Keywords

Summary



Keywords

Kapitāla brīva aprite – Ierobežojumi – Nodokļu tiesību akti – Uzņēmumu ienākuma nodoklis – Dividenžu aplikšana ar nodokli

(EKL 56. panta 1. punkts)

Summary

Atbrīvojuma no nodokļa ieturēšanas no dividendēm, ko izmaksājušas sabiedrības, kas ir attiecīgās dalībvalsts rezidentes, saņemšanai paredzot tādu dividenžu saņēmēju sabiedrību līdzdalības apmēru dividendes izmaksājošo sabiedrību kapitālā, kas dividenžu saņēmējām sabiedrībām, kuras ir citas dalībvalsts rezidentes, ir augstāks nekā dividenžu saņēmējām sabiedrībām, kas ir attiecīgās dalībvalsts rezidentes, dalībvalsts nav izpildījusi EKL 56. panta 1. punktā paredzētos pienākumus.

Šāda atšķirīga attieksme var atturēt citās dalībvalstīs reģistrētas sabiedrības veikt ieguldījumus attiecīgajā dalībvalstī un līdz ar to tā ir uzskatāma par kapitāla brīvas aprites ierobežojumu, kuru principā aizliedz EKL 56. panta 1. punkts.

Šādu atšķirīgu attieksmi nevar pamatot ar sabiedrību rezidenšu un sabiedrību, kas ir citas dalībvalsts rezidentes, situāciju atšķirīgumu. Nenoliedzami, runājot par dalībvalsts paredzētajiem pasākumiem, lai novērstu vai samazinātu nodokļu vairākkārtēju uzlikšanu vai ekonomisko dubulto nodokļu uzlikšanu sabiedrības rezidentes sadalītajai peļņai, akcionāri rezidenti, kas saņem dividendes, ne vienmēr atrodas salīdzināmā situācijā ar akcionāriem, kas saņem dividendes un ir citas dalībvalsts rezidenti. Tomēr, tiklīdz dalībvalsts vienpusēji, vai noslēdzot konvenciju, uzliek ienākuma nodokli ne tikai akcionāriem rezidentiem, bet – par dividendēm, kuras tie saņem no sabiedrības rezidentes, – arī akcionāriem nerezidentiem, minēto akcionāru nerezidentu situācija tuvinās tai, kurā atrodas akcionāri rezidenti. Tikai tas vien, ka šī pati valsts izmanto savu kompetenci nodokļu jomā neatkarīgi no jebkāda veida nodokļu uzlikšanas citā dalībvalstī, izraisa risku, ka nodokļi tiks uzlikti vairākkārtīgi vai radīsies ekonomiskā dubultā nodokļu uzlikšana. Šādā gadījumā, lai dividenžu saņēmējas sabiedrības nerezidentes nesaskartos ar kapitāla brīvas aprites ierobežojumu, ko principā aizliedz EKL 56. pants, dividenžu izmaksātājas sabiedrības rezidences valstij ir jānodrošina, ka saskaņā ar tās tiesību aktos paredzēto mehānismu, lai novērstu vai samazinātu vairākkārtēju aplikšanu ar nodokli vai ekonomisko dubulto nodokļu uzlikšanu, sabiedrībām akcionārēm nerezidentēm tiek piemērota attieksme, kas ir līdzvērtīga attieksmei pret sabiedrībām akcionārēm rezidentēm. Piemērojot iepriekš minēto tiesisko regulējumu, dalībvalsts ir izvēlējusies īstenot savu kompetenci nodokļu jomā attiecībā uz dividendēm, kuras ir izmaksātas sabiedrībām, kas ir citu dalībvalstu rezidentes. Šīs dividendes saņēmušās sabiedrības nerezidentes tādējādi atrodas situācijā, kas ir pielīdzināma sabiedrību rezidenšu situācijai attiecībā uz sabiedrību rezidenšu izmaksāto dividenžu vairākkārtējas aplikšanas ar nodokli risku, no kā izriet, ka dividenžu saņēmējām sabiedrībām nerezidentēm nevar piemērot no dividenžu saņēmējām sabiedrībām rezidentēm piemērojamā režīma atšķirīgu režīmu.

Turklāt, kaut arī no dažādu dalībvalstu kompetences nodokļu jomā vienlaicīgas īstenošanas izrietošās nelabvēlīgās sekas, ja vien šāda īstenošana nav diskriminējoša, nav Līgumā aizliegts ierobežojums, tas tā tomēr nav tad, ja dividendēm, kas izmaksātas dividenžu saņēmējām sabiedrībām, kuras ir kādas citas dalībvalsts rezidentes, piemērotais nelabvēlīgākais nodokļa režīms izriet tikai no dividendes izmaksājušās sabiedrības rezidences valsts kompetences nodokļu jomā īstenošanas un līdz ar to tā ir par to atbildīga.

