ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 146/40

Prasība, kas celta 2015. gada 18. februārī – KENUP Foundation u.c./EIT

(Lieta T-76/15)

(2015/C 146/54)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: KENUP Foundation (Kalkara, Malta), Candena GmbH (Lüneburg, Vācija), Center odličnosti za biosenzoriko, instrumentacijo in procesno kontrolo (CO BIK) (Ajdovščina, Slovēnija) un Evotec AG (Hamburga, Vācija) (pārstāvji – U. Soltész, C. Wagner un H. Weiß, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Inovāciju un tehnoloģiju institūts (EIT)

Prasītāju prasījumi:

— atcelt Eiropas Inovāciju un tehnoloģiju institūta 2014. gada 9. decembra lēmumus par zināšanu un inovāciju kopienu izveidošanu (02008.EIT.2014.LEIT.GB) un par KENUP priekšlikuma, kas paziņots ar 2014. gada 10. decembra vēstuli, noraidīšanu (012234.EIT.D.2014.MK), un

— piespriest EIT atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza deviņus pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētos lēmumus par KENUP priekšlikuma noraidīšanu nav pieņēmusi kompetentā ES iestāde.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka EIT, pieņemot apstrīdētos lēmumus, nav īstenojis piemērojamo atlases procedūru.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, nepaziņojot lēmumu par izveidošanu prasītājiem, EIT nav norādījis pamatojumu.

4. Ar ceturto pamatu tiek apgalvots – ar to, ka KENUP priekšlikumu vērtēja EIT ārējais eksperts, ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips.

5. Ar piekto pamatu tiek apgalvots – ar to, ka KENUP priekšlikumu vērtēja EIT ārējais eksperts, ir pārkāpts pārskatāmības princips un pienākums norādīt pamatojumu.

6. Ar sesto pamatu tiek apgalvots – ar to, ka KENUP priekšlikumu vērtēja EIT ārējais eksperts, ir pārkāpti piedalīšanās programmā Horizon 2020 noteikumi par ētikas pārbaudi.

7. Ar septīto pamatu tiek apgalvots – tas, ka KENUP priekšlikumu vērtēja EIT ārējais eksperts, ietver acīmredzamas kļūdas priekšlikuma vērtējumā.

8. Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka EIT eksperti un EIT valdes locekļi, kas ir iesaistīti atlases procedūrā, kurā tika pieņemts apstrīdētais lēmums, atradās interešu konflikta situācijā ar Eiropas Savienības interesēm.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, izvērtējot lietas faktiskos apstākļus, ir pieļautas acīmredzamas kļūdas novērtējumā. Eiropas Komisija nav pareizi izpratusi pamatā esošos faktus, proti, to, kā darbojas Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien [Likums par atjaunojamās enerģijas prioritāti], it īpaši saskaņā ar šo likumu noteikto finanšu plūsmu sistēmu. Turklāt tā nav pareizi izpratusi “valsts” kā likumdevēja un kā subjekta, no kura ir atvasinātas uzraudzības iestādes, lomu un tādējādi nepareizi secinājusi, ka pastāv kontroles situācija.
Prasība, kas celta 2014. gada 30. decembrī – Spānija/Komisija

(Lieta T-841/14)

(2015/C 073/55)

Tiesvedības valoda – spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis – A. Gavela Llopis, Abogado del Estado)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Komisijas dienestu 2014. gada 21. oktobra vēstulē noteiktos procentus;

— pakārtoti, atzīt, ka nedrīkst piemērot 11. panta 2. un 3. punktā paredzēto palielinājumu;

— neraugoties uz to, vai iepriekšējie prasījumi tiks atzīti, pakārtoti pirmajam prasījumam kā sākuma datumu kavējuma naudai katrā ziņā noteikt 2004. gada 20. janvāri, t.i. otrā mēneša pirmo darba dienu, skaitot no 2003. gada 27. novembra, kad, kā apgalvots, tika konstatēts parāds, kas atbilst visiem tranzīta sūtījumiem, uz kuriem attiecas šī procedūra, vai vismaz attiecībā uz procentiem par muitas parādu par trīs pēdējiem tranzīta sūtījumiem, un

— piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šī prasība ir celta par Komisijas 2014. gada 21. oktobra vēstulē Ares (2014) 3486706 (BUDG/B/02/MTC/IB) ietverto lēmumu, ar kuru tika piemērots Padomes 2000. gada 22. maija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 130, 1. lpp.), 11. pants.

