Tomēr valsts tiesu nolēmumi, pat ja tie nav izvirzīti procesā Birojā, tiek atzīti par pieņemamiem. Savienības tiesību interpretācijas procesā ne lietas dalībniekiem, ne Vispārējai tiesai nevar tikt liegts gūt iedvesmu no elementiem, kas izriet no Savienības, valsts vai starptautisko tiesu judikatūras. No tā izriet, ka lietas dalībniekam ir jāspēj atsaukties uz valsts tiesu nolēmumiem pirmo reizi Vispārējā tiesā, līdz ar to Apelāciju padomei nevar tikt pārmests, ka tā nav ņēmusi vērā faktus konkrētā valsts tiesas nolēmumā, bet tai tiek pārmests, ka tā ir pārkāpusi Regulas Nr. 207/2009 tiesību normu un, lai pamatotu šo argumentu, tiek norādīts uz judikatūru.

Prasības izskatīšana Vispārējā tiesā ir vērsta uz to, lai pārbaudītu Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju padomju lēmumu tiesiskumu Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 65. panta nozīmē. Tāpēc Vispārējai tiesai nav atkārtoti jāpārbauda faktiskie apstākļi, pamatojoties uz pierādījumiem, kuri pirmo reizi iesniegti [šajā tiesā]. No tā izriet, ka vienīgi dokumenti, kas tikuši iesniegti administratīvajā procesā Birojā, ir pieņemami.

Pieteikuma iesniedzēja ļaunticības pastāvēšana Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē ir jāvērtē visaptveroši, ņemot vērā visus uz šo lietu attiecināmos faktorus.

Prezumpcija, ka pieteikuma iesniedzējs ir zinājis par to, ka trešā persona izmanto identisku vai līdzīgu apzīmējumu attiecībā uz identisku vai līdzīgu preci, kas var izraisīt sajaukšanas iespēju ar apzīmējumu, kura reģistrācija tiek lūgta, tostarp var izrietēt no tā, ka attiecīgajā ekonomikas nozarē par šādu izmantošanu ir vispārzināms un ka šādu zināšanu arī var secināt no šādas izmantošanas ilguma. Faktiski, jo senāka ir šāda izmantošana, jo lielāka ir ticamība, ka pieteikuma iesniedzējam brīdī, kad tas iesniedza reģistrācijas pieteikumu, bija zināms par šādu apzīmējumu.

Tomēr ar to, ka pieteikuma iesniedzējs zina vai tam ir jāzina, ka trešā persona vismaz vienā dalībvalstī jau ilgu laiku izmanto identisku vai līdzīgu apzīmējumu attiecībā uz identisku vai līdzīgu preci, kas var izraisīt sajaukšanas iespēju ar apzīmējumu, kura reģistrācija tiek lūgta, pašu par sevi nepietiek, lai varētu konstatēt pieteikuma iesniedzēja ļaunticību. Ir jāņem vērā, ka pieteikuma iesniedzēja nodoms vērā ņemamajā brīdī ir subjektīvs elements, kas ir jānosaka, atsaucoties uz izskatāmās lietas objektīvajiem apstākļiem. Attiecīgi nodoms liegt trešajām personām tirgot preci noteiktos apstākļos var raksturot pieteikuma iesniedzēja ļaunticību. Tā tas it īpaši ir gadījumā, kad beigu beigās izrādās, ka pieteikuma iesniedzējs apzīmējumu kā Kopienas preču zīmi faktiski ir reģistrējis bez nodoma to izmantot, tikai lai liegtu trešajām personām iekļūt tirgū.

Tas, ka trešā persona jau ilgu laiku ir izmantojusi apzīmējumu attiecībā uz identisku vai līdzīgu preci, kas var izraisīt sajaukšanas iespēju ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi, un ka šim apzīmējumam ir noteikta apmēra juridiskā aizsardzība, ir viens no faktoriem, kas ir atbilstošs, lai novērtētu pieteikuma iesniedzēja ļaunticību. Tomēr pat šādā gadījumā Kopienas preču zīmes reģistrācija nevar tikt interpretēta kā ļaunticīgi veikta, tostarp, ja pieteikuma iesniedzējs reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī zina, ka trešā persona, kas ir nesens tirgus dalībnieks, cenšas gūt labumu no minētā apzīmējuma, kopējot tā noformējumu, kā rezultātā pieteikuma iesniedzējs reģistrē apzīmējumu, lai liegtu izmantot šo noformējumu.

Lai konstatētu, vai pieteikuma iesniedzējs rīkojies ļaunticīgi, var tikt ņemts vērā, cik plaša atpazīstamība ir apzīmējumam brīdī, kad tiek iesniegts reģistrācijas pieteikums ar mērķi reģistrēt to kā Kopienas preču zīmi. Šāda apmēra atpazīstamība tieši varētu attaisnot pieteikuma iesniedzēja interesi nodrošināt plašāku sava apzīmējuma juridisko aizsardzību.

(sal. ar 48.–54. punktu)