ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 151/6

Tiesas (piektā palāta) 2012. gada 29. marta spriedums (Cour d'appel de Mons (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — État belge/BLM SA

(Lieta C-436/10) (1)

(Sestā PVN direktīva - 6. panta 2. punkta pirmās daļas a) punkts un 13. panta B daļas b) punkts - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Ieguldījuma manta, kas pieder nodokļu maksātājam - juridiskai personai - un kas ir nodota tā darbinieku rīcībā izmantošanai privātām vajadzībām)

2012/C 151/10

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Cour d'appel de Mons

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: État belge — SPF Finances

Atbildētāja: BLM SA

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour d'appel de Mons — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 6. panta 2. punkta pirmās daļas a) apakšpunkta un 13. panta B daļas b) punkta interpretācija — Ieguldījuma manta, kas daļēji nodota un piešķirta izmantošanai juridiskas personas vadītāja un viņa ģimenes privātajām vajadzībām un kas ir devusi tiesības uz priekšnodokļa atskaitījumu — Izslēgšana no tiesībām atskaitīt nodokli

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas ir grozīta ar Padomes 1995. gada 10. aprīļa Direktīvu 95/7/EK, 6. panta 2. punkta pirmās daļas a) punkts un 13. panta B daļas b) punkts ir interpretējami tādējādi, ka ar tiem ir aizliegts tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru, kaut gan nav izpildīti nekustamā īpašuma iznomāšanas vai izīrēšanas nosacījumi šī 13. panta B daļas b) punkta izpratnē, tas, ka nodokļa maksātāja — juridiskas personas darbinieki privātajām vajadzībām izmanto daļu no ēkas, kuru ir uzcēlusi vai kuras nekustamā īpašuma lietu tiesības pieder šim nodokļa maksātājam, ja par šo īpašumu iepriekš samaksātie nodokļi ir atskaitāmi, tiek uzskatīts par no pievienotās vērtības nodokļa atbrīvotu pakalpojuma sniegšanu saskaņā ar pēdējo minēto tiesību normu;

Iesniedzējtiesai ir jāizvērtē, vai tādā situācijā kā pamatlietā var uzskatīt, ka pastāv nekustamā īpašuma izīrēšana minētā 13. panta B daļas b) punkta izpratnē.

(1) OV C 328, 04.12.2010.
1.

tādu pasākumu neveikšana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai saskaņā ar Komisijas 2007. gada 18. jūlija Lēmuma 2008/723/EK par valsts atbalstu C 37/05 (ex NN 11/04), ko īsteno Grieķija — Ar nodokli neaplikts rezervju fonds, 1. panta 1. punktu atgūtu atbalstu, kurš atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar iekšējo tirgu, izņemot to, kas ir minēts šī lēmuma 1. panta 2. punktā, kā ari 2. un 3. pantā, Grieķijas Republika nav izpildījusi savus šī lēmuma 4.–6. pantā noteiktos pienākumus;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 98/8

Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 16. februāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — T.G. van Laarhoven/Staatssecretaris van Financiën

(Lieta C-594/10) (1)

(Sestā PVN direktīva - Tiesības uz priekšnodokļa atskaitīšanu - Ierobežojums - Kustamā īpašuma, kas veido uzņēmējdarbības aktīvu daļu, izmantošana privātām vajadzībām - Nodokļu režīms, ko piemēro par preces, kas veido uzņēmējdarbības aktīvu daļu, izmantošanu nodokļu maksātāja privātām vajadzībām)

2012/C 98/10

Tiesvedības valoda — holandiešu

Iesniedzējtiesa

Hoge Raad der Nederlanden

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: T.G. van Laarhoven

Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) 17. panta 6. punkta interpretācija — Priekšnodokļa atskaitīšana — Izņēmumi no tiesībām uz nodokļa atskaitīšanu — Valsts tiesiskais regulējums, ar ko ierobežo nodokļa atskaitīšanu par transporta līdzekļiem, kurus uzņēmējs ir vienlaicīgi izmantojis profesionālām un privātām vajadzībām

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1977. gada 17. maija Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1995. gada 10. aprīļa Direktīvu 95/7/EK, 6. panta 2. punkta pirmās daļas a) apakšpunkts, lasot to kopsakarā ar šīs pašas direktīvas 11. panta A daļas 1. punkta c) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir valsts nodokļu tiesiskais regulējums, kas atļauj nodokļu maksātājam, kura vieglās pasažieru automašīnas tiek izmantotas gan uzņēmējdarbībai, gan privātām vajadzībām, vispirms veikt priekšnodoklī samaksātā PVN tūlītēju un pilnīgu atskaitīšanu, bet attiecībā uz minēto transportlīdzekļu izmantošanu privātām vajadzībām pēc tam tas paredz katru gadu uzlikt nodokli, kura pamatā, nosakot attiecīgajā finanšu gadā maksājamo summu, kurai uzliek PVN, ir vienota ar šo izmantošanu saistīto izmaksu aprēķināšanas metode, ar kuru samērīgā veidā netiek ņemts vērā šīs izmantošanas reālais apmērs.

