ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
107

Tomēr Pirmās instances tiesa uzskata, ka šajā lietā, ņemot vēra savstarpējo saistību starp dažādiem vērā ņemamajiem faktoriem un agrākās preču zīmes “MEZZOMIX” atpazīstamību, nevar secināt, ka pastāv sajaukšanas iespēja starp reģistrācijai pieteikto preču zīmi “MEZZOPANE”, no vienas puses, un agrākajām preču zīmēm “MEZZO” un “MEZZOMIX”, no otras puses. Pirmās instances tiesa uzskata, ka, lai gan ir agrākās preču zīmes “MEZZOMIX” atpazīstamība, attiecīgo preču līdzības neesamība kopā ar attiecīgo preču zīmju vidējo vizuālo un fonētisko līdzību, kā arī faktu, ka attiecīgajām preču zīmēm nav nozīmes vācu valodā, neļauj radīt attiecīgajiem patērētājiem sajaukšanas iespēju attiecībā uz komerciālo izcelsmi precēm, uz kurām attiecas reģistrācijai pieteiktā preču zīme “MEZZOPANE”, no vienas puses, un precēm, uz kurām attiecas agrākās preču zīmes “MEZZO” un “MEZZOMIX”, no otras puses. Atšķirības starp attiecīgajām preču zīmēm un precēm, kas izklāstītas attiecīgi šā sprieduma 29. un turpmākajos punktos un 61. un turpmākajos punktos, ir pietiekami būtiskas, lai visaptverošajā pieejā izslēgtu iespēju, ka konkrētā sabiedrības daļa uzskatīs, ka ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi apzīmētajiem vīniem, no vienas puses, un alum un citiem dzērieniem, ko apzīmē ar agrākajām preču zīmēm, no otras puses, ir kopīga izcelsme, pat ņemot vēra agrākās preču zīmes “MEZZOMIX” atpazīstamību attiecībā uz jauktiem dzērieniem, kuru pamatā ir limonāde.
49

Pirmkārt, ir jāatgādina, ka netiek apstrīdēts 2001. gada 11. septembra notikumu ārkārtējais raksturs EKL 87. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē (skat. iepriekš 2. punktu). Turklāt no 2001. gada 10. oktobra paziņojuma 35. punkta, saskaņā ar kuru “izmaksas, kas izriet tieši no Amerikas gaisa telpas aizvēršanas laika posmā no 2001. gada 11. līdz14. septembrim, ir tiešas 2001. gada 11. septembra notikumu sekas”, kā arī no Apstrīdētā lēmuma 51. apsvēruma, kurā ir atgādināts “Amerikas Savienoto Valstu gaisa telpas aizvēršanas no 2001. gada 11. līdz14. septembrim ārkārtējais raksturs”, izriet, ka par ārkārtējiem notikumiem ir uzskatāmi ne tikai atentāti, bet arī gaisa telpas aizvēršana. Šādos apstākļos, lai atbildētu uz šajā lietā izvirzītajiem jautājumiem, ir jāpārbauda tikai tas, vai starp šiem notikumiem un īpašajiem zaudējumiem, uz kuriem atsaucas prasītāja, pastāv tieša cēloņsakarība.
17

Prasītāja atzīmē, ka no vizuālā viedokļa reģistrācijai pieteiktajā preču zīmē ir elementi, kas atšķiras no agrākās preču zīmes “CASTELLUCA”. Tā uzsver, pirmkārt, burtu “a”, “n” un “i” esamību reģistrācijai pieteiktajā preču zīmē un burtu “u”, “c” un “a” esamību agrākajā preču zīmē un, otrkārt, to, ka reģistrācijai pieteiktā preču zīme atšķirībā no agrākās ir grafiska preču zīme, ko veido vārds “castellani”, kas ir pasvītrots ar divām horizontālām līnijām, kuru centrā ir torņiem rotāts kronis, un atrodas zem ģerboņa vairoga, kas attēlo pili ar diviem torņiem, virs kura novietots kronis ar divām palmas lapām un romiešu krustu centrā. Prasītāja uzskata, ka šim figurālajam elementam piemīt augsta atšķirtspēja, pretēji konfliktējošo preču zīmju priedēklim, kam nav atšķirtspējas attiecībā uz aptvertajām precēm.
53

