ĢENERĀLADVOKĀTA JEVGENIJA TANČEVA [EVGENI TANCHEV]

SECINĀJUMI,

sniegti 2021. gada 30. septembrī ( 1 )

Lieta C‑283/20

CO,

ME,

GC

un 42 citi

pret

MJ,

Eiropas Komisiju,

Eiropas Ārējās darbības dienestu (EĀDD),

Eiropas Savienības Padomi,

EULEX KOSOVO

(Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Briseles frankofonā Darba un sociālo lietu tiesa, Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā ārpolitika un drošības politika – Vienotā rīcība 2008/124/KĀDP par Eiropas Savienības Tiesiskuma misiju Kosovā (EULEX KOSOVO) – Tiesas kompetence – ES starptautisko misiju personāls – Strīdi saistībā ar darba līgumiem – Misijas vadītāja pilnvaru termiņš – Starptautiskā personāla darba devēja noteikšana

I. Ievads

1. Šis tribunal du travail francophone de Bruxelles (Briseles frankofonā Darba un sociālo lietu tiesa, Beļģija) lūgums ir par to, kā interpretēt Padomes Vienoto rīcību 2008/124/KĀDP (2008. gada 4. februāris) par Eiropas Savienības Tiesiskuma misiju Kosovā, EULEX KOSOVO ( 2 ), kas grozīta citastarp ar Padomes Lēmumu 2014/349/KĀDP (2014. gada 12. jūnijs) ( 3 ). Kā liecina iesniedzējtiesas apraksts, šī lieta ir saistīta ar prasībām, kuras cēluši bijušie un esošie EULEX KOSOVO starptautiskie darbinieki un kuru iemesls ir viņu darba līgumu nepagarināšana un funkciju pārkvalificēšana pēc šīs misijas pārstrukturizācijas. EULEX KOSOVO ir viena no ES kopējās ārpolitikas un drošības politikas (turpmāk tekstā – “KĀDP”) starptautiskajām misijām, kuras personāls ietver starptautiskā personāla kategoriju, ar ko tiek apzīmēti ES un trešo valstu pilsoņi, kuri tiek nodarbināti uz līguma pamata, savukārt misijas vadītājs ir individuāla persona, ko Padome ieceļ amatā uz konkrētu laikposmu ar uzdevumu vadīt šīs misijas personālu un uz vietas koordinēt ar citiem ES rīcībspēkiem operācijas, par kurām viņa ir atbildīga ( 4 ).

2. Šajā lietā aplūkojamā problemātika ir saistīta ar to, ka pamatlietas strīds attiecas uz laikposmu pirms Vienotās rīcības 2008/124 grozīšanas ar Lēmumu 2014/349, kurā ir noteikts, ka EULEX KOSOVO ir rīcībspēja slēgt līgumus, nodarbināt personālu un būt par pusi tiesas procesos, un līdz ar to tas attiecas uz darba līgumiem, kurus misijas vadītājs noslēdzis savā vārdā. Tātad galvenais Tiesā izskatāmais jautājums ir par to, vai, pamatojoties uz attiecīgajām Vienotās rīcības 2008/124 normām, misijas vadītāju var uzskatīt par minētajā laikposmā EULEX KOSOVO dienestā bijušā starptautiskā personāla darba devēju vai tomēr par tādu ir uzskatāma cita juridiskā persona, kuras uzdevumā misijas vadītājs rīkojās, piemēram, pati EULEX KOSOVO misija vai viena vai vairākas Savienības iestādes un struktūras, proti, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija un Eiropas Ārējās darbības dienests (turpmāk tekstā – “EĀDD”). Šāds konkretizējums ir nepieciešams, lai pamatlietā varētu noteikt atbildētāju, pret kuru ceļamas prasības.

3. Līdz ar to šajā lietā Tiesai ir iespējams spriest par vairākiem jauniem – potenciāli sensitīviem – jautājumiem saistībā ar atbildības attiecināšanu darba strīdos attiecībā uz Savienības tiesībās reglamentētām ES starptautiskajām misijām ( 5 ). Tiesai tiek arī lūgts šajā kontekstā precizēt dažus judikatūras aspektus saistībā ar tās kompetenci KĀDP jomā.

II. Tiesiskais regulējums

A. Vienotā rīcība 2008/124 pirms grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2014/349

4. Vienotās rīcības 2008/124 8. pantā “Misijas vadītājs” ir noteikts: “1. Misijas vadītājs operācijas vietā uzņemas atbildību un īsteno EULEX KOSOVO vadību un kontroli. [..] 3. Misijas vadītājs izdod norādījumus visam EULEX KOSOVO personālam, tostarp arī šajā gadījumā atbalsta elementam Briselē, lai operācijas vietā efektīvi īstenotu EULEX KOSOVO, uzņemoties koordinācijas un ikdienas vadību, kā arī saskaņā ar civilās operācijas komandiera norādījumiem. [..] 5. Misijas vadītājs ir atbildīgs par EULEX KOSOVO budžeta izpildi. Par to misijas vadītājs noslēdz līgumu ar Komisiju.”

5. Vienotās rīcības 2008/124 9. pantā “Personāls” ir noteikts: “1. EULEX KOSOVO personāla skaits un kompetence atbilst 2. pantā izklāstītajam pamatuzdevumam, 3. pantā izklāstītajiem uzdevumiem un 6. pantā izklāstītajai EULEX KOSOVO struktūrai. 2. EULEX KOSOVO sastāvā galvenokārt ir personāls, ko norīkojušas dalībvalstis vai ES iestādes. Katra dalībvalsts vai ES iestāde sedz izmaksas, kas ir saistītas ar tā[s] norīkotiem darbiniekiem, tostarp ceļa izdevumus, kas rodas, ceļojot uz izvietošanas vietu un no tās, algas, medicīnas aprūpes izdevumus, pabalstus, izņemot dienas naudas, piemaksas par risku un grūtībām. 3. EULEX KOSOVO vajadzības gadījumā var pieņemt darbā arī starptautisku civilo personālu un vietēju personālu uz līguma pamata, ja vajadzīgos uzdevumus nevar veikt dalībvalstu norīkots personāls. Izņēmuma kārtā un pienācīgi pamatotos gadījumos, ja kvalificēti darbinieki no dalībvalstīm nav pieejami, vajadzības gadījumā var uz līguma pamata pieņemt darbā misijā iesaistīto trešo valstu valstspiederīgos ( 6 ). [..]”

6. Vienotās rīcības 2008/124 10. pantā “EULEX KOSOVO un tās personāla statuss” ir noteikts: “1. Par EULEX KOSOVO un tās personāla statusu, attiecīgā gadījumā ietverot privilēģijas, neaizskaramību un citas garantijas, kas vajadzīgas EULEX KOSOVO misijas veikšanai un stabilai darbībai, attiecīgā gadījumā vienojas. [..] 3. Starptautiskā un vietējā civilā personāla nodarbinātības nosacījumus un to tiesības un pienākumus nosaka līgumos, ko noslēdz misijas vadītājs un personāla locekļi.”

7. Vienotās rīcības 2008/124 16. pantā “Finanšu mehānismi” ir noteikts: “[..] 4. Misijas vadītājs ir Komisijas pārraudzībā un ziņo Komisijai par pilnīgi visiem pasākumiem, kas veikti saistībā ar viņa līgumu. [..]”

B. Vienotā rīcība 2008/124 ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2014/349

8. Vienotā rīcība 2008/124 tika grozīta citastarp ar Lēmumu 2014/349, kas saskaņā ar šā lēmuma 2. pantu stājās spēkā 2014. gada 12. jūnijā.

9. Vienotās rīcības 2008/124, kas grozīta ar Lēmumu 2014/349 (turpmāk tekstā – “grozītā Vienotā rīcība 2008/124”), 8. panta 1.a punktā ir noteikts: “Misijas vadītājs ir misijas pārstāvis. Misijas vadītājs, uzņemoties vispārēju atbildību, misijas darbiniekiem var deleģēt pārvaldības uzdevumus personāla un finanšu lietās.”

10. Grozītās Vienotās rīcības 2008/124 10. panta 3. punktā ir noteikts: “Starptautiskā un vietējā personāla nodarbinātības nosacījumus un tiesības un pienākumus nosaka līgumos, ko noslēdz starp EULEX KOSOVO un attiecīgo personāla locekli.”

11. Grozītās Vienotās rīcības 2008/124 15.a pantā “Juridiski pasākumi” ir noteikts: “EULEX KOSOVO ir rīcībspēja veikt pakalpojumu un piegāžu iepirkumus, slēgt līgumus un administratīvas vienošanās, nodarbināt personālu, turēt bankas kontus, iegādāties un atsavināt aktīvus un izpildīt savas saistības, kā arī būt par pusi tiesas procesos, ja tas vajadzīgs, lai īstenotu šo vienoto rīcību.”

12. Grozītās Vienotās rīcības 2008/124 16. pantā ir paredzēts: “[..] 4. EULEX KOSOVO ir atbildīga par misijas budžeta izpildi. Šajā nolūkā EULEX KOSOVO paraksta vienošanos ar Komisiju ( 7 ). 5. EULEX KOSOVO atbild par visām prasībām un saistībām, kas rodas, īstenojot pilnvaras no 2014. gada 15. jūnija, izņemot prasības, kas saistītas ar smagiem misijas vadītāja pārkāpumiem, par kuriem misijas vadītājs ir atbildīgs. [..]”

III. Faktiskie apstākļi, tiesvedība un prejudiciālais jautājums

13. No lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka CO, ME, GC un 42 citi lietas dalībnieki (turpmāk tekstā – “prasītāji pamatlietā”) bija vai joprojām ir nodarbināti EULEX KOSOVO dienestā kā starptautiskais civilais personāls uz darba līgumu pamata, kas noslēgti uz noteiktu laiku, proti, uz vienu vai vairākiem mēnešiem (bet ne ilgāk kā uz vienu gadu), un tiek secīgi noslēgti no jauna. Šajos līgumos ir ietverta klauzula par tiesas piekritības atzīšanu Briseles tiesām (pirms 2014. gada jūnija) un Eiropas Savienības Tiesai (kopš 2014. gada oktobra).

14. MJ no 2013. gada 1. februāra līdz 2014. gada 14. oktobrim veica EULEX KOSOVO misijas vadītāja funkcijas atbilstoši noteikumiem, kas konkretizēti līgumos, kurus viņš ar Komisiju bija noslēdzis 2013. gada 1. februārī un 7. jūnijā.

15. Kā apgalvo prasītāji pamatlietā, dažādu dienesta funkciju pārklasificēšanas dēļ 2012. gadā tika grozīts viņu pienākumu apraksts un ievērojami samazināts atalgojums. Šai pārklasificēšanai sekoja trīs līgumu neatjaunošanas “viļņi” 2013. gada pavasarī un vasarā, 2014. gada rudenī un 2016. gada rudenī.

16. Ar prasības pieteikumu, kas iesniegts 2013. gada 6. augustā, daži prasītāji pamatlietā, pamatojoties uz LESD 263. pantu, cēla Vispārējā tiesā atcelšanas prasību pret Komisiju, EĀDD un EULEX KOSOVO, apstrīdot MJ kā misijas vadītāja pieņemto lēmumu – neatjaunot viņu darba līgumus – tiesiskumu. Ar 2014. gada 30. septembra rīkojumu Bitiqi u.c./Komisija u.c. ( 8 ) Vispārējā tiesa šo prasību noraidīja kompetences neesamības dēļ un nosprieda, ka aplūkojamās tiesiskās attiecības ir līgumiskas un ka tādēļ tās ietilpst darba līgumos ietvertās klauzulas, ar kuru piekritība piešķirta Briseles tiesām, tvērumā.

17. Ar prasības pieteikumiem, kas iesniegti 2014. gada 11. jūlijā, 14. jūlijā un 21. oktobrī, prasītāji pamatlietā cēla prasības tribunal du travail francophone de Bruxelles (Briseles frankofonā Darba un sociālo lietu tiesa, Beļģija), apstrīdot viņu funkciju pārkvalificēšanu un/vai viņu darba līgumu un konkrētā statusa sociālā nodrošinājuma jomā nepagarināšanu, kā arī lūdza atlīdzināt zaudējumus. Pilnvaru pārkvalificēšana un pirmais līgumu nepagarināšanas “vilnis” notika pirms Lēmuma 2014/349 pieņemšanas, un to īstenoja MJ kā misijas vadītājs.

