 4.–6. punktu, 5. panta 1. un 2. punktu, kā arī 6., 7., 8. un 9. pantu; — pieļaujot, ka no izrakteņu ieguves darbību koncesijas piešķiršanas procedūras tiek izslēgta attiecīgā sabiedrības daļa, nav izpildījusi pienākumus, kuri izriet no Direktīvas 2011/92 6. panta 2.–7. punkta, 7. panta 5. punkta, 8. panta, 9. panta un 11. panta 1. punkta; — atzīstot, ka lēmums par ietekmes uz vidi novērtējumu ir tūlītēji izpildāms, nav ievērojusi savus pienākumus, kuri izriet no Direktīvas 2011/92 11. panta 1. punkta; — neiekļaujot lēmumā par ietekmes uz vidi novērtējumu eventuālu procedūru gadījumam, ja netiktu sniegta piekrišana attiecībā uz Direktīvas 2000/60 (2) 4. panta 5. punktā paredzēto atbrīvojumu piemērošanu attiecīgajām ūdenstilpnēm, tā nav izpildījusi pienākumus, kuri izriet no Direktīvas 2000/60 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta un b) apakšpunkta ii) punkta; — nesniedzot iespēju attiecīgajai sabiedrības daļai un Čehijas Republikai piedalīties procedūrā, kurā tika piešķirta līdz 2026. gadam spēkā esošā izrakteņu ieguves koncesija, nav izpildījusi pienākumus, kuri izriet no Direktīvas 2011/92 6. panta 2.–7. punkta, 7. panta 1., 2. un 5. punkta, kā arī 8. panta; — nepublicējot izrakteņu ieguves koncesiju, kura ir spēkā līdz 2026. gadam, un saprotamā formā nedarot to zināmu Čehijas Republikai, nav izpildījusi pienākumus, kuri izriet no Direktīvas 2011/92 9. panta 1. un 2. punkta; — padarot neiespējamu ierosināt līdz 2026. gadam spēkā esošās izrakteņu ieguves koncesijas pārskatīšanu tiesā, nav izpildījusi pienākumus, kuri izriet no Direktīvas 2011/92 11. panta 1. punkta; — nepublicējot izrakteņu ieguves koncesiju, kura ir spēkā līdz 2026. gadam, nav izpildījusi pienākumus, kuri izriet no Direktīvas 2003/4 (3) 7. panta; — nesniedzot pilnīgu informāciju saistībā ar procedūru, kurā ir piešķirta izrakteņu ieguves koncesija, kas ir spēkā līdz 2026. gadam, nav izpildījusi pienākumus, kuri izriet no LES 4. panta 3. punktā noteiktā lojālas sadarbības principa; — izrakteņu ieguves koncesijā, kas ir spēkā līdz 2026. gadam, pienācīgā mērā neņemot vērā lēmumu par ietekmes uz vidi novērtējumu, nav izpildījusi pienākumus, kuri izriet no Direktīvas 2011/92 2. panta 1. punkta kopsakarā ar tās 4. panta 1. punktu; — izrakteņu ieguves koncesijā, kas ir spēkā līdz 2026. gadam, pienācīgā mērā neņemot vērā visus nosacījumus, kuri attiecas vidi, nav izpildījusi pienākumus, kas izriet no Direktīvas 2011/92 8.a panta 1. punkta b) apakšpunkta;
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. janvārī iesniedza Cour d’appel de Liège (Beļģija) – Pharma Santé – Réseau Solidaris SCRL/État belge – SPF Finances

(Lieta C-53/21)

(2021/C 128/28)

Tiesvedības valoda – franču

Iesniedzējtiesa

Cour d’appel de Liège

Pamatlietas puses

Prasītāja: Pharma Santé – Réseau Solidaris SCRL

Atbildētāja: État belge – SPF Finances

Prejudiciālie jautājumi

Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds tiesiskais regulējums vai valsts prakse, saskaņā ar kuru pirmajā dalībvalstī reģistrētām sabiedrībām, kuras izmanto otrajā dalībvalstī reģistrētu sabiedrību pakalpojumus, ir pienākums, lai izvairītos no uzņēmumu ienākuma nodokļa iemaksas 100 % vai 50 % apmērā no pēdējo minēto sabiedrību rēķinā iekļautajām summām, sagatavot un iesniegt nodokļu iestādei uzskaites lapas un kopsavilkuma pārskatus par šiem izdevumiem, taču, ja tās izmanto sabiedrību rezidenšu pakalpojumus, tām nav noteikts šāds pienākums, lai izvairītos no minētās iemaksas noteikšanas?
2.