Šis prasības pieteikums ir balstīts uz Nīderlandes iestāžu pārbaudi saistībā ar 26 tranzīta sūtījumiem, kuri laikā no 1994. gada aprīļa līdz novembrim tika nosūtīti no tās muitas un Kopienas muitas teritoriju saskaņā ar muitas deklarāciju pameta no Spānijas muitas, kas atrodas Algeciras. Nīderlandes muitas iestāžu skatījumā aplūkotās preces nav bijušas pakļautas muitas kontrolei, jo tās nav izvestas no Savienības muitas teritorijas. Tādēļ iestādes par astoņām tranzīta sūtījumu muitas deklarācijām sagatavoja jaunu ziņojumu, kurā tās apšauba zīmoga un parakstu dokumentos, kuri kalpo par pierādījumu šīm darbībām, autentiskumu.

Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 1150/2000 11. pants, to lasot kopā ar 9. panta 1. punktu, 10. panta 1 punkta otro daļu, 6. panta 3. punktu un 2. pantu, jo Komisija šo tiesību normu esot piemērojusi apstākļiem, kuri šajā tiesību normā neesot paredzēti. — šajā lietā esot runa par muitas parādu nevis 6. panta 3. punkta a) apakšpunkta, bet gan 6. panta 3. punkta b) apakšpunkta nozīmē.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, piemērojot Regulas Nr. 1150/2000 11. panta 2. un 3. punktu, ir pārkāpts samērīguma un tiesiskās drošības princips. — šajā saistībā tiek apgalvots, ka kavējuma naudas palielināšana minētās regulas 11. panta 2. un 3. punktā neesot paredzēta, lai izlīdzinātu maksājuma kavējuma rezultātā radītos zaudējumus, bet gan tā ir paredzēta kā soda nauda, un, tā kā attiecīgajai dalībvalstij nav bijis zināms par novēloti izpildīto pienākumu, tad soda naudu nevar piemērot.
—

Apstrīdētais lēmums neesot pietiekami un atbilstoši pamatots atbilstoši LESD 296. pantā prasītajam. No vienas puses, apstrīdētajā lēmumā nav norādīta tā pieņemšanas juridiskā bāze, un tā nav izsecināma no pārējiem Komisijas vēstules elementiem. No otras puses, Komisija apstrīdētajā lēmumā nav izklāstījusi juridisko argumentāciju, pamatojoties uz kuru Rumānijai uzlikts pienākums veikt maksājumu, lai atlīdzinātu zaudējumus, ko radījis tradicionālo ES pašu resursu zaudējums pēc muitas parāda atlaišanas, par ko ir paziņojusi cita dalībvalsts.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots ka Padome nav ievērojusi iekļaušanas sarakstā kritēriju, proti, to, ka “attiecīgā persona ir atbildīga par vardarbīgām represijām pret Sīrijas civiliedzīvotājiem”, vai, ka šī persona “no šī režīma ir guvusi labumu vai to atbalstījusi”, vai, ka attiecīgā persona ir bijusi saistīta ar kādu no šādām personām. Padome nav pierādījusi, ka pret attiecīgo vienību izvirzītie iemesli ir labi pamatoti.
3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav izpildījusi līgumu noteikumus, kas ir paredzēti Take it up projekta dotāciju līguma I.11. pantā (“Other Special conditions [Citi īpašie nosacījumi]”). — Īpaši attiecībā uz CIP programmas līgumiem, it īpaši ņemot vērā līgumu saistībā ar Take it up projektu, Komisija ir pārkāpusi I.11. pantu, jo Komisija konsekventi nav pieņēmusi nekādu formālu vai netiešu lēmumu, ar kuru noraidīta META ieteiktā metodoloģija šī līguma noteikuma īstenošanai.
1.

