Lieta C‑649/13

Comité d’entreprise de Nortel Networks SA u.c.

pret

Cosme Rogeau

un

Cosme Rogeau

pret

Alan Robert Bloom u.c.

(Tribunal de commerce de Versailles lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (EK) Nr. 1346/2000 — 2. panta g) punkts, 3. panta 2. punkts un 27. pants — Regula (EK) Nr. 44/2001 — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Galvenā maksātnespējas procedūra — Sekundārā maksātnespējas procedūra — Piekritības konflikts — Ekskluzīva vai alternatīva piekritība — Piemērojamo tiesību noteikšana — To parādnieka aktīvu noteikšana, uz kuriem attiecas sekundārā maksātnespējas procedūra — Šo aktīvu lokalizēšana — Īpašums trešajās valstīs”

Kopsavilkums – Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 11. jūnija spriedums

Lai lemtu par strīdu, piekritība var tikt regulēta ar Regulas Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās normām, pat ja šis strīds ir starp divu maksātnespējas procedūru, galvenās un sekundārās, kurai katrai ir piemērojama Regula Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām, likvidatoriem. Šajā ziņā jau ir nospriests, pirmkārt, ka Regula Nr. 44/2001 un Regula Nr. 1346/2000 ir jāinterpretē, novēršot jebkādu šajos tiesību aktos paredzēto tiesību normu dublēšanos un juridiskās nepilnības, un, otrkārt, ka Regulas Nr. 1346/2000 piemērojamība nebūtu plaši interpretējama un ka tikai prasības, kas izriet tieši no maksātnespējas procesa un ir ar to cieši saistītas, ietilpst Regulas Nr. 1346/2000 piemērošanas jomā. Turklāt kritērijs, kurs ir atzīts par noteicošo, lai noteiktu jomu, uz kuru attiecas prasība, ir nevis procesuālais konteksts, kurā tā ietilpst, bet gan tās juridiskais pamats. Saskaņā ar šādu pieeju ir jāizvērtē, vai šīs prasības pamatā esošās tiesības vai saistības izriet no kopīgiem civiltiesību un komerctiesību noteikumiem vai arī no atkāpes ietverošiem noteikumiem, kas ir raksturīgi maksātnespējas procesam. Kas attiecas uz likvidējamas sabiedrības aktīvu pārdošanas ieņēmumu sadali starp galveno maksātnespējas procedūru un sekundāro maksātnespējas procedūru, tā kā šī sadale būtībā jāveic, piemērojot Regulas Nr. 1346/2000 normas, ir piemērojama šī regula. (sal. ar 25.–28. un 30. punktu)

Regulas Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām 3. panta 2. punkts un 27. pants jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts, kurā uzsākta sekundārā maksātnespējas procedūra, tiesām alternatīvi ar dalībvalsts, kurā uzsākta galvenā maksātnespējas procedūra, tiesām ir piekritība lemt par to, uz kuriem parādnieka aktīviem attiecas sekundārās maksātnespējas procedūras sekas. Proti, ņemot vērā Regulas Nr. 1346/2000 sistēmu un lietderīgo iedarbību, šīs regulas 3. panta 2. punkts ir jāuzskata par tādu, kas piešķir starptautisko piekritību izskatīt prasības, kas tieši izriet no maksātnespējas procedūras un kas ir ar to cieši saistītas (“izrietošās” prasības), tās dalībvalsts tiesām, kuru teritorijā ir uzsākta sekundārā maksātnespējas procedūra, ciktāl šīs prasības attiecas uz parādnieka aktīviem, kas atrodas šīs pēdējās minētās dalībvalsts teritorijā. Atbilstoši Regulas Nr. 1346/2000 25. panta 1. punkta pirmajai daļai nosakot pienākumu atzīt “izrietošos” nolēmumus, kurus pieņēmušas tiesas, kurām ir piekritība atbilstoši šīs regulas 3. panta 2. punktam, šī regula, šķiet, vismaz netieši piešķir pēdējām minētajām tiesām piekritību pieņemt šos nolēmumus. Turklāt viens no būtiskiem mērķiem minētās regulas 27. pantā paredzētajai iespējai uzsākt sekundāru maksātnespējas procedūru ir tostarp vietējo interešu aizsardzība, lai gan šai procedūrai var būt arī citi mērķi šīs regulas 27. panta aizsardzība, un tādējādi šī panta lietderīgā iedarbība tiktu jūtami vājināta, ja prasību konstatēt, ka uz noteiktiem aktīviem attiecas sekundāra maksātnespējas procedūra, nevarētu celt tās dalībvalsts tiesās, kuras teritorijā ir uzsākta sekundārā procedūra. Tādējādi, pamatojoties uz Regulas Nr. 1346/2000 3. panta 2. punktu, sekundārā maksātnespējas procedūras uzsākšanas dalībvalsts tiesām ir piekritība lemt par to, kurus parādnieka aktīvus skar šīs procedūras sekas. Turklāt sekundārās maksātnespējas procedūras uzsākšanas dalībvalstu tiesu ekskluzīvā piekritība lemt par tiem parādnieka aktīviem, uz ko attiecas šīs procedūras sekas, liegtu šīs regulas 3. panta 1. punktam tā lietderīgo iedarbību, ciktāl šī norma paredz starptautisku piekritību lemt par izrietošām lietām, un tādējādi nevar tikt atzīta. (sal. ar 27., 33., 35.–38., 42. un 46. punktu un rezolutīvo daļu)