ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

uzdot Eiropas Savienībai, ko pārstāv Eiropas Komisija, atlīdzināt Cargolux radītos zaudējumus, jo Komisija nav samaksājusi nokavējuma procentus un saliktos procentus atbilstoši LESD 266. panta pirmajai daļai, izpildot 2015. gada 16. decembra spriedumu Cargolux Airlines International SA/Komisija (Lieta T-39/11), un tādējādi saskaņā ar LESD 266. panta otro daļu, 268. pantu un 340. panta otro daļu uzdot samaksāt šādas summas: i. summu, kas atbilst maksājamajiem nokavējuma procentiem, proti, procentiem no 39 900 000 EUR atbilstoši Eiropas Centrālās bankas refinansēšanas operācijām 2010. gada 1. novembrī piemērojamajai likmei (proti, likmei 1 % apmērā), palielinot to par 3,5 % attiecībā uz laikposmu no 2011. gada 15. februāra līdz 2016. gada 5. februārim, kā rezultātā tiek iegūta summa 8 075 972,03 EUR apmērā, vai, pretējā gadījumā, atbilstoši Vispārējās tiesas par piemērotu atzītai procentu likmei; ii. summu, kas atbilst maksājamajiem saliktajiem procentiem, proti, procentus no summas, kas kā nokavējuma procenti maksājami par laikposmu no 2016. gada 5. februāra līdz brīdim, kad Komisija samaksā prasīto summu (vai – gadījumā, ja Vispārējā tiesa noraidītu Cargolux prasību saliktos procentus aprēķināt no 2016. gada 5. februāra – vismaz par laikposmu no šīs prasības celšanas līdz brīdim, kad Komisija samaksā prasīto summu) atbilstoši Eiropas Centrālās bankas refinansēšanas operācijām 2010. gada 1. novembrī piemērojamajai likmei (proti, likmei 1 % apmērā), palielinot to par 3,5 % (vai, pretējā gadījumā, atbilstoši Vispārējās tiesas par piemērotu atzītai procentu likmei);
—

daļēji atcelt Eiropas Komisijas 2020. gada 10. novembra Lēmumu C(2020) 7692 final, ciktāl ar to Itālija ir izslēgta no izmeklēšanas tvēruma un uz to netiek attiecinātas Regulas 1/2003 11. panta 6. punktā paredzētās tiesiskās sekas;
—

Atbildētājai rīcības brīvības kontekstā, kad tā, īstenojot savu kompetenci atbilstoši LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktam, veic sarežģītus ekonomiska un sociāla rakstura vērtējumus, ir jāparāda, ka tā ir izvērtējusi visus tās situācijas būtiskos faktorus un apstākļus, kuru bija iecerēts regulēt ar apstrīdēto tiesību aktu. Atbildētāja esot pieļāvusi vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, izslēdzot prasītāju nozari no apstrīdētā tiesību akta I pielikumā ietvertā atbalsttiesīgo nozaru saraksta, it īpaši a) neņemot vērā mēslošanas līdzekļu nozares atbilstošo un pilnīgo elektroenerģijas patēriņa informāciju, lai noteiktu nozares netiešo emisiju intensitāti, kā rezultātā nozares netiešo emisiju intensitāte netika pienācīgi novērtēta un tika izslēgta no I pielikuma; b) neņemot vērā un neizvērtējot visus pieteikumā ietvertos būtiskos faktus, jo tā nebija ņēmusi vērā prasītāju pierādījumus, nenorādot pamatojumu; c) attiecībā uz kvalitatīvo novērtējumu, nepareizi novērtējot nozares kvalificēšanu, pamatojoties uz kurināmā un elektroenerģijas aizvietojamības kritēriju, un nepamatojot, kādēļ nozares apakšnozares netika iekļautas I pielikumā, balstoties uz šo kritēriju.
—

