Apvienotās lietas C-402/05 P un C-415/05 P

Yassin Abdullah Kadi un Al Barakaat International Foundation

pret

Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju

“Kopējā ārpolitika un drošības politika (KĀDP) — Ierobežojoši pasākumi pret personām un organizācijām, kas ir saistītas ar Osamu bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban — Apvienoto Nāciju Organizācija — Drošības padome — Rezolūcijas, kas pieņemtas saskaņā ar Apvienoto Nāciju Statūtu VII nodaļu — Īstenošana Kopienā — Kopējā nostāja 2002/402/KĀDP — Regula (EK) Nr. 881/2002 — Pasākumi, kas attiecas uz personām un organizācijām, kuras ir iekļautas Apvienoto Nāciju institūcijas izveidotā sarakstā — Naudas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Drošības padomes komiteja, kas ir izveidota ar Drošības padomes rezolūcijas 1267 (1999) 6. punktu (Sankciju komiteja) — Šo personu un organizāciju iekļaušana Regulas (EK) Nr. 881/2002 I pielikumā — Prasība atcelt tiesību aktu — Kopienas kompetence — Juridiskais pamats, ko veido EKL 60., 301. un 308. pants — Pamattiesības — Tiesības uz īpašumu, tiesības tikt uzklausītam un tiesības uz efektīvu pārbaudi tiesā”

Ģenerāladvokāta M. Pojareša Maduru [M. Poiares Maduro] secinājumi, sniegti 2008. gada 16. janvārī I - 6363

Ģenerāladvokāta M. Pojareša Maduru [M. Poiares Maduro] secinājumi, sniegti 2008. gada 23. janvārī I - 6387

Tiesas (virspalāta) 2008. gada 3. septembra spriedums I - 6411

Sprieduma kopsavilkums

Piekrist EKL 60. un 301. panta interpretācijai, proti, — ka pietiekot ar to, ka ierobežojošie pasākumi, kuri paredzēti Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes Rezolūcijā 1390 (2002) un kurus īsteno Regula Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kuras saistītas ar Osamu bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, attiecas uz personām vai organizācijām, kas atrodas trešās valstīs vai ir ar tām saistītas citā veidā, — nozīmētu šīm normām piešķirt pārmērīgi plašu piemērojamību un netiktu nekādi ņemta vērā prasība, kas izriet no šo pašu normu redakcijas, ka pasākumi, par kuriem ir lemts, balstoties uz šīm normām, ir jāveic pret trešām valstīm. No vienas puses, tāda EKL 301. panta interpretācija, ka šis pants paredzot procesuālu sasaisti starp Kopienu un Eiropas Savienību, līdz ar ko šī norma būtu jāinterpretē tikpat plaši kā ar to saistītā Kopienas kompetence, tostarp kopējā tirdzniecības politika un kapitāla brīva aprite, var sašaurināt tā piemērošanas jomu un tādējādi arī šīs normas lietderīgo iedarbību, jo tā, ievērojot tās redakciju, attiecas uz pasākumu veikšanu, kas ietekmē ekonomiskās attiecības ar potenciāli ārkārtīgi atšķirīgām trešām valstīm un kas a priori nebūtu jāattiecina tikai uz jomām, kuras ietilpst citos Kopienu materiālās kompetences veidos, kā, piemēram, kopējā tirdzniecības politika vai kapitāla brīva aprite. Šo interpretāciju arī citādā veidā nepamato EKL 301. panta redakcija, kas Kopienai piešķir materiālo kompetenci, kuras piemērošanas joma principā ir neatkarīga no citiem Kopienas kompetences veidiem. No otras puses, ņemot vērā minētās regulas mērķi un saturu, nav uzskatāms, ka šī regula īpaši attiecas uz starptautisko tirdzniecību, jo tās mērķis būtībā esot veicināt, atvieglot vai regulēt tirdzniecību un tā nevar tikt pamatota ar Kopienas kompetenci kopējās tirdzniecības politikas jomā. Kopienu akts ietilpst kopējās tirdzniecības politikas kompetencē, kas paredzēta EKL 133. pantā, tikai tad, ja tas attiecas uz starptautisko tirdzniecību tajā ziņā, ka šis akts ir galvenokārt domāts, lai veicinātu, atvieglotu vai reglamentētu tirdzniecību, un ja tas tieši un tūlītēji ietekmē attiecīgo preču tirdzniecību. Nav arī uzskatāms, ka apstrīdētā regula, aizliedzot saimniecisko resursu pārsūtīšanu personām trešās valstīs, ietilpst Līguma normu par kapitāla un maksājumu aprites brīvību piemērošanas jomā. Vispirms, runājot par EKL 57. panta 2. punktu, attiecīgie ierobežojošie pasākumi neietilpst nevienā no tām kategorijām, kas ir uzskaitītas šajā normā. Attiecībā uz EKL 60. panta 1. punktu arī šī norma nevar pamatot apstrīdēto regulu, jo tās piemērošanas jomu nosaka EKL 301. panta piemērošanas joma. Visbeidzot attiecībā uz EKL 60. panta 2. punktu ir jākonstatē, ka šī norma neparedz šajā sakarā Kopienas kompetenci, jo tā tikai ļauj dalībvalstīm dažu ārkārtēju iemeslu dēļ pieņemt vienpusējus pasākumus pret trešām valstīm kapitāla un maksājumu aprites jomā, neskarot Padomes tiesības likt dalībvalstij grozīt vai atcelt šos pasākumus. (sal. ar 168., 176.–178., 183., 185., 187.–191., 193. punktu)