Tāpat šādu atšķirīgu attieksmi nevar atspēkot ar konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu piemērošanu. Protams, nevar izslēgt, ka dalībvalstij izdodas nodrošināt savu pienākumu, kas izriet no Līguma, ievērošanu, noslēdzot ar citu dalībvalsti konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu. Tomēr šajā sakarā ir vajadzīgs, lai šādas konvencijas piemērošanas rezultātā varētu kompensēt valsts tiesiskā regulējuma piemērošanas dēļ radušās atšķirīgās attieksmes sekas. Tādējādi tikai gadījumā, kad saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu ienākuma gūšanas vietā ieturēto nodokli var atskaitīt no citā dalībvalstī maksājamā nodokļa summas, kompensējot valsts tiesiskajā regulējumā paredzētās atšķirības, pilnībā izzustu atšķirība starp citās dalībvalstīs dibinātām sabiedrībām izmaksātajām dividendēm piemērojamo režīmu un sabiedrībām rezidentēm izmaksājamām dividendēm piemērojamo režīmu. Lai varētu sasniegt šo neitralizācijas mērķi, atskaitīšanas metodes, kas ir paredzētas konvencijās par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, piemērošanai ir jāļauj dalībvalstī no dividendēm ieturētos nodokļus pilnībā atskaitīt no dividenžu saņēmējas sabiedrības rezidences valstī maksājamā nodokļa, un tādēļ, ja saistībā ar šai sabiedrībai izmaksātajām dividendēm gala rezultātā pastāv smagāks nodokļu slogs nekā attiecībā uz sabiedrībām, kas ir pirmās minētās dalībvalsts rezidentes, izmaksātajām dividendēm, par šo smagāko nodokļu nastu vairs nebūtu vainojama šī dalībvalsts, bet gan dividenžu saņēmējas sabiedrības rezidences valsts, kas ir īstenojusi savas pilnvaras nodokļu jomā.

Šajā ziņā – ja lielākajā daļā dalībvalsts noslēgto konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu ir paredzēts, ka šajā dalībvalstī ieturētā nodokļa ietvaros atskaitītā vai ieturētā summa nedrīkst pārsniegt atbilstošo daļu no dividenžu saņēmējas sabiedrības rezidences dalībvalstī piemērotā nodokļa, kas aprēķināts pirms atskaitīšanas un kas atbilst pirmajā minētajā dalībvalstī ar nodokli apliekamajiem ienākumiem, atšķirīgo attieksmi var neitralizēt tikai tad, ja attiecīgajā dalībvalstī izmaksātajām dividendēm atbilstošā apmērā tiek piemērots nodoklis arī otrajā dalībvalstī. Ja šīs dividendes ar nodokli apliktas netiek vai ja nodokļa summa nav pietiekama, tad attiecīgajā dalībvalstī ieturēto summu vai tās daļu nevar atskaitīt. Šādā gadījumā valsts tiesību aktu piemērošanas rezultātā radušos atšķirīgo attieksmi nevar kompensēt, piemērojot konvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu normas. Šis secinājums ir piemērojams pat tad, ja šajā konvencijā nav paredzēts ierobežot atskaitījuma apmēru, tam nepārsniedzot atbilstošo daļu no dividenžu saņēmējas sabiedrības rezidences dalībvalstī piemērotā nodokļa, kas aprēķināts pirms atskaitīšanas un kas atbilst dividendes izmaksājošās sabiedrības rezidences valstī ar nodokli apliekamajiem ienākumiem, bet ir noteikts, ka šajā valstī ieturētais nodoklis tiek atskaitīts no saistībā ar šiem ienākumiem iekasējamā nodokļa dividendes saņēmušās sabiedrības rezidences valstī. Ja šīs dividendes ar nodokli apliktas netiek vai ja nodokļa summa nav pietiekama, dividendes izmaksājošās sabiedrības rezidences valstī ieturēto summu vai tās daļu nevar atskaitīt. Izvēle dividendes izmaksājušās sabiedrības rezidences valstī gūtos ienākumus aplikt ar nodokli citā dalībvalstī vai noteikt šiem ienākumiem piemērojamā nodokļu apmēru nav atkarīga no pirmās minētās valsts, bet gan no šīs citas dalībvalsts nodokļu tiesību normām. Līdz ar to no citā dalībvalstī maksājamā nodokļa ieturējuma atskaitītais nodoklis saskaņā ar konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu normām visos gadījumos neļauj neitralizēt atšķirīgo attieksmi, kas rodas valsts tiesību aktu piemērošanas rezultātā.

(sal. ar 43., 50.–53., 56.–64., 67. un 69. punktu un rezolutīvo daļu)