8

Tiesvedības priekšvēsture pārsūdzētā sprieduma 1.–38. punktā ir izklāstīta šādi: “Sabiedrības, uz kurām attiecas šī lieta 1 H. Lundbeck A/S (turpmāk tekstā – “Lundbeck”) ir saskaņā ar Dānijas tiesībām dibināta sabiedrība, kas kontrolē sabiedrību grupu, kura specializējas farmaceitisko produktu, kas paredzēti pataloģiju, kuras skar centrālo nervu sistēmu, tostarp depresijas, ārstēšanai, izpētē, izstrādē, ražošanā, mārketingā, pārdošanā un izplatīšanā. 2 Lundbeck ir oriģinālo zāļu uzņēmums, proti, uzņēmums, kurš savu darbību koncentrē uz jaunu zāļu izpēti un to tirdzniecību. 3 Alpharma Inc. bija sabiedrība, kas dibināta saskaņā ar ASV tiesībām un kas pasaules mērogā darbojās farmācijas nozarē, it īpaši saistībā ar ģenēriskajām zālēm. Līdz 2008. gada decembrim to kontrolēja Norvēģijas sabiedrība A.L. Industrier AS. Pēc tam to iegādājās Apvienotās Karalistes farmācijas uzņēmums, kuru savukārt iegādājās ASV farmācijas uzņēmums. Šo reorganizāciju gaitā Alpharma Inc. vispirms 2010. gada aprīlī kļuva par Alpharma LLC un vēlāk, 2013. gada 15. aprīlī – par Zoetis Products LLC (turpmāk tekstā – “Zoetis”), visbeidzot, 2015. gada 6. jūlijā – no jauna par Alpharma LLC. 4 Alpharma Inc. pilnībā kontrolēja Alpharma ApS, kas ir saskaņā ar Dānijas tiesībām dibināta sabiedrība, kurai bija vairāki meitasuzņēmumi Eiropas Ekonomikas zonā (EEZ) (turpmāk tekstā kopā – “Alpharma grupa”). Pēc vairākām restrukturizācijām 2008. gada 31. martāAlpharma ApS kļuva par Axellia Pharmaceuticals ApS, kas 2010. gadā tika pārdēvēta par Xellia Pharmaceuticals ApS [..]. Attiecīgais produkts un ar to saistītie patenti 5 Produkts, uz kuru attiecas šī lieta, ir antidepresants, kas satur aktīvo farmaceitisko vielu (turpmāk tekstā – “AFV”) ar nosaukumu citaloprams. 6 1977. gadā Lundbeck Dānijā iesniedza patenta pieteikumu attiecībā uz AFV citalopramu, kā arī attiecībā uz diviem paņēmieniem – alkilēšanu un cianēšanu, ko izmanto minētās AFV ražošanā. Patenti attiecībā uz šo AFV un abiem paņēmieniem [..] laikā no 1977. līdz 1985. gadam tika izsniegti Dānijā un vairākās Rietumeiropas valstīs. 7 Attiecībā uz EEZ aizsardzības, kas izriet no [šiem patentiem], kā arī attiecīgā gadījumā no papildu aizsardzības sertifikātiem (turpmāk tekstā – “PAS”), kas paredzēti Padomes 1992. gada 18. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1768/92 par papildu aizsardzības sertifikāta izstrādi zālēm (OV [1992,] L 182, 1. lpp.), termiņš beidzās laikā no 1994. gada (Vācijā) līdz 2003. gadam (Austrijā). Konkrēti Apvienotajā Karalistē šo patentu termiņš beidzās 2002. gada janvārī. 8 Laika gaitā Lundbeck izstrādāja citus, efektīvākus citaloprama ražošanas paņēmienus, attiecībā uz kuriem tas pieteica un bieži arī saņēma patentus vairākās EEZ valstīs, kā arī Pasaules Intelektuālā īpašuma organizācijā (WIPO) un Eiropas Patentu iestādē (EPI). 