LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 328/53

Prasība, kas celta 2010. gada 7. oktobrī — Melli Bank/Padome

(Lieta T-492/10)

()

2010/C 328/82

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Melli Bank plc (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Gadhia, S. Ashley, Solicitors, D. Anderson, QC un R. Blakeley, Barrister)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Padomes Lēmuma 2010/413/KĀDP (1) II pielikuma B tabulas 5. punktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

— atcelt Padomes Īstenošanas Regulas (ES) Nr. 668/2010 (2) pielikuma B tabulas 3. punktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

— atzīt Padomes Regulas (EK) Nr. 423/2007 (3) 7. panta 2. punkta d) apakšpunktu par nepiemērojamu attiecībā uz prasītāju; un

— piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šajā lietā prasītāja lūdz daļēji atcelt Padomes Īstenošanas Regulu Nr. 668/2010 un Padomes Lēmumu 2010/413/KĀDP tiktāl, ciktāl prasītāja ir iekļauta fizisko un juridisko personu, vienību un organizāciju sarakstā, kuru aktīvi un ekonomiskie līdzekļi tiek iesaldēti saskaņā ar šo tiesību normu. Turklāt prasītāja saskaņā ar LESD 277. pantu lūdz atzīt Padomes Regulas (EK) Nr. 423/2007 7. panta 2. punkta d) apakšpunkta nepiemērojamību.

Prasītāja izvirza šādus tiesību pamatus savu prasījumu pamatošanai.

Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka apstrīdētā regula un lēmums tika pieņemti, pārkāpjot tās tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību, jo Padomes sniegtais pamatojums nav pietiekams, lai prasītāja varētu saprast, kādēļ tā ir tikusi minēta un līdz ar to kādēļ tās aktīvi ir tikuši iesaldēti.

Turklāt prasītāja apgalvo, ka Padome nav tai sniegusi pierādījumus un/vai dokumentus no lietas materiāliem, uz kuriem Padome ir balstījusies, un līdz ar to prasītāja nav varējusi sniegt efektīvus paskaidrojumus saistībā ar to, ka tā tika minēta.

Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka nav izpildīti materiāltiesiskie kritēriji, lai tā varētu tikt minēta, un Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nosakot, vai šie kritēriji ir izpildīti. Prasītāja apgalvo, ka tā “nepieder” struktūrai vai to “nekontrolē” struktūra, kas ir iesaistīta, tieši saistīta vai sniedz atbalstu iespējamajām Irānas kodolattīstības darbībām vai kodolieroču piegādes sistēmu attīstībai tādā nozīmē, kas ir frāzei “pieder vai kontrolē” Tiesas spriedumā lietā Melli Bank/Padome (T-246/08) (4).

Treškārt, prasītāja apgalvo, ka tiktāl, ciktāl Regulas (EK) Nr. 423/2007 7. panta 2. punkta d) apakšpunkts un/vai Padomes Lēmuma 2010/413/KĀDP 20. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir obligāts un tajos Padomei ir noteikts pienākums iekļaut sarakstā minētās mātes sabiedrības meitas uzņēmumu, arī ir prettiesisks.

Ceturtkārt, prasītāja apgalvo, ka materiāltiesiskais kritērijs par tās mātes sabiedrības minēšanu un līdz ar to prasītājas minēšanu nav izpildīts un/vai ka Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nosakot, vai šie kritēriji ir izpildīti. Prasītāja apgalvo, ka tiktāl, ciktāl tās mātes sabiedrība būs veiksmīgi apstrīdējusi Padomes Regulu (EK) Nr. 1100/2009 (5) (lieta T-35/10) (6) un Padomes Lēmumu 2008/475/EK (7) (lieta T-390/08 (8)), Padomes Īstenošanas Regula (ES) Nr. 668/2010 un Padomes Lēmums 2010/413/KĀDP ir jāatceļ tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju.

Piektkārt, prasītāja apgalvo, ka tās minēšanai un visu tās aktīvu iesaldēšanai visā pasaulē nav racionālas saiknes ar mērķi, kuru tiecas sasniegt Padome, un ar minētajām darbībām tiek pārkāptas tās tiesības uz īpašumu. Turklāt tā apgalvo, ka noteiktie ierobežojošie pasākumi nav samērīgi, jo tie nodara ievērojamu kaitējumu prasītājai un nav vismazāk ierobežojošie pasākumi, kas varēja tikt izmantoti.

(1) Padomes 2010. gada 26. jūlijs Lēmums, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.).

(2) Padomes 2010. gada 26. jūlija Īstenošanas Regula (ES) Nr. 668/2010, ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 195, 25. lpp.).

(3) Padomes 2007. gada 19. aprīļa Regula (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 103, 1. lpp.).

(4) Tiesas 2009. gada 29. oktobra spriedums apvienotajās lietās Melli Bank/Padome, Krājums, II-2629. lpp., kas tagad apelācijas tiesvedībā ir kā lieta C-380/09 P Melli Bank/Padome (OV C 282, 30. lpp.).

(5) Padomes 2009. gada 17. novembra Regula (EK) Nr. 1100/2009, ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un atceļ Lēmumu 2008/475/EK (OV L 303, 31. lpp.).

(6) Prasība, kas celta 2010. gada 29. janvārīBank Melli Iran/Padome (OV C 100, 47. lpp.).

(7) Padomes 2008. gada 23. jūnija Lēmums, ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 163, 29. lpp.)

(8) Saistītais 2009. gada 14. oktobra spriedums lietā Bank Melli Iran/Padome, Krājums, II-3967. lpp., kas tagad apelācijas tiesvedībā ir kā lieta C-548/09 P Bank Melli Iran/Padome (OV C 80, 10. lpp.).