Keywords

Summary



Keywords

1. Apelācija — Atbildes raksts

(Tiesas Statūtu 61. pants; Tiesas Reglamenta 116. panta 1. punkts)

2. Apelācija — Pamati — Kļūdains faktu vērtējums — Nepieņemamība — Tiesas veikta pierādījumu vērtējuma pārbaude — Izslēgšana, izņemot sagrozīšanas gadījumu

(EKL 225. pants; Tiesas Statūtu 58. panta 1. daļa)

3. Kopienas preču zīme — Apelācijas process

(Padomes Regulas Nr. 40/94 63. pants)

4. Kopienas preču zīme — Iebildumi un trešo personu apsvērumi — Iebildumu izskatīšana — Agrākas preču zīmes izmantošanas pierādījums

(Padomes Regulas Nr. 40/94 43. panta 2. punkts)

Summary

1. Ja Pirmās instances tiesā ir izlemts par labu vienam lietas dalībniekam un savā atbildes rakstā tiesvedībā Tiesā tas lūdz apelāciju noraidīt pilnībā, tam nav jāizvirza tie paši prasījumi kā pirmajā instancē. Turklāt, ja Tiesa apelācijas sūdzību pieņem un, izmantojot Tiesas Statūtu 61. pantā paredzēto iespēju, tā nolemj pati pieņemt galīgo spriedumu attiecīgajā lietā, tai būs jāņem vērā šie prasījumi un vai nu tie no jauna jāapmierina – pilnībā vai daļēji – vai tie jānoraida, taču tos nevar noraidīt, pamatojot ar to, ka tie nav atkārtoti izvirzīti tiesvedības laikā Tiesā.

(sal. ar 32. punktu)

2. Atbilstoši EK līguma 225. panta 1. punktam un Tiesas Statūtu 58. panta pirmajai daļai apelācijas sūdzības iesniedz tikai par tiesību jautājumiem. Tādēļ Pirmās instances tiesa vienīgā ir kompetenta izskatīt un vērtēt atbilstošos faktus, kā arī vērtēt pierādījumus. Šo faktu un pierādījumu vērtēšana, izņemot gadījumu, ja tie tikuši būtiski sagrozīti, nav tiesību jautājums, kas apelācijas ietvaros pakļauts Tiesas kontrolei.

(sal. ar 49. un 88. punktu)

3. Saistībā ar apelāciju par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju padomes lēmumu Pirmās instances tiesa apstrīdēto lēmumu var atcelt vai grozīt vienīgi tad, ja tā pieņemšanas brīdī to iespaidojis kāds no Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 63. pantā paredzētajiem atcelšanas vai grozīšanas pamatiem, proti, kompetences neesamība, būtisks procesuāls pārkāpums, Līguma vai Regulas Nr. 40/94 pārkāpums vai kāda tiesību akta pārkāpums saistībā ar to piemērošanu, vai pilnvaru pārsniegšana. Tomēr Pirmās instances tiesa nevar šo lēmumu atcelt vai grozīt kāda iemesla dēļ, kas iestājies pēc tā pieņemšanas brīža.

(sal. ar 54. un 55. punktu)

4. Preču zīme ir faktiski izmantota, ja preču zīme izmantota atbilstoši tās pamata funkcijai, t.i., garantē to preču vai pakalpojumu identitāti, attiecībā uz ko tā ir reģistrēta, lai radītu vai saglabātu šo preču vai pakalpojumu noietu; faktiska izmantošana neietver simboliska rakstura izmantošanu, kuras vienīgais mērķis ir saglabāt preču zīmes piešķirtās tiesības. Izvērtējot, vai preču zīmes izmantošana ir faktiska, ir jāņem vērā visi fakti un apstākļi, kam ir nozīme, izlemjot, vai preču zīmes komerciālā izmantošana ir patiesa, it īpaši, vai šāda izmantošana ir pamatota attiecīgajā ekonomikas nozarē, lai saglabātu vai radītu tirgus daļu precēm vai pakalpojumiem, kurus preču zīme aizsargā, šo preču vai pakalpojumu raksturs, tirgus iezīmes un preču zīmes izmantošanas apjoms un biežums.

Jautājums par to, vai izmantošana no kvantitatīvā viedokļa ir pietiekama, lai saglabātu vai radītu tirgus daļu precēm vai pakalpojumiem, kurus aizsargā preču zīme, ir atkarīgs no vairākiem faktoriem un katra atsevišķa gadījuma izvērtēšanas.

No tā izriet, ka nav iespējams a priori un abstraktā veidā izlemt, kāds kvantitatīvais slieksnis ir jāizmanto, lai izlemtu, vai izmantošana ir faktiska vai nē. Tāpēc nevar paredzēt de minimis noteikumu, kas liegtu Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) vai, apelācijas kārtībā, – Pirmās instances tiesai novērtēt visus izskatāmā strīda apstākļus. Tātad, ja tas atbilst patiesam komerciālam mērķim, pat ar minimālu izmatošanu var pietikt, lai konstatētu faktisku izmantošanu.

(sal. ar 70.–72. punktu)