9 Pirmkārt, 2000. gada 13. martāLundbeck iesniedza Dānijas iestādēm patenta pieteikumu saistībā ar citaloprama ražošanas paņēmienu, kas paredzēja izmantoto sāļu attīrīšanas metodi, veicot kristalizāciju. Tādi paši pieteikumi tika iesniegti citās EEZ valstīs, kā arī WIPO un EPI. 2002. gada pirmajā pusē Lundbeck vairākās dalībvalstīs saņēma patentus, kas aizsargā paņēmienu, kurā tiek izmantota kristalizācija (turpmāk tekstā – “patenti saistībā ar kristalizāciju”), tostarp 2002. gada 30. janvārī – attiecībā uz Apvienoto Karalisti un 2002. gada 11. februārī – attiecībā uz Dāniju. EPI patentu saistībā ar kristalizāciju izsniedza 2002. gada 4. septembrī. Turklāt Nīderlandē 2000. gada 6. novembrīLundbeck jau bija saņēmis funkcionālo modeli saistībā ar šo paņēmienu [..], proti, sešus gadus derīgu patentu, kas piešķirts, neveicot iepriekšēju pārbaudi. 10 Otrkārt, 2001. gada 12. martāLundbeck [Lielbritānijas un Ziemeļīrijas] Apvienotās Karalistes iestādēm iesniedza patenta pieteikumu saistībā ar citaloprama ražošanas paņēmienu, kas paredzēja izmantoto sāļu attīrīšanas metodi, veicot plēves destilāciju. 2001. gada 3. oktobrī Apvienotās Karalistes iestādes piešķīra Lundbeck patentu attiecībā uz minēto plēves destilācijas paņēmienu (turpmāk tekstā – “patents saistībā ar plēves destilāciju”). Taču 2004. gada 23. jūnijā šis patents tika atcelts, jo nepastāvēja novitāte attiecībā pret citu Lundbeck patentu. 11 Visbeidzot, 2002. gada vidū vai 2003. gada sākumā Lundbeck paredzēja izlaist jaunu antidepresantu Cipralex, kura pamatā būtu AFV ar nosaukumu escitaloprams (vai S‑citaloprams). Šīs jaunās zāles bija paredzētas tiem pašiem pacientiem, kurus varētu ārstēt ar Lundbeck patentētajām zālēm Cipramil, kuru pamatā ir AFV citaloprams. AFV escitaloprams bija aizsargāts ar patentiem, kuri bija derīgi vismaz līdz 2012. gadam. Nolīgums, ko Lundbeck noslēdzis ar Alpharma grupu, un citi saistītie apstākļi 12 2002. gadā Lundbeck saistībā ar citalopramu noslēdza sešus nolīgumus (turpmāk tekstā – “strīdīgie nolīgumi”) ar uzņēmumiem, kuri darbojas ģenērisko zāļu ražošanas vai pārdošanas jomā (turpmāk tekstā – “ģenērisko [zāļu ražotāji]”), tostarp ar Alpharma grupu. 13 Šajā gadījumā aplūkojamo nolīgumu (turpmāk tekstā – “strīdīgais nolīgums”) Lundbeck un Alpharma ApS noslēdza 2002. gada 22. februārī uz laikposmu no šī datuma līdz 2003. gada 30. jūnijam (turpmāk tekstā – “atbilstošais laikposms”). 14 Pirms šī nolīguma noslēgšanas 2002. gada janvārī Alpharma grupa no Alfred E. Tiefenbacher GmbH & Co. (turpmāk tekstā – “Tiefenbacher”) nopirka ģenēriskā citaloprama, kas izstrādāts no AFV, kuru ražoja Indijas sabiedrība Cipla, tablešu krājumus un bija pasūtījis vēl. 15 Attiecībā uz strīdīgā nolīguma preambulu (turpmāk tekstā – “preambula”) tostarp ir jānorāda, ka: – pirmajā apsvērumā ir atgādināts, ka “Lundbeck pieder intelektuālā īpašuma tiesības, kas ietver it īpaši patentus attiecībā uz AFV “Citaloprama” (visā nolīguma