EIROPAS SAVIENĪBAS CIVILDIENESTA TIESAS RĪKOJUMS

(trešā palāta)

2015. gada 16. jūlijā

FG

pret

Eiropas Komisiju

“Civildienests — Ierēdņi — Civildienesta noteikumu reforma — Regula Nr. 1023/2013 — Amatu veidi — Pārejas noteikumi attiecībā uz klasificēšanu amatu veidos — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 30. panta 2. punkts — Tiesības tikt paaugstinātam amatā augstākā pakāpē — 2014. gada paaugstināšana amatā — Administrators, kurš neveic “īpašas pilnvaras” — Amatā paaugstināšanas iespēja līdz maksimālai pakāpei AD 12 — Šī administratora neiekļaušana AD 12 pakāpes amatā paaugstināmo ierēdņu sarakstā — Iespēja lūgt piemērot Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 30. panta 3. punktu — Robeždatums 2015. gada 31. decembris — Prasības pieņemamība — Nelabvēlīga akta jēdziens — Labojumi ierēdņa elektroniskajā personas lietā — Administratīva informācija — Publicēšana iestādes iekšējā tīmekļa vietnē — Ar pirmstiesas procedūru saistīto prasību neievērošana — Reglamenta 81. pants”

Priekšmets

Prasība, kura celta saskaņā ar LESD 270. pantu, kas piemērojams EAEK līgumam atbilstoši tā 106.a pantam, un ar kuru FG lūdz atcelt Eiropas Komisijas iecēlējinstitūcijas lēmumu neiekļaut viņu to ierēdņu sarakstā, kurus tiek piedāvāts paaugstināt AD 13 pakāpē 2014. gada paaugstināšanā amatā

Nolēmums

Prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu. Lietas dalībnieki sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

Kopsavilkums

Saistībā ar Civildienesta noteikumu tiesību normu sistēmu un it īpaši to 25. un 26. pantu lēmums klasificēt ierēdni AD funkciju grupā dažādos Civildienesta noteikumu, ko groza ar Regulu Nr. 1023/2013, XIII pielikuma 30. panta 2. punktā uzskaitītos amata veidos, kurš ietekmē tiesības tikt paaugstinātam amatā, tāpat kā lēmumi par iecelšanu vai apstiprināšanu amatā iecēlējinstitūcijai ir pienācīgi jāpaziņo ieinteresētajai personai, [un] jāatgādina, ka šai institūcijai ir jāraugās, lai šāda veida lēmumi faktiski nonāk pie to adresāta vai, vajadzības gadījumā, lai viņš pienācīgi ar tiem iepazīstas. Tomēr iecēlējinstitūcijai ir vairākas iespējas paziņot administratīvus lēmumus, ieskaitot elektroniski, un tādēļ to darīt pa pastu nav obligāti. (skat. 46. un 70. punktu) Atsauces Civildienesta tiesa: spriedums, 2006. gada 28. jūnijs, Grünheid/Komisija, F‑101/05, EU:F:2006:58, 49. punkts, un rīkojums, 2014. gada 14. janvāris, Lebedef/Parlaments, F‑60/13, EU:F:2014:6, 42.–44. punkts.

Runājot par iecēlējinstitūcijas lēmumu klasificēt AD 12 pakāpes ierēdni amata veidā, ko ievieš ar Regulu Nr. 1023/2013, ar ko groza Eiropas Savienības Civildienesta noteikumus un Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību, tā kā šis lēmums no 2014. gada 1. janvāra izpaužas kā piezīmes iekļaušana saistībā ar viņa klasificēšanu amata veidā ierēdņa personas lietā elektroniskajā personāla vadības sistēmā “SysPer 2”, šāda klasificēšana amata veidā ir nelabvēlīgs akts, jo tiktāl, ciktāl 2013. gada 31. decembrī ieinteresētā persona bija AD 12 pakāpes ierēdnis, iecēlējinstitūcija, piemērojot Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 30. panta 2. punkta c) vai e) apakšpunktu, viņu varēja klasificēt tikai vienā no diviem amata veidiem, uz kuriem attiecas šī pakāpe, proti, “nodaļas vadītājs vai līdzvērtīgs amats” vai “administrators”, ņemot vērā, ka, piemērojot šī pielikuma 30. panta 2. punkta d) apakšpunktu, amata veids “padomdevējs vai līdzvērtīgs amats” ir paredzēts AD 13 un AD 14 pakāpes ierēdņiem. Tādējādi, ja minētā institūcija nolēma klasificēt ieinteresēto personu atlikušajā amata veidā “administrators,” tā ir netieši arī nolēmusi, ka 2013. gada 31. decembrī šī persona nepildīja “nodaļas vadītāja vai līdzvērtīga amata” pienākumus. Šajā ziņā attiecīgais ierēdnis nevar pamatoti attaisnot savas sūdzības novēloto raksturu, apgalvojot, ka viņš ir lietderīgi iepazinies ar klasifikācijas lēmuma esamību tikai brīdī, kad amatā paaugstināmo AD 12 pakāpes ierēdņu saraksts tika publicēts, vai atsaucoties uz atvainojamu maldību. Papildus tam, ka jaunās Civildienesta noteikumu normas, tā kā tās tika pieņemtas ar regulām atbilstoši LESD 336. pantam, obligāti ir jāpublicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī un no šīs publicēšanas brīža tās kļūst par pozitīvām tiesībām konkrētā jomā, kuras neviens parasti rūpīgs ierēdnis nevar nezināt, vispārējiem īstenošanas noteikumiem un lēmumiem par amata veidiem, kurus administrācija pieņem, būtu jākalpo par brīdinājumu parasti rūpīgam AD 12 pakāpes ierēdnim, jo vairāk tad, ja tas veic būtiskus juridiskus pienākumus juridiskā dienestā, par to, ka – ja vien nav atzīts, ka viņam ir bijušas “īpašas pilnvaras” – Civildienesta noteikumu reformas spēkā stāšanās un klasifikācija amata veidos nozīmēja, ka visticamāk viņš tiks klasificēts amata veidā “administrators”, kā rezultātā viņa pakāpei būs maksimālā robeža. Šādos apstākļos ar amatā paaugstināmo AD 12 pakāpes ierēdņu sarakstu, tā kā tajā nav iekļauts attiecīgais ierēdnis, tika tikai izpildīts lēmums par klasificēšanu un ar to nevar gadījumā, ja ieinteresētā persona apgalvo, ka nav painteresējusies par savu klasifikāciju, pat ja šī informācija bija pieejama un tai bija viegli piekļūt, attiecībā uz viņu radīt jaunu termiņu sūdzības par attiecīgo lēmumu iesniegšanai. (skat. 49., 51., 52., 55. un 60. punktu) Atsauces: Tiesa: spriedums, 1989. gada 12. jūlijs, Binder, 161/88, EU:C:1989:312, 19. punkts. Pirmās instances tiesa: spriedums, 1999. gada 19. maijs, Connolly/Komisija, T‑34/96 un T‑163/96, EU:T:1999:102, 168. punkts. Civildienesta tiesa: rīkojumi, 2014. gada 14. janvāris, Lebedef/Komisija, F‑60/13, EU:F:2014:6, 44., 48. un 51. punkts, un 2014. gada 20. marts, Michel/Komisija, F‑44/13, EU:F:2014:40, 53. punkts.