Vai sprieduma Amoena 53. punkta otrajā teikumā ir ieteikts cits kritērijs, kas atšķiras no šī paša sprieduma 51. punktā minētā kritērija un kas izriet no HS skaidrojuma par pozīciju 8473, pieprasot, ka krūšturiem (proti, iespējamajiem piederumiem) ir jāļauj krūšu protēzēm veikt citu funkciju nekā “tām” (they) (visticamāk, krūšu protēzes) paredzētā, vai arī tajā ir paredzēts piemērot vienīgi 51. punktā minēto kritēriju, saskaņā ar kuru krūšturiem ir jānodrošina pakalpojums saistībā ar krūšu protēzes pamatfunkciju?
1)

Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 3. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 7. pants, ņemot vērā Tiesas sniegto interpretāciju, ir jāinterpretē tādējādi, ka pasažierim ir tiesības saņemt kompensāciju no gaisa pārvadātāja, kas nav Kopienas gaisa pārvadātājs, ja viņš savu galamērķi sasniedz ar vairāk nekā trīs stundu nokavējumu tāpēc, ka pēdējais lidojums ar izlidošanas un ielidošanas vietu trešajā valstī un bez nosēšanās kādas dalībvalsts teritorijā kavējās, un šis lidojums ir daļa no tāda lidojuma ar pārsēšanos, kura pirmā izlidošanas vieta ir lidosta kādas dalībvalsts teritorijā, kuru kopumā veic šis gaisa pārvadātājs un kuru pasažieris ar vienotu rezervāciju ir rezervējis pie Kopienas gaisa pārvadātāja, kurš neveic nevienu no šiem lidojumiem?
1)

Izņemot sabiedrību kontroles gadījumus, kādi ir būtiskie kritēriji, nosakot, vai līgumiska koordinācija starp saimnieciskās darbības subjektiem, kuri formāli ir autonomi un neatkarīgi, rada vienu ekonomisko vienību LESD 101. un 102. panta izpratnē; it īpaši, vai zināmas iejaukšanās cita uzņēmuma komerciālās izvēlēs esamība, kas ir tipiska komerciālās sadarbības attiecībām starp ražotāju un izplatīšanas starpniekiem, var tikt atzīta par pietiekamu, lai minētos subjektus kvalificētu kā vienas ekonomiskās vienības daļu; vai arī ir nepieciešama “hierarhiska” saikne starp diviem uzņēmumiem, par kuru liecina tāda līguma esamība, saskaņā ar kuru vairāki autonomi uzņēmumi “pakļaujas” viena no šiem uzņēmumiem vadības un koordinācijas darbībai, tādējādi pieprasot no Konkurences uzraudzības iestādes pierādījumus par vairākām sistemātiskām un pastāvīgām ievirzošām darbībām, kuras var ietekmēt uzņēmuma vadības lēmumus, proti, stratēģiskas un operatīvas finansiāla, rūpnieciska un komerciāla rakstura izvēles?
2)

Vai Savienības tiesības, it īpaši LES 2. pants un tajā noteiktā tiesiskuma vērtība, kā arī efektīvas tiesību aizsardzības tiesā prasības, kas izriet no LES 19. panta 1. punkta otrās daļas, ir jāinterpretē tādējādi, ka “tiesību normas, kas reglamentē disciplināro pasākumu sistēmu attiecībā uz personām, kuras spriež tiesu”, ietver arī tiesību normas, kas attiecas uz valsts tiesas tiesneša saukšanu pie kriminālatbildības vai brīvības atņemšanu tam (tā apcietināšanu), piemēram, Polijas Konstitūcijas 181. pantu, to aplūkojot kopsakarā ar 2001. gada 27. jūlija Likuma par vispārējās jurisdikcijas tiesu organizāciju 80. un 129. pantu, saskaņā ar kuriem: a) lai sauktu valsts tiesas tiesnesi pie kriminālatbildības vai atņemtu tam brīvību (apcietinātu to), principā pēc prokurora pieteikuma, ir nepieciešama kompetentās disciplinārtiesas atļauja; b) disciplinārtiesa, ļaujot saukt valsts tiesas tiesnesi pie kriminālatbildības vai atņemt tam brīvību (apcietināt to), var (bet noteiktos gadījumos – tai ir pienākums) atstādināt šo tiesnesi no amata; c) atstādinot valsts tiesas tiesnesi no amata, disciplinārtiesai ir arī pienākums samazināt šī tiesneša atalgojumu šajās tiesību normās noteiktajās robežās uz laiku, kamēr tiesnesis ir atstādināts no amata?
—