18. Sākotnēji šīs prasības tika celtas pret MJ kā misijas vadītāju, Padomi, Komisiju un EĀDD. Šie četri atbildētāji citastarp apgalvoja, ka, tā kā EULEX KOSOVO ir piešķirts juridiskas personas statuss un procesuālā rīcībspēja, vienīgi tā atbild par jebkādām prasībām un saistībām, kas izriet no tās pilnvaru īstenošanas gan nākotnē, gan pagātnē – atbilstoši grozītajam Vienotās rīcības 2008/124 16. panta 5. punktam. Līdz ar to prasītāji pamatlietā iesniedza pieteikumus par piespiedu iestāšanos lietā, lai EULEX KOSOVO pievienotos tiesvedībai. Tomēr iesniedzējtiesa šo pieteikumu izskatīšanu nodalīja no to sākotnējo jautājumu par pieņemamību un procesu izskatīšanas, kurus prasītāji bija izvirzījuši attiecībā pret pirmajiem četriem atbildētājiem.

19. Ar 2018. gada 1. jūnija spriedumu iesniedzējtiesa nolēma, ka MJ kā misijas vadītājs ir jāatbrīvo no lietas izskatīšanas attiecībā uz laikposmu kopš 2014. gada 12. jūnija, jo šajā datumā tika pieņemts Lēmums 2014/349 un viņš attiecībā pret prasītājiem pamatlietā vairs nerīkojās savā vārdā, bet vienīgi kā EULEX KOSOVO“pārstāvis”, kā norādīts grozītās Vienotās rīcības 2008/124 8. panta 1.a punktā. Iesniedzējtiesa arī nolēma, ka Padome, Komisija un EĀDD ir jāizslēdz no lietas izskatīšanas attiecībā uz šo laikposmu, pamatojoties uz to, ka saskaņā ar Lēmumu 2014/349 EULEX KOSOVO ir juridiskas personas statuss un procesuālā rīcībspēja un ka šīs misijas darbības tika veiktas tās vārdā. Tomēr attiecībā uz laikposmu pirms 2014. gada 12. jūnija iesniedzējtiesa izdeva rīkojumu par tiesvedības atsākšanu, lai dotu lietas dalībniekiem iespēju izvirzīt savus apgalvojumus par to, ka minētajā laikposmā MJ un viņa priekštečiem misijas vadītāja statusā bija piešķirtas pilnvaras, un attiecīgā gadījumā par šo pilnvaru konkrēto būtību un to sekām saistībā ar MJ kā misijas vadītāja statusu, Padomi, Komisiju un EĀDD.

20. Uzklausījusi lietas dalībnieku apsvērumus, iesniedzējtiesa šaubās par to, vai misijas vadītājs MJ laikposmā pirms 2014. gada 12. jūnija bija tikai Eiropas Savienības pārstāvis. Iesniedzējtiesa citastarp norāda, ka darba līgumos, kas ar MJ noslēgti pirms šā datuma, runa ir ne tikai par viņu personīgi, bet arī par viņu kā darba devēju un ka saskaņā ar Vienotās rīcības 2008/124 10. panta 3. punktu ar misijas vadītāju ir noslēdzams šāds līgums. Iesniedzējtiesa arī norāda, ka MJ savā vārdā ir parakstījis līgumus, kuri ar Komisiju noslēgti atbilstoši Vienotās rīcības 2008/124 8. panta 5. punktam un uz kuru pamata viņam tika piešķirts noteikts budžets EULEX KOSOVO darbības vajadzībām, piemēram, lai segtu atalgojumu personālam, un ka 2013. gada 7. jūnijā parakstītā līguma 11. panta 1. punktā ir precizēts, ka MJ savā vārdā noslēdz darba līgumus ar starptautisko personālu, pamatojoties uz noteikumiem, kuri ietverti Komisijas 2009. gada 30. novembra paziņojumā C(2009) 9502 par Komisijas īpašajiem padomdevējiem, kas ir pilnvaroti KĀDP operatīvo darbību īstenošanai, kā arī par starptautisko personālu, ko pieņem darbā uz līguma pamata (turpmāk tekstā – “2009. gada paziņojums”), kas norādīts aplūkojamajos darba līgumos.

21. Iesniedzējtiesa konstatē, ka Savienības tiesas līdz šim vēl nav izskatījušas jautājumu par EULEX KOSOVO dienestā esošā starptautiskā personāla darba devēja noteikšanu pirms Lēmuma 2014/349 pieņemšanas. Šajā ziņā iesniedzējtiesa atsaucas uz diviem spriedumiem, kurus pasludinājusi cita tribunal du travail francophone de Bruxelles (Briseles frankofonā Darba un sociālo lietu tiesa) palāta ( 9 ), kuros konstatēts, ka EULEX KOSOVO un citu Savienības starptautisko misiju, pirms šīs misijas ieguva juridiskās personas statusu, dienestā esošā starptautiskā personāla darba devējs bija Savienība, kuru pārstāvēja tās iestādes, nevis misijas vadītājs. Iesniedzējtiesa uzskata, ka šajā lietā atbilde uz šo jautājumu ir būtiska, lai varētu lemt par to konkrēto prasījumu pieņemamību un pamatotību, kuri vērsti pret MJ kā misijas vadītāju, Padomi, Komisiju un EĀDD, ciktāl tie attiecas uz laikposmu pirms 2014. gada 12. jūnija.

22. Šādos apstākļos tribunal du travail francophone de Bruxelles (Briseles frankofonā Darba un sociālo lietu tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu: “Vai Padomes Vienotās rīcības 2008/124/KĀDP (2008. gada 4. februāris) par Eiropas Savienības Tiesiskuma misiju Kosovā, EULEX KOSOVO, pirms tajā tika izdarīti grozījumi ar Padomes Lēmumu 2014/349/KĀDP (2014. gada 12. jūnijs), 8. panta 3. punkts un 10. panta 3. punkts, attiecīgā gadījumā kopsakarā ar citām atbilstošām tiesību normām, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem misijas vadītājam personīgi un tādējādi, ka viņš rīkojas savā vārdā, ir piešķirts starptautiskā civilā personāla, kas tika nodarbināts misijas EULEX KOSOVO dienestā laikposmā pirms 2014. gada 12. jūnija, darba devēja statuss; vai arī, tostarp ņemot vērā Vienotās rīcības 2008/124/KĀDP, pirms tajā tika izdarīti 2014. gada 12. jūnija grozījumi, 8. panta 5. punktu un 9. panta 3. punktu, tie ir jāinterpretē tādējādi, ka darba devēja statuss ir piešķirts Eiropas Savienībai un/vai kādai no Eiropas Savienības iestādēm, piemēram, Eiropas Komisijai, Eiropas Ārējās darbības dienestam, Eiropas Savienības Padomei vai, iespējams, kādai citai iestādei, kuras vārdā būtu rīkojies misijas vadītājs līdz minētajam datumam atbilstoši pilnvarām, deleģētajām pilnvarām vai jebkādai citai pārstāvības formai, kura attiecīgā gadījumā tiktu identificēta?”

23. Rakstveida apsvērumus Tiesai iesniedza prasītāji pamatlietā, Spānijas valdība, Padome, Komisija, EĀDD un EULEX KOSOVO. 2021. gada 16. jūnijā notika tiesas sēde, kurā šie lietas dalībnieki sniedza mutvārdu apsvērumus.

IV. Lietas dalībnieku apsvērumu kopsavilkums

24. Prasītāji pamatlietā apgalvo, ka Vienotā rīcība 2008/124 ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to Eiropas Savienībai, konkrētāk, Padomei un Komisijai, ir piešķirts darba devēja statuss gan pirms, gan kopš 2014. gada 12. jūnija. Viņi uzskata, ka misijas vadītājs MJ ir rīkojies tikai kā aplūkojamo darba līgumu parakstītājs Eiropas Savienības vārdā, jo KĀDP ir vienīgi tās atbildības joma un Eiropas Savienību pārstāv vienīgi tās iestādes, nevis kāda cita juridiska persona. Vienotā rīcība 2008/124 attiecoties vienīgi uz ad hoc delegācijām, par kurām misijas vadītājs atbild Eiropas Savienībai, nevis uz EULEX KOSOVO personālu, un, ņemot vērā 2018. gada 5. jūlija spriedumu Jenkinson/Padome u.c. ( 10 ), darba līgumu parakstītāju pēctecība līdz ar katru misijas vadītāja maiņu nozīmē, ka Savienība ir darba devējs visu šo darba tiesisko attiecību pastāvēšanas laikā.

25. Kā tiesas sēdē uzsvēra prasītāji pamatlietā, apstrīdētie lēmumi ir attiecināmi uz Komisiju, jo tie attiecas uz EULEX KOSOVO budžeta izpildi un tajos ir konkretizēti jautājumi saistībā, piemēram, ar algām, piemaksām un nodarbinātības nosacījumiem. Šie lēmumi esot attiecināmi arī uz Padomi, jo tā esot atbildīga par tiesiskā regulējuma izveidi un trūkumiem starptautiskā personāla, kas pakļauts tās ieceltajam misijas vadītājam, statusā, kā arī par darbības jomā īstenoto pārstrukturēšanas lēmumu pieņemšanu. Arguments, ka grozītās Vienotās rīcības 2008/124 15.a pants esot tikai deklaratīvs, neesot saderīgs ar 2015. gada 12. novembra spriedumu Elitaliana/EULEX KOSOVO ( 11 ), kā arī ar šīs vienotās rīcības formulējumu, Komisijas 2012. gada 26. jūnija paziņojumu C(2012) 4052 final par kopējās ārpolitikas un drošības politikas misiju finanšu pārvaldības noteikumiem (turpmāk tekstā – “2012. gada paziņojums”) un līgumiem starp misiju vadītājiem un Komisiju.

26. Spānijas valdība apgalvo, ka pirms 2014. gada 12. jūnija darba devējs ir bijusi Eiropas Savienība, lai gan aplūkojamos darba līgumus ir noslēdzis MJ kā misijas vadītājs un tie ietver terminu “darba devējs”. MJ esot rīkojies Eiropas Savienības pārstāvja (darbinieka) statusā un veicis uzdevumus, kas viņam uzticēti ar Vienoto rīcību 2008/124. Saskaņā ar tās 8. panta 5. punktu un 16. panta 4. punktu misijas vadītājs ir pakļauts Komisijas pārraudzībai budžeta jomā un – ar Politikas un drošības komitejas (turpmāk tekstā – “PDK”) un civilās operācijas komandiera starpniecību – Padomes politiskajai un stratēģiskajai kontrolei, kas nozīmē Eiropas Savienības faktisku kontroli pār misijas vadītāju, un atbilstoši Vienotās rīcības 2008/124 8. panta 7. punktam šie līgumi esot noslēgti, pārstāvot to. Kā tiesas sēdē norādīja Spānijas valdība, Lēmums 2014/349 ir uzskatāms par būtisku jauninājumu EULEX KOSOVO tiesiskajā regulējumā, un no grozītās Vienotās rīcības 2008/124 16. panta 5. punkta var secināt, ka EULEX KOSOVO ir atbildīga tikai par darbībām, kas notikušas kopš 2014. gada 15. jūnija. Lai gan Padome un Komisija varot būt atbildētājas šajā lietā, vēl esot jākonstatē, vai apstrīdētie misijas vadītāja akti tika pieņemti, izpildot Padomes vai Komisijas deleģētās funkcijas.

27. Padome apgalvo, ka, tā kā tiesvedība iesniedzējtiesā tika sākta pēc Lēmuma 2014/349 pieņemšanas, EULEX KOSOVO tiesiskā situācija pirms 2014. gada 12. jūnija esot nenozīmīga un katrā ziņā EULEX KOSOVO tiesību subjekts esot bijis jau pirms 2014. gada 12. jūnija, un līdz ar to tā esot uzskatāma par vienīgo atbildētāju. Tā uzskata, ka grozītās Vienotās rīcības 2008/124 15.a pantam ir vienīgi deklaratīva iedarbība un ka iespējamā līgumisko laikposmu nošķiršana starp dažādiem darba devējiem nav prasītāju pamatlietā interesēs. Tā kā Padome nebija attiecīgo darba līgumu līgumslēdzēja puse, tā nevar tikt uzskatīta par atbildētāju, un, kā tā uzsvēra tiesas sēdē, 2016. gada 19. jūlija spriedums H/Padome u.c. ( 12 ) attiecās uz jautājumu par personāla pārcelšanu amatā, nevis uz līgumtiesiskajām darba attiecībām, kurās Padome nav iesaistīta, kā tas ir šajā gadījumā.

