Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurence – Kopienu tiesību normas – Pārkāpumi – Atzīšana par vainojamu – Mātessabiedrība un meitassabiedrības – Ekonomiska vienība – Vērtējuma kritēriji

(EKL 81. pants)

2. Iestāžu akti – Pamatojums – Pienākums – Piemērojamība – Lēmums par konkurences noteikumu piemērošanu – Lēmums, kas attiecas uz vairākiem adresātiem – Nepieciešamība norādīt pietiekamu pamatojumu, it īpaši attiecībā uz vienību, kam jāuzņemas atbildība par pārkāpuma izdarīšanu

(EKL 81. un 253. pants)

3. Iestāžu akti – Pamatojums – Pienākums – Piemērojamība – Lēmums par konkurences noteikumu piemērošanu – Pamatojums, kas ir balstīts uz paziņojumā par iebildumiem nenorādītu apstākli – Nepieļaujamība

(EKL 81. un 253. pants)

4. Iestāžu akti – Pamatojums – Pienākums – Piemērojamība – Lēmums par konkurences noteikumu piemērošanu – Pamatojuma neesamības novēršana procesa laikā – Nepieļaujamība

(EKL 81. un 253. pants)

5. Iestāžu akti – Pamatojums – Pienākums – Piemērojamība – Lēmums par konkurences noteikumu piemērošanu – Lēmumā, ar kuru atzīta uzņēmuma atbildība, neietvertas informācijas ņemšana vērā, izvērtējot attiecīgā lēmuma pamatojuma tiesiskumu – Nepieļaujamība

(EKL 81. un 253. pants)

Summary

1. Mātessabiedrība var tikt vainota meitassabiedrības rīcībā it īpaši tad, ja, lai gan tā ir atsevišķa juridiska persona, šī meitassabiedrība savu rīcību tirgū nenosaka autonomi, bet gan būtībā piemēro mātessabiedrības dotus rīkojumus, ievērojot it īpaši ekonomiskās, organizatoriskās un juridiskās saiknes, kas vieno šīs abas juridiskās vienības. Šādā situācijā mātessabiedrība un tās meitassabiedrība ir vienas ekonomiskas vienības daļas un tātad veido vienu uzņēmumu EKL 81. panta izpratnē.

Īpašajā gadījumā, kad mātessabiedrībai pilnībā pieder tās meitassabiedrības, kas ir izdarījusi Savienības konkurences tiesību pārkāpumu, kapitāls, pirmkārt, šī mātessabiedrība var īstenot izšķirošu ietekmi uz šīs meitassabiedrības rīcību un, otrkārt, pastāv atspēkojama prezumpcija, ka minētā mātessabiedrība faktiski īsteno izšķirošu ietekmi uz tās meitassabiedrības rīcību.

Šādos apstākļos pietiek, ka Komisija pierāda, ka viss meitassabiedrības kapitāls pieder tās mātessabiedrībai, lai prezumētu, ka pēdējā minētā īsteno izšķirošu ietekmi uz šīs meitassabiedrības komercpolitiku. Līdz ar to Komisija varēs uzskatīt mātessabiedrību par atbildīgu par attiecīgo pārkāpumu, ja vien šī mātessabiedrība, kurai ir jāatspēko šī prezumpcija, neiesniegs pietiekamus pierādījumus, kas apliecinātu, ka tās meitassabiedrība tirgū rīkojas autonomi.

Lai noteiktu, vai meitassabiedrība savu rīcību tirgū nosaka autonomi, ir jāņem vērā visi atbilstošie fakti, kas attiecas uz ekonomiskām, organizatoriskām un juridiskām saiknēm, kuras vieno šo meitassabiedrību un mātessabiedrību, kas var atšķirties katrā atsevišķā gadījumā un tātad nevar tikt izsmeļoši uzskaitīti.

(sal. ar 26.–30. punktu)

2. Saistībā ar tāda Komisijas lēmuma pamatojumu, ar kuru tiek piemērots EKL 81. pants, Komisijai nav jāizsaka viedoklis par visiem argumentiem, ko tai iesniedz ieinteresētās personas – tai ir pietiekami norādīt faktus un juridiskus apsvērumus, kam ir būtiska nozīme lēmuma loģikā. It īpaši Komisijai nav pienākuma paust savu nostāju par argumentiem, kas acīmredzami neattiecas uz lietu, kuriem nav nozīmes, vai kas ir skaidri otršķirīgi.

Ja lēmums par EKL 81. panta piemērošanu attiecas uz vairākiem adresātiem un rada problēmu saistībā ar vainojamības pārkāpumā noteikšanu, tajā ir jābūt ietvertam pietiekamam pamatojumam attiecībā uz katru no tā adresātiem, it īpaši tiem adresātiem, kuri saskaņā ar šī lēmuma noteikumiem ir atzīti par atbildīgiem par šo pārkāpumu. Tādējādi saistībā ar mātessabiedrību, kas ir atzīta par atbildīgu par tās meitassabiedrības pārkāpumu veidojošo rīcību, šādā lēmumā ir jābūt ietvertam detalizētam to apstākļu izklāstam, ar kuriem var pamatot šīs sabiedrības atzīšanu par vainojamu attiecīgā pārkāpuma izdarīšanā.

