ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
6

Noteikumi to jaunajā redakcijā, kas ir spēkā no 2004. gada 1. maija, ietver XIII pielikumu ar nosaukumu “Pārejas posma pasākumi, kas piemērojami Kopienu ierēdņiem”, kura atbilstošās normas ir definētas šādi: “1. pants 1. Laika posmā no 2004. gada 1. maija līdz 2006. gada 30. aprīlim Civildienesta noteikumu 5. panta 1. un 2. punktu aizstāj ar šādiem: “1. Amatus, uz kuriem attiecas šie Civildienesta noteikumi, klasificē četrās kategorijās — A *, B *, C * un D * pēc pakāpes lejupejošā secībā atbilstoši to pienākumu būtībai un svarīgumam, kas ir tiem piekritīgi. 2. A * kategoriju veido divpadsmit pakāpes, B * kategoriju veido deviņas pakāpes, C * kategoriju veido septiņas pakāpes un D * kategoriju veido piecas pakāpes.” 2. Jebkura atsauce uz amatā iecelšanas dienu attiecas uz dienesta uzsākšanas dienu. 2. pants 1. 2004. gada 1. maijā atbilstoši šā pielikuma 8. pantam to ierēdņu pakāpes, kuriem ir kāds no Civildienesta noteikumu 35. pantā noteiktajiem administratīvajiem statusiem, pārdēvē šādi: Agrākā pakāpe Jaunā (pagaidu) pakāpe Agrākā pakāpe Jaunā (pagaidu) pakāpe Agrākā pakāpe Jaunā (pagaidu) pakāpe Agrākā pakāpe Jaunā (pagaidu) pakāpe A 1 A *16 A 2 A *15 A 3/LA 3 A *14 A 4/LA 4 A *12 A 5/LA 5 A *11 A 6/LA 6 A *10 B 1 B *10 A 7/LA 7 A *8 B 2 B *8 A 8/LA 8 A *7 B 3 B *7 C 1 C *6 B 4 B *6 C 2 C *5 B 5 B *5 C 3 C *4 D 1 D *4 C 4 C *3 D 2 D *3 C 5 C *2 D 3 D *2 D 4 D *1 [..]”
Spānijas patērētājam ir sajaukšanas iespēja starp grafisku preču zīmi, kura ietver vārdisku elementu “omega 3” un kuras kā Kopienas preču zīmes reģistrācija ir pieteikta attiecībā uz “margarīnu”, kas ietilpst 29. klasē atbilstoši Nicas nolīgumam, un valsts preču zīmi “PULEVA-OMEGA 3”, kura ir agrāk reģistrēta Spānijā attiecībā uz “gaļu, zivīm, mājputniem un medījumiem, gaļas ekstraktiem, vārītiem, žāvētiem un konservētiem augļiem un dārzeņiem; želejām, ievārījumiem, kompotiem, olām; pārtikas eļļu un taukiem, ēdieniem, kas pagatavoti no gaļas, zivīm vai dārzeņiem un it īpaši no piena un piena produktiem”, kas ietilpst tajā pašā klasē.

Ņemot vērā, ka no vizuālā un fonētiskā aspekta elements “omega 3” vienlaikus ir gan otrais no diviem agrāko preču zīmi veidojošajiem elementiem (pirmajam elementam esot “puleva”), gan arī reģistrācijai pieteiktās preču zīmes vienīgais vārdiskais elements, kurā tas ir dominējošs, konfliktējošās preču zīmes, aplūkojot katru no tām kopumā un ņemot vērā to atšķirtspējīgos un dominējošos elementus, ir līdzīgas, no kā izriet, ka konkrētā sabiedrības daļa var domāt, ka ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi aptvertās pārtikas preces ir no uzņēmuma, kas ir agrākās preču zīmes īpašnieks.