28. Komisija apgalvo, ka jautājums ir hipotētisks un tātad nepieņemams, ņemot vērā paralēlas piespiedu iestāšanās lietā procedūras esamību pret EULEX KOSOVO un to, ka jautājums attiecas uz tādas Savienības tiesību normas nozīmi un tvērumu, kura prasības pieteikumu iesniegšanas brīdī vairs nebija spēkā, jo tā attiecas vienīgi uz laikposmu pirms 2014. gada 12. jūnija. Pakārtoti tā norāda, ka grozītās Vienotās rīcības 2008/124 15.a pants būtu jāinterpretē tādējādi, ka pirms 2014. gada 12. jūnijaEULEX KOSOVO dienestā esošo starptautisko darbinieku darba devējs bija misijas vadītājs, savukārt, ja spēja nodarbināt šos darbiniekus nav atkarīga no tiesībspējas, EULEX KOSOVO šajā ziņā būtu jāuzskata par darba devēju. Pirmkārt, ciktāl ar šo tiesību normu tika iesviesta iespēja EULEX KOSOVO no 2014. gada 12. jūnija noslēgt līgumus un nodarbināt personālu, šī misija nevarēja stāties darba tiesiskajās attiecībās pirms šā datuma, un līdz ar to vienīgā attiecīgo darba līgumu līgumslēdzēja puse ir misijas vadītājs, kā tas ir norādīts Vienotās rīcības 2008/124 10. panta 3. punktā. Otrkārt, jau pirms 2014. gada 12. jūnijaEULEX KOSOVO bija spēja pieņemt darbā personālu saskaņā ar Vienotās rīcības 2008/124 9. panta 3. punktu, un šīs grozītās Vienotās rīcības 16. panta 5. punkts ir piemērojams faktiem, kas norisinājušies pirms 2014. gada 15. jūnija, ja prasība ir celta pēc šā datuma, un līdz ar to jebkura sūdzība, kas izriet no pilnvaru izpildes, ir jāvērš pret EULEX KOSOVO.

29. Komisija apgalvo, ka to nevar uzskatīt par darba devēju, jo tās loma attiecas vienīgi uz budžeta izpildi, nevis personāla vadību. Kā tika uzsvērts tiesas sēdē, saskaņā ar spriedumu H Komisija neiejaucas komandķēdē un šajā lietā nav runa par budžeta lēmumu. Misijas vadītāju ieceļ Padome, viņa pilnvaras nosaka Padome, un 2009. un 2012. gada paziņojumiem nav nekādas saistības ar starptautisko personālu, un tajos ir aprakstīti Padomes šajā ziņā pieņemtie noteikumi.

30. EĀDD apgalvo, ka Vienotās rīcības 2008/124 8., 9. un 10. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka EULEX KOSOVO ir šīs misijas dienestā esošā starptautiskā personāla darba devēja statuss. Tā uzskata, ka, ciktāl jautājums attiecas uz misijas vadītāju pirms Lēmuma 2014/349 pieņemšanas, tam nav nozīmes, jo strīds, kuru izskata iesniedzējtiesa, ir radies pēc šā lēmuma pieņemšanas un katrā ziņā misijas vadītājs nav darba devējs. Vienotās rīcības 2008/124 9. panta 3. punktā ir norādīts, ka EULEX KOSOVO var pieņemt darbā personālu, kā arī tās 9. panta 1. un 2. punktā un 10. panta 1. punktā ir atsauce uz EULEX KOSOVO personālu. Tādējādi tā apgalvo, ka jau pirms 2014. gada 12. jūnijaEULEX KOSOVO bija spēja pieņemt darbā personālu un šīs grozītās vienotās rīcības 15.a pantam ir vienīgi deklaratīvs raksturs. Kā tā uzsvēra tiesas sēdē, tiesību subjekta statuss LES 47. panta – kurā noteikts, ka Savienība ir tiesību subjekts, – izpratnē ir jānošķir no Savienības iestāžu un citu struktūru tiesībspējas veikt uzdevumus, līdz ar to nav pretrunu ar spriedumu Elitaliana, jo juridiskas personas statusa neesamība neliedz EULEX KOSOVO tiesībspēju pieņemt darbā personālu. Tas, ka Padome un PDK īsteno EULEX KOSOVO politisko kontroli un stratēģisko virzību ar civilās operācijas komandiera, kurš ietilpst EĀDD, starpniecību un ka pastāv saikne ar Komisiju, veicot budžeta izpildi, Padomei, Komisijai vai EĀDD nepiešķir darba devēja statusu. Prasītāji pamatlietā nenoslēdza darba līgumus ar tām, un spriedums H attiecas uz jautājumu par personāla pārcelšanu amatā, kam bija zināma saikne ar misijas politisko kontroli un stratēģisko virzību, savukārt tādas nav starptautiskā personāla pieņemšanai darbā un vadībai.

31. EULEX KOSOVO apgalvo, ka Vienotās rīcības 2008/124 8., 9. un 10. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka EULEX KOSOVO ir starptautiskā personāla, kas darbojas šīs misijas dienestā, darba devēja statuss. Misijas vadītājs darbojas kā EULEX KOSOVO pārstāvis, nevis kā darba devējs un īsteno Padomes lēmumus par EULEX KOSOVO pārstrukturēšanu, tam nav lēmumu pieņemšanas pilnvaru attiecībā uz amatu pārklasificēšanu un likvidēšanu. Lai gan Padomei, Komisijai un EĀDD ir svarīga loma EULEX KOSOVO pilnvaru izstrādē, tām nav līgumiskas saiknes ar prasītājiem pamatlietā. Tas, ka saskaņā ar Vienotās rīcības 2008/124 10. panta 3. punktu attiecīgie darba līgumi tika noslēgti ar MJ kā misijas vadītāju, nenozīmē, ka viņš ir darba devējs. Par to liecinot Savienības tiesu judikatūra ( 13 ), kurā kā darba devējs ir minēta EULEX KOSOVO, nevis personiski secīgi misiju vadītāji, pat ja darba līgumi ir parakstīti pirms Lēmuma 2014/349 pieņemšanas. Kā tā norādīja tiesas sēdē, EULEX KOSOVO jau bija spēja pieņemt darbā personālu saskaņā ar Vienotās rīcības 2008/124 9. panta 3. punktu, un tās 16. panta 5. punkts ar grozījumiem ir piemērojams prasījumiem, kas ir iesniegti, sākot no 2014. gada 15. jūnija, pat ja fakti ir radušies pirms šā datuma, kā tas ir šajā lietā.

V. Analīze

32. Ar savu jautājumu iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Vienotā rīcība 2008/124, pirms tā tika grozīta ar Lēmumu 2014/349, ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz laikposmu pirms 2014. gada 12. jūnija par EULEX KOSOVO dienestā esošā starptautiskā personāla darba devēju, nosakot atbildētāju strīdā pamatlietā, ir jāuzskata EULEX KOSOVO misijas vadītājs, EULEX KOSOVO, Padome, Komisija vai EĀDD.

33. Kā izriet no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu, šā jautājuma pamatā ir tas, ka EULEX KOSOVO spēja slēgt līgumus, nodarbināt personālu un procesuālā rīcībspēja skaidri tika piešķirta ar grozījumiem Vienotajā rīcībā 2008/124, kas tika veikti ar Lēmumu 2014/349, precīzāk, ar Vienotās rīcības 2008/124 15.a pantu, kas tika iekļauts ar Lēmumu 2014/349, kurš ir piemērojams no 2014. gada 12. jūnija, savukārt pirms šā datuma misijas vadītājs noslēdza darba līgumus savā vārdā un bija atbildīgs par šīs misijas budžeta izpildi, kā noteikts Vienotajā rīcībā 2008/124. Turklāt Padome, Komisija un EĀDD ir iesaistīti EULEX KOSOVO izveidošanā un darbībā un tātad var tikt uzskatīti par atbildīgiem par darbībām, ko veicis misijas vadītājs saistībā ar starptautiskā personāla pieņemšanu darbā, ciktāl par atbildīgu nevar atzīt pašu EULEX KOSOVO misiju. Kā norāda prasītāji pamatlietā, iesniedzējtiesai ir jāidentificē to darba devējs, lai izskatītu tajā iesniegto strīdu, un saskaņā ar piemērojamām valsts tiesībām darba devēja statuss tiek piešķirts tai struktūrai, kurai ir juridiskas personas statuss un spēja būt par atbildētāju tiesā prasībās saistībā ar darba tiesiskajām attiecībām.

34. Lai atbildētu uz šajā lietā uzdoto jautājumu, vispirms ir jāsniedz daži ievada apsvērumi par Savienības starptautiskajām misijām un EULEX KOSOVO (A iedaļa). Pēc tam pievērsīšos Tiesas kompetencei sniegt prejudiciālu nolēmumu par Vienotās rīcības 2008/124 interpretāciju šīs lietas apstākļos (B iedaļa) un Komisijas izvirzītajiem argumentiem par prejudiciālā jautājuma pieņemamību (C iedaļa), pirms izvērtēšu šo jautājumu (D iedaļa).

35. Pamatojoties uz šo analīzi, esmu secinājis, ka Tiesai ir kompetence šajā lietā un ka prejudiciālais jautājums ir pieņemams. Es arī secinu, ka Vienotā rīcība 2008/124, pirms tā tika grozīta ar Lēmumu 2014/349, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to prasītāju pamatlietā darba devēja statuss laikposmā pirms 2014. gada 12. jūnija ir piešķirts Komisijai.

A. Ievada apsvērumi

36. KĀDP jomā saskaņā ar LES V sadaļu kopējā drošības un aizsardzības politika (turpmāk tekstā – “KDAP”) ( 14 ) nodrošina Savienības darbības spēju, izmantojot civilos un militāros līdzekļus ārpus ES, veikt visus uzdevumus, tostarp konfliktu novēršanas un miera uzturēšanas uzdevumus ( 15 ). Kā tas ir norādīts nesenajos ziņojumos, šādas misijas ir vienots Savienības rīku instruments, kas ļauj veikt tiešas darbības, lai risinātu konfliktu vai krīzi, un tādējādi iekļaujas stratēģiskas drošības centienos, ļauj valstīm atgūties pēc konflikta un aizsargā Savienību un tās pilsoņus ar ārējas darbības palīdzību ( 16 ). Pašlaik darbojas 17 KDAP misijas – 11 civilās misijas un 6 militārās misijas vai operācijas, kurās ir nodarbināts vairāk nekā 5000 personu visā pasaulē ( 17 ).

37. EULEX KOSOVO ir KDAP civilā misija, kas izveidota ar Vienoto rīcību 2008/124, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2021/904. Vienotā rīcība 2008/124 ir vairākkārt pagarināta, un EULEX KOSOVO pašreizējās pilnvaras ir spēkā līdz 2023. gada 14. jūnijam, kā norādīts šajā lēmumā. EULEX KOSOVO patlaban uzskata par lielāko KDAP civilo misiju ( 18 ). Saskaņā ar Vienotās rīcības 2008/124 5. panta 1. punktu lēmumu sākt EULEX KOSOVO pieņēma Padome, apstiprinot operācijas plānu (turpmāk tekstā – “OPLAN”), kurš līdz ar operācijas koncepciju (turpmāk tekstā – “CONOPS”) ir pamatdokumenti EULEX KOSOVO pilnvaru īstenošanai ( 19 ).

38. Saskaņā ar Vienotās rīcības 2008/124 2. pantu ( 20 )EULEX KOSOVO pamatuzdevums ir “palīdz[ēt] Kosovas iestādēm, tiesu iestādēm un tiesībaizsardzības iestādēm to darbā, tiecoties panākt stabilitāti un atbildīgumu un turpinot veidot un stiprinot neatkarīgu un daudznacionālu tiesu sistēmu, kā arī daudznacionālu policijas un muitas dienestu, nodrošinot, ka šo iestāžu darbs norit bez politiskas iejaukšanās, un ievērojot starptautiski atzītus standartus un Eiropas labāko praksi”.