Pirmais pamats ir par to, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Regulas (EK) Nr. 659/99 (1) 14. pantu. Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā aktā Komisija ir secinājusi, ka Grieķijas valsts veiktās vairāku NEA LARKO aktīvu pārdošanas rezultātā neiestāšoties saimnieciskā pēctecība starp minēto sabiedrību un pārdodamo aktīvu īpašnieku vai īpašniekiem. Pirmkārt, tā apstrīd, ka pārdodamie aktīvi esot tikai niecīga daļa no NEA LARKO darbības virzieniem, jo patiesībā tie esot tās galvenā pamatdarbība, un tās īpašumā paliekošie aktīvi saimnieciskā ziņā būtu krietni vien nevērtīgāki un savrupi neizmantojami. Piemēram, (atbilstoši privatizācijas plānam pārdodamajā) Larimna ražotnē saplūst un šajā ražotnē tiek pārstrādāta visa NEA LARKO visā Grieķijā esošajās ražotnēs saražotā rūda. Otrkārt, apstrīdētais lēmums esot kļūdains tādā ziņā, ka tajā ir secināts, ka izsolē pārdodamie aktīvi piederot nevis NEA LARKO, bet gan Grieķijas valstij, un līdz ar to Larimna rūdas ražotne, kā arī pārējās rūdas pārstrādes ražotnes un palīgražotnes nekad nenonāks Grieķijas valsts īpašumā, bet gan paliks NEA LARKO īpašumā pat pēc iespējamās rūdas ieguves tiesību nomas līguma izbeigšanas, jo tās pilnībā tai pieder. Iepriekš izklāstīto apsvērumu dēļ NEA LARKO darbību turpinās vadīt jaunais ieguvējs, kurš tāpēc nav atbrīvojams no pienākuma samaksāt prasītājai to, ko tai ir parādā NEA LARKO.
1.