tekstā ir rakstīts ar lielo burtu “c”) ražošanu [..], tostarp šā nolīguma A pielikumā [..] minētos patentus”; – otrajā apsvērumā ir norādīts, ka Lundbeck ražo un pārdod “Citalopramu” saturošus farmaceitiskus produktus visās dalībvalstīs, kā arī Norvēģijā un Šveicē, un visas šīs valstis kopā ir definētas kā “Teritorija”; – trešajā un ceturtajā apsvērumā ir minēts fakts, ka Alpharma grupa “Teritorijā” ir ražojusi vai iegādājusies “Citalopramu” saturošus farmaceitiskos produktus un tas ir noticis bez Lundbeck piekrišanas; – piektajā un sestajā apsvērumā ir norādīts fakts, ka Lundbeck attiecībā uz Alpharma grupas produktiem ir veicis laboratorijas testus, kuru rezultāti [Lundbeck] deva būtisku pamatu uzskatīt, ka ar ražošanas metodēm, kas izmantotas šo produktu izgatavošanā, tiek pārkāptas tā intelektuālā īpašuma tiesības; – septītajā apsvērumā ir atgādināts, ka 2002. gada 31. janvārīLundbeck iesniedza prasību Apvienotās Karalistes tiesā (turpmāk tekstā – “prasība par patenta pārkāpumu AK”), lai panāktu aizliegumu “Alpharma grupai pārdot produktus, kas satur Citalopramu, jo ir pārkāptas Lundbeck intelektuālā īpašuma tiesības”; – astotajā apsvērumā ir norādīts, ka Alpharma grupa atzīst, ka Lundbeck konstatējumi ir pareizi, un apņemas nelaist tirgū “šādus produktus”; – devītajā un desmitajā apsvērumā ir precizēts, ka Lundbeck: – “apņemas pārskaitīt Alpharma [grupai] kompensāciju, lai izvairītos no strīda saistībā ar patentiem”, kura iznākums nevar tikt pilnīgi droši paredzēts un kas būtu dārgs un laikietilpīgs; – “lai atrisinātu strīdu, apņemas nopirkt no Alpharma [grupas] visus Citalopramu saturošo produktu krājumus un izmaksāt [tam] kompensāciju par šiem produktiem”. 16 Attiecībā uz strīdīgā nolīguma pamattekstu it īpaši ir jānorāda, ka: – [strīdīgā nolīguma] 1.1. punktā ir noteikts, ka Alpharma grupa un tās meitasuzņēmumi “atceļ, izbeidz un atturas veikt jebkuru Citalopramu saturošo farmaceitisko produktu importēšanu, [..] ražošanu [..] vai pārdošanu Teritorijā [..] [attiecīgajā laikposmā]” un ka Lundbeck atsauc prasību par patenta pārkāpumu AK; – tajā pašā punktā ir precizēts, ka tas neattiecas uz “jebkuriem escitalopramu saturošiem produktiem”; – 1.2. punktā ir paredzēts, ka “gadījumā, ja tiek pārkāpta kāda no [strīdīgā nolīguma 1.1. punktā] noteiktajām saistībām, vai pēc Lundbeck pieprasījuma Alpharma [grupa] [..] brīvprātīgi piekritīs tam, lai uz to tiktu attiecināts jebkuras Teritorijā esošas valsts jebkuras kompetentās tiesas izdots rīkojums par pagaidu aizliegumu”, un ka Lundbeck šādu rīkojumu varēs saņemt, nesniedzot nekādu garantiju; – 1.3. punktā ir precizēts: kā kompensāciju par saistībām, kas paredzētas šajā nolīgumā, un lai izvairītos no tiesvedības izmaksām un ilguma, Lundbeck maksā Alpharma grupai 12 miljonus ASV dolāru (USD), no kuriem 11 miljonus par “Citalopramu” saturošajiem Alpharma grupas produktiem, ko izmaksā trīs