39. Saskaņā ar Vienotās rīcības 2008/124 9. pantu, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumiem 2010/322 un 2014/349, EULEX KOSOVO personāls ietver dalībvalstu un Savienības iestāžu norīkoto personālu, kā arī starptautisko un vietējo personālu, kas nodarbināts uz līguma pamata.

40. Kā norādīts Vienotās rīcības 2008/124, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2010/322, 11. pantā, EULEX KOSOVO ir šāda komandķēde. PDK, kas ir īpaša par KĀDP atbildīga Padomes komiteja ( 21 ), īsteno EULEX KOSOVO politisko kontroli un stratēģisko virzību Padomes un Savienības Augstā pārstāvja ārlietās un drošības politikas jautājumos (turpmāk tekstā – “AP”) pārraudzībā ( 22 ). Eiropadomes un Padomes noteiktās KĀDP ietvaros ( 23 ) AP nodrošina to lēmumu īstenošanu, tostarp to lēmumu, kas attiecas uz KDAP misijām, un tam palīdz EĀDD, kas ir Savienības diplomātiskais dienests ( 24 ). Padome pilnvaro PDK iecelt misijas vadītāju ( 25 ), kuram ir konkrēts pilnvaru termiņš, kas bieži vien ir viens līdz divi gadi atbilstoši EULEX KOSOVO pilnvarām ( 26 ).

41. Turklāt civilās operācijas komandieris PDK politiskajā kontrolē saskaņā ar tās stratēģiskajām norādēm un AP vispārējā vadībā īsteno EULEX KOSOVO vadību un kontroli stratēģiskā līmenī ( 27 ). Civilās operācijas komandieris ir arī direktors Civilās plānošanas un īstenošanas centrā ( 28 ), kas ir EĀDD direktorāts, kurš kalpo par KDAP civilo misiju darbības vietu ( 29 ). Misijas vadītājs operācijas norises vietā īsteno EULEX KOSOVO vadību un kontroli un darbojas civilās operācijas komandiera tiešā pakļautībā ( 30 ).

B. Tiesas kompetence

42. Pusēm nav strīda par to, ka šīs lietas skatīšana ir Tiesas kompetencē ( 31 ). Tomēr jautājumu par Tiesas kompetenci Tiesa var izskatīt pēc savas ierosmes ( 32 ). Ņemot vērā, ka Vienotā rīcība 2008/124 tika pieņemta, pamatojoties uz Līguma noteikumiem par KĀDP ( 33 ), šķiet, ka ir jāpārbauda, vai Tiesas kompetenci sniegt prejudiciālu nolēmumu par Vienotās rīcības 2008/124 interpretāciju eventuāli varētu ietekmēt LES 24. panta 1. punkta otrajā daļā un LESD 275. panta pirmajā daļā paredzētie noteikumi, ar kuriem tiek ierobežota Savienības tiesu kompetence KĀDP ietvaros. Kā norāda EĀDD, šķiet, ka šī ir pirmā lieta saistībā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, kurš attiecas uz KĀDP tiesību akta interpretāciju, kas Tiesā iesniegta šajā ziņā.

43. Jāatgādina, kā Tiesa bija nospriedusi, ka saskaņā ar LES 24. panta 1. punkta otro daļu un LESD 275. panta pirmo daļu Savienības tiesām principā nav kompetences attiecībā uz tiesību normām par KĀDP, kā arī tiesību aktiem, kuri ir pieņemti uz šo tiesību normu pamata. Tomēr, tā kā ar šiem pantiem tiek ieviesta atkāpe no LES 19. pantā noteiktās vispārējās kompetences normas, tie ir jāinterpretē šauri ( 34 ). Šajā ziņā Tiesa ir uzsvērusi, ka gan no LES 2. panta, kas ietilpst LES kopīgajos noteikumos, gan no LES 21. panta attiecībā uz Savienības ārējo darbību, uz kuru ir norādīts LES 23. pantā, kas attiecas uz KĀDP, izriet, ka Savienība ir dibināta, pamatojoties tostarp uz tiesiskuma vērtībām ( 35 ). Tādējādi, lai gan Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 47. pants nevar radīt Tiesai kompetenci, ja Līgumos tā ir izslēgta, arī šajā tiesību normā ietvertais efektīvas tiesību aizsardzības tiesā princips, kā arī ar LES 19. panta 1. punktu Tiesai noteiktais uzdevums nodrošināt tiesību ievērošanu Līgumu interpretēšanā un piemērošanā paredz šo noteikumu šauru interpretāciju ( 36 ).

44. Turklāt pastāv judikatūra kompetences jautājumos saistībā ar KĀDP, kurā norādīts – ja konkrēta lieta ir saistīta ar KĀDP, tas vēl automātiski nenozīmē, ka ir noteikti Tiesas kompetences ierobežojumi saskaņā ar LES 24. panta 1. punktu un LESD 275. pantu ( 37 ). Tā kā minētā judikatūra daļēji attiecas uz Savienības starptautiskajām misijām, ir lietderīgi attiecībā uz šo lietu norādīt atsevišķu spriedumu nozīmīgākos punktus.

45. Piemēram, kopš 2014. gada 24. jūnija sprieduma Parlaments/Padome ( 38 ) Tiesa saistībā ar atcelšanas prasību, kas celta par Padomes lēmumu par starptautiska nolīguma attiecībā uz KĀDP un it īpaši Savienības starptautiskajām misijām parakstīšanu un noslēgšanu, ir atzinusi, ka tās kompetencē ir pārbaudīt, vai šāds nolīgums ir ticis apspriests un noslēgts, ievērojot LESD 218. pantā paredzēto procedūru, kas ir vispārpiemērojama un principā ir piemērojama visiem starptautiskajiem nolīgumiem, tostarp tiem, kuri noslēgti KĀDP jomā.

46. Turklāt spriedumā Elitaliana ( 39 ) Tiesa apstiprināja Savienības tiesu kompetenci lemt par atcelšanas prasībām un prasībām par kaitējuma atlīdzināšanu, ko cēlis prasītājs, pamatojoties uz to, ka EULEX KOSOVO bija piešķīrusi publiskā iepirkuma līgumu par helikopteru pakalpojumiem citam pretendentam. Tiesa nosprieda, ka attiecīgie pasākumi, kuru atcelšana tika prasīta, pamatojoties uz to, ka ir pārkāptas Savienības tiesību normas publisko iepirkumu jomā, bija saistīti ar publiskā iepirkuma līguma piešķiršanu, kā rezultātā palielinājās izdevumi no ES budžeta, un tādējādi attiecīgajam līgumam bija piemērojami ES Finanšu regulas noteikumi ( 40 ).

47. Jānorāda arī, ka spriedumā H ( 41 ) Tiesa apstiprināja Savienības tiesu kompetenci izskatīt atcelšanas prasības un prasības par zaudējumu atlīdzināšanu, ko iesniegusi darbiniece, kuru dalībvalsts bija norīkojusi darbā citā Savienības starptautiskajā misijā, proti, Eiropas Savienības Policijas misijā (turpmāk tekstā – “EUPM”) Bosnijā un Hercegovinā, saistībā ar misijas vadītāja lēmumiem pārcelt viņu uz amata vietu reģionālajā birojā. Tiesa nosprieda, ka, lai arī apstrīdētie lēmumi bija pieņemti KĀDP kontekstā un attiecās uz operatīvo darbību šajā jomā, tie pēc būtības bija personāla vadības akti, tāpat kā ikviens līdzīgs lēmums, kuru ir pieņēmušas Savienības iestādes, īstenojot savu kompetenci. Šādos apstākļos Savienības tiesu kompetences ierobežojumi KĀDP jomā neliedza pārbaudīt personāla vadības aktus, kas attiecas uz dalībvalstu norīkotu personālu, jo saskaņā ar LESD 270. pantu Savienības tiesu kompetencē ir pārbaudīt šādus aktus, ja tie attiecas uz Savienības iestāžu norīkotiem personāla locekļiem. Pretējā gadījumā, ja viens un tas pats personāla vadības akts, kas attiecas uz operācijām “konkrētajā vietā”, vienlaikus attiecas uz dalībvalstu norīkotu personālu un Savienības iestāžu norīkotu personālu, lēmums, kas ir pieņemts attiecībā uz pirmajiem, var būt nesaderīgs ar lēmumu, kas ir pieņemts attiecībā uz otrajiem.

48. Pamatojoties uz to, ir taisnība, ka iepriekšējās lietas attiecās uz atcelšanas prasībām un prasībām par zaudējumu atlīdzināšanu, kas celtas saskaņā ar LESD 263. pantu un 340. panta otro daļu, nevis uz lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu par Savienības tiesību interpretāciju atbilstoši LESD 267. pantam. Turklāt apstākļi, kas bija pamatā spriedumam H, bija saistīti ar Savienības starptautiskajā misijā norīkotu darbinieci, nevis līgumdarbinieku, un ar minēto spriedumu daļēji tika mēģināts novērst atšķirīgu attieksmi, izskatot strīdus attiecībā uz dalībvalstu un Savienības iestāžu norīkotu personālu. Tomēr šķiet, ka no šā sprieduma vispārīgi var secināt, ka LES 24. panta 1. punktam un LESD 275. pantam nav pretrunā Savienības tiesu kompetence izskatīt prasības saistībā ar ES starptautisko misiju personāla vadīšanu. Proti, ņemot vērā spriedumu H, Savienības tiesas ir apstiprinājušas savu kompetenci personāla vadības jomā saistībā ar atcelšanas prasībām un prasībām atlīdzināt zaudējumus, kuras cēlis Savienības aģentūras līgumdarbinieks KĀDP jomā ( 42 ), kā arī saistībā ar līgumisku prasību, kas pamatota ar LESD 272. pantu un ko cēlis bijušais Savienības starptautiskas misijas līgumdarbinieks ( 43 ).

49. Tātad iepriekš minētā judikatūra atbalsta viedokli, saskaņā ar kuru LES 24. panta 1. punkts un LESD 275. pants pieļauj Tiesas kompetenci šajā lietā.

50. Protams, ir taisnība, ka Tiesa tiek lūgta interpretēt Vienoto rīcību 2008/124, kuras juridiskais pamats ietilpst KĀDP jomā. Tomēr uzdotais jautājums attiecas uz vispārēju personāla vadības jautājumu, nevis uz KĀDP īstenošanu. Šajā ziņā attiecīgo darba līgumu noslēgšana, kā arī apstrīdētie lēmumi par šādu līgumu nepagarināšanu un amatu pārklasificēšanu būtībā var tikt uzskatīti par tipiskiem personāla vadības aktiem, organizējot personāla vadību EULEX KOSOVO dienestā. Līdz ar to, manuprāt, no sprieduma H izriet, ka ierobežojumi, kas noteikti Tiesas kompetencei atbilstoši LES 24. panta 1. punktam un LESD 275. pantam, neizslēdz Tiesas kompetenci sniegt prejudiciālu nolēmumu par Vienotās rīcības 2008/124 interpretāciju šīs lietas apstākļos. Tas tā ir, ņemot vērā LES 19. panta 1. punktu un Hartas 47. pantu, jo runa ir par prasītāju pamatlietā tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

51. Tādēļ uzskatu, ka Tiesai ir kompetence šajā lietā.

C. Par prejudiciālā jautājuma pieņemamību

52. Saskaņā ar Komisijas izvirzītajiem argumentiem prejudiciālais jautājums ir nepieņemams tā hipotētiskā rakstura dēļ.

53. Manuprāt, šie argumenti būtu jānoraida.

54. Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru LESD 267. pantā iedibinātās sadarbības starp to un valsts tiesām ietvaros tikai valsts tiesai, kas iztiesā lietu un kas ir atbildīga par pieņemamo tiesas nolēmumu, ņemot vērā lietas īpatnības, ir jānovērtē gan tas, cik lielā mērā prejudiciālais nolēmums ir nepieciešams sprieduma taisīšanai, gan arī Tiesai uzdoto jautājumu atbilstība. Tādēļ, ja vien uzdotie jautājumi attiecas uz Savienības tiesību interpretāciju, Tiesai principā ir jālemj ( 44 ). No tā izriet, ka uz jautājumiem par Savienības tiesībām ir attiecināms atbilstības pieņēmums. Tādējādi Tiesa var atteikties lemt par valsts tiesas iesniegtu prejudiciālu jautājumu vienīgi tad, ja ir samērā acīmredzams, ka lūgtajai Savienības tiesību interpretācijai nav nekādas saistības ar pamatlietas faktiskajiem apstākļiem vai tās priekšmetu, ja izvirzītā problēma ir hipotētiska vai arī ja Tiesai nav zināmi faktiskie vai tiesiskie apstākļi, kas ir vajadzīgi, lai sniegtu noderīgu atbildi uz tai uzdotajiem jautājumiem ( 45 ).