(1) OV C 80, 12.3.2011.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 32/6

Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 8. decembra spriedums (Bundespatentgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Merck Sharp & Dohme Corporation (agrāk — Merck & Co.)/Deutsches Patent- und Markenamt

(Lieta C-125/10) (1)

(Intelektuālais un rūpnieciskais īpašums - Patenti - Regula (EEK) Nr. 1768/92 - 13. pants - Papildu aizsardzības sertifikāts zālēm - Iespēja izsniegt šo sertifikātu, ja laika posms no pieteikuma pamatpatentam iesniegšanas brīža līdz brīdim, kad zālēm pirmo reizi tikusi izsniegta tirdzniecības atļauja Savienības tirgū, ir īsāks par pieciem gadiem - Regula (EK) Nr. 1901/2006 - 36. pants - Papildu aizsardzības sertifikāta spēkā esamības laika pagarinājums)

2012/C 32/10

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Bundespatentgericht

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Merck Sharp & Dohme Corporation (agrāk — Merck & Co.)

Atbildētājs: Deutsches Patent- und Markenamt

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundespatentgericht — Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regulas (EK) Nr. 469/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm (OV L 152, 1. lpp.) 13. panta 1. punkta interpretācija — Iespēja izsniegt minēto sertifikātu, ja laika posms no pieteikuma pamatpatentam iesniegšanas brīža līdz brīdim, kad zālēm pirmo reizi tikusi izsniegta tirdzniecības atļauja Kopienas tirgū, ir īsāks par pieciem gadiem

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1992. gada 18. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1768/92 par papildu aizsardzības sertifikāta izstrādi zālēm, kurā grozījumi ir izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Regulu (EK) Nr. 1901/2006, 13. pants kopsakarā ar Regulas Nr. 1901/2006 36. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka zālēm var izsniegt papildu aizsardzības sertifikātu, ja laika posms no pieteikuma pamatpatentam iesniegšanas brīža līdz brīdim, kad pirmo reizi tika izsniegta tirdzniecības atļauja Savienībā, ir īsāks par pieciem gadiem. Šādā gadījumā šajā pēdējā minētajā regulā paredzēto pediatriskā pagarinājuma termiņu sāk skaitīt no datuma, kuru nosaka, no patenta spēkā esamības laika beigu datuma atņemot starpību starp pieciem gadiem un laikposmu, kurš pagājis kopš patenta pieteikuma iesniegšanas un pirmās tirdzniecības atļaujas saņemšanas.

(1) OV C 161, 19.06.2010.
3)

Komisijas 2006. gada 27. jūnija Regulas (EK) Nr. 968/2006, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 320/2006, 26. panta 1. punkts un 27. pants, kā arī Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 318/2006 par cukura tirgu kopīgu organizāciju 15. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda ražošana kā pamata lietā — pieņemot, ka tā ir pretrunā saistībām atteikties no uzņēmumam piešķirtās, Regulas Nr. 320/2006 3. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētās kvotas, kas piemērojama cukura, izoglikozes un inulīna sīrupa ražošanai un ko šis uzņēmums piešķīris vienai vai vairākām savām fabrikām, — var būt pamats atbalsta atgūšanai, soda uzlikšanai un pārpalikuma maksājuma iekasēšanai, kas attiecīgi paredzēti šajās tiesību normās. Saistībā ar Regulas Nr. 968/2006 27. panta 3. punktā paredzēto sodu iesniedzējtiesai ir jāizvērtē, vai, ņemot vērā visus attiecīgās lietas apstākļus, neatbilstības gadījums var tikt kvalificēts kā tīšs vai rupjas nolaidības izraisīts. Non bis in idem, samērīguma un nediskriminācijas principi ir jāinterpretē tādējādi, ka kumulatīva šo pasākumu piemērošana tiem nav pretrunā;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 298/6

Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums (Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Office of Communications/The Information Commissioner