(sal. ar 56., 59. un 60. punktu)
Keywords

Subject of the case

Rezolutīvā daļa



Keywords

Iestāžu akti – Pamatojums – Pienākums – Apjoms (EKL 253. pants) (sal. ar 39.–42. punktu)

2. Sociālā politika – Eiropas Sociālais fonds – Palīdzība arodapmācības darbību finansēšanai (Padomes Regulas Nr. 2950/83 5. panta 4. punkts un 6. panta 1. punkts; Padomes Lēmuma 83/516 2. panta 2. punkts; Komisijas Lēmuma 83/673 7. pants) (sal. ar 57.–59., 61. un 67. punktu)

Subject of the case

Priekšmets

Lūgums atcelt, pirmkārt, Komisijas 2005. gada 14. aprīļa Lēmumu C (2005) 1236 par atbalsta, kas piešķirts ar 1989. gada 22. marta Lēmumu C (89) 0570, samazinājumu un, otrkārt, Komisijas 2005. gada 13. septembra Lēmumu C (2005) 3557 par atbalsta, kas piešķirts ar 1989. gada 22. marta Lēmumu C (89) 0570, samazinājumu

Rezolutīvā daļa

Rezolutīvā daļa:

1) lietas T‑251/05 un T‑425/05 apvienot sprieduma taisīšanai;

2) prasības noraidīt;

3) prasītāja sedz tiesāšanās izdevumus.
Atbilstoši Civildienesta noteikumu 10. panta otrās daļas otrajam teikumam tādā redakcijā, kas bija piemērojama līdz 2004. gada 30. aprīlim, Civildienesta noteikumu komiteja apspriežas ar Komisiju par jebkādu priekšlikumu Noteikumu pārskatīšanai. Šī norma uzliek Komisijai apspriešanās pienākumu, kas papildus formāliem priekšlikumiem attiecas uz jau izskatītu priekšlikumu būtiskiem grozījumiem, kurus tā veic vismaz tad, ja šajā gadījumā grozījumi pēc būtības atbilst tiem, kurus ieteica Civildienesta noteikumu komiteja. Šādu interpretāciju nosaka gan attiecīgās normas formulējums, gan Civildienesta noteikumu komitejai piešķirtā loma.

No tā izriet, ka gadījumā, ja priekšlikuma par Noteikumu pārskatīšanu grozījumi ir iesniegti teksta apspriešanas procesā Padomē, ir jāveic jauna apspriešanās ar Civildienesta noteikumu komiteju, pirms Padome pieņem attiecīgo normatīvā rakstura normu, ja šie grozījumi būtiski ietekmē priekšlikuma jēgu. Interpunkcijas grozījumi un grozījumi ar ierobežotu iedarbību neuzliek šādu pienākumu, kurš pretējas interpretācijas gadījumā Kopienu likumdošanas procesa ietvaros radītu pārmērīgu ierobežojumu grozījumu veikšanas tiesībām.

Tas, vai grozījumiem ir būtisks, interpunkcijas vai ierobežots raksturs, attiecīgi ir jāizvērtē, ņemot vērā to priekšmetu un grozīto normu vietu visā pieņemšanai piedāvātajā sistēmā un nevis individuālo iedarbību, kas tām var būt attiecībā uz to personu stāvokli, kuras var skart to īstenošana.

Eiropas Kopienu ierēdņu klasifikācijas pakāpju un atalgojuma līmeņa pārstrukturēšana, kas izriet no Kopienu likumdevēja 2004. gada 1. maijā īstenotās dienesta karjeru reformas, ir, lai nekavējoties ieviestu jauno ierēdņu amatā iecelšanas pakāpju pazemināšanu, saistot to ar noteikumu par viņu dienesta karjeras iespēju attīstīšanu.

No tā izriet, ka sākotnēji normā, kas kļuvusi par Noteikumu XIII pielikuma 12. panta 3. punktu, paredzētās A 7 pakāpes aizstāšana ar A *6 pakāpi ir reformas papildu elements, kas iekļaujas dienesta karjeru reorganizācijas vispārējā sistēmā un kopējā perspektīvā. Šī aizstāšana izskaidrojama kā pārejas noteikumu interpunkcijas grozījumi jaunajā dienesta karjeru struktūrā, kuras vispārējo sistēmu un pašu būtību šie grozījumi nešķiet pārveidojuši tādējādi, lai pamatotu jaunu apspriešanos ar Civildienesta noteikumu komiteju, pat ja aizstāšanai būtu nekavējoša būtiska finansiāla iedarbība uz attiecīgo ierēdņu sākotnējās klasifikācijas līmeni un karjeras sākumā viņiem izmaksāto atalgojumu.

