LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 343/10

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2012. gada 27. jūnija spriedumu lietā T-448/07 YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH/Eiropas Komisija 2012. gada 5. septembrī iesniedza YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH

(Lieta C-408/12 P)

2012/C 343/12

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēji: YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH (pārstāvji — D. Arts, W. Devroe, advocaten, E. Winter, Rechtsanwältin, un F. Miotto, Advocate)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

— atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 27. jūnija spriedumu lietā T-448/07 YKK Cop., YKK Holding Europe BV un YKK Stocko Fasteners GmbH/Eiropas Komisija;

— atcelt apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktu un 2. panta 3. punktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējiem un/vai samazināt attiecīgos naudas sodus;

— piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē un šajā apelācijas tiesvedībā.

Pamati un galvenie argumenti

Ar pirmo apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nepareizi norādot pamatojumu, kādēļ ir noraidīta to prasība par nesamērīgu naudas soda sākotnējā apmēra noteikšanu, kas liedz apelācijas sūdzības iesniedzējiem iespēju noteikt, vai Vispārējā tiesa noraidīja to prasību tāpēc, ka Komisija a) ir pietiekami ņēmusi vērā pārkāpuma ietekmi uz tirgu; vai b) nav ņēmusi vērā pārkāpuma ietekmi uz tirgu, jo tas nebija jādara. Otrkārt, ja izrādītos, ka Vispārējā tiesa ir nospriedusi, ka Komisija ir pietiekami ņēmusi vērā ietekmi uz tirgu, apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka tādā veidā Vispārējā tiesa ir nepareizi interpretējusi apstrīdēto lēmumu un pārkāpusi ES tiesību normas, it īpaši Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. un 3. punktu un Tiesas judikatūru, kurā ir prasīts, lai Komisija, ja tā uzskata par atbilstošu ņemt vērā ietekmi uz tirgu, lai palielinātu naudas soda sākuma summu vairāk par Vadlīnijās (2) noteikto iespējamo minimālo summu EUR 20 milj., iesniedz konkrētus, ticamus un atbilstošus pierādījumus, lai noteiktu pārkāpuma faktisko ietekmi uz konkurenci tirgū. Treškārt, ja izrādītos, ka Vispārējā tiesa ir nospriedusi, ka Komisija nav ņēmusi vērā ietekmi uz tirgu tādēļ, ka tas nebija jādara, apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda, ka, tā darot, Vispārējā tiesa ir nepareizi piemērojusi ES tiesību normas, saskaņā ar kurām sankcijām saskaņā ar valsts un ES tiesībām ir jābūt ne tikai īstām un preventīvām, bet arī samērīgām ar izdarīto pārkāpumu.

Ar otro apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda, ka Vispārējā tiesa nav pareizi norādījusi pamatojumu, kādēļ ir noraidīti prasītāju prasījumi attiecībā uz to, ka Komisija nav piemērojusi 2002. gada paziņojumu par sadarbību. Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka katrā ziņā Vispārējās tiesas spriedumā ir nepareizi interpretētas ES tiesību normas, it īpaši lex mitior princips, saskaņā ar kuru mazāk bargās tiesību ir normas ir jāpiemēro ar atpakaļejošu spēku.

Ar trešo apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda, ka, noraidot prasītāju prasību attiecībā uz to, ka Komisija ir nepareizi piemērojusi BWA cooperation maksimālo 10 % robežu naudas sodam attiecībā uz laikposmu pirms YKK iegādājās Stocko, attiecībā uz kuru Stocko tiek uzskatīts par vienīgo atbildīgo, Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktu, tostarp tai raksturīgo samērīguma principu, principu, ka sodi ir individuāli, proti, uzņēmumam var uzlikt sodu tikai par tā individuālajam darbībām, un vienlīdzīgas attieksmes principu.

Ar ceturto apelācijas pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda, ka, noraidot prasītāju prasību attiecībā uz to, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā ir nepareizi piemērojusi koeficientu par laikposmu pirms Stocko iegādāšanās, Vispārējā tiesa ir norādījusi nepareizu pamatojumu un ka katrā ziņā Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktu, nostiprināto principu, ka sodiem ir jābūt individuāliem un ar to saistīto samērīguma principu, kā arī vienlīdzīgas attieksmes principu, pieņemot, ka ir pamatots preventīvs [soda] palielinājums par laikposmu pirms YKK iegādājās Stocko, par kuru Stocko tika uzskatīts par vienīgo atbildīgo.

(1) Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).

(2) Vadlīnijas sodanaudas [naudas soda] noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu (OV C 9, 3. lpp.).