(Lieta C-71/10) (1)

(Vides informācijas pieejamība sabiedrībai - Direktīva 2003/4/EK - 4. pants - Tiesību piekļūt dokumentiem izņēmumi - Pieteikums par piekļuvi, ar kuru tiek apdraudētas vairākas minētās direktīvas 4. panta 2. punktā aizsargātās intereses)

2011/C 298/09

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Supreme Court of the United Kingdom

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Office of Communications

Atbildētājs: The Information Commissioner

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Supreme Court of the United Kingdom — Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu (OV L 41, 26. lpp.) 4. panta 2. punkta b) un e) apakšpunkta interpretācija — Piekļuves tiesību izņēmumi — Piekļuves pieprasījums, kas apdraud vairākas ar direktīvas 4. panta 2. punktu aizsargātas intereses, tomēr katras atsevišķas intereses apdraudējums nav pietiekams, lai pamatotu piekļuves atteikumu

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts iestāde, kuras rīcībā ir vides informācija vai kurai tā ir pieejama, izvērtējot sabiedrības ieguvumu informācijas izpaušanas gadījumā attiecībā pret ieguvumu atteikuma gadījumā, lai izvērtētu pieprasījumu par šīs informācijas nodošanu fiziskas vai juridiskas personas rīcībā, var kumulatīvi ņemt vērā vairākus šajā tiesību normā paredzētos atteikuma pamatojumus.

(1) OV C 113, 01.05.2010.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 269/15

Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 14. jūlija spriedums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Paderborner Brauerei Haus Cramer KG/Hauptzollamt Bielefeld

(Lieta C-196/10) (1)

(Kopējais muitas tarifs - Kombinētā nomenklatūra - Tarifu klasifikācija - Pozīcijas 2203 un 2208 - Iesala alus bāze, kas ir paredzēta jaukta dzēriena ražošanai)

2011/C 269/23

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Finanzgericht Düsseldorf

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Paderborner Brauerei Haus Cramer KG

Atbildētāja: Hauptzollamt Bielefeld

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Düsseldorf — Kombinētās nomenklatūras ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2001. gada 6. augusta Regulu (EK) Nr. 2031/2001 (OV L 279, 1. lpp.) un 2002. gada 1. augusta Regulu (EK) Nr. 1832/2002 (OV L 290, 1. lpp.), interpretācija — “Malt beer base”, kuras spirta tilpumkoncentrācija ir 14 %, kas ir tikusi iegūta no raudzēta alus, kas ticis dzidrināts un pēc tam filtrēts, un ir paredzēts jaukta alus dzēriena ražošanai — Klasifikācija Kombinētās nomenklatūras pozīcijā 2203 vai pozīcijā 2208?

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1987. gada 23. jūlija Regula (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 1991. gada 26. jūlija Regulu (EEK) Nr. 2587/91, ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds par “malt beer base” dēvēts šķidrums kā pamata lietā esošais, kura spirta tilpumkoncentrācija ir 14 % un kas iegūts no raudzēta alus, dzidrināts un pēc tam ultrafiltrēts, attīrot to no tādām vielām kā rūgtvielas un proteīni, ir klasificējams minētās regulas redakcijā ar izdarītajiem grozījumiem I pielikumā ietvertās Kombinētās nomenklatūras pozīcijā 2208.

(1) OV C 161, 19.06.2010.
C 25/2

Tiesas (virspalāta) 2011. gada 15. novembra spriedums — Eiropas Komisija/Government of Gibraltar, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (C-106/09), Spānijas Karaliste/Eiropas Komisija, Government of Gibraltar, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (C-107/09)

(Apvienotās lietas C-106/09 P un C-107/09 P) (1)

(Apelācija - Valsts atbalsts - Materiālā selektivitāte - Nodokļu režīms - Gibraltārs - Ārzonas sabiedrības)

(2012/C 25/02)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

C-106/09 P

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal, V. Di Bucci un N. Khan)

Citi lietas dalībnieki: Government of Gibraltar (pārstāvji — J. Temple Lang, solicitor, M. Llamas, barrister, un A. Petersen, advokat), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — I. Rao, D. Anderson, QC, M. Gray, barrister), Spānijas Karaliste (pārstāvji — N. Díaz Abad un J. M. Rodríguez Cárcamo)

Persona, kas iestājusies lietā Government of Gibraltar un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes prasījumu atbalstam: Īrija (pārstāvji — D. O'Hagan un B. Doherty, barrister)

(C-107/09)

