24.

Šādos apstākļos ar 2016. gada 2. septembra lēmumu Oberlandesgericht Innsbruck (Apelācijas tiesa Insbrukā) apturēja tās izskatīšanā esošo tiesvedību un uzdeva Tiesai šādus prejudiciālos jautājumus: “Vai Savienības tiesības to pašreizējā attīstības stadijā, it īpaši Savienības vispārējais vienlīdzīgas attieksmes princips, vispārējais diskriminācijas vecuma dēļ aizlieguma princips LES 6. panta 3. punkta un ES Pamattiesību hartas 21. panta izpratnē, ar LESD 45. pantā paredzēto darba ņēmēju brīvu pārvietošanos saistītais diskriminācijas aizliegums un Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, ir jāinterpretē tādējādi, ka tām pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums kā tas, kurš tiek aplūkots pamatlietā, ar kuru Eiropas Savienības Tiesas [2015. gada 28. janvāra] spriedumā [ÖBB Personenverkehr (C‑417/13, EU:C:2015:38)] konstatētās diskriminācijas vecuma dēļ (proti, ÖBB darbinieku pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas pabeigto nodarbinātības laikposmu pirms dienesta attiecību uzsākšanas neņemšana vērā) izbeigšanas nolūkā attiecībā uz nelielu daļu saskaņā ar veco tiesisko regulējumu diskriminēto ÖBB darbinieku gan tiek ņemti vērā līdz 18 gadu vecuma sasniegšanai pabeigtie nodarbinātības laikposmi pirms dienesta attiecību uzsākšanas (taču tikai tie, kas ir faktiski nostrādāti ÖBB un tai pielīdzināmos publiskos ar dzelzceļa infrastruktūru saistītos un/vai dzelzceļa satiksmes uzņēmumos Savienībā, EEZ un valstīs, kuras ar Savienību saista asociācijas un/vai brīvas pārvietošanās nolīgumi), tomēr attiecībā uz lielāko daļu sākotnēji diskriminēto ÖBB darbinieku pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas pabeigtie nodarbinātības laikposmi pirms dienesta attiecību uzsākšanas vērā ņemti netiek, it īpaši bez ievērības atstājot tos nodarbinātības laikposmus pirms dienesta attiecību uzsākšanas, kas attiecīgajiem ÖBB darbiniekiem sniedz prasmi labāk veikt savu darbu, piemēram, pirms dienesta attiecību uzsākšanas pabeigti nodarbinātības laikposmi privātos un citos publiskos satiksmes uzņēmumos un/vai ar infrastruktūru saistītos uzņēmumos, kuri nodarbojas ar atbildētājas izmantotās infrastruktūras (ritošais sastāvs, sliežu ceļu būvniecība, līniju izbūve, elektriskas un elektroniskas ietaises, centralizācijas posteņi, staciju būvniecība u.tml.) izveidi, izplatīšanu un apkalpošanu, vai tiem pielīdzināmos uzņēmumos, un līdz ar to faktiski tiek nostiprināta nevienlīdzīga attieksme vecuma dēļ pret lielāko daļu ÖBB darbinieku, uz kuriem attiecas diskriminējošais tiesiskais regulējums? Vai ar tādas dalībvalsts rīcību, kura ir 100 % dzelzceļa transporta uzņēmuma kapitāla daļu īpašniece un šajā uzņēmumā strādājošo darbinieku faktiskā darba devēja, ja tā, 2011. un 2015. gadā pieņemot likuma grozījumus ar atpakaļejošu spēku, pamatojoties uz tīri fiskāliem apsvērumiem, cenšas atņemt šiem darbiniekiem Savienības tiesībās noteiktās tiesības uz nesaņemtā atalgojuma izmaksu vairākos Eiropas Savienības Tiesas spriedumos (David Hütter, Siegfried Pohl, Gotthard Starjakob) konstatētās diskriminācijas tostarp vecuma dēļ, kas ir tikusi atzīta arī vairākos valsts tiesu spriedumos, tostarp arī Oberster Gerichtshof [Austrijas Republikas Augstākās tiesas] spriedumā (8 ObA 11/15y), ir izpildīti Tiesas judikatūrā izvirzītie nosacījumi šīs dalībvalsts atbildībai saskaņā ar Savienības tiesībām, un ir īstenots it īpaši pietiekami būtisks Savienības tiesību, piemēram, vairākos Tiesas spriedumos [(2009. gada 18. jūnijs, Hütter (C‑88/08, EU:C:2009:381); 2014. gada 16. janvāris, Pohl (C‑429/12, EU:C:2014:12), un 2015. gada 28. janvāris, ÖBB Personenverkehr/Gotthard Starjakob (C‑417/13, EU:C:2015:38)] interpretētā Direktīvas 2000/78/EK 2. panta 1. punkta apvienojumā ar 1. pantu pārkāpums?”