LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 90/19

Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2008. gada 16. decembra spriedumu lietā T-335/07 Volker Mergel u. c./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2009. gada 23. februārī iesnieguši patentu pilnvarotie Volker Mergel, Klaus Kampfenkel, Burkart Bill un Andreas Herden

(Lieta C-80/09 P)

2009/C 90/29

Tiesvedības valoda – vācu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Volker Mergel, Klaus Kampfenkel, Burkart Bill, Andreas Herden (pārstāvis – G. P. Friderichs, advokāts)

Cits lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

— atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2008. gada 16. decembra spriedumu (Nr. T-33/07-33), kas apelācijas sūdzības iesniedzējiem tika paziņots pa telefaksu 2008. gada 18. decembrī;

— atcelt pretējās puses apelācijas procesā Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 25. jūnija lēmumu (apelācijas lietā R 0299/2007-4);

— piespriest pretējai pusei apelācijas procesā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prāvas priekšmets ir jautājums, vai jēdziens “Patentconsult” ir aizsargājams kā preču zīme attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 41, un 42, klasē. Pirmās instances tiesa pārstāvēja viedokli, ka “Patentconsult” ir norāde, kura tieši un konkrēti apraksta minētos pakalpojumus.

Apelācijas sūdzības iesniedzēji savu apelācijas sūdzību pamato ar Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta kļūdainu interpretāciju un piemērošanu.

Ar pirmo apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji iebilst, ka Pirmās instances tiesa esot kļūdaini strīdus preču zīmi uzskatījusi par neoloģismu, kam nav nekādas manāmas atšķirības no vienkāršas aprakstošo elementu summas. Strīdus preču zīmes neesošu atšķirtspēju Pirmās instances tiesa esot pamatojusi ar to, ka preču zīme “Patentconsult” seko parastajai struktūrai, kas pastāv līdzīgu, tādu kā “patent consulting” vai “patent consultancy”, apzīmējumu gadījumā. Tomēr šis uzskats esot kļūdains, jo “Patentconsult” tieši nevis sekojot parastajai, tas ir, gramatiski pareizajai struktūrai, bet gan apkāpjoties no tās un tādējādi veidojot uzkrītošu neoloģismu, kurš manāmi atšķiras no vienkāršās “patent” un “consult” elementu summas.

Ar otro apelācijas sūdzības pamatu tiek apgalvots, ka Pirmās instances tiesa esot kļūdaini novērtējusi, ka preču zīmei “Patentconsult” ir vienīgi aprakstošs raksturs. Par pamatu tā esot ņēmusi to, ka aprakstošā rakstura vērtējumā neesot nozīmes, vai aizsargāto pakalpojumu apzīmēšanai var tikt izmantoti citi jēdzieni. Apelācijas sūdzības iesniedzēji tomēr uzskata, ka, norādot uz vajadzību [jēdzienu] paturēt brīvai lietošanai, esot izmantojams tieši cits jēdziens nekā “Patentconsult”. Gramatiski nepareizais jēdziens “Patentconsult” tieši neesot piemērots.

Visbeidzot, ar trešo apelācijas sūdzības pamatu tiek iebilsts, ka pretējās puses apelācijas procesā pieņemto agrāko lēmumu attiecībā uz preču zīmi “Netmeeting” un Pirmās instances tiesas lietā C-383/99 P pieņemto nolēmumu attiecībā uz preču zīmi “Baby-dry” Pirmās instances tiesa esot nepamatoti atzinusi par nepiemērojamiem. Saskaņā ar pēdējo minēto nolēmumu formulējumā pamanāmā atkāpe no izteiksmes veida, kas tiek izmantots konkrētās sabiedrības daļas parastajā valodas lietojumā, esot pietiekama, lai apstiprinātu vajadzīgo atšķirtspēju. Šī judikatūra esot ņemama vērā, lai nodrošinātu Kopienu tiesu nolēmumu kontinuitāti un uzticamību.