Izskatāmajā lietā ir jānorāda, ka izteiciens “pages jaunes” ir agrākās preču zīmes dominējošais elements. Tas acīmredzami izriet no agrākās preču zīmes kopumā, no burtu, ar kuriem atveidots šis izteiciens, izmēra un no tā izvietojuma preču zīmē. Turklāt vārdu “les pages jaunes” grafiskais attēls, kas atveidots ar baltiem burtiem uz melna fona, nav, kā to pamatoti konstatēja ITSB, nekas oriģināls un tātad ir uzskatāms par nenozīmīgu elementu šīs preču zīmes radītajā iespaidā pretēji tam, ko apgalvo prasītāja. Turklāt artikuls “les” ir atveidots ar mazākiem burtiem, kas mazina tā vizuālo nozīmi. Tādēļ vārdiskais elements “pages jaunes” ir dominējošais salīdzinājumā ar agrākās preču zīmes vizuālo iespaidu, jo šīs preču zīmes pārējās sastāvdaļas ir nenozīmīgas.
103

Tātad ar to, ka aizsardzības piešķiršana noteiktiem ražotājiem rada nozīmīgākas ekonomiskās sekas nekā citiem šīs nozares tirgus dalībniekiem tādēļ, ka tiem jau ir šķirnes, kas no šī laika ir aizsargāta, koku plantācijas, un ka 90 % šādā veidā skartu ražotāju atrodas Valensijas ģeogrāfiskajā teritorijā, nepietiek, lai tos individualizētu. Ražotājus, ko prasītāja atbilstoši tās viedoklim pārstāv, pienākums maksāt licences maksu skar tikai objektīvas faktiskas situācijas dēļ, ar ko tie netiek atšķirti no citiem šīs šķirnes ražotājiem, jo šis pienākums izriet tieši no šķirņu aizsardzības Kopienas sistēmas. Turklāt attiecīgo ražotāju darbību var veikt visas personas pašreizējā laikā vai nākotnē.
26

No tā izriet, ka ir jāpārbauda, vai Parīzes konvencijas 6.ter pants ir piemērojams arī pakalpojumu zīmēm. Šajā sakarā ir jākonstatē, ka šīs tiesību normas formulējumā ir iekļautas tikai “[ražošanas vai tirdzniecības] zīmes”. No Parīzes konvencijas 1. panta 2. punkta, 6. panta 1. punkta un, visbeidzot, no 6.sexies panta skaidri izriet, ka konvencijā tiek izšķirtas, no vienas puses, “[ražošanas vai tirdzniecības] zīmes”, kas, kā ir secināms no tās 7. panta, tiek reģistrētas attiecībā uz precēm, un, no otras puses, “pakalpojumu zīmes”. Tā kā 6.ter pantā ir norādītas tikai [ražošanas vai tirdzniecības] zīmes, tas ir, preču zīmes, ir jāsecina, ka šajā tiesību normā paredzētais reģistrācijas un izmantošanas aizliegums uz pakalpojumu zīmēm neattiecas.
Dalībvalsts, kuras iestādes ir piešķīrušas atbalstu, pārkāpdamas EKL 88. pantā paredzētās procesuālo tiesību normas, var atsaukties uz uzņēmuma – atbalsta saņēmēja – tiesisko paļāvību, lai Savienības tiesā apstrīdētu Komisijas lēmuma, ar ko tai noteikts atgūt atbalstu, spēkā esamību, bet nevis, lai izvairītos no pienākuma veikt vajadzīgos pasākumus, lai šo lēmumu izpildītu Turklāt, ņemot vērā paziņošanas pienākuma pamatlomu, lai ļautu Komisijai efektīvi veikt valsts atbalsta kontroli, kurai ir obligāts raksturs, atbalsta saņēmējiem uzņēmumiem principā tiesiskā paļāvība par atbalsta likumību var būt tikai tad, ja tas ir piešķirts, ievērojot EKL 88. pantā paredzēto procedūru, un rūpīgam uzņēmējam parasti ir jāspēj pārliecināties, ka šī procedūra ir ievērota.