Šā pamata atbalstam prasītāja norāda, ka tai nav iespējams izmantot tiesības, kuras tai ir piešķirtas ar Hartas 41. panta 1. punktu, jo neviena iestāde nav uzņēmusies prasītājas lietas izskatīšanu. Prasītajai neesot iespējams rīkoties, jo, pirmkārt, valsts tiesību normās neesot paredzēta iespēja pārsūdzēt UOKiK priekšsēdētāja atteikumu veikt procesuālus pasākumus. Otrkārt, Komisija esot atteikusies no lietas izskatīšanas, kļūdaini pieņemot, ka tā jau ir izskatīta. Tā rezultātā prasītajai esot liegta iespēja īstenot savas tiesības. Prasītāja precizē, ka Komisija nav ņēmusi vērā visus šīs lietas apstākļus un nav precīzi noskaidrojusi prasītājas situāciju. Prasītājas ieskatā, Komisijai bija arī precīzi jānoskaidro, vai un kā lieta ir tikusi izskatīta, un līdz ar to – precīzi jāizanalizē valsts konkurences aizsardzības iestādes darbība. Komisija neesot izpildījusi šo pienākumu, un līdz ar to neesot ievērojusi rūpības pienākumu, kas izriet no tiesībām uz labu pārvaldību. Komisija neesot izpildījusi arī pienākumu, kas izriet no LESD 105. panta 1. punkta. Proti, tā neesot ņēmusi vērā, ka gadījumā, kad Komisija noraida prasītājas sūdzību, lieta par iespējamu konkurences tiesību pārkāpumu paliek neizskatīta, ja valsts iestāde to nav izskatījusi.
—

attiecībā uz tiesībām, kas izriet no privāto tiesību līguma: — pārkvalificēt viņa līgumattiecības par darba līgumu uz nenoteiktu laiku; — atzīt, ka prasītājs ir diskriminēts attiecībā uz norādīto atlaišanas iemeslu un, pamatojoties uz to, piespriest atbildētājiem samaksāt 10 000 EUR par psiholoģisko kaitējumu, kas novērtēts ex aequo et bono; — konstatēt, ka atbildētāji nav ievērojuši līgumsaistības un it īpaši pienākumu pienācīgi iepriekš paziņot par līguma uz nenoteiktu laiku izbeigšanu; — atzīt, ka pret prasītāju ir bijusi nevienlīdzīga un prettiesiska izturēšanās, un līdz ar to piespriest atbildētājiem viņu atjaunot amatā vai, pakārtoti, izmaksāt viņam kompensāciju, kas aprēķināta, pamatojoties uz tiesību uz darba līgumu zaudēšanu līdz paredzamajam darba līguma termiņa beigām; — līdz ar to piespriest atbildētājiem samaksāt prasītājam kompensāciju par nepamatotu atlaišanu (unfair dismissal), kas jānosaka vēlāk un kas pagaidu kārtā ex aequo et bono noteikta 393 850,08 EUR apmērā; — piespriest atbildētājiem samaksāt procentus par iepriekš minētajām summām;
1.

Pirmais pamats attiecas uz to, ka atbildētāja esot nepareizi izmantojusi pilnvaras. 2020. gada 12. oktobrīEPSO pieņēma lēmumu, ar kuru noraidīja prasītāja sūdzību par 2020. gada 3. septembra lēmumu par viņa izslēgšanu no nākamā konkursa posma tādēļ, ka prasītājam tostarp nav Horvātijas tiesību diploma, kā arī zināšanu par Horvātijas tiesībām, bet 2013. gada 13. marta lēmums, ar kuru viņa diploms ticis atzīts Horvātijas Republikā, neietverot mācību programmu salīdzinājumu. Tādējādi EPSO esot veicis savu vērtējumu, ko darīt tas neesot pilnvarots ne ar vienu Savienības tiesību normu, un tādēļ tas esot pārkāpis kompetenču sadalījuma principu Eiropas Savienībā un esot pārsniedzis savas pilnvaras, jo neesot apstrīdams, ka ārvalstu kvalifikāciju atzīšanu īsteno tikai valsts iestādes atbilstoši pilnvarojumam tiesību aktos, un konkrēti šajā gadījumā – Horvātijas Agencija za znanost i visoko obrazovanje (Zinātnes un augstākās izglītības aģentūra) atbilstoši Zakon o priznavanju inozemnih kvalifikacija (Likums par ārvalstu kvalifikāciju atzīšanu), Pravilnik o vrednovanju inozemnih visokoškolskih kvalifikacija (Noteikumi par ārvalstu augstākās izglītības iestāžu diplomu vērtēšanu) un Kriteriji za vrednovanje u postupku stručnog priznavanja (Kritēriji, ko piemēro profesionālās kvalifikācijas atzīšanas procedūrā). Esot pārkāpts viens no pamatprincipiem – subsidiaritātes princips.
C 53/65

Prasība, kas celta 2020. gada 23. decembrī – Inner Mongolia Shuangxin Environment-Friendly Material/Komisija

(Lieta T-763/20)