55. Šajā gadījumā, kā izriet no šo secinājumu 20. un 21. punkta, iesniedzējtiesa savā lūgumā ir pietiekami izklāstījusi ne tikai iemeslus, kas tai ir likuši uzdot Tiesai jautājumu par Vienotās rīcības 2008/124 interpretāciju, bet arī iemeslus, kuru dēļ šī interpretācija ir nepieciešama strīda pamatlietā atrisināšanai.

56. Turklāt, ciktāl Komisija pārmet, ka uzdotais jautājums attiecas uz Savienības tiesību normu, kas vairs nebija spēkā brīdī, kad iesniedzējtiesā tika celtas prasības, šis jautājums attiecas uz Vienotās rīcības 2008/124 atbilstošo tiesību normu interpretāciju, lai noteiktu prasītāju pamatlietā darba devēju pirms 2014. gada 12. jūnija, kas ietver šo tiesību normu vērtējumu laikā, kad tās bija piemērojamas. Tātad Komisijas iebildums drīzāk attiecas uz lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu būtību, nevis pieņemamību ( 46 ).

57. Šādos apstākļos būtu jāuzskata, ka lūgtā interpretācija nav acīmredzami tāda, kurai nav nekāda sakara ar pamatlietas faktiskajiem apstākļiem vai tās priekšmetu, un ka uzdotie jautājumi nav hipotētiski.

58. Tādēļ uzskatu, ka šajā lietā uzdotais jautājums ir pieņemams.

D. Atbilde uz prejudiciālo jautājumu

59. Kā minēts šo secinājumu 32. punktā, Tiesai iesniegtais jautājums attiecas tās uz personas vai vienības identificēšanu, kurai pirms 2014. gada 12. jūnija bija darba devēja statuss attiecībā uz EULEX KOSOVO dienestā esošo starptautisko personālu un kura līdz ar to var tikt uzskatīta par atbildētāju strīdā pamatlietā. Tāpēc izvērtēšu, pirmkārt, misijas vadītāja lomu, otrkārt, EULEX KOSOVO lomu un, treškārt, Padomes, Komisijas un EĀDD lomu.

1. Misijas vadītājs

60. Saskaņā ar Komisijas izvirzītajiem argumentiem misijas vadītājs var tikt uzskatīts par prasītāju pamatlietā darba devēju laikposmā pirms 2014. gada 12. jūnija, jo viņš ir aplūkoto darba līgumu līgumslēdzēja puse un EULEX KOSOVO nevarēja būt darba devēja statuss pirms grozītās Vienotās rīcības 2008/124 15.a panta ieviešanas. Prasītājiem pamatlietā, Spānijas valdībai, Padomei, EĀDD un EULEX KOSOVO ir atšķirīgs viedoklis.

61. Vispirms precizēšu, ka pretēji tam, ko apgalvo Komisija, pastāv būtiskas norādes, pamatojoties uz atbilstošajām Vienotās rīcības 2008/124 normām, saskaņā ar kurām misijas vadītājs nevar tikt uzskatīts par prasītāju pamatlietā darba devēju nedz pirms, nedz pēc 2014. gada 12. jūnija.

62. Šajā ziņā Vienotās rīcības 2008/124 formulējumā vairākkārt ir minēts EULEX KOSOVO personāls, nevis misijas vadītāja personāls ( 47 ). Lai gan Vienotās rīcības 2008/124 10. panta 3. punktā pirms tā grozīšanas bija paredzēts, ka darba līgumi ar starptautisko un vietējo personālu ir jānoslēdz ar misijas vadītāju, šī tiesību norma ir iekļauta tās 10. pantā, kura nosaukumā un 1. punktā ir atsauce uz EULEX KOSOVO un “tās personālu”.

63. Turklāt, kā norāda prasītāji pamatlietā, Spānijas valdība un EULEX KOSOVO, no Vienotās rīcības 2008/124 noteikumiem skaidri izriet, ka attiecībās ar starptautisko personālu misijas vadītājs joprojām ir pakļauts Padomei un Komisijai.

64. Attiecībā uz Padomi, ņemot vērā EULEX KOSOVO komandķēdi, kas aprakstīta šo secinājumu 40. un 41. punktā, misijas vadītājs ir pakļauts Padomes politiskajai kontrolei un stratēģiskajai vadībai ar PDK un civilās operācijas komandiera starpniecību, un, kā norādīts Vienotās rīcības 2008/124 8. panta 3. punktā, misijas vadītājs izdod norādījumus visam EULEX KOSOVO personālam saskaņā ar civilās operācijas komandiera stratēģiskajiem norādījumiem. No Vienotās rīcības 2008/124 12. panta 2. punkta izriet, ka PDK, nevis misijas vadītājam ir pilnvaras grozīt OPLAN (skat. šo secinājumu 37. punktu), kas var ietvert EULEX KOSOVO pārstrukturēšanu (ņemot vērā, ka saskaņā ar Vienotās rīcības 2008/124 6. panta 3. punkta a) apakšpunktu EULEX KOSOVO personāls ir definēts OPLAN). Līdz ar to šīs lietas apstākļos šķiet, ka MJ kā misijas vadītājam bija jāīsteno lēmumi par EULEX KOSOVO pārstrukturēšanu saistībā ar amatu pārklasificēšanu un likvidēšanu un tam šajā ziņā nebija nekādas rīcības brīvības ( 48 ).

65. Tāpat, runājot par Komisiju, saskaņā ar Vienotās rīcības 2008/124, pirms tā tika grozīta ar Lēmumu 2014/349, 8. panta 5. punktu misijas vadītājs ir atbildīgs par EULEX KOSOVO budžeta izpildi un tam šajā nolūkā ir jāparaksta līgums ar Komisiju, savukārt saskaņā ar Vienotās rīcības 2008/124, pirms tā tika grozīta ar Lēmumu 2014/349, 16. panta 4. punktu misijas vadītājs ir Komisijas pārraudzībā un ziņo Komisijai par pilnīgi visiem pasākumiem, kas veikti saistībā ar šo līgumu, tostarp saistībā ar starptautiskā personāla nodarbinātību. Pie šā jautājuma savā izvērtējumā atgriezīšos vēlāk (skat. šo secinājumu 88.–92. punktu).

66. Šo interpretāciju apstiprina arī tas, kā minēts šo secinājumu 40. punktā, ka misijas vadītājs tiek iecelts amatā uz noteiktu laiku atbilstoši EULEX KOSOVO pilnvarām. Līdz ar to, kā norāda prasītāji pamatlietā un EĀDD, būtu pretrunīgi uzskatīt katru secīgu misijas vadītāju par darba devēju to individuālā statusā. 2009. gada paziņojumā bija paredzēta starptautiskā personāla karjeras virzības turpināšana neatkarīgi no misijas vadītāju secīgas iecelšanas amatā ( 49 ).

67. Neraugoties uz to, ka attiecīgos darba līgumus ir parakstījis MJ kā misijas vadītājs un tajos ir ietverta atsauce uz to kā “darba devēju”, tas, manuprāt, nav jāsaprot tādā nozīmē, ka misijas vadītājs būtu jāuzskata par šā personāla darba devēju tā individuālajā statusā un ka tādējādi viņš būtu personīgi atbildīgs par noslēgtajiem darba līgumiem. Gluži pretēji, kā norāda prasītāji pamatlietā, Spānijas valdība un EULEX KOSOVO, misijas vadītājs var tikt uzskatīts par tādu, kas rīkojas Savienības vārdā EULEX KOSOVO pilnvaru izpildē, pildot uzdevumus, kas viņam uzticēti Vienotajā rīcībā 2008/124.

2. EULEX KOSOVO

68. Saskaņā ar Padomes, EĀDD un EULEX KOSOVO izvirzītajiem argumentiem, kā arī argumentiem, kurus pakārtoti ir izvirzījusi Komisija, EULEX KOSOVO var tikt uzskatīta par prasītāju pamatlietā darba devēju gan pirms, gan pēc 2014. gada 12. jūnija, ņemot vērā grozītās Vienotās rīcības 2008/124 15.a panta apgalvoto deklaratīvo raksturu un to, ka tās 16. panta 5. punkts ir piemērojams notikumiem, kas radušies pirms 2014. gada 15. jūnija, ja prasība ir celta pēc šā datuma, kā tas ir šajā lietā (skat. šo secinājumu 17. punktu). Prasītāji pamatlietā un Spānijas valdība tam nepiekrīt.

69. Manuprāt, pamatojoties uz Vienotās rīcības 2008/124 formulējumu, tās kontekstu un Tiesas judikatūru, EULEX KOSOVO nevar uzskatīt par prasītāju pamatlietā darba devēju laikposmā pirms 2014. gada 12. jūnija. Vispirms izvērtēšu grozītās Vienotās rīcības 2008/124 15.a pantu un pēc tam grozītās Vienotās rīcības 2008/124 16. panta 5. punktu.

70. Pirmkārt, attiecībā uz grozītās Vienotās rīcības 2008/124 15.a pantu ir jānorāda, ka Vienotās rīcības 2008/124 noteikumu salīdzinājums pirms un pēc 2014. gada 12. jūnija skaidri parāda, ka EULEX KOSOVO dienestā esošajam starptautiskajam personālam ir dažādi darba devēji. Pirms Lēmuma 2014/349 pieņemšanas atbilstoši Vienotās rīcības 2008/124 10. panta 3. punktam darba līgumi ar starptautisko personālu tika noslēgti starp misijas vadītāju un personāla locekļiem un saskaņā ar tās 8. panta 5. punktu misijas vadītājam kā atbildīgajam par EULEX KOSOVO budžeta izpildi, tajā skaitā starptautiskā personāla pieņemšanu darbā, šajā nolūkā bija jānoslēdz līgums ar Komisiju. Savukārt pēc Lēmuma 2014/349 pieņemšanas grozītās Vienotās rīcības 2008/124 10. panta 3. punktā un 16. panta 4. punktā ir precizēts, ka EULEX KOSOVO slēdz darba līgumus ar starptautisko personālu un ir atbildīga par EULEX KOSOVO budžeta izpildi, attiecībā uz kuru tā noslēdz līgumu ar Komisiju, savukārt šīs vienotās rīcības 8. panta 5. punkts ir atcelts.

71. Līdz ar to, pamatojoties uz šīm iepriekšējām tiesību normām, ir jāuzskata, ka pirms grozītās Vienotās rīcības 2008/124 15.a panta ieviešanas, ar kuru EULEX KOSOVO citastarp ir piešķirta spēja noslēgt līgumus, nodarbināt personālu un procesuālā rīcībspēja, EULEX KOSOVO nebija vajadzīgās kapacitātes, lai tai būtu šīs misijas dienestā esošā starptautiskā personāla darba devēja statuss.

72. Šķiet, ka Vienotās rīcības 2008/124 konteksts apstiprina šo interpretāciju. Šajā ziņā ir jānorāda, ka, lai gan Vienotās rīcības 2008/124 9. panta 3. punktā ir paredzēts, ka EULEX KOSOVO var pieņemt darbā starptautisko personālu uz līguma pamata, līdzīgi noteikumi bija ieviesti attiecībā uz ES Plānošanas grupu (turpmāk tekstā – “EUPT Kosovo”) ( 50 ), kas bija iesaistīta EULEX KOSOVO izveides plānošanas un sagatavošanas posmā ( 51 ), tādējādi ļaujot tai pieņemt darbā starptautisko un vietējo personālu uz līguma pamata, savukārt EUPT Kosovo vadītājs noslēdza darba līgumus ar šo personālu. Man šķiet grūti uzskatīt, ka bez jebkādas tiešas tiesībspējas piešķiršanas šāda pagaidu plānošanas grupa varētu tikt uzskatīta par šā personāla darba devēju un par tādu, kam ir procesuālā rīcībspēja.