Pirmais pamats: valsts atbalsta LESD 107. panta 1. punkta izpratnē neesamība Pirmajā pamatā prasītājas apgalvo, ka Komisija ir kļūdaini izdarījusi pieņēmumu par “valsts līdzekļu” LESD 107. panta 1. punkta izpratnē izmantošanu saistībā ar finanšu plūsmām atbilstoši Likumam par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien; turpmāk tekstā – “EEG”). — Ar likumā paredzētu priekšrocību, kas neietver valsts līdzekļu izmantošanu, neesot pietiekami, lai varētu konstatēt atbalsta pastāvēšanu. Nepieciešamā valsts līdzekļu izmantošana EEG piemaksas gadījumā nepastāvot, jo piemaksu maksājot tikai privātas puses un iegūtie līdzekļi nevarot tikt attiecināti uz valsti, ciktāl nepastāv nepieciešamā pastāvīgā valsts kontrole un ar to saistītā faktiskā iestāžu iesaistīšanās iespēja. — Valsts kontrole pār EEG piemaksu savukārt esot izslēgta tikai tādēļ vien, ka piemaksas apmēru nosaka nevis valsts iestādes, bet gan to veido elektrības cena elektroenerģijas biržā un atjaunojamās elektroenerģijas apjoms, kas nonāk tajā. Turklāt valstij piektajā EEG kompensācijas mehānisma stadijā neesot nekādu iespēju ietekmēt attiecības starp elektroenerģijas piegādātāju un galīgo patērētāju. Izmaksu tālāknodošana šajā gadījumā tiek veikta tikai atbilstoši privāttiesiskām attiecībām. — Līdz ar to, ņemot vērā būtisko saikni starp EEG piemaksas kvalificēšanu un piemaksas samazinājumu energoietilpīgiem lietotājiem, saistībā ar tā saukto īpašo EEG kompensācijas režīmu arī nepastāv nepieciešamā valsts kontrole. To nevar radīt arī tas, ka lēmumu par kontroli pieņem Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (Vācijas Federālais ekonomikas un eksporta kontroles birojs), jo šim birojam ir piešķirtas tikai apzināšanas vai konstatējošas funkcijas. — Turklāt ar piemaksas samazinājumu energoietilpīgiem lietotājiem valsts nav atteikusies no ienākumiem, ko tā parasti varētu saņemt. EEG kompensācijas mehānisma īpašās uzbūves dēļ īpašais piemaksas samazinājums nesamazina kopējos ienākumus no EEG piemaksas. Tieši pretēji – piemaksas samazinājums energoietilpīgiem lietotājiem tiek finansēts ar augstāku piemaksas apmēru par vienu neprivileģētiem galapatērētājiem piegādātās elektrības kilovatstundu.
3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā, interpretējot Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. pantu un noteikumus, kas attiecas uz pensijas tiesību pārskaitīšanu (attiecībā uz pārsūdzētā sprieduma 74.–98., 106., 109. un 110. punktu). Komisija norāda, ka ņemot vērā, ka minētā VIII pielikuma 11. panta 2. punktā paredzētais “atjaunināta kapitāla” jēdziens atšķiras no jēdziena “aktuāra ekvivalents”, kas paredzēts minētā VIII pielikuma 11. panta 1. punktā un definēts 8. pantā, Civildienesta tiesa drīkst veikt tikai gramatisko interpretāciju, lai izdarītu secinājumus, kas varētu radīt ievērojami atšķirīgu attieksmi starp ierēdņiem, kuri ir lūguši savu pensijas tiesību pārskaitīšanu “in”, un ierēdņiem, kuri ir lūguši to pārskaitīšanu “out”. Komisija apgalvo, ka Civildienesta tiesas veiktā interpretācija nav saderīga ne ar Eiropas Savienības pensiju sistēmas finanšu līdzsvara prasībām, ne ar to ierēdņu īpašuma tiesībām, kuri lūdz pārskaitīšanu “in”.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 159/32

Prasība, kas celta 2014. gada 5. martā – Medilab/Komisija un ECB

(Lieta T-152/14)

2014/C 159/44

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Medilab Ltd (Nicosia, Kipra) (pārstāvji – C. Paschalides, Solicitor, un A. Paschalides, lawyer)

Atbildētājas: Eiropas Centrālā banka un Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

— piespriest atbildētājām izmaksāt atlīdzību prasītājai saskaņā ar LESD 268. pantu.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja apgalvo, ka atbildētājas izraisīja to, ka tai tika atņemta tās kontā esošā nauda, jo tās izraisīja priekšlaicīgu parādu norakstīšanas instrumenta piemērošanu attiecīgajā bankā veiktajam noguldījumam, kā daļu no nosacījumiem, kas saistīti ar 2013. gada 26. aprīlī Kiprai sniegto finanšu palīdzību saskaņā ar 13. pantu 2012. gada Eiropas Stabilizācijas mehānisma līgumā, šādā veidā: a) atbildētājas “acīmredzami un būtiski neievēroja ierobežojumus” attiecībā uz savām pilnvarām kā ES iestādēm saskaņā ar LESD 136. panta 3. punktu; b) pretlikumīgi atteicās no savu funkciju efektīvas kontroles ES iestāžu statusā; c) izraisīja priekšlaicīgu parādu norakstīšanas instrumenta piemērošanu Bank of Cyprus un Cyprus Popular Bank, kas nebija iestrādāts ES tiesībās; d) veicināja naudas aprites ierobežošanu, kas noguldījumu īpašniekiem liedza izņemt un/vai pārskaitīt savus līdzekļus uz drošākām iestādēm, un e) to izdarīja, pārkāpjot tiesiskās noteiktības, vienlīdzības un cilvēktiesību principus.
—

atzīt, ka prasītājas šajā lietā pieteiktajai preču zīmei “MAKING LIFE BETTER AT WORK” ir nepieciešamā atšķirtspēja, lai to varētu reģistrēt kā Kopienas preču zīmi;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 123/22

Prasība, kas celta 2013. gada 11. martā — Hanwha SolarOne u.c./Parlaments u.c.