(sal. ar 35.–42. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Vide – Ozona slāņa aizsardzība – Direktīva 2003/87 – Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu valsts sadales plāns (VSP) – VSP paziņošanas procedūra – Attiecīgās dalībvalsts tiesības piedāvāt VSP grozījumus pēc tā paziņošanas – Pieļaujamība – Nosacījumi

(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87 9. panta 3. punkts un 11. panta 1. punkts)

Summary

Direktīvas 2003/87, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61, mērķis ir izveidot efektīvu Eiropas siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju kvotu tirgu, pēc iespējas mazāk traucējot ekonomisko attīstību un nodarbinātību. Līdz ar to, lai arī Direktīvas 2003/87 mērķis ir samazināt siltumnīcas efektu izraisošās gāzes saskaņā ar Kopienas un dalībvalstu uzņemtajām saistībām Kioto protokolā, šis mērķis ir īstenojams, cik vien iespējams ievērojot Eiropas ekonomikas vajadzības. No tā izriet, ka saskaņā ar minēto direktīvu izstrādātajos siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu valsts sadales plānos (VSP) ir jāņem vērā precīzi dati un informācija par emisiju, ko paredz attiecībā uz iekārtām un šajā direktīvā skartajām nozarēm.

VSP paziņošanas Komisijai procedūras ietvaros gadījumā, ja VSP daļēji balstās uz kļūdainu informāciju vai vērtējumu par noteiktu nozaru vai iekārtu emisijas līmeni, attiecīgajai dalībvalstij ir iespējams ieteikt VSP grozījumus. No Direktīvas 2003/87 tieši izteiktajiem noteikumiem, kā arī no tās izveidotās vispārējās sistēmas un mērķiem izriet, ka dalībvalstij ir tiesības piedāvāt tās VSP grozījumus pēc paziņošanas par to Komisijai un līdz tās lēmuma pieņemšanai saskaņā ar 11. panta 1. punktu un ka Komisija, pieņemot noraidošu lēmumu, pamatojoties uz minētās direktīvas 9. panta 3. punktu, nevarēja kavēt dalībvalsti izmantot šīs tiesības. Šai iestādei līdz ar to ir vienīgi jāpārbauda, vai dalībvalsts piedāvātie attiecīgie grozījumi ir saderīgi ar šīs direktīvas III pielikumā ietvertajiem kritērijiem un tās 10. pantu.

Papildus tam šīs pašas paziņošanas procedūras ietvaros nav būtiski, ka VSP bija norādīts kā “pagaidu” tā sākotnējās paziņošanas laikā. Tomēr, ja VSP ir nepilnīgs vai “pagaidu”, Komisijai ir tiesības to noraidīt vai nu tāpēc, ka tas neatbilst Direktīvā 2003/87 noteiktajiem kritērijiem, vai arī tāpēc, ka tas kavē tai izvērtēt VSP atbilstību minētajiem kritērijiem. Šādos gadījumos Komisijai, noraidot VSP, ir tiesības dalībvalstij uzdot vēlreiz paziņot pilnīgu VSP, pirms tā var pieņemt savu lēmumu saskaņā ar minētās direktīvas 11. panta 1. punktu.

(sal. ar 60., 63. un 73. punktu)
135

Šajā lietā ir jākonstatē, ka no apstrīdētā lēmuma 405. un 406. apsvēruma, skatot tos kopā ar 416.–422. apsvērumu, izriet, ka prasītājai un KME uzlikto naudas sodu summas samazināšanu Komisija ir piešķīrusi, pamatojoties uz diviem kumulatīvajiem elementiem, t.i., to, ka tās nav apstrīdējušas konstatēto pārkāpumu veidojošo faktu atbilstību, no vienas puses, un to, ka šo uzņēmumu sadarbība faktu noteikšanā ir pārsniegusi no Regulas Nr. 17 11. panta izrietošos pienākumus, no otras puses.
Turklāt interese celt prasību, kurai jārodas un jāpastāv, un kura tiek novērtēta attiecībā uz dienu, kad prasība tiek celta, var izrietēt no “riska”, ka prasītāja tiesisko situāciju ietekmē prasības tiesā, esamības vai arī no tā, ka prasības tiesā “risks” ir radies un pastāv.