73. Turklāt 2012. gada paziņojumā ( 52 ) Komisija norādīja, ka KĀDP misijām būtu jāatzīst juridiskās personas statuss vai vismaz pietiekami plaša tiesībspēja, kas ļautu īstenot tās pilnvaras un nodrošinātu stabilu juridisko pamatu, lai šādas misijas varētu darboties gan Savienības iekšienē, gan ārpus tās, tostarp – piedaloties tiesas procesos. Komisija paziņoja par savu nodomu lūgt Padomi pieņemt noteikumus šajā ziņā. Līdzīgas izjūtas ir paudusi arī Eiropas Revīzijas palāta savā 2012. gadā pieņemtajā īpašajā ziņojumā par EULEX KOSOVO ( 53 ), kurā ir ieteikts, ka EULEX KOSOVO un visās turpmākajās KĀDP misijās ir jāietver šādas tiesību normas. Tas attiecībā uz EULEX KOSOVO un citām Savienības starptautiskajām misijām ( 54 ) tika īstenots, attiecīgajā Padomes lēmumā ieviešot īpašu tiesību normu “Juridiski pasākumi”, kā tas ir grozītās Vienotās rīcības 2008/124 15.a pantā. Līdz ar to no tā var secināt, ka tika uzskatīts par nepieciešamu piešķirt EULEX KOSOVO skaidru rīcībspēju, kādas tai iepriekš nebija, lai tā citastarp pieņemtu darbā personālu kā darba devējs un sevi aizstāvētu tiesas procesos.

74. Šī interpretācija, šķiet, ir apstiprināta arī Tiesas judikatūrā. It īpaši spriedumā Elitaliana ( 55 ) saistībā ar tiesvedību, kas sākta pirms Lēmuma 2014/349 pieņemšanas, Tiesa apstiprināja Vispārējās tiesas konstatējumu, ka EULEX KOSOVO nav juridiskas personas statusa un ka nepastāv tiesību norma, kurā būtu paredzēts, ka tai var būt procesuālā rīcībspēja, līdz ar to tai nevar tikt atzīts iestādes vai struktūras statuss LESD 263. panta izpratnē, un Komisija tika uzskatīta par vienīgo atbildētāju. Tādējādi šajā spriedumā Tiesa īpaši uzsvēra EULEX KOSOVO tiesībspējas trūkumu, jo Vienotajā rīcībā 2008/124 šajā ziņā tā netika tieši noteikta, un šajā ziņā tā uzskatīja, ka EULEX KOSOVO nevar būt atbildētāja tiesvedībā.

75. Tāpat ir jānorāda, ka spriedums H attiecās uz EUPM Bosnijā un Hercegovinā, kur Padomes lēmumā, ar kuru tā tika izveidota, nebija neviena noteikuma, ar kuru tai būtu piešķirta tiesībspēja ( 56 ). Lai gan Tiesa nav tieši aplūkojusi šo jautājumu, no fakta, ka šai misijai netika tieši piešķirta tiesībspēja, var secināt, ka Tiesa uzskatīja, ka apstrīdētie pasākumi ir jāattiecina uz kādu no Savienības iestādēm, neuzskatot šo misiju par iespējamo atbildētāju pamatlietā.

76. Turklāt nešķiet, ka spriedumā Jenkinson ( 57 ) tiktu atbalstīts citāds secinājums. Runa bija par prasību, kas galvenokārt pamatota ar LESD 272. pantu un attiecas uz Savienības līgumisko atbildību un ko cēlis bijušais atsevišķu Savienības starptautisko misiju, tostarp EULEX KOSOVO, starptautiskais darbinieks pret Padomi, Komisiju, EĀDD un EULEX KOSOVO. Prasītājs tika pieņemts darbā EULEX KOSOVO dienestā no 2010. gada 5. aprīļa līdz 2014. gada 14. novembrim, bet tikai pēdējā darba līgumā laikposmam no 2014. gada 15. oktobra līdz 14. novembrim bija ietverta šķīrējtiesas klauzula LESD 272. panta izpratnē, ar kuru kompetence ir piešķirta Savienības tiesām. Savā spriedumā Tiesa koncentrējās uz Vispārējās tiesas vērtējumu par kompetences, lai lemtu par lietas līgumiskajiem aspektiem, apjomu, nospriežot, ka tad, ja darba attiecības veidojas, pamatojoties uz vairākiem secīgi noslēgtiem līgumiem, tas, ka iepriekšējos līgumos netika ietverta šķīrējklauzula, neliedz Savienības tiesām, novērtējot starp līgumslēdzējām pusēm pastāvošās attiecības, ņemt vērā visus līgumus. Tomēr Tiesa nepievērsās Vispārējās tiesas veiktajam konstatējumam saistībā ar EULEX KOSOVO tiesībspēju. Līdz ar to, manuprāt, Tiesas argumentācija par Savienības tiesu kompetences apjomu atbilstoši LESD 272. pantam nešķiet attiecināma uz atšķirīgu jautājumu par darba devēja identitāti, kas šajā spriedumā netika aplūkots ( 58 ).

77. Uz šā pamata ir jāuzskata, ka grozītās Vienotās rīcības 2008/124 15.a pantā ir paredzēts, ka EULEX KOSOVO nav darba devēja statusa laikposmā pirms 2014. gada 12. jūnija. Savukārt no šīs tiesību normas izriet, ka attiecībā uz laikposmu no 2014. gada 12. jūnijaEULEX KOSOVO var uzskatīt par šīs misijas dienestā esošā starptautiskā personāla darba devēju, un tātad tā pati var būt par atbildētāju strīdos par darba līgumiem, kas noslēgti ar šādu personālu ( 59 ).

78. Otrkārt, runājot par grozītās Vienotās rīcības 2008/124 16. panta 5. punktu, šīs tiesību normas formulējums ir neskaidrs attiecībā uz to, vai šī tiesību norma nozīmē, ka EULEX KOSOVO no 2014. gada 15. jūnija ir atbildīga par jebkuriem prasījumiem un pienākumiem, kas izriet no pilnvaru izpildes, tajā skaitā arī tad, ja darbības notikušas pirms šā datuma, vai tikai tad, ja darbības ir notikušas no šā datuma ( 60 ).

79. Šajā ziņā ir jānorāda, ka grozītās Vienotās rīcības 2008/124 16. panta 4. punktā, kas tika iekļauts vienlaikus ar 16. panta 5. punktu, ir norādīts, ka EULEX KOSOVO nomaina misijas vadītāju kā atbildīgo par tās budžeta izpildi. Līdz ar to, lasot abas tiesību normas kopā, šķiet, ka grozītās Vienotās rīcības 2008/124 16. panta 5. punkta mērķis ir apstiprināt, ka EULEX KOSOVO ir atbildīga par jebkuriem prasījumiem un saistībām, kas izriet no tā, ka no 2014. gada 15. jūnija tā pati izpilda savu budžetu. Tomēr attiecībā uz šīs lietas faktiem, kas norisinājās pirms šā datuma, budžetu izpildīja misijas vadītājs. Līdz ar to, pamatojoties uz šo tiesību normu, EULEX KOSOVO nevar uzskatīt par prasītāju pamatlietā darba devēju.

3. Padome, Komisija un EĀDD

80. Ja Tiesa sekotu manam priekšlikumam, saskaņā ar kuru ne misijas vadītājam, ne EULEX KOSOVO nav prasītāju pamatlietā darba devēja statusa laikposmā pirms 2014. gada 12. jūnija un tātad tos nevar uzskatīt par atbildētāju strīdā, kuru izskata iesniedzējtiesa, ir jāpārbauda, vai Padome, Komisija un/vai EĀDD būtu jāuzskata par tādiem, kuriem ir šāds statuss.

81. Saskaņā ar prasītāju pamatlietā būtībā izvirzītajiem argumentiem gan Padome, gan Komisija šīs lietas apstākļos var tikt uzskatītas par darba devēju. Padome, Komisija, EĀDD un EULEX KOSOVO tam nepiekrīt.

82. Manuprāt, pastāv spēcīgas norādes, pamatojoties uz Tiesas judikatūru un atbilstošajām Vienotās rīcības 2008/124 normām, saskaņā ar kurām laikposmā pirms 2014. gada 12. jūnija Komisijai bija prasītāju pamatlietā darba devēja statuss.

83. Šajā ziņā spriedumā Elitaliana ( 61 ) Tiesa konstatēja, ka, lai arī EULEX KOSOVO misijas vadītājs Vienotajā rīcībā 2008/124 – pirms tās grozīšanas ar Lēmumu 2014/349 – tika norādīts kā atbildīgā persona par šīs misijas budžeta izpildi, tomēr misijas vadītāja pilnvaras budžeta un finanšu jautājumos tika īstenotas Komisijas uzraudzībā un vadībā. Līdz ar to Tiesa nosprieda, ka apstrīdētie pasākumi saistībā ar publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu ir piedēvējami Komisijai.

84. Turklāt spriedumā H ( 62 ) Tiesa nosprieda, ka saskaņā ar Padomes lēmumu par EUPM Bosnijā un Hercegovinā apstrīdētie misijas vadītāja lēmumi par norīkota darbinieka pārcelšanu amatā ir piedēvējami Padomei, jo misijas vadītāju iecēla PDK, kas veic šīs misijas politisko kontroli un stratēģisko virzību Padomes pārraudzībā, un viņš ir pakļauts civilās operācijas komandierim, kuru pašu uzrauga PDK un kurš ir atbildīgs par PDK un Padomes lēmumu izpildi. Turpretī Tiesas ieskatā šos lēmumus nevarēja attiecināt uz Komisiju, jo tā nebija iesaistīta komandķēdē un tie neattiecās uz šīs misijas budžeta izpildi, kam būtu nepieciešams noslēgt līgumu starp misijas vadītāju un Komisiju.

85. Šīs lietas apstākļi būtu jāizvērtē iepriekš minētās judikatūras gaismā.

86. Attiecībā uz EĀDD ir jānorāda, ka Tiesai netika iesniegta nekāda informācija, kas pierādītu, ka tam ir prasītāju pamatlietā darba devēja statuss laikposmā pirms 2014. gada 12. jūnija. Gluži pretēji, kā norāda EĀDD, lai gan civilās operācijas komandieris ir EĀDD sastāvdaļa, nešķiet, ka EĀDD būtu atbildīgs par jautājumiem saistībā ar starptautiskā personāla pieņemšanu darbā. Turklāt, kā minēts šo secinājumu 41. punktā, civilās operācijas komandieris ir Padomes kontrolē un AP, nevis EĀDD vispārējā pakļautībā.

87. Attiecībā uz Padomi šķiet, ka, pamatojoties uz Tiesas rīcībā esošo informāciju, to nevar uzskatīt par prasītāju pamatlietā darba devēju laikposmā pirms 2014. gada 12. jūnija. Protams, ņemot vērā spriedumā H minētos kritērijus, šajā lietā pastāv elementi, kurus var uzskatīt par tādiem, kas norāda uz Padomi, īpaši tādēļ, ka lēmumi par EULEX KOSOVO pārstrukturēšanu var ietekmēt starptautiskā personāla amatu pārkvalificēšanu un darba līgumu izbeigšanu. Tomēr, manuprāt, sprieduma H apstākļi atšķiras no šīs lietas apstākļiem. It īpaši šis spriedums attiecas uz jautājumu par tāda dalībvalsts norīkota darbinieka pārcelšanu amatā, kurš, kā norāda Padome un EĀDD, šķiet, ir bijis saistīts ar misijas politisko kontroli un stratēģisko virzību, par ko ir atbildīga Padome un kas bija pilnīgi nesaistīta ar misijas budžeta izpildi, kam būtu nepieciešams noslēgt līgumu starp misijas vadītāju un Komisiju. Savukārt šajā lietā attiecīgā starptautiskā personāla pieņemšana darbā, šķiet, ir tieši saistīta ar EULEX KOSOVO budžeta izpildi, kā arī ar līgumu, kas šajā ziņā noslēgts starp misijas vadītāju un Komisiju, un līdz ar to tā ir cieši saistīta ar Komisijas budžeta pienākumiem. Turklāt ir jānorāda, ka Tiesai netika iesniegta nekāda informācija par prasītāju pamatlietā veiktajiem uzdevumiem vai citiem pierādījumiem, kas ļautu atspēkot Padomes argumentus, saskaņā ar kuriem starptautiskā personāla pieņemšana darbā šīs lietas apstākļos nav tās kompetencē.