Šādos apstākļos Komisijas kavēšanās lemjot par to, ka atbalsts nav likumīgs un ka dalībvalstij tas ir jāatceļ un jāatgūst, noteiktos apstākļos minētā atbalsta saņēmējiem var radīt tiesisko paļāvību, kas Komisijai var traucēt uzdot dalībvalstij pieprasīt atmaksāt šo atbalstu. Tomēr, ņemot vērā no tiesiskās paļāvības un tiesiskās noteiktības aizsardzības principiem izrietošās prasības, neskaidrā situācija, kas tika radīta ar Padomes lēmumiem, kuri tika pieņemti pēc Komisijas priekšlikuma atļaut dalībvalstij ieviest atbrīvojumus vai samazinājumus no akcīzes nodokļa saskaņā ar Direktīvu 92/81 par akcīzes nodokļu struktūru saskaņošanu attiecībā uz minerāleļļām, nav saderīga tikai ar tāda atbalsta atgūšanu, kas strīdīgā atbrīvojuma veidā piešķirts līdz lēmuma par formālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanu publicēšanai Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Turpretī pēc minētās publicēšanas atbalsta saņēmējam ir jāzina, ka, ja tas ir uzskatāms par valsts atbalstu, Komisijai tas ir jāapstiprina saskaņā ar EKL 88. pantu. No tā izriet, ka lēmuma par formālās izmeklēšanas procedūras sākšanu publicēšana faktiski izbeidza tiesisko paļāvību, kas atbalsta saņēmējam iepriekš varēja būt attiecībā uz šāda atbrīvojuma likumību. Ar šo publikāciju, ievērojot faktu, ka attiecīgie pasākumi, ja tie ir uzskatāmi par valsts atbalstu, atbilstīgi EKL 88. pantam bija jāapstiprina Komisijai, tiek likvidēta jebkura nenoteiktība saistībā ar Padomes lēmumu par atbrīvojuma atļaušanu formulējumu.

Visbeidzot attiecībā uz ārkārtas apstākļiem, kas nelikumīga atbalsta saņēmējam varēja radīt pamatotu paļāvību, ka šis atbalsts ir likumīgs, jebkurai Komisijas bezdarbībai nav nozīmes, ja tai par atbalstu nav ticis paziņots. Šāds risinājums ir piemērojams arī gadījumā, ja atbalsta shēma ir tikusi īstenota, neievērojot 1973. gada 11. decembra spriedumā Lorenz, 120/73, noteikto iepriekšējā brīdinājuma termiņu un līdz ar to pilnībā neievērojot EKL 88. pantā paredzēto procedūru.

(sal. ar 43., 45., 54.–56., 81. un 84. punktu)
167

Komisija norāda, ka ir jānošķir prasītājas situācija saistībā ar procesu, kas uzsākts saskaņā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu, no vienas puses, un tās situācija saistībā ar procesu, kas uzsākts saskaņā ar EKL 82. pantu un EEZ līguma 54. pantu, no otras puses. Pirmais no šiem procesiem esot uzsākts pret De Beers un Alrosa, kas esot bijuši paziņojuma par iebildumiem adresāti, kuri iesniedza kopīgās saistības Komisijai un kurus Komisija esot uzklausījusi, it īpaši saistībā ar apsvērumiem, ko ieinteresētās trešās personas iesniedza par šīm saistībām. Tomēr šim procesam esot zudusi jebkāda jēga, jo De Beers iesniedza individuālās saistības, līdz ar to process tika izbeigts, nepieņemot nekādu lēmumu. Otrais process esot uzsākts pret De Beers, bet ne pret prasītāju, un tā rezultātā esot pieņemts Lēmums.
Lieta T-143/06

MTZ Polyfilms Ltd

pret

Eiropas Savienības Padomi

“Dempings — Indijas izcelsmes polietilēntereftalāta plēves imports — Regula, ar ko izbeidz starpposmu pārbaudi — Minimālas importa cenu saistības — Eksporta cenas noteikšana — Citas metodes izmantošana nekā sākotnējā izmeklēšanā — Juridiskā pamata izvēle — Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 8. un 9. punkts un 11. panta 3. un 9. punkts”

Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2009. gada 17. novembra spriedums II ‐ 4135

Sprieduma kopsavilkums

Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret dempinga praksi – Pierādījumu, ar kuriem pamatoti piemērotie antidempinga maksājumi, atkārtota pārbaude – Eksporta cenas noteikšanas metode