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Spānijas Karaliste (pārstāvji — N. Díaz Abad un J. M. Rodríguez Cárcamo)

Citi lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal, V. Di Bucci un N. Khan), Government of Gibraltar (pārstāvji — J. Temple Lang, solicitor, M. Llamas, barrister, A. Petersen, advokat), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — I. Rao, D. Anderson, QC, un M. Gray, barrister)

Priekšmets

Apelācijas sūdzības par Pirmās instances tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2008. gada 18. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-211/04 un T-215/04 Government of Gibraltar/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa atcēla Komisijas 2004. gada 30. marta Lēmumu 205/261/EK par atbalsta shēmu, kuru Apvienotā Karaliste plāno īstenot attiecībā uz Gibraltāra uzņēmuma peļņas nodokļa reformu (Valsts atbalsts Nr. C 66/2002 ex (N 534/2002) — Apvienotā Karaliste)

Rezolutīvā daļa:

1) atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-211/04 un T-215/04 Government of Gibraltar un Apvienotā Karaliste/Komisija;

2) noraidīt Government of Gibraltar prasību un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes prasību;

3) Government of Gibraltar un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus, kā arī atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas Eiropas Komisijai un Spānijas Karalistei radušies šajā apelācijas tiesvedībā, kā arī Eiropas Komisijai — tiesvedībā pirmajā instancē;

4) Spānijas Karaliste un Īrija kā personas, kas iestājušās lietā, attiecīgi tiesvedībā Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā un tiesvedībā Eiropas Savienības Tiesā sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

(1) OV C 141, 20.06.2009.
3)

Edwin Co. Ltd un Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, modeļi un paraugi) (ITSB) sedz attiecīgi savus tiesāšanās izdevumus, kā arī solidāri atlīdzina trīs ceturtdaļas no E. Fiorucci tiesāšanās izdevumiem;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 186/5

Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 5. maija spriedums (Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Shirley McCarthy/Secretary of State for the Home Department

(Lieta C-434/09) (1)

(Personu brīva pārvietošanās - LESD 21. pants - Direktīva 2004/38/EK - “Tiesību subjekta” jēdziens - 3. panta 1. punkts - Pilsonis, kas nekad nav izmantojis tiesības uz brīvu pārvietošanos un vienmēr ir uzturējies savas pilsonības dalībvalstī - Otras dalībvalsts pilsonības esamības ietekme - Pilnībā iekšēja situācija)

2011/C 186/08

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Supreme Court of the United Kingdom

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Shirley McCarthy

Atbildētājs: Secretary of State for the Home Department

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Supreme Court of the United Kingdom — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā (OV L 158, 77. lpp.) 3. un 16. panta interpretācija — Jēdzieni “tiesību subjekts” un “likumīgi uzturēties” — Lielbritānijas pilsone, kurai ir arī Īrijas pilsonība un kura visu mūžu ir dzīvojusi Apvienotajā Karalistē

Rezolutīvā daļa:

1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šī direktīva nav piemērojama Savienības pilsonim, kurš nekad nav izmantojis tiesības uz brīvu pārvietošanos, vienmēr ir uzturējies dalībvalstī, kuras pilsonis viņš ir, un kuram ir arī citas dalībvalsts pilsonība;

2) LESD 21. pants nav piemērojams Savienības pilsonim, kurš nekad nav izmantojis tiesības uz brīvu pārvietošanos, vienmēr ir uzturējies dalībvalstī, kuras pilsonis viņš ir, un kuram ir arī citas dalībvalsts pilsonība, ja šī pilsoņa situācijā netiek veikti tādi dalībvalsts pasākumi, kas varētu viņam liegt faktiski izmantot ar Savienības pilsoņa statusu piešķirto tiesību būtību vai ierobežot viņa tiesību brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā izmantošanu.

(1) OV C 11, 16.01.2010.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 139/8

Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 10. marta spriedums (Regeringsrätten — Zviedrija lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Skandinaviska Enskilda Banken AB Momsgrupp/Skatteverket

(Lieta C-540/09) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sestā PVN direktīva - 13. panta B daļas d) punkta 5. apakšpunkts - Atbrīvojumi no nodokļa - Emisijas garantija (“underwriting guarantee”), ko kredītiestādes par komisijas maksu sniedz sabiedrībām, kuras emitē jaunas akcijas kapitāla tirgū - Darījumi ar vērtspapīriem)

2011/C 139/12

Tiesvedības valoda — zviedru

Iesniedzējtiesa

Regeringsrätten

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Skandinaviska Enskilda Banken AB Momsgrupp