Tādējādi valsts atbalsta saņēmējam ir interese celt prasību pret Komisijas lēmumu, ar kuru ir konstatēts, ka minētie atbalsti ir ar kopējo tirgu daļēji saderīgi un daļēji nesaderīgi, ciktāl no Komisijas analīzes izriet saderīguma un nesaderīguma kvalificēšanas savstarpējā atkarība un nedalāmais raksturs, kurš liedz pārbaudīt prasības pieņemamību, sadalot apstrīdēto lēmumu divās daļās, no kurām vienā strīdīgie atbalsta pasākumi tiek kvalificēti kā daļēji nesaderīgi, bet otrā daļā atbalsts tiek kvalificēts kā daļēji saderīgs.

Dalībvalstīm ir plaša rīcības brīvība attiecībā uz definīciju tam, kas atzīstams par pakalpojumiem ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi. Tādēļ šo pakalpojumu definīciju, kuru ir noteikusi dalībvalsts, Komisija var apšaubīt tikai acīmredzamas kļūdas gadījumā.

Dalībvalsts iespēju plaši definēt apraides pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, ietverot tajā vispārējo programmu pārraidi, nevar likt apšaubīt apstāklis, ka sabiedriskā raidorganizācija cita starpā veic komercdarbību, tostarp pārdodot reklāmas laiku. Šādas apšaubīšanas rezultātā pat apraides pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi definīcija tiktu padarīta atkarīga no to finansēšanas veida. Tomēr hipotētiski pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi jādefinē, ņemot vērā vispārējo [tautsaimniecisko] nozīmi, kuras izpildei tie ir paredzēti, nevis ņemot vērā līdzekļus, ar kuriem tiek nodrošināta to sniegšana.

(sal. ar 101., 107. un 108. punktu)
4

Turklāt saskaņā ar kopā apskatāmajām Legge no 549 (su) misure di razionalizzazione della finanza pubblica (1995. gada 28. decembra Likums Nr. 549 par valsts finanšu racionalizēšanas pasākumiem, GURI Nr. 302 parastais pielikums; turpmāk tekstā — “Likums Nr. 549/95”) 3. panta 69. un 70. punkta un Decreto-legge no 331 (su) armonizzazione delle disposizioni in materia di imposte sugli oli minerali, sull’alcole, sulle bevande alcoliche, sui tabacchi lavorati e in materia di IVA con quelle recate da direttive CEE e modificazioni conseguenti a detta armonizzazione, nonché disposizioni concernenti la disciplina dei centri autorizzati di assistenza fiscale, le procedure dei rimborsi di imposta, l’esclusione dall’ILOR dei redditi di impresa fino all’ammontare corrispondente al contributo diretto lavorativo, l’istituzione per il 1993 di un’imposta erariale straordinaria su taluni beni ed altre disposizioni tributarie ( Dekrētlikums Nr. 331 par nodokļu tiesību normu saskaņošanu dažādās jomās, GURI Nr. 203; turpmāk tekstā — “Dekrētlikums Nr. 331/93”) tiesību normām par labu Likuma Nr. 142/90 sabiedrībām tika veikti šādi pasākumi: — atbrīvojums no visiem maksājumiem saistībā ar aktīvu atsavināšanu, kas veikta, pārveidojot speciālos uzņēmumus un pašvaldības uzņēmumus par Likuma Nr. 142/90 sabiedrībām (turpmāk tekstā — “atbrīvojums no maksājumiem par aktīvu atsavināšanu”); — pilnīgs atbrīvojums no sabiedrību ienākuma nodokļa, proti, no juridisko personu ienākuma nodokļa un vietējā ienākuma nodokļa uz trīs gadiem un vēlākais līdz 1999. finanšu gadam (turpmāk tekstā — “trīs gadu atbrīvojums no sabiedrību ienākuma nodokļa”).
Prasība par zaudējumu atlīdzību ir autonoms tiesību aizsardzības līdzeklis, kuram ir sava īpaša funkcija tiesību aizsardzības līdzekļu sistēmā. Tās priekšmets ir lūgums atlīdzināt kaitējumu, kas nodarīts ar tiesību aktu vai prettiesisku rīcību, kurā ir vainojama iestāde.