(EKL 5. pants; Padomes Regulas Nr. 384/96 2. panta 8. un 9. punkts un 11. panta 3. un 9. punkts)

Dempinga pamatregulas Nr. 384/96 11. panta 3. punkts Padomei neparedz pilnvaras starpposma pārbaudes ietvaros izmantot eksporta cenas noteikšanas metodi, kas ir pretrunā pamatregulas 2. panta 8. un 9. punkta nosacījumiem, atsaucoties uz nepieciešamību novērtēt konkrēto eksportētāju prospektīvās cenas. No pamatregulas 11. panta 9. punkta izriet, ka principā pārbaudes ietvaros iestādēm ir pienākums piemērot to pašu metodi, tostarp eksporta cenas noteikšanas metodi saskaņā ar pamatregulas 2. panta 8. un 9. punktu, kas izmantota sākotnējā izmeklēšanā, kuras rezultātā tika noteikts antidempinga maksājums.

Šī pati tiesību norma paredz vienu izņēmumu, kas ļauj iestādēm piemērot citu metodi, nevis sākotnējā izmeklēšanā izmantoto, ja ir mainījušies apstākļi, tomēr šis izņēmums ir jāinterpretē šauri. Turklāt no pamatregulas 11. panta 9. punkta izriet, ka, piemērotajai metodei ir jāņem vērā pamatregulas 2. un 17. panta normas.

Turklāt pamatregulas 11. panta 3. punkta lietderīgā iedarbība tiek galvenokārt nodrošināta tādējādi, ka iestādēm ir plaša rīcības brīvība, tostarp iespēja prospektīvi izvērtēt attiecīgo eksportētāju cenu politiku, veicot pārbaudi par esošo pasākumu saglabāšanas nepieciešamību. Savukārt brīdī, kad šī nepieciešamība ir novērtēta un iestādes ir nolēmušas mainīt esošos pasākumus, nosakot jaunus pasākumus, tām ir saistoša pamatregulas 11. panta 9. punkta norma, kas tām piešķir tieši noteiktas pilnvaras un pienākumu piemērot šīs pašas regulas 2. pantā noteikto metodi.

No tā izriet, ka, pirmkārt, nosakot eksporta cenas, iestāžu apgalvotā iespēja veikt prospektīvas analīzes nav nepieciešama, lai nodrošinātu pamatregulas 11. panta 3. punkta lietderīgo iedarbību, to pat izslēdz šīs pašas regulas 11. panta 9. punkts, un, otrkārt, šķietamās netieši izteiktās pilnvaras, kuras izriet no pirmās no minētajām tiesību normām, nevar prevalēt pār otrajā tiesību normā paredzētajām tiešajām pilnvarām, skatot tās kopsakarā ar pamatregulas 2. pantu. Līdz ar to pamatregulas 11. panta 3. punkts nevar būt juridiskais pamats, kas ļauj iestādēm, nosakot eksporta cenu, nepiemērot pamatregulas 2. panta 8. un 9. punktā paredzēto metodi.

(sal. ar 41., 42., 45. un 48.–51. punktu)
Lieta T-234/06

Giampietro Torresan

pret

Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

“Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “CANNABIS” — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts)”

Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2009. gada 19. novembra spriedums II ‐ 4187

Sprieduma kopsavilkums

Kopienas preču zīme – Atteikšanās, atcelšana un spēkā neesamība – Absolūti spēkā neesamības pamati – Reģistrācija, kas ir pretrunā Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunktam

(Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts)

Preču zīme “CANNABIS” nebūtu jāreģistrē kā Kopienas preču zīme attiecībā uz “alu” un “vīniem, spirtotiem dzērieniem, liķieriem, gāzētiem vīniem, dzirkstošiem vīniem, šampanieti”, kas Nicas nolīguma izpratnē ietilpst attiecīgi 32. un 33. klasē tādēļ, ka pastāv Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā norādītais absolūtais atteikuma pamatojums.

Vārdiskais apzīmējums “CANNABIS” kā tāds attiecībā uz patērētājiem ir vienkārša un tieša norāde uz vienu no preču, attiecībā uz kurām preču zīme ir reģistrēta, iespējamām sastāvdaļām. Šī iemesla dēļ vārdiskais apzīmējums “CANNABIS” lielā mērā pārsniedz ierosmes jomu un ietilpst apraksta jomā. Tādējādi minētais apzīmējums ir uzskatāms par aprakstošu, nevis par ierosinošu vai tādu, ar ko izdara mājienu.