Atbildētāja: Skatteverket

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu jautājumu — Högsta förvaltningsdomstolen (agrāk — Regeringsrätten) — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) 13. panta B daļas interpretācija — Atbrīvojumi no nodokļa — Emisijas garantija, ko banka pret komisijas maksu sniedz sabiedrībai, kura emitē jaunas akcijas — Darījums, kurā banka apņemas iegādāties daļu no emitējošās sabiedrības akcijām, ja noteiktajā termiņā ir nepietiekams akciju skaits, uz kurām ir notikusi parakstīšanās, lai nodrošinātu emitējošai sabiedrībai finansējumu, kas piesaistāms emisijas ceļā (underwriting)

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta B daļas d) punkta 5. apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais atbrīvojums no PVN aptver pakalpojumus, kurus kredītiestāde sniedz tādas emisijas garantijas formā un par atlīdzību sabiedrībai, kas vēlas emitēt savas akcijas, saskaņā ar kuru kredītiestāde apņemas iegādāties akcijas, uz kurām līdz pieteikšanās laikposma beigām neviens nebūs pieteicies.

(1) OV C 51, 27.2.2010.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 130/2

Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 3. marta spriedums — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste

(Lieta C-41/09) (1)

(Valsts pienākumu neizpilde - Pievienotās vērtības nodoklis - Sestā PVN direktīva - Direktīva 2006/112/EK - Samazinātas likmes piemērošana - Dzīvi dzīvnieki, kas parasti ir paredzēti pārtikas cilvēku un dzīvnieku patēriņam sagatavošanai - Zirgu piegāde, imports un iegāde)

2011/C 130/03

Tiesvedības valoda — holandiešu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou un W. Roels)

Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C.M. Wissels, M. Noort, D.J.M. de Grave un J. Langer)

Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un C. Blaschke), Francijas Republika (pārstāve — B. Beaupère-Manokha)

Priekšmets

Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 12. panta, aplūkojot to kopsakarā ar H pielikumu, un 96., 97., 98. un 99. panta, aplūkojot tos kopsakarā ar Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 11. lpp.) III pielikumu, pārkāpums — Samazināta likme — Atsevišķu dzīvu dzīvnieku (it īpaši zirgu), kas nav paredzēti pārtikas cilvēku un dzīvnieku patēriņam sagatavošanai un ražošanai, piegāde, imports un iegāde

Rezolutīvā daļa:

1) piemērojot samazinātu pievienotās vērtības nodokļa likmi visām zirgu piegādēm, importam un iegādei Kopienā, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas ir grozīta ar Padomes 2006. gada 14. februāra Direktīvu 2006/18/EK, 12. pantā, aplūkojot to kopsakarā ar Sestās direktīvas H pielikumu, kā arī Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 96., 97. un 98. pantā un 99. panta 1. punktā, aplūkojot tos kopsakarā ar tās III pielikumu, paredzētos pienākumus;

2) Nīderlandes Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

3) Vācijas Federatīvā Republika un Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

(1) OV C 129, 06.06.2009.
2)

Regulas Nr. 1782/2003, kas grozīta ar Regulu Nr. 2013/2006, 44. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka: — lai lauksaimniecības zemi uzskatītu par lauksaimnieka saimniecībai piederošu, nav nepieciešams, lai tā būtu saimniecības rīcībā, pamatojoties uz nomas līgumu vai citu līdzīga veida nomas darījumu, kas noslēgts par atlīdzību; — tam nav pretrunā fakts, ka par saimniecībai piederošu tiek uzskatīta tāda zeme, kas lauksaimnieka rīcībā ir nodota bez atlīdzības, lauksaimniekam par to veicot tikai iemaksas profesionālajai apvienībai, lai tas to izmantotu noteiktā veidā un uz noteiktu laiku atbilstoši dabas aizsardzības mērķiem ar nosacījumu, ka šis lauksaimnieks šo zemi var izmantot savām lauksaimnieciskajām darbībām ar pietiekamu autonomiju vismaz 10 mēnešus, un ka, — lai attiecīgo zemi uzskatītu par lauksaimnieka saimniecībai piederošu, nav nozīmes apstāklim, ka lauksaimniekam ir pienākums veikt noteiktus darbus trešās personas labā, saņemot par to atlīdzību, ja lauksaimnieks šo zemi izmanto savām lauksaimnieciskajām darbībām savā vārdā un uz sava rēķina.