daļās pa 4 miljoniem, attiecīgi 2002. gada 31. martā, 2002. gada 31. decembrī un 2003. gada 30. jūnijā; – 2.2. punktā ir noteikts, ka vēlākais līdz 2002. gada 31. martamAlpharma grupai ir jāpiegādā Lundbeck visi produktu, kas satur “Citalopramu”, krājumi, kas tā rīcībā ir šajā datumā, proti, 9,4 miljoni tablešu, kuri jau bija tā īpašumā laikā, kad tika noslēgts strīdīgais nolīgums, un 16 miljoni tablešu, kurus tas bija pasūtījis. 17 [Strīdīgā nolīguma] A pielikumā ir ietverts to 28 pieteikumu par intelektuālā īpašuma tiesībām saraksts, kurus Lundbeck iesniedza pirms [šī nolīguma] parakstīšanas un no kuriem deviņi minētajā datumā jau bija apmierināti. Šīs intelektuālā īpašuma tiesības attiecās uz AFV citaloprama ražošanas paņēmieniem, uz kuriem attiecas patenti saistībā ar kristalizāciju un [patenti saistībā ar] plēves destilāciju. 18 Turklāt ir jāprecizē, ka 2002. gada 2. maijā kāda Apvienotās Karalistes tiesa izdeva piekrišanas rīkojumu, kurā ir paredzēts, ka prasības par patenta pārkāpumu AK tiesvedība ir apturēta, jo ir noslēgts nolīgums starp Lundbeck un tostarp Alpharma grupu, saskaņā ar kuru pēdējā minētā “atcels, izbeigs un atturēsies jebkādā veidā importēt, [..] ražot [..] vai pārdot [dalībvalstīs], Norvēģijā un Šveicē (“Attiecīgās teritorijas”) farmaceitiskos produktus, kuri satur citalopramu, kas izgatavots, izmantojot paņēmienus, tiesības uz kuriem ir pieteiktas [patentā saistībā ar kristalizāciju un patentā saistībā ar plēves destilāciju, kurus ir izsniegušas Apvienotās Karalistes iestādes,] vai jebkurā citā līdzvērtīgā patentā, kurš ir saņemts vai pieprasīts Attiecīgajās teritorijās līdz 2003. gada 30. jūnijam” [..]. Komisijas īstenotās darbības farmācijas nozarē un administratīvais process 19 2003. gada oktobrī Konkurrence‑ og Forbrugerstyrelsen (KFST, Dānijas Konkurences un patērētāju aizsardzības iestāde) informēja Komisiju par attiecīgo nolīgumu pastāvēšanu. 20 Tā kā lielākā daļa no tiem attiecās uz visu EEZ vai katrā ziņā uz citām dalībvalstīm, ne tikai Dānijas Karalisti, tika nolemts, ka Komisija pārbaudīs to saderīgumu ar konkurences tiesībām, savukārt KFST neturpinās šā jautājuma izskatīšanu. 21 Laikā no 2003. līdz 2006. gadam Komisija Lundbeck un citu uzņēmumu, kuri darbojas farmācijas nozarē, telpās veica pārbaudes [..] Regulas [Nr. 1/2003] 20. panta 4. punkta izpratnē. Tāpat tā nosūtīja Lundbeck un vēl citai sabiedrībai informācijas pieprasījumus minētās regulas 18. panta 2. punkta izpratnē. 22 2008. gada 15. janvārī Komisija saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 17. pantu pieņēma lēmumu sākt izmeklēšanu attiecībā uz farmācijas nozari (Lieta COMP/D 2/39514). Šā lēmuma vienīgajā pantā bija precizēts, ka veicamā izmeklēšana attiecoties uz cilvēkiem paredzēto inovatīvu un ģenērisku zāļu ieviešanu tirgū. 