Vārdu “cannabis” pašu par sevi, ko izmanto kā preču zīmi, par aprakstošu var uzskatīt tad, ja tas faktiski vai potenciāli norāda uz kādu no preces īpašībām, t.i., uz vienu no sastāvdaļām, kas var tikt izmantota attiecīgo dzērienu ražošanā. Ņemot vērā tirgū jau esošo kaņepes saturošo dzērienu piedāvājumu, jau no šī brīža apzīmējums “CANNABIS” var apzīmēt vienu no sastāvdaļām, ko izmanto preču, attiecībā uz kurām tika reģistrēta preču zīme, ražošanā.

Turklāt, lai konstatētu vārda aprakstošo raksturu, nav nekādas nozīmes apstāklim, ka tam ir vairākas nozīmes. Tātad tas, ka vārdam “cannabis” var būt trīs dažādas nozīmes, nekādi neietekmē tā aprakstošā rakstura noteikšanu. Lai minētās regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts būtu piemērojams, pietiek ar to, ka starp vienu no nozīmēm un attiecīgajām precēm pastāv tieša un konkrēta saikne.

No minētā izriet, ka apzīmējums “CANNABIS” norāda uz kaņepju augu, kurš, pateicoties norādēm uz to masu informācijas līdzekļos, ir labi pazīstams sabiedrībai un kurš tiek izmantots dažu pārtikas produktu un dzērienu ražošanas procesā. Tādējādi vidusmēra patērētājs uzreiz un bez jebkādām pārdomām uztvers saikni starp attiecīgo apzīmējumu un preču, attiecībā uz kurām tika reģistrēta preču zīme, īpašībām, kā dēļ minētais apzīmējums ir aprakstošs.

(sal. ar 34. un 36.–38. punktu)
No preču zīmes un personvārda identiskuma vien nevar secināt, ka konkrētā sabiedrība domās, ka persona, kuras personvārds veido preču zīmi, ir veidojusi dizainu precēm, uz kurām ir šī preču zīme, un ka tādējādi sabiedrība tiks maldināta Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 50. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē. Preču zīmju, ko veido personvārds, izmantošana ir plaši izplatīta prakse visās komercnozarēs, un konkrētā sabiedrība labi zina, ka ne vienmēr katrai preču zīmei, ko veido personvārds, ir stilists ar to pašu vārdu.

Tiesa ir identificējusi preču zīmes pamata funkciju, kas ir garantēt patērētājam vai gala lietotājam ar preču zīmi apzīmētās preces vai pakalpojuma izcelsmes identitāti, tam ļaujot atšķirt šo preci vai pakalpojumu no precēm un pakalpojumiem ar citādu izcelsmi bez iespējas tos sajaukt. Lai preču zīme varētu pildīt šo lomu — būt pamata elements netraucētas konkurences sistēmā, kuru Līgums paredz iedibināt un saglabāt —, tai jāgarantē, ka visas preces vai pakalpojumi, ko ar to apzīmē, ir ražoti vai piegādāti viena uzņēmuma kontrolē, kurš var būt uzskatāms par atbildīgu par to kvalitāti.

Turklāt saistībā ar atcelšanas nosacījumiem, kas paredzēti Direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 12. panta 2. punkta b) apakšpunktā, kura normatīvais saturs būtībā ir identisks Regulas Nr. 40/94 50. panta 1. punkta c) apakšpunkta saturam, Tiesa ir nospriedusi, ka preču zīmes, kas atbilst ar šo preču zīmi apzīmēto preču radītāja un pirmā ražotāja vārdam, īpašnieka tiesības nevar atcelt tikai šīs vienas īpatnības dēļ, pamatojot ar to, ka minētā preču zīme radītu sabiedrībai maldīgu priekšstatu, tostarp gadījumā, ja ar šo preču zīmi saistītie klienti ir tikuši nodoti kopā ar uzņēmumu, kas ražo ar to apzīmētās preces. Šis secinājums ir pamatots ar to, ka vidusmēra patērētājam nepastāv faktiska maldīšanās vai pietiekami būtiska maldīšanās iespēja. Lai gan vidusmēra patērētājs varētu tikt ietekmēts savā iepirkšanās procesā, iegādājoties attiecīgo preci, jo iedomājas, ka persona, kuras vārdam atbilst preču zīme, ir piedalījusies šīs preces radīšanā, minētās preces raksturīgās pazīmes un īpašības nodrošina uzņēmums, kas ir preču zīmes īpašnieks.