(2021/C 53/82)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Inner Mongolia Shuangxin Environment-Friendly Material Co. Ltd (Ordos city, Ķīna) (pārstāvji: J. Cornelis, F. Graafsma un E. Vermulst, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/1336 (2020. gada 25. septembris), ar ko nosaka galīgos antidempinga maksājumus konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes polivinilspirtu importam;

— piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza septiņus pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (turpmāk tekstā – “pamatregula”) 2. panta 6.a punktu ieviestā metode un radītais izņēmums nav paredzēts PTO Antidempinga nolīgumā (turpmāk tekstā –“ADN”) un līdz ar to nevar tikt piemērots.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts pamatregulas 2. panta 6.a punkta a) apakšpunkta pārkāpums, kas ir izpaudies kā atbildētājas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nepareizi interpretējot pamatregulas 2. panta 6.a punkta a) apakšpunktu, kad tā uzskatīja, ka Meksikas finanšu pārskati nav “viegli pieejami”, tādējādi pārkāpjot savu rūpības pienākumu ņemt vērā būtisku informāciju, uz kuras pamata Turcija tiktu izslēgta no attiecīgu reprezentatīvo valstu loka, un neizvēloties Meksiku kā atbilstošāko reprezentatīvo valsti.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts pamatregulas 2. panta 6.a punkta a) apakšpunkta pārkāpums, nenosakot normālo vērtību, kuras pamatā ir attiecīgo ražošanas faktoru neizkropļotas cenas.

4. Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts pamatregulas 2. panta 10. punkta pārkāpums.

5. Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts pamatregulas 18. panta pārkāpums, balstoties uz pieejamiem faktiem situācijās, kad tam nav bijis pamata.

6. Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts pamatregulas 3. panta 2. punkta un 3. panta 3. punkta pārkāpums un acīmredzama kļūda vērtējumā, nosakot cenas samazinājumu, un līdz ar to – pamatregulas 3. panta 6. punkta pārkāpums, neveicot cenas samazinājuma analīzi pa segmentiem, neveicot attiecīgas korekcijas atkarībā no kvalitātes atšķirībām un nenosakot cenas samazinājumu izstrādājumam kopumā.
Prasība, kas celta 2020. gada 22. decembrī – Sinopec Chongqing SVW Chemical u.c./Komisija

(Lieta T-762/20)

(2021/C 53/81)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Sinopec Chongqing SVW Chemical Co. Ltd (Chongqing, Ķīna), Sinopec Great Wall Energy & Chemical (Ningxia) Co. Ltd (Lingwu City, Ķīna), Central-China Company, Sinopec Chemical Commercial Holding Co. Ltd (Wuhan, Ķīna) (pārstāvji: J. Cornelis, F. Graafsma un E. Vermulst, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/1336 (2020. gada 25. septembris), ar ko nosaka galīgos antidempinga maksājumus konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes polivinilspirtu importam (1);

— piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza piecus pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (turpmāk tekstā – “pamatregula”) 2. panta 6.a punktu ieviestā metode un radītais izņēmums nav paredzēts PTO Antidempinga nolīgumā (turpmāk tekstā –“ADN”) un līdz ar to nevar tikt piemērots.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts pamatregulas 2. panta 10. punkta pārkāpums, ieturot abstraktu komisijas maksu no Sinopec Central China prasītās eksporta cenas, kā arī ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, konstatējot, ka Sinopec Central China ir darbojusies kā aģents, kurš strādā, pamatojoties uz komisijas maksu; nenodrošinot pienākumu veikt taisnīgu salīdzinājumu, kā arī veicot neatgūstama PVN normālās vērtības augšupēju korekciju.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts pamatregulas 18. panta 1. punkta un 18. panta 5. panta pārkāpums, kā arī PTO Antidempinga nolīguma II pielikuma 6.8. panta pārkāpums, izmantojot tādus pieejamo faktu avotus, kuri ir nosodoši un nav vispiemērotākā un derīgākā informācija.

4. Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts pamatregulas 3. panta 2. punkta un 3. panta 3. punkta pārkāpums un acīmredzama kļūda vērtējumā nosakot cenas samazinājumu, un līdz ar to – pamatregulas 3. panta 6. punkta pārkāpums, neveicot cenas samazinājuma analīzi pa segmentiem, neveicot attiecīgas korekcijas atkarībā no kvalitātes atšķirībām un nenosakot cenas samazinājumu izstrādājumam kopumā.

5. Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas prasītāju tiesības uz aizstāvību, atsakoties darīt zināmu konkrētu informāciju, lai tās varētu komentēt cenas samazinājuma analīzi.

(1) OV 2020, L 315, 1. lpp.
—

Prasītājas paļāvība uz to, ka atbrīvojums no rotācijas tiks saglabāts, ir aizsargājama. Līdz ar to noteikumu grozīšanai ir vajadzīgi atbilstoši pārejas noteikumi un atbilstoši atbrīvojuma kritēriji. Paredzētais trīs gadu pārejas termiņš nav atbilstošs, jo ar to netiekot novērsta prasītājas ģimenes nošķiršana. Uz prasītāju attiecināms izņēmums neesot ticis paredzēts.
C 35/58

Prasība, kas celta 2020. gada 9. decembrī – kopuzņēmums Clean Sky 2/NG

(Lieta T-721/20)

(2021/C 35/77)

Tiesvedības valoda – itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: kopuzņēmums “Clean Sky 2” (pārstāvji: M. Velardo, advokāte, un B. Mastantuono, pārstāvis)

Atbildētājs: NG

Prasījumi:

Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— piespriest atbildētājam samaksāt summu 141 094,80 EUR apmērā, pamatojoties uz Eiropas Savienības septītās pamatprogrammas dotācijas līgumu Nr. 632506 “Wireless Flexible sensor co-operation for structural health Diagnosis/prognosis”, šo summu, sākot no 2019. gada 9. jūlija līdz faktiskai samaksai, palielinot par 3,5 % likmi, ko Eiropas Centrālā banka piemēro galvenajām refinansēšanas operācijām;

— piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājs izvirza šādu pamatu.

Atbildētājs neesot izpildījis savas līgumsaistības, neatmaksādams ar darbinieku izmaksām saistītās summas, kuras ir uzskatāmas par nefinansējamām. Līdz ar to 2019. gada 23. maijā prasītājs esot izdevis paziņojumu par parādu par summu 141 094,80 EUR apmērā, kas saskaņā ar dotācijas līguma noteikumiem jau ir tikusi izmaksāta uzņēmējsabiedrībai Alpha Consulting Service Srl. Šajā lietā neesot nekādu šaubu par faktiem, kas pamato atbildētāja kā no uzņēmumu reģistra izslēgtās uzņēmējsabiedrības Alpha Consulting Service Srl līdzīpašnieka un pārstāvja atbildību. Saistībā ar paziņojuma par parādu izdošanu paustie uzņēmējsabiedrības iebildumi esot vispārīgi, nepilnīgi un nepierādīti, un līdz ar to tie neesot uzskatāmi par pamatotiem. Tā rezultātā prasītājs esot tiesīgs atprasīt un saņemt atpakaļ izmaksāto summu ar nokavējuma procentiem.
—

atcelt lēmumu, ar kuru prasītājam: (i) tiek prasīts parakstīt darba līguma papildinājumu, atsakoties no tiesībām uz garantētiem pabalstiem, un ii) tiek liegts uzsākt darbu civildienestā, ja vien viņš neparaksta minēto papildinājumu, kas izpaudās kā (a) atbildētājas 2020. gada 20. janvāra vēstule prasītājam, bet kas tika nosūtīta tikai ar 2020. gada 23. janvāra e-pastu, (b) apmaiņa ar e-pastiem starp atbildētāju un prasītāju laika posmā no 2020. gada 29. janvāra līdz 2020. gada 7. februārim un (c) atbildētājas 2020. gada 3. marta vēstule prasītājam;
Prasība, kas celta 2020. gada 5. oktobrī – Société des produits Nestlé/EUIPO – Amigüitos pets & life (“THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect”)

(Lieta T-616/20)

(2020/C 399/59)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Société des produits Nestlé SA (Veveja, Šveice) (pārstāvji: A. Jaeger-Lenz un C. Elkemann, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Amigüitos pets & life, SA (Mursija, Spānija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect” baltā, sarkanā un melnā krāsā reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 385 719

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 29. jūlija lēmums lietā R 424/2020-5

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanas izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā un piespriest otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt izdevumus procesā EUIPO.