(Lieta T-136/13)

2013/C 123/38

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Hanwha SolarOne (Qidong) Co. Ltd (Qidong, Ķīna), Hanwha SolarOne Technology Co. Ltd (Lianyungang, Ķīna), Hanwha SolarOne Solar Technology (Shanghai) Co. Ltd (Shanghai, Ķīna) un Hanwha Solar Electric Power Engineering Co. Ltd (Qidong) (pārstāvis — F. Graafsma, advokāts)

Atbildētāji: Eiropas Parlaments, Eiropas Komisija un Eiropas Savienības Padome

Prasītāju prasījumi:

— atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 12. decembra Regulu (ES) Nr. 1168/2012, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 344, 1. lpp.), tiktāl, ciktāl tā tika piemērota prasītājām;

— atcelt Komisijas 2013. gada 3. janvāra lēmumu, ar kuru ir atteikts izskatīt prasītāju lūgumu tās atzīt par uzņēmumiem, kuri darbojas tirgus ekonomikas apstākļos (UTE), un

— piespriest atbildētājiem atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza vienu pamatu.

Prasītājas lūdz atcelt Regulu (ES) Nr. 1168/2012, ciktāl tā ir piemērojama prasītajām un prasītāju UTE lūgumam, kas ir iesniegts Eiropas Komisijai atbilstoši tam, kā tas ir prasīts Pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunktā saistībā ar antidempinga procedūru attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) importu (paziņojums par izmeklēšanas uzsākšanu publicēts 2012. gada 6. septembra Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, OV C 269/5). Prasītājas turklāt lūdz atcelt 2013. gada 3. janvāra lēmumu, kurā Komisija atteica izskatīt prasītāju UTE lūgumus, kas tika iesniegti saistībā ar iepriekš minēto izmeklēšanu.

Prasītājas apgalvo, ka ar Regulu (ES) Nr. 1168/2012 tādējādi, kā Komisija to piemēroja prasītājām ar 2013. gada 3. janvāra lēmumu, un ar 2013. gada 3. janvāra lēmumu nosakot, ka Komisija neizskatīšot prasītāju UTE lūgumu, ir pārkāpta prasītāju tiesiskā paļāvība un tie ir prasītājām piemēroti nelabvēlīgi ar atpakaļejošu spēku bez atbilstoša attaisnojuma. Tādēļ ar Regulu (ES) Nr. 1168/2012 tādējādi, kā Komisija to piemēroja prasītājām ar 2013. gada 3. janvāra lēmumu, un ar 2013. gada 3. janvāra lēmumu acīmredzami ir pārkāpti tiesiskās noteiktības un labas ticības pamatprincipi.
—

prasības, kas izriet no īpašiem ES tiesību aktiem (it īpaši no Regulas (EK) Nr. 726/2004 (2) un tās 14. panta 11. punkta);
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 86/27

Prasība, kas celta 2013. gada 4. februārī — ANKO/Komisija

(Lieta T-64/13)

2013/C 86/46

Tiesvedības valoda — grieķu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — B. Christianos, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

— atzīt, ka prasītājai nav jāatmaksā kā nepamatots maksājums summa, kuru Komisija ir tai samaksājusi DOC@HAND projekta ietvaros;

— atzīt, ka prasītājai nav jāatmaksā Komisijai vienreizējā kompensācija par zaudējumiem DOC@HAND projekta ietvaros;

— piespriest Komisijai segt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šī prasība ir saistīta ar Komisijas atbildību saskaņā ar Līgumu Nr. 508015 par projekta “Knowledge Sharing and Decision Support for Healthcare Professionals” (DOC@HAND) izpildi atbilstoši LESD 272. pantam. It īpaši prasītāja norāda, ka, lai gan tā izpildīja savus līgumā noteiktos pienākumus, Komisija, pārkāpjot iepriekš minēto līgumu, labas ticības principu, tiesību ļaunprātīgas izmantošanas aizliegumu un samērīguma principu, pieprasīja atmaksāt tai izmaksātās summas.