Šajā ziņā, ja, mātessabiedrība ir ne tikai atsaukusies uz faktu, ka tā ir holdings, kas savu meitassabiedrību, izmantojot starpposmā esošu holdinga sabiedrību, pārvalda kā parastu finanšu ieguldījumu, bet ir arī norādījusi uz vairākiem konkrētiem apstākļiem, kas raksturo attiecīgā pārkāpuma izdarīšanas brīdī starp attiecīgajām sabiedrībām pastāvošās saiknes, un ja sniegtā informācija neietver tikai un vienīgi apgalvojumus, bet iekļauj arī detalizētu informāciju par holdinga darbības veidu, kurai ir pievienoti attiecīgo sabiedrību vadītāju paziņojumi, sarakste ar trešām personām, kā arī vairāki attiecīgo sabiedrību iekšēja rakstura dokumenti, kas bija tapuši pārkāpuma izdarīšanas laikā, Komisijai ir pienākums paust savu nostāju par šiem argumentiem, pārbaudot, vai, ņemot vērā visus atbilstošos elementus saistībā ar ekonomiskajām, organizatoriskajām un juridiskajām saiknēm starp attiecīgajām sabiedrībām, mātessabiedrība ir pierādījusi, ka tās meitassabiedrība tirgū ir darbojusies autonomā veidā, kā arī attiecīgā gadījumā izklāstīt iemeslus, kuru dēļ tā ir uzskatījusi, ka mātessabiedrības sniegtā informācija nav bijusi pietiekama, lai atspēkotu attiecīgo prezumpciju. Komisijas pienākums pamatot savu lēmumu šajā aspektā skaidri izriet no attiecīgās prezumpcijas, atbilstoši kurai mātessabiedrība īsteno izšķirošu ietekmi uz tās pilnībā kontrolētu meitassabiedrību, atspēkojamā rakstura – tās atspēkošanai mātessabiedrībai ir jāiesniedz pierādījumi par visām ekonomiskajām, organizatoriskajām un juridiskajām saiknēm starp to un tās meitassabiedrību.

(sal. ar 57., 58., 71., 73. un 75.–77. punktu)

3. Apstāklis, kurš paziņojumā par iebildumiem nav bijis minēts un saistībā ar kuru uzņēmumam, kurš ir bijis tāda Komisijas lēmuma adresēts, kas attiecas uz konkurences tiesību normu pārkāpumu, nav bijusi iespēja paust savu viedokli administratīvā procesa laikā, ir atzīstams par tādu, ko attiecībā pret šo uzņēmumu nedrīkst izvirzīt. Līdz ar to Komisija uz to nevar atsaukties, lai pamatotu savu lēmumu.

(sal. ar 83. punktu)

4. Tāda Komisijas lēmuma pamatojums, ar kuru tiek piemērots EKL 81. pants, ieinteresētajai personai principā ir jāpaziņo vienlaikus ar lēmumu, kurš tai ir nelabvēlīgs. Līdz ar to pamatojuma neesamību nevar novērst tādā veidā, ka ieinteresētā persona par lēmuma pamatojumu uzzina tiesā notiekošā tiesvedībā. Tādējādi pamatojuma neesamību nav iespējams novērst tiesvedības laikā.

(sal. ar 89. un 90. punktu)

5. Par Komisijas lēmumiem, ar kuriem uzņēmumiem uzlikti naudas sodi konkurences tiesību normu pārkāpumu dēļ, celtu prasību gadījumā Vispārējai tiesai savas neierobežotās kompetences ietvaros ir kompetence izvērtēt naudas sodu apmēra atbilstošo raksturu. Kaut arī šis novērtējums noteiktos apstākļos var pamatot papildu informācijas ņemšanu vērā, šis apsvērums nav piemērojams, tiesiskuma pārbaudes ietvaros izvērtējot, vai ir ticis ievērots pienākums pamatot lēmumu, ar kuru konstatēts pārkāpums.

Līdz ar to, kaut arī Vispārējā tiesa var konstatēt pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, ko Komisija pieļāvusi, nosakot par EKL 81. panta 1. punkta pārkāpumiem piemērojamos naudas sodus, vienlaikus norādot, ka, tā kā Komisijas izmantotajam risinājumam ir jābūt apstiprinātam pēc būtības, šis pārkāpums nerada nedz apstrīdētā lēmuma atcelšanu, nedz naudas soda apmēra izmaiņas, šis vērtējums nav attiecināms uz Komisijas lēmuma tiesiskuma pārbaudi, tiktāl, ciktāl Komisija tajā ir atzinusi attiecīgo uzņēmumu par atbildīgu par attiecīgā pārkāpuma izdarīšanu.

(sal. ar 91.–93. punktu)