Nostāja, ka EKL 308. pants īpašajā EKL 60. un 301. panta kontekstā ļautu pieņemt Kopienas aktus, kas īstenotu nevis Kopienas mērķus, bet gan kādu no ES līguma mērķiem ārlietu jomā, kuru starpā ir kopējā ārpolitika un drošības politika (KĀDP), ir pretrunā pašai EKL 308. panta redakcijai. Kaut arī ir pareizi uzskatīt, ka ir izveidota sasaiste starp Kopienas darbībām, kuras paredz ekonomiska rakstura pasākumus atbilstoši EKL 60. un 301. pantam, un ES līguma mērķiem ārlietās, tostarp KĀDP, ne EK līguma redakcija, ne tā struktūra nesniedz pamatu uzskatam, ka šī sasaiste attiektos arī uz citām EK līguma normām, tostarp EKL 308. pantu. Lai izmantotu EKL 308. pantu, ir vajadzīgs, lai paredzētā rīcība, no vienas puses, attiektos uz “kopējā tirgus darbību” un, no otras puses, īstenotu “Kopienas mērķi”. Šis pēdējais jēdziens, ievērojot tā skaidro un precīzo formulējumu, nekādi nav saprotams tādā veidā, ka tajā ietilptu KĀDP mērķi. Eiropas Savienības un Kopienas kā integrētu, bet atsevišķu tiesību sistēmu līdzpastāvēšana, kā arī pīlāru konstitucionālā arhitektūra, kuru ir vēlējušies izveidot pašlaik spēkā esošo līgumu autori, ir institucionāla rakstura apsvērumi, kas nepieļauj paplašināt minēto sasaisti, attiecinot to arī uz citiem EK līguma pantiem, nevis tikai tiem, ar kuriem tā veido tiešu saikni. Turklāt EKL 308. pants, kas ir tādas institucionālās kārtības neatņemama sastāvdaļa, kura balstīta uz kompetences piešķiršanas principu, nevar būt pamats Kopienas kompetences paplašināšanai ārpus vispārīgajiem ietvariem, kas izriet no EK līguma tiesību normu kopuma un it īpaši no tām tiesību normām, kas nosaka Kopienas uzdevumus un darbību. Tāpat arī LES 3. pants nav izmantojams par Kopienas kompetenču paplašināšanu ārpus Kopienas mērķiem. (sal. ar 197.–204. punktu)