23 2009. gada 8. jūlijā Komisija pieņēma paziņojumu, kurā bija izklāstīts tās izmeklēšanas ziņojuma attiecībā uz farmācijas nozari kopsavilkums. Šā paziņojuma “tehniskajā pielikumā” bija iekļauts pilns minētā izmeklēšanas ziņojuma teksts kā Komisijas darba dokuments, kurš pieejams vienīgi [angļu valodā]. 24 Komisija 2010. gada 7. janvārī uzsāka procedūru attiecībā uz Lundbeck. 25 2010. gadā un 2011. gada pirmajā pusē Komisija nosūtīja informācijas pieprasījumus Lundbeck un citām sabiedrībām, kuras bija attiecīgo nolīgumu puses, tostarp Alpharma grupai. 26 2012. gada 24. jūlijā Komisija uzsāka procedūru it īpaši attiecībā uz ģenērisko [zāļu ražotājiem], kas bija attiecīgo nolīgumu puses, un nosūtīja tiem, kā arī Lundbeck paziņojumu par iebildumiem. [..] 30 2013. gada 19. jūnijā Komisija pieņēma [apstrīdēto] lēmumu. [Apstrīdētais] lēmums 31 [Apstrīdētajā] lēmumā Komisija ir secinājusi, ka strīdīgie nolīgumi tāpat kā pārējie attiecīgie nolīgumi ir uzskatāmi par konkurences ierobežojumiem mērķa dēļ LESD 101. panta 1. punkta un [1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu (OV 1994, L 1, 3. lpp.)] 53. panta 1. punkta izpratnē, ko ir īstenojis Lundbeck, kā arī Alpharma ApS, Alpharma Inc. un A.L. Industrier ([apstrīdētā] lēmuma 1. panta 3. punkts). 32 Kā tas izriet no [apstrīdētā] lēmuma 1087. apsvērumā sniegtā kopsavilkuma šajā nolūkā, Komisija [ir balstījusies] tostarp uz šādiem elementiem: – strīdīgā nolīguma noslēgšanas brīdī Lundbeck un Alpharma grupa vairākās EEZ valstīs bija vismaz potenciāli konkurenti; – Lundbeck saskaņā ar šo nolīgumu pārskaitīja Alpharma grupai ievērojamus līdzekļus; – šis līdzekļu pārskaitījums bija saistīts ar to, ka Alpharma grupa piekrita minētajā nolīgumā noteiktajiem ierobežojumiem savai ienākšanai tirgū, it īpaši ar Alpharma grupas apņemšanos attiecīgajā laikposmā EEZ nepārdot nekādu ģenērisko citalopramu; – šis līdzekļu pārskaitījums pēc būtības atbilda peļņai, kādu Alpharma grupa būtu varējusi saņemt, ja tā sekmīgi ienāktu tirgū; – Lundbeck nebūtu varējis šādus ierobežojumus panākt, piemērojot patentu saistībā ar kristalizāciju un [patentu] saistībā ar plēves destilāciju (turpmāk tekstā – “jaunie Lundbeck [paņēmiena] patenti”), ņemot vērā, ka saistības, kādas bija noteiktas Alpharma grupai saskaņā ar strīdīgo nolīgumu, pārsniedza tiesības, kādas ir piešķirtas paņēmiena patentu īpašniekam; – strīdīgajos nolīgumos nebija paredzēta nekāda Lundbeck apņemšanās atturēties no prasības par patenta pārkāpumu celšanas pret Alpharma grupu gadījumā, ja pēdējā minētā pēc strīdīgā nolīguma termiņa beigām ar ģenērisko citalopramu ienāktu tirgū. 33 Komisija visām strīdīgo nolīgumu pusēm noteica arī naudas sodus. Šim nolūkam tā izmantoja [2006. gada Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai]. Attiecībā uz Lundbeck Komisija izmantoja vispārīgo metodoloģiju, kas aprakstīta [šajās pamatnostādnēs], pamatojoties uz attiecīgā produkta pārdevumu vērtību, ko īstenojis šis uzņēmums ([apstrīdētā] lēmuma preambulas 1316.