2

Pārsūdzētajā spriedumā ir konstatēts: “1 Ar [apstrīdēto] lēmumu [Eiropas] Komisija konstatēja, ka prasītāja [..] un tai gandrīz pilnībā piederošais meitasuzņēmums Total France SA [(turpmāk tekstā – “Total France”)] kopā ar citiem uzņēmumiem ir pārkāpusi [EKL] 81. panta 1. punktu un [1992. gada 2. maija] Eiropas Ekonomikas zonas (EEZ) līguma [(OV 1994, L 1, 3. lpp.)] 53. panta 1. punktu, piedaloties aizliegtā vienošanās parafīna vaska tirgū EEZ un Vācijas ogļu putekļu vaska tirgū. 2 [Apstrīdētā] lēmuma adresātes ir šādas sabiedrības: [..], kā arī prasītāja un tās meitasuzņēmums [..]. 3 Parafīna vasks tiek ražots naftas pārstrādes rūpnīcā no jēlnaftas. Tas tiek izmantots, lai ražotu tādas preces kā sveces, ķīmiskie izstrādājumi, riepas un autopreces, kā arī kaučuka nozarē, iesaiņojumu nozarē, līmvielu nozarē un košļājamo gumiju nozarē ([apstrīdētā] lēmuma 4. apsvērums). 4 Ogļu putekļu vasks ir izejviela, kas nepieciešama parafīna vaska ražošanai. Tas tiek ražots naftas pārstrādes rūpnīcās kā no jēlnaftas iegūto pamateļļu blakusprodukts. Tas arī tiek pārdots gala klientiem, piemēram, kokskaidu plātņu ražotājiem ([apstrīdētā] lēmuma 5. apsvērums). 5 Komisija sāka izmeklēšanu pēc tam, kad [kāda sabiedrība] 2005. gada 17. marta vēstulē to bija informējusi par aizliegtas vienošanās pastāvēšanu [..] ([apstrīdētā] lēmuma 72. apsvērums). 6 2005. gada 28. un 29. aprīlī Komisija saskaņā ar Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [EKL] 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.), 20. panta 4. punktu veica pārbaudes uz vietas [..] Total [France] telpās ([apstrīdētā] lēmuma 75. apsvērums). 7 Attiecībā uz Total France pārbaudes tika veiktas, pamatojoties uz Komisijas 2005. gada 18. aprīļa lēmumu, ar kuru prasītājai un visiem tās tieši vai netieši kontrolētajiem uzņēmumiem, tostarp Total France, bija uzdots pakļauties pārbaudei atbilstoši Regulas Nr. 1/2003 [..] 20. panta 4. punktam. 8 [Komisijas 2005. gada 18. aprīļa] lēmums par pārbaudes veikšanu tika paziņots Total France2005. gada 28. aprīlī. Prasītājai tas netika paziņots. 9 2005. gada 3. novembrī un 2006. gada 27. novembrīTotal France saņēma Komisijas informācijas pieprasījumus un atbildēja uz tiem attiecīgi 2005. gada 23. decembrī un 2006. gada 13. decembrī. 2007. gada 30. janvārī tā saņēma papildu jautājumus no Komisijas, uz kuriem tā atbildēja 2007. gada 4. aprīlī. 10 2007. gada 29. maijā Komisija nosūtīja [apstrīdētā lēmuma adresātiem], tostarp arī prasītājai un Total France, paziņojumu par iebildumiem ([apstrīdētā] lēmuma 85. apsvērums). 11 2007. gada 13. augusta vēstulē prasītāja atbildēja uz paziņojumu par iebildumiem [..]. 12 2007. gada 10. un 11. decembrī Komisija sarīkoja uzklausīšanu, kurā piedalījās arī prasītāja. 13 Pēc uzklausīšanas prasītāja saņēma vairākus informācijas pieprasījumus no Komisijas. 2007. gada 21. decembra un 2008. gada 29. maija pieprasījumi attiecās uz prasītājas un Total France apgrozījumu, it īpaši parafīna vaska un ogļu putekļu vaska tirgū. 2008. gada 4. aprīļa pieprasījums attiecās uz tā pārkāpuma esamību, kurā esot piedalījusies Total France. Prasītāja atbildēja attiecīgi 2008. gada 20. februārī, 8. aprīlī un 10. jūnijā, vienlaicīgi norādot, ka tā nebija zinājusi par Total France inkriminēto pārkāpumu. 14 Saskaņā ar [apstrīdēto] lēmumu Total France darbinieki bija piedalījušies pārkāpumā visā tā garumā. Komisija tādējādi atzina Total France par tieši atbildīgu par aizliegto vienošanos ([apstrīdētā] lēmuma 555. un 556. apsvērums). Komisija apstiprināja, ka prasītājai piederēja vismaz 98 % no Total France kapitāla un ka, pamatojoties uz to, varēja prezumēt, ka tā īstenoja izšķirošu ietekmi uz Total France rīcību, ciktāl abas šīs sabiedrības ietilpst vienā un tajā pašā uzņēmumā ([apstrīdētā] lēmuma 557.–559. apsvērums). Atbildot uz Vispārējās tiesas rakstveida jautājumu par pārējo Total France īpašnieku identitāti, prasītāja precizēja, ka pārējais Total France kapitāls netieši arī pieder tai. Līdz ar to procesa laikā tika konstatēts, ka Total France strīdīgajā laikposmā bija prasītājai pilnībā piederošs meitasuzņēmums. 15 Šajā lietā uzliktie naudas sodi tika aprēķināti saskaņā ar Pamatnostādnēm naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.) [..], kas bija spēkā, kad [apstrīdētā lēmuma adresātiem] tika paziņots paziņojums par iebildumiem.”