EKL 308. pants ir paredzēts, lai novērstu rīcības tiesību neesamību, ja Kopienu iestādēm nav skaidri vai netieši piešķirtas pilnvaras konkrētās Līguma tiesību normās, gadījumā, ja šādas pilnvaras tomēr ir vajadzīgas, lai Kopiena varētu veikt savas funkcijas kāda no Līgumā noteikto mērķu sasniegšanai. Regula Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kuras saistītas ar Osamu bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, paredzot ierobežojošus ekonomiskus un finanšu pasākumus, acīmredzami ietilpst EKL 60. un 301. panta ratione materiae piemērošanas jomā. Tā kā šie panti neparedz tiešas vai netiešas pilnvaras rīcībai, lai noteiktu šādus pasākumus adresātiem, kuriem nav nekādas saistības ar trešās valsts valdošo režīmu, kā apstrīdētajā regulā minētie, šī pilnvaru neesamība sakarā ar minēto normu ratione personae piemērošanas jomas ierobežojumiem var tikt papildināta, izmantojot EKL 308. pantu kā juridisko pamatu papildus abiem sākumā minētajiem pantiem, uz kuriem balstīts šis akts sakarā ar tā materiālo piemērošanas jomu, tomēr pastāvot nosacījumam, ka pārējie EKL 308. panta piemērošanas nosacījumi ir ievēroti. Tā kā šīs regulas mērķis ir personām, kas ir saistītas ar Osamu bin Ladenu,Al-Qaida tīklu un Taliban, liegt pieeju jebkādiem finansiāliem vai saimnieciskiem resursiem, lai radītu šķēršļus teroristu aktivitāšu finansēšanai, tad tas var tikt saistīts ar kādu Kopienas mērķi EKL 308. panta izpratnē. EKL 60. un 301. pants, kas paredz Kopienas kompetenci, lai noteiktu ierobežojošus ekonomiska rakstura pasākumus, lai īstenotu darbības, par kurām ir nolemts kopējās ārpolitikas un drošības politikas ietvaros, ir netieša un pakārtota mērķa — padarīt iespējamu šādu pasākumu pieņemšanu ar efektīva Kopienas instrumenta izmantošanu — izpausme. Šis mērķis var tikt uzskatīts par Kopienas mērķi EKL 308. panta izpratnē. Ar šādu ierobežojošu ekonomiska rakstura pasākumu īstenošanu, izmantojot Kopienu instrumentu, netiek pārkāpti vispārīgie ietvari, ko veido Līguma tiesību normu kopums, jo šādiem pasākumiem jau pēc to dabas ir saistība ar kopējā tirgus darbību, un šī saistība ir cits nosacījums, lai piemērotu EKL 308. pantu. Kaut arī tādus ekonomiskos un finanšu pasākumus, kas ir paredzēti minētajā regulā, ir vienpusēji noteikusi katra dalībvalsts, šo valsts pasākumu proliferācija var ietekmēt kopējā tirgus darbību. (sal. ar 211., 213., 216., 222., 225.–227., 229. un 230. punktu)

Kopiena ir tiesību kopiena tajā ziņā, ka ne dalībvalstis, ne arī Kopienas iestādes nevar izvairīties no kontroles pār to rīcības atbilstību konstitucionālajam pamatlikumam, tas ir, Līgumam, un ka tajā ir paredzēta pilnīga prasību un procedūru sistēma, lai Tiesai piešķirtu pilnvaras veikt iestāžu aktu tiesiskuma pārbaudi. Starptautisks līgums nedrīkst ietekmēt ar Līgumiem noteikto kompetenču kārtību un tādējādi arī Kopienu tiesību sistēmas autonomiju, kuras ievērošanu Tiesa nodrošina saskaņā ar ekskluzīvo kompetenci, ko tai paredz EKL 220. pants un ko Tiesa vienmēr ir uzskatījusi par piederīgu pašiem Kopienu pamatiem. Attiecībā uz tādu Kopienu aktu kā Regula Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kuras saistītas ar Osamu bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, kas īsteno atbilstoši ANO Statūtu VII nodaļai pieņemtu Drošības padomes rezolūciju, Kopienu tiesai tās ekskluzīvās kompetences ietvaros, ko paredz EKL 220. pants, nav jāpārbauda šādas rezolūcijas, ko pieņēmusi šī starptautiskā institūcija, tiesiskums, arī ne tad, ja šī pārbaude attiecas tikai uz šīs rezolūcijas atbilstību jus cogens, bet gan jāpārbauda tās Kopienu īstenošanas akta tiesiskums. Kopienu tiesas spriedums, kurā tiktu nospriests, ka Kopienu akts, kas īsteno šādu rezolūciju, ir pretējs augstākai Kopienu tiesību sistēmas normai, nenozīmētu šīs rezolūcijas pārākuma apšaubīšanu starptautiskajās tiesībās. (sal. ar 281., 282, 286.–288. punktu)