Otrkārt, pārsūdzētā sprieduma 267., 269., 273., 274., 275., 277., 281., 283., 298.–302. punktā Vispārējā tiesa esot pārkāpusi atsevišķas vienības pieeju un nesaistītu uzņēmumu darījuma principu, kas esot LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums un/vai valsts tiesību sagrozīšana, tādēļ, ka tā atsaucās uz Apple Inc. pildāmām funkcijām, lai noraidītu to, ka ar Lēmumu Apple intelektuālā īpašuma licences ir piedēvētas Īrijas filiālēm. Tas, ka Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā skaidrojumus, kas sniegti Lēmuma 308.–318. apsvērumā un Komisijas rakstveida apsvērumos, par to, kādēļ Apple Inc. pildītām funkcijām nav nozīmes, piedēvējot peļņu ASI un AOE, esot procedūras pārkāpums un pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde.
1.

Vai Savienības tiesības, it īpaši Direktīvas 2008/115/EK (1) 18. panta 1. un 3. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesai, kas lemj par aizturēšanu izraidīšanas nolūkā, katrā atsevišķā gadījumā ir jāvērtē tiesību normā izvirzītie priekšnoteikumi, it īpaši tas, ka ārkārtas situācija turpinās, ja valsts likumdevējs, atsaucoties uz 18. panta 1. punktu, valsts tiesībās ir atkāpies no 16. panta 1. punktā izvirzītajiem priekšnoteikumiem?
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 11. augustā iesniedza Østre Landsret (Dānija) – B/Udlændingenævnet

(Lieta C-379/20)

(2020/C 348/16)

Tiesvedības valoda – dāņu

Iesniedzējtiesa

Østre Landsret

Pamatlietas puses

Prasītājs: B

Atbildētāja: Udlændingenævnet

Prejudiciālais jautājums

Vai Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 (1980. gada 19. septembris) par Asociācijas izveidi (1), kas ir saistīts ar nolīgumu, ar kuru izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju, ko 1963. gada 12. septembrī Ankarā parakstīja Turcijas Republika, no vienas puses, un EEK dalībvalstis un Kopiena, no otras puses, un kas Kopienas vārdā ir noslēgts, apstiprināts un ratificēts ar Padomes Lēmumu 64/732/EEK (1963. gada 23. decembris) (2), 13. pants liedz ieviest un piemērot jaunu valsts pasākumu, saskaņā ar kuru uz ekonomiski aktīva Turcijas pilsoņa, kurš likumīgi uzturas attiecīgajā dalībvalstī, un viņa bērna, kurš ir 15 gadus vecs, ģimenes atkalapvienošanos ir attiecināts nosacījums par to, ka atkalapvienošanos atbalsta īpaši svarīgi iemesli, kas tostarp it īpaši saistīti ar ģimenes vienotību un bērna labklājību?

(1) Asociācijas padomes Lēmums Nr. 1/80 (1980. gada 19. septembris) par EEK un Turcijas asociācijas izveidi (nav publicēts).

(2) Padomes Lēmums (1963. gada 23. decembris) par Eiropas Ekonomikas kopienas un Turcijas asociācijas līguma noslēgšanu (OV 1964, 217, 3685. lpp.).
b)

Vai atbilde uz šo jautājumu it īpaši ir atkarīga no tā, vai šis avots bija vai nebija informējis žurnālistu par tirgus baumām, un vai informācijas par gaidāmo raksta publicēšanu izpaušana bija vai nebija lietderīga, lai no šī avota iegūtu skaidrojumus par baumu ticamību?
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 22. aprīlī iesniedza High Court of Justice Business and Property Courts of England and Wales (Apvienotā Karaliste) – M. maksātnespējas procedūras 1. kopīgais administrators un M. maksātnespējas procedūras 2. kopīgais administrators/M., MH, ILA, M.