Izvirzītie pamati

— Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 72. panta 6. punkta pārkāpums;

— Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 91. panta 1. punkta pirmā teikuma pārkāpums;

— Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 46. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums;
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisijas esot pārkāpusi īpašos LESD noteikumus un Eiropas tiesību vispārējos principus par diskriminācijas aizliegumu, preču brīvu apriti un uzņēmējdarbības brīvību, kas ir bijuši ES gaisa transporta liberalizācijas pamatā kopš vēliem 1980. gadiem. Gaisa transporta tirgus liberalizācija ES ir ļāvusi izveidoties patiesi Eiropas mēroga zemo cenu aviokompānijām. Atļaujot Spānijai rezervēt atbalstu tikai Spānijā reģistrētiem uzņēmumiem, Eiropas Komisija esot ignorējusi COVID-19 krīzes radīto izraisīto kaitējumu Eiropas mēroga aviokompānijām un to lomai Spānijas gaisa satiksmē. LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktā esot paredzēts izņēmums no valsts atbalsta aizlieguma atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam, bet tas nenodrošinot izņēmumu no citām LESD normām un principiem.
2.

Otrais pamats ir balstīts uz LESD 107. panta 1. punkta un 108. panta 2. punkta pārkāpumu saistībā ar atbrīvojumu no atsevišķiem nodokļiem. — Šajā ziņā tiek apgalvots, ka tiesības uz apstrīdēto nodokļu atbrīvojumu ir pakļautas nosacījumiem, kas vispārīgi attiecas uz visām maksātnespējas procedūrām, un, kā tas ir ticis atzīts šajā apstrīdētajā lēmumā, arī šobrīd nav iespējams noteikt, vai ir ticis izpildīts nosacījums par pozitīvo starpību starp, no vienas puses, uzņēmuma aktīviem ārkārtas administratīvās procedūras sākumā un, no otras puses, atlikušajiem aktīviem, pabeidzot ārkārtas administratīvo procedūru. — Šajā kontekstā šīs uzņēmējsabiedrības atbrīvošana no ienākuma nodokļa ir būtiski atkarīga no tā, vai īstenosies nākotnē paredzēti un neskaidri notikumi, kas līdz šim ir lieguši konsolidēt jebkādas Tirrenia AS gūtās priekšrocības un prezumēt – kā tas ir atzīts minētajā lēmuma – ka šādas priekšrocības varētu rasties nākotnē. Līdz ar to, ņemot vērā visus valsts tiesību aktos paredzētos nosacījumus, lai varētu saņemt šo atbrīvojumu, nevar apgalvot, ka Tirrenia AS būtu saņēmusi potenciālas priekšrocības, kas izrietētu no nodokļu atbrīvojuma. Tādējādi šis atbrīvojums neietilpstot jēdzienā “valsts atbalsts” LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tādējādi neesot uzskatāms par valsts atbalstu. — Turklāt turpinot teorētiski pieņemt, ka nākotnē varētu tikt izpildīti priekšnoteikumi attiecīgā nodokļu atbrīvojuma saņemšanai, pastāv šaubas, vai tas varētu notikt pēc Tirrenia likvidācijas pabeigšanas. — Prasītāja norāda, kad tad, ja aplūkotajam pasākumam ir jāizpaužas kā priekšrocībai, Tirrenia AS nav piedalījusies tirdzniecībā Savienībā un tai nav nekādas lomas valsts tirgū, kas varētu tikt uzlabota vai uzturēta, un kā rezultātā citās dalībvalstīs esošām uzņēmējsabiedrībām būtu mazākas iespējas piekļūt Itālijas tirgum.
1.

Pirmais un otrais pamats ir balstīts uz tiesību normu nepareizu piemērošanu un interpretāciju, kā arī uz pierādījumu sagrozīšanu. — Šajā ziņā tiek apgalvots, ka tādu strukturālu saistību grozījumu, kāds tiek aplūkots šajā lietā, Komisijas varot atļaut vienīgi ārkārtas situācijās, it īpaši, ja izmaiņas tirgus apstākļos ir i) būtiskas, ii) pastāvīgas un iii) nav bijušas iepriekš paredzamas. Turklāt iv) vairs nepastāv konkurences problēma, kuras dēļ tika pieņemtas šīs saistības. Faktori, kas minēti i) – iv) punktā, ir kumulatīvi. Tomēr konkrētajā lietā neesot konstatējama atbilstība nevienai no šīm prasībām. — Attiecībā uz i) apakšpunktā minēto būtiskuma kritēriju un iv) apakšpunktā minēto kritēriju par konkurences problēmas, kuras dēļ tika pieņemtas saistības, izzušanu, prasītāja uzskata, ka Komisija esot pilnībā sagrozījusi pierādījumus, un to interpretācija un vērtējums esot acīmredzami nepamatoti.
2.

