Lieta C‑559/13

Finanzamt Dortmund-Unna

pret

Josef Grünewald

(Bundesfinanzhof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kapitāla brīva aprite — Tiešie nodokļi — Ienākuma nodoklis — Iespēja atskaitīt uzturlīdzekļu maksājumus, kas samaksāti kā atlīdzība par dāvinājumu paredzamas mantošanas ietvaros — Izņēmums attiecībā uz nodokļu maksātājiem nerezidentiem”

Kopsavilkums – Tiesas (virspalāta) 2015. gada 24. februāra spriedums

Kapitāla brīva aprite un maksājumu brīvība – Ierobežojumi – Nodokļu tiesību akti – Ienākuma nodoklis – Ienākumi no sabiedrības kapitāldaļām, kas ir tikušas nodotas atbilstoši dāvinājumam paredzamas mantošanas ietvaros – Iespēja atskaitīt kā atlīdzību par minēto dāvinājumu samaksātos uzturlīdzekļu maksājumus – Izņēmums attiecībā uz nodokļu maksātājiem nerezidentiem – Atšķirīga attieksme – Salīdzināmas situācijas – Pamatojums – Neesamība

(LESD 63. pants)

LESD 63. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru nodokļu maksātājam nerezidentam, kurš šajā dalībvalstī ir saņēmis komercienākumus no sabiedrības kapitāldaļām, ko tam atbilstīgi dāvinājumam paredzamas mantošanas ietvaros ir nodevis viens no vecākiem, ir liegts atskaitīt no šiem ienākumiem uzturlīdzekļu maksājumus, ko tas ir samaksājis šim vecākam kā atlīdzību par šo dāvinājumu, lai gan saskaņā ar minēto tiesisko regulējumu nodokļu maksātājs rezidents ir tiesīgs veikt šādu atskaitījumu.

Pirmkārt, šāds tiesiskais regulējums ir uzskatāms par atšķirīgu attieksmi, kas attiecas uz objektīvi salīdzināmām situācijām. Attiecībā uz tādiem izdevumiem, kuri ir tieši saistīti ar darbību, kas radījusi ar nodokli apliekamus ienākumus attiecīgajā dalībvalstī, tās rezidenti un nerezidenti ir nostādīti salīdzināmā situācijā. Tādējādi tieša saikne ar attiecīgo darbību ir šīs darbības radītiem izdevumiem, kas tādējādi ir vajadzīgi tās īstenošanai. Tā tas ir uzturlīdzekļu maksājumu gadījumā, ja apņemšanās tos maksāt tieši izriet no tās sabiedrības kapitāldaļu nodošanas, kas veic darbību, kura ir bijusi pamats attiecīgajā dalībvalstī ar nodokli apliekamajiem ienākumiem, ciktāl šī apņemšanās ir bijusi paredzamas mantošanas ceļā veiktas nodošanas neatņemams nosacījums.

Otrkārt, šādu kapitāla brīvas aprites ierobežojumu nevar pamatot nedz ar mērķi saglabāt nodokļu uzlikšanas pilnvaru sadalījumu dalībvalstu starpā, nedz ar nepieciešamību saglabāt valsts nodokļu režīma saskaņotību. It īpaši uz šo otro minēto mērķi nevar atsaukties, ja nepastāv tieša saikne starp attiecīgo nodokļu priekšrocību un šīs priekšrocības kompensēšanu ar noteiktu nodokļu maksājumu. Nodokļu maksātāja veikto uzturlīdzekļu maksājumu atskaitīšana un to aplikšana ar nodokli, ko maksā to saņēmējs, noteikti ir saistīta ar dažādiem nodokļu maksātājiem.

(sal. ar 23., 29., 30., 33., 44., 47., 49., 53., 54. punktu un rezolutīvo daļu)

Lieta C‑559/13

Finanzamt Dortmund-Unna

pret

Josef Grünewald

(Bundesfinanzhof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kapitāla brīva aprite — Tiešie nodokļi — Ienākuma nodoklis — Iespēja atskaitīt uzturlīdzekļu maksājumus, kas samaksāti kā atlīdzība par dāvinājumu paredzamas mantošanas ietvaros — Izņēmums attiecībā uz nodokļu maksātājiem nerezidentiem”

Kopsavilkums – Tiesas (virspalāta) 2015. gada 24. februāra spriedums

Kapitāla brīva aprite un maksājumu brīvība — Ierobežojumi — Nodokļu tiesību akti — Ienākuma nodoklis — Ienākumi no sabiedrības kapitāldaļām, kas ir tikušas nodotas atbilstoši dāvinājumam paredzamas mantošanas ietvaros — Iespēja atskaitīt kā atlīdzību par minēto dāvinājumu samaksātos uzturlīdzekļu maksājumus — Izņēmums attiecībā uz nodokļu maksātājiem nerezidentiem — Atšķirīga attieksme — Salīdzināmas situācijas — Pamatojums — Neesamība

(LESD 63. pants)

LESD 63. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru nodokļu maksātājam nerezidentam, kurš šajā dalībvalstī ir saņēmis komercienākumus no sabiedrības kapitāldaļām, ko tam atbilstīgi dāvinājumam paredzamas mantošanas ietvaros ir nodevis viens no vecākiem, ir liegts atskaitīt no šiem ienākumiem uzturlīdzekļu maksājumus, ko tas ir samaksājis šim vecākam kā atlīdzību par šo dāvinājumu, lai gan saskaņā ar minēto tiesisko regulējumu nodokļu maksātājs rezidents ir tiesīgs veikt šādu atskaitījumu.

Pirmkārt, šāds tiesiskais regulējums ir uzskatāms par atšķirīgu attieksmi, kas attiecas uz objektīvi salīdzināmām situācijām. Attiecībā uz tādiem izdevumiem, kuri ir tieši saistīti ar darbību, kas radījusi ar nodokli apliekamus ienākumus attiecīgajā dalībvalstī, tās rezidenti un nerezidenti ir nostādīti salīdzināmā situācijā. Tādējādi tieša saikne ar attiecīgo darbību ir šīs darbības radītiem izdevumiem, kas tādējādi ir vajadzīgi tās īstenošanai. Tā tas ir uzturlīdzekļu maksājumu gadījumā, ja apņemšanās tos maksāt tieši izriet no tās sabiedrības kapitāldaļu nodošanas, kas veic darbību, kura ir bijusi pamats attiecīgajā dalībvalstī ar nodokli apliekamajiem ienākumiem, ciktāl šī apņemšanās ir bijusi paredzamas mantošanas ceļā veiktas nodošanas neatņemams nosacījums.

Otrkārt, šādu kapitāla brīvas aprites ierobežojumu nevar pamatot nedz ar mērķi saglabāt nodokļu uzlikšanas pilnvaru sadalījumu dalībvalstu starpā, nedz ar nepieciešamību saglabāt valsts nodokļu režīma saskaņotību. It īpaši uz šo otro minēto mērķi nevar atsaukties, ja nepastāv tieša saikne starp attiecīgo nodokļu priekšrocību un šīs priekšrocības kompensēšanu ar noteiktu nodokļu maksājumu. Nodokļu maksātāja veikto uzturlīdzekļu maksājumu atskaitīšana un to aplikšana ar nodokli, ko maksā to saņēmējs, noteikti ir saistīta ar dažādiem nodokļu maksātājiem.

(sal. ar 23., 29., 30., 33., 44., 47., 49., 53., 54. punktu un rezolutīvo daļu)