Ar šādu pamatojumu prasītāja apgalvo, ka, pirmkārt, tai nav jāatmaksā kā nepamatots maksājums visa summa, kuru Komisija tai ir samaksājumi par DOC@HAND projektu, un, otrkārt, tai nav jāatmaksā Komisijai vienreizējā kompensācija par zaudējumiem DOC@HAND projekta ietvaros.
2)

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un kļūdu faktos, nepareizi secinot, ka Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development (“DARD”) nav atbilstoši vai vispār piemērojis normas par sodiem, pārmaksāto summu atgūšanu un apzinātu pienākumu neizpildi, un ka Komisija tādējādi esot nepietiekami novērtējusi un/vai neesot ņēmusi vērā apsvērumus saistībā ar iespējamo ES fondu zaudējumu apmēru. It īpaši Komisija: — esot nepareizi iebildusi, ka DARD esot “sistemātiski” pārrēķinājusi maksājumus; — kļūdaini apgalvojusi, ka 2005. gada kļūdām esot ievērojamas sekas uz maksājumu vērtības vēsturiskajām daļām; — esot izmantojusi nepareizo pārmaksas aprēķina metodi; — esot izvēlējusies nepareizu pieeju sodiem, it īpaši: — izvēloties nepareizu sodu aprēķina metodi, un — kļūdaini apgalvojot, ka sodu jāpiemēro par katru gadu gadījumos, ka sods bija piemērojams 2005. gadā, bet nevis nākamajos finanšu gados, kas šajā lietā ir 2007. un 2008. gads, kad pārmaksa radās tās pašas kļūdas dēļ, par kuru sods jau tika piemērots 2005. gadā; — esot izvelējusies kļūdainu pieeju apzinātai pienākumu neizpildei.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 55/14

Prasība, kas celta 2012. gada 19. novembrī — Front Polisario/Padome

(Lieta T-512/12)

2013/C 55/26

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario) (Laâyoune) (pārstāvis — C.-E. Hafiz, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītājas prasījumi:

— atcelt apstrīdēto aktu un līdz ar to visus tā īstenošanas aktus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus, attiecībā uz, pirmkārt, Padomes 2012. gada 8. marta Lēmumu 2012/497/ES par to, lai parakstītu Eiropas Savienības un Marokas Karalistes Nolīgumu vēstuļu apmaiņas veidā par savstarpējiem liberalizācijas pasākumiem attiecībā uz lauksaimniecības produktiem, pārstrādātiem lauksaimniecības produktiem, zivīm un zivsaimniecības produktiem, 1., 2. un 3. protokola un šo protokolu pielikumu aizstāšanu un grozījumiem Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu Nolīgumā, ar kuru izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses (OV L 241, 2. lpp.), kā arī, otrkārt, Komisijas 2012. gada 12. septembra Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 812/2012, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 747/2001 attiecībā uz Savienības tarifa kvotām dažiem Marokas izcelsmes lauksaimniecības produktiem un pārstrādātiem lauksaimniecības produktiem (OV L 247, 7. lpp.).

Prasītāja uzskata, ka to kā sahravi tautas pārstāvi šie tiesību akti skar tieši un individuāli.

1) Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, pirmkārt, ir pārkāpts pienākuma norādīt pamatojumu princips, jo pamatojums bija sevišķi nepieciešams, ņemot vērā tiesisko vidi, un, otrkārt, ir pārkāptas tiesības tikt uzklausītam, jo nav notikušas konsultācijas ar Front Polisario.