Tāpat ir jāuzskata, ka preču zīmes, kas atbilst ar šo preču zīmi apzīmēto preču radītāja un pirmā ražotāja vārdam un uzvārdam, īpašnieka tiesības nevar atcelt tikai šīs vienas īpatnības dēļ, pamatojot ar to, ka minētā preču zīme radītu sabiedrībai maldinošu priekšstatu, gadījumā, ja šis īpašnieks ar atsavināšanas aktu ir likumīgi iegādājies preču zīmi, ko veido tikai radītāja uzvārds, kā arī visu uzņēmuma, kas ražo ar to apzīmētās preces, radošo īpašumu.

(sal. ar 30. un 32.–34. punktu)
Jēdziens “force majeure” un “neparedzēti apstākļi” Tiesas Statūtu 45. panta izpratnē ietver ne tikai objektīvus apstākļus, kas attiecas uz neparastiem un ārpus ieinteresētās personas ietekmes esošiem apstākļiem, bet arī subjektīvus apstākļus, kas attiecas uz attiecīgās personas pienākumu nodrošināties pret neparasta notikuma sekām un bez pārmērīgām pūlēm veikt atbilstošus pasākumus. It īpaši attiecīgajai personai ir rūpīgi jāseko tiesvedības gaitai un tostarp rūpīgi jāievēro paredzētie termiņi. Tātad force majeure jēdziens nav piemērojams situācijā, kad rūpīga un saprātīga persona objektīvi būtu varējusi novērst prasības celšanai noteiktā termiņa nokavējumu.

Līdz ar to no Regulas Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam, 88. panta un Regulas Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Finanšu regulai, 116. panta 7. punkta izriet, ka publiskā iepirkuma jomu reglamentējošie noteikumi nav piemērojami attiecībā uz tādu pakalpojumu sniegšanu, kuri ir starp Kopienu iestāžu struktūrvienībām noslēgtas administratīvas vienošanās priekšmets. “Infrastruktūras un apgādes” birojs (OIB) saskaņā ar minētā 116. panta 7. punktu ir Kopienas iestāžu dienests. Līdz ar to Padomei, pieņemot lēmumu izmantot OIB sniegtos pakalpojumus, nebija pienākuma ievērot publiskā iepirkuma jomu reglamentējošos noteikumus.

(sal. ar 46.–48. punktu)
Saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 52. panta 1. punkta c) apakšpunktu, aplūkojot to kopsakarā ar šīs pašas regulas 8. panta 4. punktu, apzīmējuma, kas nav preču zīme, pastāvēšana ļauj panākt preču zīmes atzīšanu par spēkā neesošu, ja šis apzīmējums kumulatīvi atbilst četriem nosacījumiem: šis apzīmējums tiek izmantots komercdarbībā; tā mērogs nav tikai vietējs; tiesības uz šo apzīmējumu ir iegūtas saskaņā ar dalībvalsts, kurā tiek izmantots apzīmējums, tiesību aktiem pirms Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas; visbeidzot, šis apzīmējums piešķir īpašniekam tiesības aizliegt vēlākas preču zīmes izmantošanu. Šie četri nosacījumi ierobežo to apzīmējumu skaitu, kas nav preču zīmes un uz kuriem var atsaukties, lai apstrīdētu Kopienas preču zīmes spēkā esamību visā Kopienas teritorijā atbilstoši Regulas Nr. 40/94 1. panta 2. punktam.

Pirmie divi nosacījumi, kuri saistīti ar pretstatītā apzīmējuma izmantošanu un mērogu, izriet no Regulas Nr. 40/94 8. panta 4. punkta paša teksta un tātad ir interpretējami atbilstoši Kopienu tiesībām. Tādējādi Regulā Nr. 40/94 ir paredzēti vienoti standarti attiecībā uz apzīmējumu izmantošanu un mērogu, kuri atbilst principiem, kas ir šajā regulā paredzētās sistēmas pamatā.