(Lieta C-168/20)

(2020/C 262/15)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

High Court of Justice Business and Property Courts of England and Wales

Pamatlietas puses

Prasītāji: M. maksātnespējas procedūras 1. kopīgais administrators un M. maksātnespējas procedūras 2. kopīgais administrators

Atbildētāji: M., MH, ILA un M.

Prejudiciālie jautājumi

1) Situācijā, kad kādas dalībvalsts valstspiederīgais ir izmantojis LESD 21., 49. pantā un [Savienības] pilsoņu [un viņu ģimenes locekļu tiesību] direktīvā (Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/38/EK) (1) paredzētās tiesības, pārceldamies vai sākdams veikt uzņēmējdarbību Apvienotajā Karalistē, vai minētajām normām atbilst WRPA 1999 (1999. gada Likums par labklājības reformu un pensijām) 11. panta noteikumi, saskaņā ar kuriem no maksātnespējas procedūras tiesības uz pensiju, – tostarp tiesības, kas piešķirtas un apstiprinātas nodokļu iestādēs citā dalībvalstī, tiek izslēgtas vienīgi tad, ja pensiju shēma maksātnespējas brīdī ir bijusi reģistrēta saskaņā ar FA 2004 (2004. gada Finanšu likums) 153. pantu vai paredzēta 2002 Regulations (2002. gada noteikumi) 2. noteikumā un tādējādi ir apstiprināta nodokļu iestādēs Apvienotajā Karalistē?

2) Atbildot uz 1. jautājumu, vai būtu svarīgi vai nepieciešams: a) noteikt, vai fiziskā persona ir pārcēlusies uz Apvienoto Karalisti, lai, galvenokārt, pieteiktu savu maksātnespēju Apvienotajā Karalistē? b) ņemt vērā i) aizsardzību, kas maksātnespējīgai personai varētu būt pieejama attiecībā uz neapstiprinātajām pensiju shēmām saskaņā ar WRPA 1999 12. pantu, un ii) maksātnespējas procedūras administratoru iespēju piedzīt summas attiecībā uz apstiprinātajiem pensiju plāniem? c) ņemt vērā prasības, kas attiecas uz pensiju shēmām, kas reģistrētas un apstiprinātas nodokļu iestādēs Apvienotajā Karalistē?

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV 2004, L 158, 77. lpp.).
1)

Vai Direktīvas 2005/36/EK (1) 10. panta b) punkts, lasot to kopsakarā ar šīs direktīvas mērķi, kas minēts tās 1. pantā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams situācijā, kurā persona nav ieguvusi kvalifikāciju apliecinošu dokumentu, jo šī persona vajadzīgās prasības, lai iegūtu profesionālo kvalifikāciju, iespējams ir izpildījusi vairākās Eiropas Savienības dalībvalstīs, nevis tikai vienā dalībvalstī? Vai šādā situācijā, kurā persona nav ieguvusi kvalifikāciju apliecinošu dokumentu, jo šī persona vajadzīgās prasības, lai iegūtu profesionālo kvalifikāciju, iespējams ir izpildījusi vairākās Eiropas Savienības dalībvalstīs, nevis tikai vienā dalībvalstī, Direktīvas 2005/36/EK III sadaļas I nodaļa (Vispārējā sistēma apmācības apliecinājumu atzīšanai) ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to iestādei, kas nodarbojas ar kvalifikāciju atzīšanu, ir uzlikts pienākums izvērtēt visu personas to iesniegto dokumentu saturu, kas var apliecināt profesionālo kvalifikāciju, un to, vai šie dokumenti atbilst uzņēmējā dalībvalstī noteiktajām prasībām profesionālo kvalifikāciju iegūšanai, un ja nepieciešams piemērot kompensācijas pasākumus?
1)

Vai Kombinētā nomenklatūra, kas ietverta 1. pielikumā Padomes Regulai (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (1), ņemot vērā arī atšķirīgās valodu redakcijas attiecībā uz pozīciju 4409 un HS skaidrojošās piezīmes par pozīcijām 4407 un 4409, ir jāinterpretē tādējādi, ka pamatlietā analizētās preces, proti, ēvelēti dēļi, kuru četri stūri visā to garumā ir noapaļoti, ir jāuzskata par tādiem, kuri ir ar “nepārtrauktu profilu [kādā no malām vai virsmām]” un līdz ar to ir jāklasificē pozīcijā 4409, vai arī noapaļotie stūri nevar tikt uzskatīti par “nepārtrauktu profilu [kādā no malām vai virsmām]” un preces līdz ar to ir jāklasificē pozīcijā 4407?
2)

Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, vai ar minēto lēmumu regulatīvā iestāde ir tiesīga noteikt nosacījumus, kas jāietver minētajos grozījumos, piemēram, uzliekot par pienākumu izslēgt no infrastruktūras maksu noteikšanas kritērijiem iepriekš plānojamus no valsts vai pašvaldību budžetiem sedzamus izdevumus, kurus pasažieru pārvadātāji nespēj segt no saviem pārvadājumu ieņēmumiem?
1.

Ar pirmo apelācijas sūdzības pamatu tiek apgalvots, ka, ar pārsūdzēto rīkojumu noraidot apelācijas sūdzības iesniedzēju prasību kā nepieņemamu un it īpaši nospriežot, ka “(..) ar apstrīdēto regulu prasītāji, kas ir fiziskas personas, netiek skarti tādu tiem raksturīgu īpašību dēļ vai tādas faktiskas situācijas dēļ, kas tos atšķir no visām citām personām, bet gan viņu pārliecības dēļ, kādu faktiski vai potenciāli pauž nenoteikts personu skaits. Tādējādi pārsūdzētā regula prasītājus neskar tieši LESD 263. panta ceturtās daļas nozīmē”, Vispārēja tiesa ir pārkāpusi LESD 263. panta ceturto daļu, Eiropas Savienības Tiesas Statūtu 19. pantu, samērīguma principu, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (2000/C 364/01) preambulu, kā arī 47. pantu un 52. panta 1. punktu, Līguma par Eiropas Savienību 5. panta 1. un 4. punktu (tos skatot atsevišķi un kopā ar [Līguma par Eiropas Savienības darbību] Protokolu Nr. 2 par proporcionalitātes principa piemērošanu), kā arī attiecīgo judikatūru. Apelācijas sūdzības iesniedzēji savā prasībā atsaucas uz to, ka ar apstrīdēto regulu tiek pārkāptas viņu cilvēktiesības, kuru starpā ir arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartā paredzētās pamattiesības (cilvēka cieņa, reliģiska ticība, tiesības iebilst, pamatojoties uz ticības brīvību, privātā dzīve un brīvība, personas dati, tiesības uz skaidri iztiktu piekrišanu jebkurai to apstrādei), līdz ar to regula viņus skar tieši un individuāli un minēto tiesību kā cilvēka pamattiesību rakstura dēļ viņiem ir tiesības celt Vispārējā tiesā prasību atcelt tiesību aktu LESD 263. panta ceturtās daļas nozīmē, un Savienības tiesnešiem ir tieši uzlikts pienākums cilvēka pamattiesību pārkāpuma gadījumā pārbaudīt regulu tiesiskumu.
3)

Vai saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 168. pantu ir pieļaujama prakse, saskaņā ar kuru tiesības uz priekšnodokļa atskaitīšanu par pirkumiem ir atkarīgas ne tikai no pirkumu izmantošanas veida (darbībai, par kuru uzliek vai neuzliek nodokli), bet arī no šo pirkumu finansēšanas veida, proti, no saviem ieņēmumiem (reklāmas pakalpojumi u.c.), no vienas puses, un no valsts subsīdijām, no otras puses, un saskaņā ar kuru tiesības uz pilnīgu priekšnodokļa atskaitīšanu ir tikai par pirkumiem, kas finansēti no saviem ieņēmumiem, bet ne tiem, kas finansēti no valsts subsīdijām, un turklāt ir nepieciešama to nošķiršana?
1)