Tādējādi neatkarīgi no jautājuma par to, vai tas ir apstrīdams tiesību akts, par kuru var celt prasību par tiesību akta atcelšanu, par ikvienu iestādes aktu, kaut arī tā šo aktu ir pieņēmusi, īstenojot rīcības brīvību, principā var celt prasību par zaudējumu atlīdzību. Iestādes rīcības brīvība patiešām to neatbrīvo no pienākuma rīkoties saskaņā gan ar augstāka spēka tiesību normām, tādām kā Līgums un vispārējie Eiropas Savienības tiesību principi, gan atbilstošām atvasinātām tiesībām. Ja tiek apšaubīts šī tiesību akta tiesiskums, ceļot prasību par zaudējumu atlīdzību, šo tiesiskumu var izvērtēt, ņemot vērā minētās iestādes pienākumus. Pretēja pieeja būtu pretrunā tiesiskai Kopienai un liegtu prasībai par zaudējumu atlīdzību tās lietderīgo iedarbību, jo tā traucētu tiesai izvērtēt iestādes akta tiesiskumu šādas prasības iesniegšanas gadījumā.

Līdz ar to, ja Komisija savas kompetences ietvaros, kas tai izriet no EKL 226. panta, brīvi izvērtē iespēju uzsākt vai neuzsākt pret dalībvalsti procedūru sakarā ar pienākumu neizpildi, nepamatojot savu izvēli, un ja līdz ar to tā var šādos pašos apstākļos nosūtīt šai dalībvalstij argumentētu atzinu, īstenojot šo kompetenci, nevar izslēgt, ka izņēmuma apstākļos persona var pierādīt, ka šāds argumentēts atzinums ir prettiesisks un uzskatāms par pietiekami būtisku tiesību normas pārkāpumu, kas tai var radīt kaitējumu.

Šo vērtējumu neietekmē fakts, ka Komisijas argumentētais atzinums, kas sagatavots, piemērojot EKL 226. panta pirmo daļu, nav uzskatāms par aktu, kura mērķis ir radīt obligātas juridiskas sekas attiecībā pret trešām personām, un tādējādi fakts, ka minētais atzinums nav akts, kas var būt prasības atcelt tiesību aktu priekšmets.

(sal. ar 64.–69. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Kopienas preču zīme – Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana – Absolūti atteikuma pamatojumi – Dažādu atteikuma pamatojumu izskatīšana atsevišķi

(Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkts)

2. Kopienas preču zīme – Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana – Absolūti atteikuma pamatojumi – Preču zīmes, kam nav atšķirtspējas

(Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

Summary

1. Ikviens Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punktā uzskaitītais reģistrācijas atteikuma pamatojums ir neatkarīgs no pārējiem un tas ir jāpārbauda atsevišķi. Turklāt minētie atteikuma pamatojumi ir interpretējami, ņemot vērā katra atteikuma pamatā esošās vispārējās intereses. Vispārējās intereses, kas ņemtas vērā, pārbaudot katru šādu atteikuma pamatojumu, var un tām pat ir jāatspoguļo atšķirīgi apsvērumi atbilstoši konkrētajam atteikuma pamatojumam. Tomēr minētās normas b)–d) apakšpunktā paredzēto pamatojumu piemērošanas jomas acīmredzami pārklājas. It īpaši, vārdiskai preču zīmei, kas Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē ir preču vai pakalpojumu īpašības aprakstoša, šī iemesla dēļ attiecībā uz šīm pašām precēm vai pakalpojumiem noteikti nav atšķirtspējas tās pašas regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē.

(sal. ar 33. un 34. punktu)

2. Vārdiskajam apzīmējumam “map & guide”, par ko iesniegts reģistrācijas pieteikums attiecībā uz “datorprogrammām” un “datoru programmatūras izstrādi”, kas Nicas nolīguma izpratnē ietilpst, attiecīgi 9. un 42. klasē, nav atšķirtspējas attiecībā uz konkrētajām precēm Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē tādēļ, ka angliski runājošai sabiedrības daļai piederoša vidusmēra patērētāja ieskatā apzīmējums ir reģistrācijas pieteikumā norādītās preces un pakalpojumus aprakstošs. Faktiski Kopienas lingvistiskajā zonā, kurā runā angļu valodā, apzīmējums var kalpot, lai apzīmētu datorprogrammas un datoru programmatūras, kuru funkcija ir piedāvāt (pilsētu) kartes un (ceļojumu) ceļvežus, izstrādes pakalpojumus. No tā izriet, ka apzīmējuma “map & guide” semantiskā nozīme ļauj konkrētajai sabiedrības daļai acumirklī un nepastarpināti konstatēt tiešu un konkrētu saikni ar datorprogrammām un datoru programmatūras, kas piedāvā (pilsētu) kartes un (ceļojumu) ceļveža funkciju, izstrādes pakalpojumiem.