Pamattiesības ir neatņemama vispārīgo tiesību principu, kuru ievērošanu nodrošina Tiesa, sastāvdaļa. Šajā nolūkā Tiesa ievēro dalībvalstīm kopīgās konstitucionālās tradīcijas, kā arī norādes, ko sniedz cilvēktiesību aizsardzības jomā noslēgtie starptautiskie nolīgumi, kuru izstrādē dalībvalstis ir piedalījušās vai kuriem tās ir pievienojušās. Šajā sakarā Eiropas Cilvēktiesību konvencijai ir īpaša nozīme. Tādējādi atbilstība cilvēktiesībām ir Kopienas tiesību aktu likumības priekšnoteikums, un Kopienā nav pieļaujami pasākumi, kas nav saderīgi ar to ievērošanu. Šajā sakarā pienākumi, kurus nosaka starptautiski līgumi, nevar radīt sekas, kas pārkāpj EK līguma konstitucionālos principus, kuru starpā ir princips, ka visiem Kopienu aktiem ir jāievēro pamattiesības, un šī ievērošana ir to tiesiskuma nosacījums, kas ir jāpārbauda Tiesai pilnīgās prasību sistēmas, ko paredz Līgums, ietvaros. Principi, kas regulē starptautisko tiesību sistēmu, kura izriet no ANO, neparedz, ka Regulas Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kuras saistītas ar Osamu bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, iekšējā tiesiskuma kontrole attiecībā uz pamattiesībām ir izslēgta sakarā ar apstākli, ka šis akts īsteno atbilstoši ANO Statūtu VII nodaļai pieņemtu Drošības padomes rezolūciju. Šādai Kopienu akta imunitātei pret tiesu kā principam par tādu pienākumu pārākumu, kas izriet no ANO Statūtiem, tostarp atbilstoši šo statūtu VII nodaļai pieņemtu Drošības padomes rezolūciju īstenošanas, nav atrodams nekāds pamatojums EK līgumā. EKL 307. pants nekādā veidā neļauj apstrīdēt principus, kas ir daļa no pašiem Kopienu tiesību sistēmas pamatiem, kuru starpā ir brīvības, demokrātijas, kā arī cilvēktiesību un pamatbrīvību respektēšanas principi, kas ir nostiprināti LES 6. panta 1. punktā kā Eiropas Savienības pamats. Kaut arī EKL 300. panta 7. punktā ir paredzēts, ka nolīgumi, kas noslēgti saskaņā ar šajā pantā izklāstītajiem nosacījumiem, nosaka saistības Kopienas iestādēm un dalībvalstīm, tad saskaņā ar šo normu, tiem būtu augstāks juridiskais spēks par atvasināto Kopienu tiesību aktiem. Tomēr šis pārākums Kopienu tiesību jomā neattiecas uz primārajām tiesībām un tostarp uz vispārējiem principiem, kas ir daļa no pamattiesībām. Līdz ar to Kopienu tiesām atbilstoši tām EK līgumā piešķirtajai kompetencei principā ir pilnībā jāpārbauda visu Kopienu aktu tiesiskums, ievērojot pamattiesības, tostarp tādu Kopienas aktu tiesiskums, kas tāpat kā minētā regula īsteno atbilstoši ANO Statūtu VII nodaļai pieņemtās Drošības padomes rezolūcijas. (sal. ar 283.–285., 299., 303., 304., 306.–308., 326. punktu)