88. Attiecībā uz Komisiju, ņemot vērā spriedumus Elitaliana un H, šķiet, ka, pamatojoties uz Tiesas rīcībā esošo informāciju, tā var tikt uzskatīta par prasītāju pamatlietā darba devēju laikposmā pirms 2014. gada 12. jūnija, pamatojoties uz to, ka starptautiskā personāla pieņemšana darbā EULEX KOSOVO dienestā ir saistīta ar šīs misijas budžeta izpildi Komisijas pārraudzībā un vadībā un ka, šķiet, Komisija ir atbildīga par īpašu noteikumu paredzēšanu saistībā ar darba līgumiem, kas noslēgti ar šādiem darbiniekiem ( 63 ).

89. Jāatgādina, ka saskaņā ar Vienotās rīcības 2008/124, pirms tā tika grozīta ar Lēmumu 2014/349, 8. panta 5. punktu un 16. panta 4. punktu misijas vadītājs bija Komisijas pārraudzībā attiecībā uz EULEX KOSOVO budžeta izpildi, ieskaitot starptautiskā personāla pieņemšanu darbā, un šajā nolūkā tas parakstīja līgumu ar Komisiju. Konkrētāk, atbilstoši sistēmai, kuras pamatā ir 2009. gada paziņojums, Komisija ar līguma palīdzību nodarbināja misijas vadītāju kā īpašo padomdevēju, lai tam uzticētu misijas budžeta pārvaldību, un līgumā tika noteikts, ka misijas vadītājam ir jānoslēdz darba līgumi ar starptautisko personālu, “piemērojot noteikumus, kas attiecas uz darbiniekiem, kurus nodarbina vai kuri ir norīkoti pie KĀDP Īpašajiem padomdevējiem, kā norādīts šajā paziņojumā” ( 64 ). Šajā saistībā 2009. gada paziņojumā tika paredzēti īpaši noteikumi saistībā ar darba nosacījumiem, kā arī starptautiskā personāla tiesībām un pienākumiem, kas jāietver darba līgumos, kurus ar starptautisko personālu noslēdz misijas vadītājs, piemēram, noteikumi par līguma ilgumu, amatu klasifikāciju un darba samaksas, nodokļu un sociālā nodrošinājuma tiesisko regulējumu ( 65 ).

90. To pierāda 2013. gada 1. februāra un 7. jūnija līgumi, kurus šajā lietā ir noslēdzis MJ kā misijas vadītājs un Komisija. It īpaši 2013. gada 7. jūnija līguma 11. panta 1. punktā ir paredzēts, ka misijas vadītājs slēdz darba līgumus ar savu personālu, pamatojoties uz 2009. gada paziņojumā paredzētajiem noteikumiem, un šā līguma 11. panta 2. punktā ir precizēts, ka neviena darba līguma ilgums parasti nedrīkst pārsniegt EULEX KOSOVO pilnvaru termiņu. Turklāt darba līguma, kuru MJ kā misijas vadītājs ir noslēdzis ar vienu no prasītājiem pamatlietā pirms 2014. gada 12. jūnija un kurš ir pievienots lūgumam sniegt prejudiciālu nolēmumu, preambulā ir precizēts, ka 2009. gada paziņojumā “ir noteikti starptautiskā personāla nodarbinātības nosacījumi” un ka līguma, kas noslēgts starp Komisiju un MJ kā misijas vadītāju, 11. panta 1. punkts “ļauj” pēdējam minētajam kā īpašajam padomdevējam noslēgt darba līgumus savā vārdā ( 66 ).

91. Līdz ar to tas, ka prasītāji pamatlietā nav parakstījuši darba līgumus ar Komisiju, vai tas, kā norādīts 2012. gada paziņojumā ( 67 ), ka Savienības kompetentā iestāde personāla jautājumu reglamentēšanai ir Padome, neatspēko šo analīzi, ņemot vērā, ka darba līgumi, ko MJ kā misijas vadītājs ir noslēdzis ar prasītājiem pamatlietā, šķiet, ietilpst 2009. gada paziņojuma ietvaros un ir balstīti uz noteikumiem, kas izriet no Komisijas atbildības.

92. Uz šā pamata ir jāuzskata, ka laikposmā pirms 2014. gada 12. jūnija Komisijai bija EULEX KOSOVO dienestā esošā starptautiskā personāla darba devēja statuss un ka tādēļ tā ir uzskatāma par atbildētāju pamatlietā.

VI. Secinājumi

93. Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, ierosinu Tiesai uz tribunal du travail francophone de Bruxelles (Briseles frankofonā Darba un sociālo lietu tiesa, Beļģija) uzdoto jautājumu atbildēt šādi: Padomes Vienotā rīcība 2008/124/KĀDP (2008. gada 4. februāris) par Eiropas Savienības Tiesiskuma misiju Kosovā, EULEX KOSOVO, pirms grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Lēmumu 2014/349/KĀDP (2014. gada 12. jūnijs), ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to laikposmā pirms 2014. gada 12. jūnijaEULEX KOSOVO dienestā bijušā starptautiskā personāla darba devēja statuss bija piešķirts Eiropas Komisijai.

( 1 ) Oriģinālvaloda – angļu.

( 2 ) OV 2008, L 42, 92. lpp.

( 3 ) OV 2014, L 174, 42. lpp.

( 4 ) Skat. šo secinājumu 36.–41. punktu.

( 5 ) Šajā ziņā ir lietderīgi minēt, ka Vispārējā tiesā izskatīšanā ir vairākas lietas, kurās aplūkojamas līdzīgas prasības, ko cēlis EULEX KOSOVO starptautiskais personāls (skat., piemēram, BL un BM/Padome u.c., T‑204/19; QP u.c./Padome u.c., T‑183/21, un RI u.c./Padome u.c., T‑190/21), kā arī citu ES starptautisko misiju personāls (skat., piemēram, JF/EUCAP Somalia, T‑194/20, un Stockdale/Padome u.c., T‑776/20).

( 6 ) Ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Lēmumu 2010/322/KĀDP (2010. gada 8. jūnijs) (OV 2010, L 145, 13. lpp.). Vienotās rīcības 2008/124 9. panta 3. punktā sākotnēji bija noteikts: “EULEX KOSOVO vajadzības gadījumā var pieņemt darbā starptautisku personālu un vietēju personālu uz līguma pamata.”

( 7 ) Šis noteikums vēlāk tika grozīts ar Padomes Lēmumu (KĀDP) 2021/904 (2021. gada 3. jūnijs) (OV 2021, L 197, 114. lpp.), formulējot to šādi: “Izņemot 1. punktā minēto summu, kas saistīta ar atbalstu dalībvalstī pārceltai tiesvedībai, EULEX KOSOVO ir atbildīga par misijas budžeta izpildi. Šajā nolūkā EULEX KOSOVO paraksta vienošanos ar Komisiju.”

( 8 ) T‑410/13, nav publicēts, EU:T:2014:871, it īpaši 25.–28. un 37. punkts. Šis rīkojums netika pārsūdzēts.

( 9 ) Kā norāda iesniedzējtiesa, ar 2017. gada 12. decembra spriedumu (RG 2015/AB/577) tribunal du travail francophone de Bruxelles (Briseles frankofonā Darba un sociālo lietu tiesa) nosprieda, ka EULEX KOSOVO dienestā nodarbinātā starptautiskā personāla darba devējs, pirms tā ieguva juridiskas personas statusu, pamatojoties uz Lēmumu 2014/349, bija Eiropas Savienība, kuru pārstāv tās iestādes, un ka misijas vadītājs bija tikai pārstāvis (darbinieks). Turklāt ar 2019. gada 8. janvāra spriedumu (RG 2016/AB/411) minētā tiesa līdzīgā veidā nosprieda attiecībā uz Eiropas Savienības Policijas misiju palestīniešu teritorijās (EUPOL COPPS), uzskatot, ka darba devējs bija Eiropas Savienība, kuru pārstāv Komisija. Attiecībā uz šo pēdējo misiju skat. turpmāk šo secinājumu 54. zemsvītras piezīmi.

( 10 ) C‑43/17 P, EU:C:2018:531 (turpmāk tekstā – “spriedums Jenkinson”).

( 11 ) C‑439/13 P, EU:C:2015:753 (turpmāk tekstā – “spriedums Elitaliana”).

( 12 ) C‑455/14 P, EU:C:2016:569 (turpmāk tekstā – “spriedums H”).

( 13 ) EULEX KOSOVO citastarp atsaucas uz spriedumu Jenkinson.

( 14 ) Skat. LES V sadaļas 2. nodaļas 2. iedaļu (42.–46. pants).

( 15 ) Skat. LES 42. panta 1. punktu un 43. panta 1. punktu.

( 16 ) Šajā ziņā skat. EĀDD, EU CSDP Missions & Operations for Human Security, 2019, 1. lpp. Papildus skat., piemēram, Fiott, D. (red.), The CSDP in 2020: The EU’s legacy and ambition in security and defence. European Union Institute for Security Studies, 2020.

( 17 ) Kā norādīts EĀDD interneta vietnē, pieejama https://eeas.europa.eu.

( 18 ) Šajā ziņā skat. Eiropas Revīzijas palātas Īpašo ziņojumu Nr. 18/2012 “Eiropas Savienības palīdzība Kosovai tiesiskuma jomā”, 2012 (turpmāk tekstā – “Revīzijas palātas ziņojums”), 14. punkts. Detalizētam pētījumam skat., piemēram, Spernbauer, M., EU Peacebuilding in Kosovo and Afghanistan: Legality and Accountability. Martinus Nijhoff, 2014.

( 19 ) Šajā ziņā skat. Revīzijas palātas ziņojumu, kas minēts šo secinājumu 18. zemsvītras piezīmē, 68. punkts.

( 20 ) Šī tiesību norma vēlāk tika grozīta ar Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/856 (2018. gada 8. jūnijs) (OV 2018, L 146, 5. lpp.).

( 21 ) Skat. LES 38. pantu.

( 22 ) Skat. Vienotās rīcības 2008/124, kas grozīta ar Lēmumu 2010/322, 11. panta 2. punktu un 12. panta 1. punktu.

( 23 ) Skat. LES 26. pantu.

( 24 ) Skat. it īpaši LES 18. un 27. pantu. Skat. arī Padomes Lēmumu 2010/427/ES (2010. gada 26. jūlijs), ar ko nosaka Eiropas Ārējās darbības dienesta organizatorisko struktūru un darbību (OV 2010, L 201, 30. lpp.), un Csernatoni, R., “The Evolving Role of the European External Action Service in Security and Defence”, European Foreign Affairs Review, 26. sēj., 2021, 87.–100. lpp.

( 25 ) Skat. Vienotās rīcības 2008/124, kas grozīta ar Lēmumu 2010/322, 12. panta 2. punktu.

( 26 ) Nesenāk skat. Politikas un drošības komitejas Lēmumu (KĀDP) 2021/959 (2021. gada 10. jūnijs), ar ko pagarina Eiropas Savienības Tiesiskuma misijas Kosovā vadītāja pilnvaru termiņu (OV 2021, L 212, 1. lpp.).

( 27 ) Skat. Vienotās rīcības 2008/124, kas grozīta ar Lēmuma 2010/322, 7. panta 2. punktu un 11. panta 3. punktu.

( 28 ) Skat. Vienotās rīcības 2008/124 7. panta 1. punktu.

( 29 ) Skat. EĀDD interneta vietni, kas minēta šo secinājumu 17. zemsvītras piezīmē.

( 30 ) Skat. Vienotās rīcības 2008/124 8. panta 1. punktu un 11. panta 5. punktu.

( 31 ) Padome, Komisija un EULEX KOSOVO tiesas sēdē Tiesā, kā arī EĀDD savos rakstveida apsvērumos norādīja, ka, pamatojoties uz Tiesas judikatūru, it īpaši spriedumu H, Tiesai ir kompetence šajā lietā, jo tā attiecas uz personāla vadības jautājumiem.

( 32 ) Šajā nozīmē skat. spriedumus, 2015. gada 12. novembris, Elitaliana/EULEX KOSOVO (C‑439/13 P, EU:C:2015:753, 37. punkts), un 2020. gada 6. oktobris, Bank Refah Kargaran/Padome (C‑134/19 P, EU:C:2020:793, 25. punkts).