–1358. apsvērums), savukārt attiecībā uz citām attiecīgo nolīgumu pusēm, proti, ģenērisko [zāļu ražotājiem], tā izmantoja iespēju, kas paredzēta minēto pamatnostādņu 37. punktā, proti, atkāpties no šīs metodoloģijas, ņemot vērā lietas īpatnības saistībā ar šīm pusēm ([apstrīdētā] lēmuma preambulas 1359. apsvērums). 34 Tādējādi attiecībā uz attiecīgo nolīgumu pusēm, kas nav Lundbeck, tostarp Alpharma grupu, Komisija ir uzskatījusi, ka, lai noteiktu naudas soda pamatsummu un nodrošinātu tam pietiekamu preventīvu iedarbību, ir jāņem vērā summu, kuras Lundbeck tām ir pārskaitījis saskaņā ar attiecīgajiem nolīgumiem, vērtība, turklāt nenošķirot pārkāpumus atkarībā no to veida vai ģeogrāfiskās teritorijas vai atkarībā no attiecīgo uzņēmumu tirgus daļām – faktor[i], kuri ir minēti vienīgi pilnīguma labad ([apstrīdētā] lēmuma preambulas 1361. apsvērums). 35 Attiecībā uz Alpharma grupu Komisija uzskatīja, ka summas, kuras Lundbeck tai ir samaksājis, ir 11,1 miljons USD, kas ir līdzvērtīgi 11,7 miljoniem EUR saskaņā ar vidējo maiņas valūtas maiņas kursu 2002. gadā. Šo summu veidoja, pirmkārt, 10,1 miljons USD par Alpharma grupas citaloprama krājumu iegādi, ņemot vērā samazinājumu 900000 USD apmērā, kas tika piemērots maksājuma daļai, kuru Lundbeck veica 2002. gada 31. decembrī (skat. [pārsūdzētā sprieduma] 16. punkta ceturto ievilkumu), tāpēc, ka saņemto tablešu skaits bija mazāks nekā tas, par ko bija panākta vienošanās, un, otrkārt, 1 miljons USD, ņemot vērā tiesāšanās izdevumus, no kuriem esot izdevies izvairīties, noslēdzot strīdīgo nolīgumu ([apstrīdētā] lēmuma preambulas 545., 547., 1071. un 1374. apsvērums un 1867. zemsvītras piezīme). 36 Ņemot vērā izmeklēšanas kopējo ilgumu, Komisija piemēroja 10 % samazinājumu naudas soda summām, kas noteiktas visiem [apstrīdētā] lēmuma adresātiem ([apstrīdētā] lēmuma preambulas 1349. un 1380. apsvērums). 37 Visbeidzot, Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta otro daļu, saskaņā ar kuru katram uzņēmumam, kurš ir piedalījies pārkāpumā, uzliktais naudas sods nepārsniedz 10 % no tā kopējā apgrozījuma iepriekšējā uzņēmējdarbības gadā, Komisija atsevišķi piemēroja [Xellia Pharmaceuticals], Zoetis un A.L. Industrier, jo [apstrīdētā] lēmuma pieņemšanas laikā šīs sabiedrības vairs neietilpa vienā un tajā pašā uzņēmumā ([apstrīdētā] lēmuma preambulas 1384. apsvērums). Attiecībā uz A.L. Industrier Komisija ņēma vērā apgrozījumu, kas gūts 2011. gadā, nevis 2012. [gadā], jo tā uzskatīja, ka dati par 2012. [gadu] neattiecās uz parastās saimnieciskās darbības gadu ([apstrīdētā] lēmuma preambulas 1386. un 1387. apsvērums). 38 Ņemot vērā šos apsvērumus, Komisija noteica naudas sodu 10530000 EUR apmērā solidāri [Xellia Pharmaceuticals] un Zoetis, bet A.L. Industrier solidārā atbildība tika ierobežota ar 43216 EUR ([apstrīdētā] lēmuma preambulas 1396. apsvērums un 2. panta 3. punkts.”