Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedumu lietā T-415/09 New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, agrāk — New Yorker SHK Jeans GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Vallis K. — Vallis A. & Co. O.E.2011. gada 2. decembrī iesniedza New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, agrāk — New Yorker SHK Jeans GmbH

(Lieta C-621/11 P)

(2012/C 25/82)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, agrāk — New Yorker SHK Jeans GmbH (pārstāvji — V. Spitz, A. Gaul, T. Golda un S. Kirschstein-Freund, Rechtsanwälte)

Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Vallis K. — Vallis A. & Co. O.E.

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

1) atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2011. gada 29. septembra spriedumu lietā T-415/09 un: a) atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 30. jūlija lēmumu daļā, kurā ir noraidīta apelācijas sūdzība un apstiprināts reģistrācijas atteikums attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē, pakārtoti: b) nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai galīgā sprieduma pieņemšanai;

2) piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus pirmajā un apelācijas instancē.

Pamati un galvenie argumenti

— Papildu izmantošanas pierādījumu, kas iesniegti pēc Biroja noteiktā šādu pierādījumu iesniegšanas termiņa, izvērtēšana ir PZR (1) 42. panta 2. un 3. punkta un 76. panta 2. punkta (agrāk — PZR 43. panta 2. un 3. punkta un 74. panta 2. punkta) un PZR īstenošanas Regulas 22. noteikuma 2. punkta pārkāpums;

— Pretstatītās preču zīmes faktiskās izmantošanas pierādījumu iesniegšanu regulē vienīgi PZR īstenošanas Regulas 22. noteikuma 2. punkts. PZR īstenošanas Regulas 22. noteikuma 2. punkta tekstā nav paredzēta rīcības brīvība. Tādējādi šajā ziņā nav piemērojams PZR 76. panta 2. punkts. Ja termiņā, ko Birojs noteicis saskaņā ar PZR īstenošanas Regulas 22. noteikuma 2. punkta pirmo teikumu, nav pierādīta pretstatītās preču zīmes faktiskā izmantošana, iebildumi tiek noraidīti;

— Līdz ar to, ja Birojs aicina iebildumu iesniedzēju iesniegt apsvērumus, atbildot uz [reģistrācijas] pieteikuma iesniedzēja argumentiem attiecībā uz iesniegtajiem izmantošanas pierādījumiem atbilstoši PZR 75. pantam un PZR īstenošanas Regulas 20. noteikuma 4. punktam, iebildumu iesniedzējs var iesniegt savus apsvērumus. Tomēr papildu izmantošanas pierādījumus nevar ņemt vērā, jo tie ir iesniegti pēc termiņa izbeigšanās. Birojs, ņemot vērā novēloti iesniegtus pierādījumus, ir pārkāpis PZR 42. panta 2. un 3. punktu un PZR īstenošanas Regulas 22. noteikuma 2. punktu;

— Vienīgi tas, ka [reģistrācijas] pieteikuma iesniedzējs ir iesniedzis apsvērumus, kuros tas apstrīd termiņā iesniegto pierādījumu pietiekamību, neattaisno papildu izmantošanas pierādījumu ņemšanu vērā;

— Pat, ja PZR 76. panta 2. punkts ir atzīstams par piemērojamu attiecībā uz papildu izmantošanas pierādījumiem, kas iesniegti pēc PZR īstenošanas Regulas 22. noteikuma 2. punktā paredzētā termiņa izbeigšanās, izskatāmajā lieta ir ticis pārkāpts PZR 42. panta 2. un 3. punkts un 76. panta 2. punkts un PZR īstenošanas Regulas 22. noteikuma 2. punkts;

— Vēlāk iesniegtie pierādījumi nebija papildu pierādījumi. Papildu pierādījumi nozīmē, ka pirmajā noteiktajā termiņā iesniegtie pierādījumi apliecina pretstatītās preču zīmes faktisko izmantošanu un ka vēlāk iesniegtie pierādījumi vienīgi pamato jau pierādītus faktus. Tādējādi Vispārējā tiesa pārkāpa PZR 76. panta 2. punktu, atļaujot šīs tiesību normas piemērošanu apelācijas procesā;

— Ir notikusi rīcības brīvības, kas piešķirta ar PZR 76. panta 2. punktu, ļaunprātīga izmantošana. Birojs pārkāpa savu rīcības brīvību ar to vien, ka ņēma vērā, ka iebildumu iesniedzējam bija nepieciešama papildu izmantošanas piemēru iesniegšana. Jautājums par to, vai vienam no lietas dalībniekiem ir nepieciešama papildu pierādījumu iesniegšana, nav faktors, kas jāņem vērā atbildētājam. Uz šo jautājumu ir jāatbild pašam attiecīgajam lietas dalībniekam. Turklāt Birojs neņēma vērā citus apstākļus. Tas pat neizvērtēja sākotnēji iesniegto materiālu nozīmi. Vispārēja tiesa, nolemjot, ka šādi nav notikusi ļaunprātīga rīcības brīvības izmantošana, pārkāpa piemērojamās tiesību normas.

(1) Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.)