( 33 ) Vienotā rīcība 2008/124 ir balstīta uz agrāko LES 14. pantu un LES 25. panta trešo daļu (tagad – LES 28. un 38. pants), savukārt Lēmums 2014/349 ir balstīts uz LES 28. pantu, 42. panta 4. punktu un 43. panta 2. punktu.

( 34 ) Skat. spriedumu, 2020. gada 6. oktobris, Bank Refah Kargaran/Padome (C‑134/19 P, EU:C:2020:793, 32. punkts).

( 35 ) Skat. spriedumu, 2020. gada 6. oktobris, Bank Refah Kargaran/Padome (C‑134/19 P, EU:C:2020:793, 35. punkts).

( 36 ) Šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 28. marts, Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, 74. un 75. punkts).

( 37 ) Šajā nozīmē skat. ģenerāladvokāta M. Vatelē [M. Wathelet] secinājumus lietā Rosneft (C‑72/15, EU:C:2016:381, 36.–76. punkts) un ģenerāladvokāta M. Bobeka [M. Bobek] secinājumus lietā SatCen/KF (C‑14/19 P, EU:C:2020:220, 51.–85. punkts). Skat. arī, piemēram, Butler, G., Constitutional Law of the EU’s Common Foreign and Security Policy: Competence and Institutions in External Relations, Hart, 2019, 145.–222. lpp.

( 38 ) Skat. C‑658/11, EU:C:2014:2025, 69.–74. punkts; skat. arī spriedumus, 2016. gada 14. jūnijs, Parlaments/Padome (C‑263/14, EU:C:2016:435, 68. punkts); 2018. gada 4. septembris, Komisija/Padome (Nolīgums ar Kazahstānu) (C‑244/17, EU:C:2018:662, 21.–24. punkts), un 2021. gada 2. septembris, Komisija/Padome (Nolīgums ar Armēniju) (C‑180/20, EU:C:2021:658, 27. punkts).

( 39 ) Skat. spriedumu, 2015. gada 12. novembris, Elitaliana/Eulex Kosovo (C‑439/13 P, EU:C:2015:753, 41.–50. punkts).

( 40 ) Padomes Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 (2002. gada 25. jūnijs) par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV 2002, L 248, 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES, Euratom) Nr. 1081/2010 (2010. gada 24. novembris) (OV 2010, L 311, 9. lpp.), kas bija spēkā faktisko apstākļu rašanās brīdī. Pašlaik tā ir aizstāta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES, Euratom) 2018/1046 (2018. gada 18. jūlijs) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1296/2013, (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013, (ES) Nr. 1304/2013, (ES) Nr. 1309/2013, (ES) Nr. 1316/2013, (ES) Nr. 223/2014, (ES) Nr. 283/2014 un Lēmumu Nr. 541/2014/ES un atceļ Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (OV 2018, L 193, 1. lpp.).

( 41 ) Skat. spriedumu, 2016. gada 19. jūlijs, H/Padome u.c. (C‑455/14 P, EU:C:2016:569, 39.–61. punkts).

( 42 ) Skat. spriedumu, 2020. gada 25. jūnijs, SatCen/KF (C‑14/19 P, EU:C:2020:492, it īpaši 66. punkts). Šajā nozīmē skat. arī rīkojumu, 2020. gada 10. jūlijs, KF/SatCen (T‑619/19, nav publicēts, EU:T:2020:337, 18.–32. punkts) (apelācija lietā KF/SatCen, C‑464/20 P).

( 43 ) Skat. spriedumu, 2018. gada 12. aprīlis, PY/EUCAP Sahel Niger (T‑763/16, EU:T:2018:181, 53. punkts).

( 44 ) Skat., piemēram, spriedumu, 2021. gada 18. maijs, Asociaţia Forumul Judecătorilor din România u.c. (C‑83/19, C‑127/19, C‑195/19, C‑291/19, C‑355/19 un C‑397/19, EU:C:2021:393, 115. punkts).

( 45 ) Skat., piemēram, spriedumu, 2021. gada 29. aprīlis, Ubezpieczeniowy FunduszGwarancyjny (C‑383/19, EU:C:2021:337, 30. punkts).

( 46 ) Šajā nozīmē skat. spriedumu, 2021. gada 17. marts, An tAire Talmhaíochta Bia agusMara u.c. (C‑64/20, EU:C:2021:207, 27. punkts).

( 47 ) Skat., piemēram, Vienotās rīcības 2008/124, kas grozīta ar Lēmumu 2010/322, 8. panta 3. punktu, 9. panta 1.–3. punktu un 14. panta 5. un 6. punktu.

( 48 ) Ir jānorāda, ka to pierāda divas paziņojuma vēstules, kuras misijas vadītājs “EULEX KOSOVO vārdā” nosūtīja dažiem prasītājiem pamatlietā, tās ir pievienotas iesniedzējtiesas lēmumam, un tajās ir norādīts, ka amatu pārklasificēšana un likvidācija ir sekas EULEX KOSOVO pārstrukturēšanai pēc jauno OPLAN un CONOPS apstiprināšanas.

( 49 ) Skat. šo secinājumu 20. punktā minēto 2009. gada paziņojumu, 4.a punkts, 13. lpp.

( 50 ) Skat. Padomes Vienoto rīcību 2006/304/KĀDP (2006. gada 10. aprīlis), ar ko izveido ES Plānošanas grupu (EUPT Kosova) saistībā ar iespējamu ES krīzes pārvarēšanas operāciju Kosovā tiesiskuma jomā un citās iespējamās jomās (OV 2006, L 112, 19. lpp.), it īpaši 4. panta 5. punktu un 11. panta 3. punktu.

( 51 ) Šajā ziņā skat. Vienotās rīcības 2008/124 4. pantu.

( 52 ) Skat. šo secinājumu 25. punktā minēto 2012. gada paziņojumu, it īpaši 3.2.–3.4. un 4.2. punktu.

( 53 ) Skat. Revīzijas palātas ziņojumu, kas minēts šo secinājumu 18. zemsvītras piezīmē, it īpaši 92.–94. un 107. punktu, kā arī 4. ieteikumu.

( 54 ) Skat., piemēram, Padomes Lēmumu 2014/447/KĀDP (2014. gada 9. jūlijs), ar ko groza Lēmumu 2013/354/KĀDP par Eiropas Savienības Policijas misiju palestīniešu teritorijās (EUPOL COPPS) (OV 2014, L 201, 28. lpp.), 11.a pants, un Padomes Lēmumu (KĀDP) 2015/800 (2015. gada 21. maijs), ar ko groza Lēmumu 2013/233/KĀDP par Eiropas Savienības Integrētas robežu pārvaldības palīdzības misiju Lībijā (EUBAM Libya) un pagarina tā piemērošanu (OV 2015, L 127, 22. lpp.), 12.a pants. Jānorāda, ka šādas tiesību normas ir pieņemtas attiecībā uz pašlaik notiekošajām 11 KDAP civilajām misijām. Skat., piem., arī Padomes Lēmumu (KĀDP) 2017/1869 (2017. gada 16. oktobris) par Eiropas Savienības padomdevēju misiju drošības sektora reformas atbalstam Irākā (EUAM Iraq) (OV 2017, L 266, 12. lpp.), 13. pants, un Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/2110 (2019. gada 9. decembris) par Eiropas Savienības KDAP padomdevēju misiju Centrālāfrikas Republikā (EUAM RCA) (OV 2019, L 318, 141. lpp.), 12. pants.

( 55 ) Skat. spriedumu, 2015. gada 12. novembris, Elitaliana/Eulex Kosovo (C‑439/13 P, EU:C:2015:753, it īpaši 58., 59. un 66. punkts). Šajā nozīmē skat. arī ģenerāladvokāta N. Jēskinena [N. Jääskinen] secinājumus lietā Elitaliana/Eulex Kosovo (C‑439/13 P, EU:C:2015:341, 63.–65. punkts) un manus secinājumus lietā SC/Eulex Kosovo (C‑730/18 P, EU:C:2020:176, 59. punkts).

( 56 ) Šajā nozīmē skat. rīkojumu, 2010. gada 22. jūlijs, H/Padome u.c. (T‑271/10 R, nav publicēts, EU:T:2010:315, 19. punkts).

( 57 ) C‑43/17 P, EU:C:2018:531, it īpaši 15., 34. un 40.–51. punkts. Lieta pašlaik tiek izskatīta Vispārējā tiesā (Jenkinson/Padome u.c., T‑602/15 RENV).

( 58 ) Šajā ziņā ir lietderīgi norādīt, ka spriedumā Jenkinson Vispārējā tiesa uzskatīja, ka EULEX KOSOVO ir juridiskas personas statuss un tā var būt atbildētāja tiesvedībā grozītās Vienotās rīcības 2008/124 15.a panta dēļ. Skat. rīkojumu, 2016. gada 9. novembris, Jenkinson/Padome u.c. (T‑602/15, EU:T:2016:660, 32.–37. punkts).

( 59 ) Šajā ziņā skat. arī Heliskoski, J., “Responsibility and liability for CSDP operations”, no: Blockmans, S. un Koutrakos, P. (red.), Research Handbook on the EU’s Common Foreign and Security Policy, Edward Elgar, 2018, 132.–153. lpp., 143. un 144. lpp.

( 60 ) Kā iesniedzējtiesa norādījusi sava 2018. gada 1. jūnija sprieduma, kas pievienots lūgumam sniegt prejudiciālu nolēmumu, 80. punktā, grozītās Vienotās rīcības 2008/124 16. panta 5. punkta dažādu valodu versiju salīdzinājums nesniedz nekādus precizējumus, jo, piemēram, spāņu, vācu, angļu, franču, itāļu un holandiešu valodas versijas atbalsta vienu vai otru interpretāciju.

( 61 ) C‑439/13 P, EU:C:2015:753, it īpaši 62.–66. punkts.

( 62 ) C‑455/14 P, EU:C:2016:569, 65.–68. punkts.

( 63 ) Šajā ziņā, kā norāda prasītāji pamatlietā, ir lietderīgi atgādināt Eiropas Ombuda 2013. gada 30. augusta lēmumu izbeigt pēc savas iniciatīvas uzsākto izmeklēšanu OI/12/2010/(BEH)MMN attiecībā uz Padomi, Komisiju un EĀDD, kuru izraisīja neskaidrības, kas izriet no Savienības starptautisko misiju institucionālās izveides saistībā ar to, kura Savienības iestāde vai struktūra ir kompetenta novērst iespējamos sliktas pārvaldības gadījumus. Šajā lēmumā viņš secināja, ka, ņemot vērā AP iesniegto priekšlikumu, turpmākās sūdzības par jautājumiem, kas skar civilo misiju budžeta izpildi, tiks nodotas Komisijai un sūdzības saistībā ar visiem pārējiem apgalvojumiem par sliktu pārvaldību saistībā ar KDAP misijām tiks nodotas AP/EĀDD.

( 64 ) Skat. šo secinājumu 20. punktā minēto 2009. gada paziņojumu, 3.b punkts, 6. lpp.

( 65 ) Skat. šo secinājumu 20. punktā minēto 2009. gada paziņojumu, 4. un 4.a punkts, 10.–15. lpp.

( 66 ) Ir vērts minēt, ka paziņojuma vēstulē, kuru misijas vadītājs nosūtīja vienam no prasītājiem pamatlietā un kura ir pievienota lūgumam sniegt prejudiciālu nolēmumu, ir norādīts: “Pēc Eiropas Komisijas norādījuma [..] ir notikusi visu attiecīgo pozīciju un atbilstošo darba aprakstu pārskatīšana saskaņā ar [2009. gada paziņojumu].”

( 67 ) Skat. šo secinājumu 25. punktā minēto 2012. gada paziņojumu, it īpaši 3.3. un 4.4. punktu. Šajā ziņā skat. arī Padomes un Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju secinājumus par Civilās KDAP pakta izveidi, Dok. 14305/18, 2018. gada 19. novembris, II iedaļas 10. punkta b) apakšpunkts, 7. lpp. (kurā kā viena no Padomes un dalībvalstu saistībām ir minēta KDAP civilo misiju starptautisko līgumdarbinieku nodarbinātības statusa pārskatīšana).