Savukārt no izteiciena “ja, ciktāl uz attiecīgo apzīmējumu attiecas valsts tiesību akti” [“ja un ciktāl saskaņā ar šim apzīmējumam piemērojamiem dalībvalsts tiesību aktiem”] izriet, ka pārējie divi nosacījumi, kas izklāstīti turpmāk Regulas Nr. 40/94 8. panta 4. punkta a) un b) apakšpunktā, ir ar regulu paredzētie nosacījumi, kas atšķirībā no iepriekš minētajiem ir novērtējami atbilstoši kritērijiem, kuri noteikti tiesībās, kas reglamentē pretstatīto apzīmējumu. Šī norāde uz tiesībām, kas reglamentē pretstatīto apzīmējumu, ir pilnīgi pamatota, ņemot vērā, ka Regulā Nr. 40/94 ir atzīta iespēja pretstatīt apzīmējumus, kas neietilpst Kopienas preču zīmes sistēmā, Kopienas preču zīmei. Līdz ar to tikai tiesības, kas reglamentē pretstatīto apzīmējumu, ļauj noteikt, vai šis apzīmējums ir agrāks par Kopienas preču zīmi un vai tas var būt pamats aizliegumam izmantot vēlāku preču zīmi.

(sal. ar 32.–34. punktu)
Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2008. gada 23. oktobra spriedums — TIM un TTV/ITSB — Past Perfect (“PAST PERFECT”)

(lieta T-133/06)

“Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības pasludināšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “PAST PERFECT” — Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu noraidīšana — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunkts — Minētās regulas 7. panta 2. punkts”

Kopienas preču zīme — Atteikšanās, atcelšana un spēkā neesamība — Absolūti spēkā neesamības pamati (Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) — d) apakšpunkts un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts) (sal. ar 31.–41., 48. un 53.–55. punktu)

Priekšmets

Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 3. februāra lēmumu lietā R 150/2005-1 attiecībā uz spēkā neesamības pasludināšanas procesu starp TIM The International Music Company AG un TTV Tonträger-Vertrieb-2000 GmbH, no vienas puses, un Past Perfect Ltd, no otras puses

Informācija par lietu

Reģistrētā Kopienas preču zīme, kas ir pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu priekšmets: vārdiska preču zīme “PAST PERFECT” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē, — reģistrācijas pieteikums Nr. 1984269 Kopienas preču zīmes īpašniece: Past Perfect Ltd Personas, kas iesniegušas pieteikumu par preču zīmes atzīšanu par spēkā neesošu: TIM The International Music Company AG un TTV Tonträger-Vertrieb-2000 GmbH Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu noraidīt Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

Rezolutīvā daļa:

1) prasību noraidīt;

2) TIM The International Music Company AG un TTV Tonträger-Vertrieb-2000 GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2008. gada 23. oktobra spriedums — TIM un TTV/ITSB — Past Perfect (“PAST PERFECT”)

(lieta T-133/06)

“Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības pasludināšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “PAST PERFECT” — Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu noraidīšana — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunkts — Minētās regulas 7. panta 2. punkts”

Kopienas preču zīme — Atteikšanās, atcelšana un spēkā neesamība — Absolūti spēkā neesamības pamati (Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) — d) apakšpunkts un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts) (sal. ar 31.–41., 48. un 53.–55. punktu)

Priekšmets

Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 3. februāra lēmumu lietā R 150/2005-1 attiecībā uz spēkā neesamības pasludināšanas procesu starp TIM The International Music Company AG un TTV Tonträger-Vertrieb-2000 GmbH, no vienas puses, un Past Perfect Ltd, no otras puses

Informācija par lietu

Reģistrētā Kopienas preču zīme, kas ir pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu priekšmets: vārdiska preču zīme “PAST PERFECT” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē, — reģistrācijas pieteikums Nr. 1984269 Kopienas preču zīmes īpašniece: Past Perfect Ltd Personas, kas iesniegušas pieteikumu par preču zīmes atzīšanu par spēkā neesošu: TIM The International Music Company AG un TTV Tonträger-Vertrieb-2000 GmbH Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu noraidīt Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

Rezolutīvā daļa:

1) prasību noraidīt;