2) Ar otro pamatu tiek apgalvots ar LESD 67. un LES 6. pantu aizsargāto pamattiesību un judikatūrā noteikto principu pārkāpums, ignorējot sahravi tautas tiesības uz pašnoteikšanos un iedrošinot Marokas Karalistes, kura, kā apgalvo prasītāja, ir okupētājvalsts, aneksijas politiku. Prasītāja turklāt apgalvo, ka ir pārkāpts LESD 7. pantā paredzētais saskaņotības princips suverenitātes principa neievērošanas dēļ, kā arī ir pārkāptas vērtības, uz kurām balstās Eiropas Savienība, un principi, kuri nosaka tās ārējo darbību pretrunā ar LES 2. pantu, 3. panta 5. punktu, 21. pantu un LESD 205. pantu.

3) Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti Eiropas Savienības noslēgtie starptautiskie nolīgumi, tostarp asociācijas līgums starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti, kā arī Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencija.

4) Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas vairākas starptautisko tiesību normas, tostarp tiesības uz pašnoteikšanos, līgumu relatīvā spēkā esamība [līgums nerada saistības un tiesības attiecībā uz trešo valsti], ka arī būtiskākās starptautisko humanitāro tiesību normas.
—

Šajā ziņā tiek norādīts, ka Komisijas rīcība ir radījusi prasītājai tiesisko paļāvību, ciktāl administrācijas lēmums par to, ka ar ECOLINK + projektu saistītais finansējuma līgums ir noslēdzams ‘in accordance with the solution elaborated to the noteworthy findings of a recent audit report’ un lēmums vēlākajos šā līguma grozījumos noteikt, ka attiecībā uz interešu turētājiem bija jāizmanto ‘the methodology annexed to the contract and the relative costs are reported in the company’s books’, liecina, ka ir iespējams secināt, ka Komisija šajā stadijā faktiski bija piekritusi META piedāvātajām izmaksu aprēķināšanas metodēm.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 26/55

Prasība, kas celta 2012. gada 8. novembrī — Planet/Komisija

(Lieta T-489/12)

2013/C 26/111

Tiesvedības valoda — grieķu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Planet AE Anonimi Etairia parochis symvouleftikon ypiresion (Sabiedrība ar ierobežotu atbildību, kas sniedz konsultāciju pakalpojumus) (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis — V. Christianos, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

— atzīt, ka Eiropas Komisija, nepieļaujot personāla izmaksas prasītājas augsta līmeņa darbiniekiem, ir pārkāpusi ONTOGOV, FIT un RACWeb līgumus un ka līdz ar to Komisijai norādītās personāla izmaksas saistībā ar iepriekš minētajiem līgumiem par prasītājas augsta līmeņa darbiniekiem EUR 547 653,42 apmērā ir pieļaujamie izdevumi un prasītājai tie nav jāatmaksā Komisijai, un

— piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šī prasība attiecas uz Komisijas atbildību saskaņā ar šādiem līgumiem: a) Nr. 507237 projekta “Ontology enabled E-Gov Service Configuration (ONTOGOV)” izpildei; b) Nr. 027090 projekta “Fostering self-adaptive e-government service improvement using semantic technologies (FIT)” izpildei un c) Nr. 045101 projekta “Risk Assessment for Customs in Western Balkans (RACWeb)” izpildei atbilstoši LESD 272. pantam un 340. panta pirmajai daļai. Konkrētāk, prasītāja apgalvo, ka, lai gan tā pilnībā, pareizi un samērā veiksmīgi izpildīja savus līgumā noteiktos pienākumus, Komisija, pārkāpjot iepriekš minētos līgumus un tiesību normas, kuras reglamentē audita procedūras, noraidīja prasītājas personāla izmaksas saistībā ar tās trīs augsta līmeņa darbiniekiem.

Prasītāja savas prasības atbalstam īpaši norāda divus pamatus:

1) Ar pirmo pamatu prasītāja apgalvo, ka tā nekādā veidā nav pārkāpusi savus līgumā noteiktos pienākumus saistībā ar personāla izmaksām, jo a) personāla izmaksas par prasītājas trim augsta līmeņa darbiniekiem atbilst visiem pieļaujamības nosacījumiem atbilstoši minēto līgumu punktiem, un b) līgumos nekādā veidā nav aizliegts finansētajos projektos piedalīties augsta līmeņa darbiniekiem.