Vai ar atbilstošajām Direktīvas 2006/112 normām [PVN atskaitīšanas jomā] un nodokļu neitralitātes principu ir saderīga valsts sniegtā interpretācija un piekoptā prakse, saskaņā ar ko nodokļu iestāde liedz tiesības [atskaitīt PVN] attiecībā uz starp pusēm veiktu saimniecisko darījumu, pamatojoties uz to, ka to starpā nodibināto tiesisko attiecību veidu (līgums par darbu izpildi) šī iestāde uzskata par krāpniecisku, jo tas rada tiesības atskaitīt nodokli, un līdz ar to saskaņā ar [Likuma par taksācijas vispārīgo kārtību] 1. panta 7. punktu tā šo darījumu kvalificē kā darbību (starpniecības darbība), kas nerada tiesības atskaitīt nodokli, uzskatot, ka puses ir rīkojušās ar mērķi izvairīties no nodokļu maksāšanas, jo rēķina adresāta darbībai ne obligāti bija jābūt [šim uzņēmējdarbības veidam], ņemot vērā, ka tas to varēja veikt arī kā starpnieks. Vai šajā kontekstā [PVN atskaitīšanas] priekšnosacījums ir tas, ka nodokļa maksātājiem nodokļu jomā ir jāizvēlas tāds saimnieciskās darbības veids, kas rada lielāku nodokļu slogu, un vai par ļaunprātīgu praksi ir atzīstams apstāklis, ka – īstenojot savu līgumslēgšanas brīvību un ar nodokļu tiesībām nesaistītu apsvērumu dēļ – tie attiecībā uz savā starpā veiktu saimniecisku darbību izvēlas līguma veidu, kas izraisa arī tādas sekas, kuras tie nebija paredzējuši sasniegt, proti, tiesību atskaitīt nodokli rašanās?
3)

Vai prasītājas pakalpojums, kurš ir saistīts ar to, ka prasītāja par samaksu 1 % apmērā no vekselī norādītās summas, kuru tā iekasēja no vekseļa devēja, saņemto vekseli cedēja faktoringa sabiedrībai, bet no faktoringa sabiedrības saņemto summu cedēja vekseļa devējam un galvoja faktoringa sabiedrībai, ka vekseļa devējs samaksās no vekseļa izrietošo summu, kad tā kļūs maksājama, ir: a) no PVN atbrīvots pakalpojums PVN direktīvas 135. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē [vai] b) no PVN atbrīvots pakalpojums PVN direktīvas 135. panta 1. punkta d) apakšpunkta nozīmē?
3)

a) Kādas prasības ir jāizvirza 1) punktā aprakstītajā situācijā, lai patvēruma meklētāja gadījumā būtu runa par “ģimenes locekli” (Direktīvas 2011/95/ES 2. panta j) punkts), kurš “saistībā ar starptautiskās aizsardzības pieteikumu atrodas tajā pašā dalībvalstī”, kurā uzturas persona, kurai ir tikusi piešķirta starptautiskā aizsardzība un ar kuru ģimene ir pastāvējusi “jau izcelsmes valstī”? Vai minētā priekšnoteikums it īpaši ir tāds, ka persona, kurai ir tiesības uz aizsardzību, un patvēruma meklētājs ir atjaunojuši ģimenes dzīvi uzņēmējā dalībvalstī Pamattiesību hartas 7. panta izpratnē, vai arī šajā ziņā pietiek tikai ar personas, kurai ir tiesības uz aizsardzību, un patvēruma pieteikuma iesniedzēja vienlaicīgu uzturēšanos uzņēmējā dalībvalstī? Vai vecāks ir ģimenes loceklis arī tad, ja ieceļošanas mērķis, ņemot vērā konkrētā gadījuma apstākļus, nebija faktiski uzņemties atbildību Direktīvas 2011/95/ES 2. panta j) punkta trešā ievilkuma izpratnē par personu, kurai ir tikusi piešķirta starptautiskā aizsardzība un kura ir vēl nepilngadīga un neprecējusies? b) Ja uz 3.a) jautājumu ir jāatbild tādējādi, ka ir jābūt atjaunotai personas, kurai ir tiesības uz aizsardzību, un patvēruma meklētāja ģimenes dzīvei uzņēmējā dalībvalstī Pamattiesību hartas 7. panta izpratnē, vai ir nozīme tam, kurā brīdī tas ir noticis? Vai šajā ziņā ir jābalstās it īpaši uz to, vai ģimenes dzīve ir tikusi atjaunota konkrētā termiņā pēc patvēruma meklētāja ieceļošanas, patvēruma pieteikuma iesniedzēja patvēruma meklētāja brīdī vai brīdī, kad persona, kurai ir tiesības uz aizsardzību, vēl bija nepilngadīga?