(sal. ar 47. un 51. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Kopienas preču zīme – Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana – Relatīvie atteikuma pamatojumi – Agrākas preču zīmes, kas ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi

(Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

Summary

Vidusmēra spāņu patērētājiem ir sajaukšanas iespēja starp, no vienas puses, grafiskajiem apzīmējumiem “VENADO” ar rāmi, “VENADO” un “VENADO ESPECIAL”, kuri ietver aplī iekļautu brieža galvu pretskatā un kuru kā Kopienas preču zīmju reģistrācija ir pieteikta attiecībā uz šādām precēm: “minerālūdeņi, gāzētie ūdeņi un citi bezalkoholiskie dzērieni; augļu dzērieni un augļu sulas; sīrupi un citas sastāvdaļas dzērienu pagatavošanai” un “rums, ruma liķieri un degvīni”, kas attiecīgi ietilpst Nicas nolīguma 32. un 33. klasē, un, no otras puses, grafisku preču zīmi, kura attēlo aplī iekļautu brieža galvu pretskatā un kura kā Kopienas preču zīme ir reģistrēta agrāk attiecībā uz šādām precēm: “bezalkoholiskie dzērieni” un “vīni, dzirkstošie vīni, augļu vīni, dzirkstošie augļu vīni, spirtotie dzērieni”, kas ietilpst tajās pašās minētā nolīguma klasēs.

Ņemot vērā to, ka attiecīgās preces lielākoties ir identiskas un pārējā daļā ļoti līdzīgas, un ņemot vērā konfliktējošo preču zīmju vizuālās, fonētiskās un konceptuālās līdzības, šo preču zīmju atšķirības nav pietiekamas, lai izslēgtu sajaukšanas iespēju minētās konkrētās sabiedrības daļas uztverē. It īpaši apzīmējumu vizuālās atšķirības pašas par sevi nav pietiekamas, lai izvairītos no jebkādas sajaukšanas iespējas tās uztverē. Pirmkārt, tā kā vidusmēra patērētājs atmiņā saglabā tikai nepilnīgu preču zīmes priekšstatu, nevar uzskatīt, ka viņš varētu atcerēties attiecīgo apzīmējumu grafiskās detaļas. Turklāt spāņu valodā runājošs vidusmēra patērētājs vārdiskos elementus (“venado”, “venado especial”), kas ir iekļauti tikai reģistrācijai pieteiktajās preču zīmēs, uzskatīs par tiešu atsauci uz šo preču zīmju grafisko daļu. Otrkārt un galvenokārt, attiecībā uz konkrēto spāņu valodā runājošo sabiedrības daļu attiecīgo apzīmējumu vizuālās atšķirības neitralizē attiecīgo preču lielākās daļas identiskums un pārējās daļas līdzība, kā arī apzīmējumu fonētiskā un konceptuālā līdzība.

(sal. ar 101.–103., 107. un 108. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Kopienas preču zīme – Atteikšanās, atcelšana un spēkā neesamība – Absolūti spēkā neesamības pamati

(Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta d) apakšpunkts un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts)

2. Kopienas preču zīme – Atteikšanās, atcelšana un spēkā neesamība – Absolūti spēkā neesamības pamati

(Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts)

Summary

1. Vārdkopu “WEISSE SEITEN” nedrīkstēja reģistrēt attiecībā uz “magnētiskiem ierakstīšanas līdzekļiem un informatizēto atmiņu vienībām ar instalēšanas ierakstiem, elektroniskiem datu apstrādes aparātiem, it īpaši magnētiskā ieraksta lentēm, diskiem un lasāmatmiņas kompaktdiskiem ( CD‑ROM )” un “tipogrāfijas izstrādājumiem, telefonu grāmatām, atsauces izdevumiem”, kas saskaņā ar Nicas nolīgumu ietilpst attiecīgi 9. un 16. klasē, sakarā ar Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētā absolūta atteikuma pamatojuma esamību, jo tai ir ierasts raksturs, ciktāl ir pierādīts, ka no vāciski runājošā vidusmēra patērētāja viedokļa vārdkopa “weiße Seiten” laikā, kad iesniegts preču zīmi reģistrācijas pieteikums, ir kļuvusi par ierastu kā vispārīgs privātpersonu telefonu grāmatas apzīmējums ne tikai drukātā, bet arī elektroniskā veidā.