Kopienu kompetence ir jāīsteno, ievērojot starptautiskās tiesības, un akts, kas ir pieņemts, īstenojot šādu kompetenci, ir interpretējams un tā piemērošanas joma ir nosakāma, ievērojot piemērojamās starptautisko tiesību normas. Īstenojot kompetenci pieņemt Kopienu aktus, pamatojoties uz EKL 60. un 301. pantu, lai īstenotu atbilstoši ANO Statūtu VII nodaļai pieņemtās Drošības padomes rezolūcijas, Kopienai ir jāpievērš īpaša uzmanība apstāklim, ka saskaņā ar ANO Statūtu 24. pantu Drošības padomes rezolūciju pieņemšana atbilstoši ANO Statūtu VII nodaļai ir galvenais šīs starptautiskās institūcijas pienākums, lai pasaules mērogā nodrošinātu mieru un drošību, kas minētās VII nodaļas ietvaros iekļauj tiesības noteikt miera un starptautiskās drošības apdraudējumu, kā arī veikt vajadzīgos pasākumus, lai to saglabātu vai atjaunotu. Tomēr ANO Statūti neliek izvēlēties kādu noteiktu modeli, lai īstenotu atbilstoši ANO Statūtu VII nodaļai pieņemtās Drošības padomes rezolūcijas, bet šādai īstenošanai ir jānotiek saskaņā ar noteikumiem, kas šajā sakarā ir piemērojami katras ANO dalībvalsts iekšējā tiesību sistēmā. ANO Statūti faktiski atstāj ANO locekļiem brīvu izvēli starp dažādiem iespējamiem modeļiem, kā pārņemt to iekšējā tiesību sistēmā šādas rezolūcijas. (sal. ar 291., 293., 294. un 298. punktu)

Runājot par tiesībām uz aizstāvību, it īpaši tiesībām tikt uzklausītam, attiecībā uz tādiem ierobežojošiem pasākumiem kā tie, ko paredz Regula Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, Kopienu iestādēm nav pieprasāms, lai tās pirms personas vai organizācijas sākotnējas iekļaušanas personu vai organizāciju, uz kurām attiecas šie pasākumi, sarakstā paziņotu pamatojumu šādai iekļaušanai. Šāda iepriekšēja paziņošana apdraudētu naudas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanas pasākumus, kuri paredzēti šajā regulā. Sakarā ar iemesliem, kas ir arī saistīti ar minētās regulas mērķi un tajā paredzēto pasākumu efektivitāti, Kopienu iestādēm nav arī pienākuma uzklausīt prasītājus pirms to sākotnējās iekļaušanas šīs regulas I pielikumā esošajā sarakstā. Turklāt, runājot par Kopienas aktu, kas īsteno Drošības padomes rezolūciju, kas ir pieņemta cīņas pret terorismu ietvaros, dažu elementu paziņošana ieinteresētajām personām un arī to uzklausīšana par šiem elementiem var būt pretrunā primāriem apsvērumiem, kas ir saistīti ar drošību vai Kopienas un tās dalībvalstu starptautisko attiecību vadību. Tomēr tiesības uz aizstāvību, it īpaši tiesības tikt uzklausītam, acīmredzami nav ievērotas, jo ne attiecīgā regula, ne Kopējā nostāja 2002/402, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus attiecībā uz Osamu bin Ladenu, organizācijas Al-Qaida un Taliban locekļiem un citām privātpersonām, grupām, uzņēmumiem un vienībām, kuras saistītas ar tiem, uz kuru regula atsaucas, neparedz elementu, kas pamato attiecīgo personu iekļaušanu minētās regulas I pielikumā, paziņošanas procedūru un to uzklausīšanu ne vienlaicīgi ar minēto iekļaušanu, ne arī pēc tās, un Padome prasītājiem nepaziņoja elementus, kas tika izvirzīti pret tiem, lai pamatotu tiem noteiktos ierobežojošos pasākumus, ne arī piešķīra tiem tiesības iepazīties ar šiem elementiem saprātīgā laika posmā pēc šo pasākumu pasludināšanas. (sal. ar 334., 338., 339., 341., 342, 345. un 348. punktu)

