LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 55/18

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 9. septembra spriedumu lietā T-119/06 Usha Martin Ltd/Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija 2010. gada 24. novembrī iesniedza Usha Martin Ltd

(Lieta C-552/10 P)

2011/C 55/31

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Usha Martin Ltd (pārstāvji — V. Akritidis, Δικηγόρος, Y. Melin, advokāts, un E. Petritsi, Δικηγόρος)

Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

1) pilnībā atcelt Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 9. septembra spriedumu lietā T-119/06;

2) pasludinot galīgu spriedumu kā tādu, apmierināt prasību: a) atcelt Komisijas 2005. gada 22. decembra lēmumu, ar kuru groza Lēmumu 1999/572/EK, ar ko pieņem piedāvātās saistības sakarā ar antidempinga procedūrām attiecībā uz tādu tērauda stiepļu trošu un kabeļu importu, kuru izcelsme, cita starpā, ir Indijā (1) (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”), tiktāl, ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju un ciktāl ar to ir atsaukta piekrišana saistībām attiecībā uz iepriekš spēkā esošajām minimālajām cenām, un b) atcelt Padomes 2006. gada 23. janvāra Regulu (EK) Nr. 121/2006, ar kuru groza Regulu Nr. 1858/2005, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu par Indijas izcelsmes tērauda trošu un tauvu importu (2) (turpmāk tekstā — “apstrīdētā regula”), tiktāl, ciktāl tā attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju un ciktāl ar to tiek īstenots apstrīdētais lēmums atsaukt piekrišanu saistībām attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējas iepriekš piemērotajām minimālajām cenām; vai, pakārtoti, nodot lietu izskatīšanai Vispārējai tiesai.

3) piespriest Padomei un Komisijai papildus savu tiesāšanās izdevumu segšanai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai radušies šajā tiesvedībā un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 44.–56. punktā ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā, it īpaši noteikdama, ka Komisijas lēmuma atsaukt piekrišanu saistībām tiesiskums kā tāds nevar tikt apstrīdēts, atsaucoties uz samērīguma principu, kļūdaini atzīstot, ka: i) samērīguma princips nav piemērojams lēmumam atsaukt piekrišanu saistībām, jo šāds lēmums ir līdzvērtīgs pienākumu uzlikšanai per se; un ii) jebkurš pārkāpums kā tāds ir pietiekams, lai to varētu atsaukt, šādai atsaukšanai nepiemērojot samērīguma kritēriju.

Tāpat apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini novērtējusi lietas faktus un ir būtiski tos sagrozījusi, atzīdama, ka: “lietas dalībnieki neapstrīd, ka saistības netika izpildītas”, tiktāl, ciktāl minētais apgalvojums kļūdaini nozīmē, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja ir piekritusi, ka ir noticis saistību pārkāpums, quod non, Antidempinga pamatregulas 8. panta izpratnē.

Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini secinājusi, ka piekrišanu saistībām atsaukšanas tiesiskums nevar tikt apstrīdēts, atsaucoties uz samērīguma principu, vai nu pamatojoties uz to, ka jebkāds pārkāpums ir pietiekams, lai veiktu šādu atsaukšanu, vai pielīdzinot atsaukšanas pasākumu pienākumu uzlikšanas pasākumam. Proti, Vispārējā tiesa esot kļūdaini uzskatījusi, ka samērīguma princips nekad nav piemērojams piekrišanas saistībām atsaukšanas līmenī, un nav piemērojusi pasākuma “acīmredzamas nepiemērotības” kritēriju, pretēji Eiropas tiesu pastāvīgajai judikatūrai un pārsūdzētā sprieduma ievada apsvērumiem, it īpaši tā 44.–47. punktam. Vispārējā tiesa esot kļūdaini secinājusi, ka piekrišanas saistībām atsaukšana per se nevar tikt apstrīdēta saistībā ar to tiesiskumu, atsaucoties uz vispārīgo samērīguma principu. Turklāt, kļūdaini nospriežot, ka lietas dalībnieki piekrīt, ka saistības netika izpildītas, kas nozīmē, ka saistības tika pārkāptas Antidempinga pamatregulas 8. panta 9. punkta izpratnē, Vispārējā tiesa esot būtiski sagrozījusi lietas faktus, kā apgalvo apelācijas sūdzības iesniedzēja, un tādēļ esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kļūdaini izvērtējot apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentus.

(1) OV L 22, 54. lpp.

(2) OV L 22, 1. lpp.