(sal. ar 66., 71. un 72. punktu)

2. Vārdkopu “WEISSE SEITEN” nedrīkstēja reģistrēt attiecībā uz “magnētiskiem ierakstīšanas līdzekļiem un informatizēto atmiņu vienībām ar instalēšanas ierakstiem, elektroniskiem datu apstrādes aparātiem, it īpaši magnētiskā ieraksta lentēm, diskiem un lasāmatmiņas kompaktdiskiem ( CD‑ROM )”; “papīru, kartonu un izstrādājumiem no materiāliem, kas neietilpst citās klasēs; tipogrāfijas izstrādājumiem, telefonu grāmatām, atsauces izdevumiem; mākslinieku piederumiem; biroja piederumiem (izņemot mēbeles); mācību materiāliem (izņemot ierīces)”; “izdevniecību pakalpojumiem, it īpaši tekstu, grāmatu, apskatu un žurnālu publicēšanu” un “redaktora pakalpojumiem”, un “tipogrāfijas izstrādājumiem, telefonu grāmatām, atsauces izdevumiem”, kas saskaņā ar Nicas nolīgumu ietilpst attiecīgi 9., 16., 41. un 42. klasē, sakarā ar Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā minētā absolūta atteikuma pamatojuma esamību, jo tai ir aprakstošs raksturs, ciktāl no vāciski runājošā vidusmēra patērētāja viedokļa saikne starp preču zīmi un visu attiecīgo izstrādājumu un pakalpojumu raksturojumu ir pietiekami cieša, lai uz to varētu attiecināt šajā noteikumā norādīto aizliegumu.

(sal. ar 108. punktu)
Fiziska vai juridiska persona, kas nav lēmuma adresāts, apgalvot, ka to individuāli skar šis lēmums, var vienīgi tad, ja tas to skar dažu tās specifisko īpašību dēļ vai kādas faktiskas situācijas dēļ, kura to raksturo attiecībā pret jebkuru citu personu un tādēļ individuāli izceļ līdzīgi kā šāda lēmuma adresātu.

Uzņēmums principā nevar celt prasību atcelt tiesību aktu par Komisijas lēmumu, ar kuru tiek aizliegti atbalsta pasākumi konkrētā nozarē, ja šis lēmums to skar tikai tāpēc, ka tas pieder pie attiecīgās nozares un ir iespējamais atbalsta saņēmējs. Attiecībā uz šādu uzņēmumu šāds lēmums ir vispārēji piemērojams pasākums, kas ir piemērojams objektīvi noteiktās situācijās un kam ir juridiskas sekas attiecībā uz vispārīgā un abstraktā veidā noteiktu personu kategoriju.

Tomēr uzņēmumu, kuru attiecīgais lēmums skāris ne tikai kā uzņēmumu, kas darbojas attiecīgajā nozarē un kas būtu potenciālais attiecīgās atbalsta shēmas saņēmējs, bet arī kā faktisku tāda individuālā atbalsta saņēmēju, kurš piešķirts atbilstoši šai atbalsta shēmai un kuru Komisija uzdevusi atgūt, šis lēmums ir skāris individuāli un līdz ar to prasība pret šo lēmumu ir pieņemama.

Saistībā ar prasību atcelt tiesību aktu par Komisijas lēmumu, ar kuru tika aizliegta nozares atbalsta shēma, kura ietvēra trīs gadu atbrīvojumu no sabiedrību ienākuma nodokļa, ir jānorāda, ka uzņēmumu, kas attiecībā uz konkrēto laika periodu ir deklarējis negatīvu fiskālu rezultātu un kura samaksātais nodoklis līdz ar to ir bijis nulle, un kas nav sniedzis pārliecinošus pierādījumus, ka tas tomēr bija guvis labumu no attiecīgās shēmas, šis lēmums individuāli neskar. Šāda prasība ir nepieņemama.

Turklāt tas, ka Komisija var vairāk vai mazāk precīzi noteikt to tiesību subjektu skaitu vai pat identitāti, kuriem piemērojams attiecīgais pasākums, nekādā ziņā nenozīmē, ka šie subjekti būtu jāuzskata par personām, kuras šis pasākums skar individuāli.

(sal. ar 46.–48., 51., 54. un 55. punktu)