Efektīvas tiesiskās aizsardzības princips ir vispārējs Kopienu tiesību princips, kas izriet no visām dalībvalstīm kopējām konstitucionālajām tradīcijām, kam ir veltīti Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. un13. pants un kas ir apstiprināts arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā. Pienākuma norādīt pamatojumu, uz kura ir balstīta personas vārda vai organizācijas nosaukuma iekļaušana sarakstā, kas ietverts Regulas Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, I pielikumā, ievērošana ir nepieciešama, gan lai ierobežojošo pasākumu adresātiem ļautu pēc iespējas labāk aizstāvēt savas tiesības un, zinot visus apstākļus, nolemtu, vai ir derīgi vērsties Kopienu tiesā, gan lai ļautu tiesai pilnībā pārbaudīt attiecīgā Kopienas akta tiesiskumu, kas tai jādara saskaņā ar Līgumu. Tādējādi, tā kā minētās personas vai organizācijas netika informētas par elementiem, kas pret tiem tika izvirzīti, ievērojot attiecības starp tiesībām uz aizstāvību un tiesībām uz efektīvu iespēju celt prasību tiesā, tās nevarēja arī aizstāvēt savas tiesības attiecībā uz minētajiem elementiem Kopienu tiesā apmierinošos apstākļos, un tā nevar pārbaudīt apstrīdētās regulas tiesiskumu tiktāl, ciktāl tā attiecas uz šīm personām vai organizācijām, līdz ar ko ir jāatzīst tiesību uz efektīvu iespēju celt prasību tiesā pārkāpums. (sal. ar 335., 337., 349. un 351. punktu)

Kopienas akta mērķu nozīmīgums var pamatot negatīvās sekas, pat ja tās ir ievērojamas, noteiktiem uzņēmējiem, ieskaitot tos, kuri nav atbildīgi par situāciju, kuras rezultātā ir veikti attiecīgie pasākumi, bet kuru tiesības uz īpašumu ir aizskartas. Ievērojot tādu vispārējo interešu mērķi, kas ir tik būtisks starptautiskajai sabiedrībai, kā visa veida cīņa saskaņā ar ANO Statūtiem pret starptautiskā miera un drošības apdraudējumu, ko rada terora akti, personu, kuras kā Osama bin Ladena, Al-Qaida tīkla un Taliban sabiedrotos ir identificējusi Drošības padome vai Sankciju komiteja, naudas līdzekļu, finanšu aktīvu un citu saimniecisko resursu iesaldēšana pati par sevi nav uzskatāma par neatbilstošu vai nesamērīgu. Šajā sakarā Regulā Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, paredzētie ierobežojošie pasākumi ir īpašumtiesību ierobežojums, kas principā var būt pamatots. Tomēr piemērojamām procedūrām ir jāsniedz arī attiecīgajai personai vai organizācijai atbilstoša iespēja aizstāvēt savas intereses kompetentajās iestādēs, kā tas ir paredzēts Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 1. protokola 1. pantā. Tādējādi minētajā regulā paredzēto ierobežojošo pasākumu noteikšana personai vai organizācijai sakarā ar tās iekļaušanu šīs regulas I pielikumā esošajā sarakstā ir tās īpašumtiesību nepamatots ierobežojums, jo šī regula tika pieņemta, nesniedzot šai personai vai organizācijai nekādas garantijas, kas tai ļautu aizstāvēt savas intereses kompetentajās iestādēs, turklāt tādā situācijā, kurā tās īpašumtiesību ierobežojums ir uzskatāms par būtisku, ņemot vērā tam piemērojamo ierobežojošo pasākumu vispārējo piemērojamību un patieso ilgumu. (sal. ar 361., 363., 366., 368.–370. punktu)