Otrais pamats ir balstīts uz valsts atbalstu regulējošo tiesību normu kļūdainu piemērošanu, uz valsts atbalsta kļūdainu kvalificēšanu kā “jauns atbalsts”, uz prettiesisku lēmumu, ar kuru valsts atbalsts ir ticis atzīts par jaunu un nesaderīgu, kā arī uz pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi un samērīguma principa pārkāpumu. — Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka Adriatica piešķirtās subsīdijas par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas pienākumu (OSP) atbildētāja esot kļūdaini kvalificējusi kā jaunu valsts atbalstu. Prasītāja uzskata, ka Adriatica veikto sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas pienākumu finansēšana ietilpstot 1936. gadā izveidotajā atbalsta shēmā, kurā vēlāk veiktie grozījumi neesot šo shēmu izmainījuši pēc būtības un neesot to pārvērtuši par jaunu atbalsta shēmu. — Turklāt atbildētāja esot kļūdaini kvalificējusi kā nesaderīgas ar iekšējo tirgu OSP subsīdijas, kas laikposmā no 1992. gada janvāra līdz 19994. gada jūlijam tika piešķirtas Adriatica saistībā ar maršruta Brindisi/Corfù/Igoumenitsa/Patrasso nodrošināšanu. Atbildētāja uzskata, ka Adriatica piešķirtā atbalsta nesaderība izrietot no apstākļa, ka šajā laikposmā tā esot bijusi vienošanās dalībniece attiecībā uz cenu noteikšanu komerciālajiem transportlīdzekļiem maršrutā Brindisi/Corfù/Igoumenitsa/Patrasso. — Saistībā ar otro pamatu prasītāja apgalvo, ka atbildētāja neesot pienācīgi izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, kas tai esot saistošs atbilstoši prasībām, kuras izriet no LESD 296. panta 2. punkta un no Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunkta. Prasītāja uzskata, ka tādējādi apstrīdētajā lēmumā ietvertais pamatojums esot tik nepietiekams, ka Vispārējai tiesai esot liegts īstenot likumības pārbaudi. — Prasītāja arī apgalvo, ka esot pieļauts samērīguma principa pārkāpums.
1.

Pirmais pamats ir par to, ka Oriol Junqueras i Vies tiesības, kas izriet no Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 41. panta (1. un 2. punkta) un 47. panta, esot pārkāptas gan ar to, kādā kārtībā ir pieņemti minētie lēmumi, gan tāpēc, ka attiecīgā lieta ir iesniegta izskatīšanai Eiropas Savienības Vispārējā tiesā (lieta T-24/20) un lūgums veikt pagaidu noregulējumu ir iesniegts Eiropas Savienības Tiesā (lieta C-201/20); kā arī par to, ka esot pārkāpti 1976. gada Akta par Eiropas Parlamenta pārstāvju ievēlēšanu vispārējās tiešās vēlēšanās, kurš pievienots Lēmumam 76/787/EOTK, EEK, Euratom (turpmāk tekstā – “1976. gada Eiropas Vēlēšanu akts”) 13. panta 3. punkts un Eiropas Parlamenta Reglamenta 4. panta 4., 7. un 8. punkts. — Šajā ziņā tiek apgalvots, ka 1976. gada Eiropas Vēlēšanu akta 13. panta 3. punkts un [Eiropas] Parlamenta Reglamenta 4. panta 7. punkts esot jāinterpretē tādējādi, ka tajos ir prasīts ievērot tādu procesuālo kārtību, kurā, nodrošinot minētajās tiesību normās piešķirtās tiesības, būtu iespējams iebilst un pierādīt, ka uz Oriol Junqueras i Vies amata vietas atzīšanu par vakantu attiecas izņēmumi un ka viņa aizstāšana ar citu eirodeputātu ir nepamatota.
—

atcelt Eiropas Komisijas pieņemto lēmumu publiskā iepirkuma ietvaros, kas publicēts ar Nr. TAXUD/2019/OP/0006 ar nosaukumu “Specification, development, maintenance and 3rd level support of TAXUD IT platforms – Lot A: Evolution services for the CCN/CSI Platform”, ar ko — noraida prasītāju izveidotā konsorcija iesniegto piedāvājumu; — piešķir līguma slēgšanas tiesības konsorcijam ARHS-IBM;