ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Piespriest Eiropas Savienībai, ko pārstāv Eiropas Komisija: (a) izmaksāt prasītājām kompensāciju 14 438 793,21 EUR apmērā par zaudējumiem, kas radušies tādēļ, ka Komisija saskaņā ar LESD 266. panta pirmo daļu nav samaksājusi pareizo procentu summu par atmaksāto naudas sodu attiecībā uz laikposmu no 2011. gada 15. februāra līdz 2016. gada 8. martam, lai izpildītu 2015. gada 16. decembra spriedumu lietā SAS Cargo Group A/S u.c./Komisija (Lieta T-56/11), vai, pretējā gadījumā, kompensācijas summu par tādu laikposmu un ar tādu procentu likmi, ko Vispārējā tiesa atzīst par atbilstošu; (b) izmaksāt prasītājām procentus atbilstoši Eiropas Centrālas bankas (ECB) savām galvenajām kapitāla refinansēšanas operācijām piemērotajai likmei, pieskaitot 3,5 procentpunktus, par a) punktā minēto kompensāciju, skaitot no 2016. gada 8. marta līdz pilnīgai samaksai, līdz 2021. gada 4. februārim piemērojot parastos procentus un no 2021. gada 5. februāra – saliktos procentus, vai, pretējā gadījumā, samaksāt procentus par a) punktā minēto kompensāciju par tādu laikposmu, ar tādu procentu likmi un atbilstoši tādai aprēķina metodei (vienkāršie vai saliktie), kādu Vispārējā tiesa atzīst par atbilstošu.
—

Piespriest Eiropas Savienībai, ko pārstāv Komisija, samaksāt Air Canada radītos zaudējumus, jo Komisija nav samaksājusi kavējuma procentus un saliktos procentus atbilstoši LESD 266. panta pirmajai daļai, izpildot 2015. gada 16. decembra spriedumu Air Canada/Komisija (Lieta T-9/11), un tādējādi saskaņā ar LESD 266. panta otro daļu, 268. pantu un 340. panta otro daļu uzdot samaksāt šādas summas: — summu, kas atbilst maksājamajiem nokavējuma procentiem, proti, procentiem no summas 21 037 500,00 EUR atbilstoši Eiropas Centrālās bankas refinansēšanas operācijām 2010. gada 1. novembrī piemērojamajai likmei (proti, 1 %), palielinot to par 3,5 %, attiecībā uz laikposmu no 2011. gada 10. februāra līdz 2016. gada 8. februārim, atskaitot jau samaksāto garantēto peļņu 468 540,80 EUR apmērā, kas veido kopējo summu 4 264 896,70 EUR apmērā, vai, pretējā gadījumā, saskaņā ar Vispārējās tiesas par atbilstošu atzītu procentu likmi; — summu, kas atbilst maksājamajiem procentiem no summas 4 264 896,70 EUR atbilstoši Eiropas Centrālās bankas refinansēšanas operācijām 2010. gada 1. novembrī piemērojamajai likmei (proti, 1 %), palielinot to par 3,5 %, attiecībā uz laikposmu no 2016. gada 9. februāra līdz procentu piemērošanas datumam (2021. gada 4. februāris), kas veido kopējo summu 958 550 14 EUR apmērā, vai, pretējā gadījumā, saskaņā ar Vispārējās tiesas par atbilstošu atzītu procentu likmi un par tās noteiktu laikposmu; un — summu, kas atbilst saliktajiem procentiem no to procentu summas, kas nav samaksāti no maksājamās summas, to piemērošanas datumā (4 264 896,70 EUR + 958 550,14 EUR: 5 223 446,84 EUR vai citu summu, ko Vispārējā tiesa atzīst par atbilstošu) atbilstoši Eiropas Centrālās bankas refinansēšanas operācijām 2010. gada 1. novembrī piemērojamajai likmei (proti, 1 %), palielinot to par 3,5 %, par laikposmu no 2021. gada 5. februāra līdz datumam, kad Komisija Air Canada atlīdzinās nesamaksāto procentu summu, vai, pretējā gadījumā, saskaņā ar Vispārējās tiesas par atbilstošu atzītu procentu likmi un par tās noteiktu laikposmu.
Prasība, kas celta 2021. gada 24. martā – Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe/Komisija

(Lieta T-158/21)

(2021/C 217/60)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Citizens’ Committee of the European Citizens’ Initiative “Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe” (Cîrţa, Rumānija) (pārstāvis: T. Hieber, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt Komisijas 2021. gada 14. janvāra paziņojumu par Eiropas pilsoņu iniciatīvu “Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe”, C(2021)171 final;

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatojumam prasītāja izvirza divus pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tā apgalvo, ka Eiropas Komisija nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu atbilstoši LESD 296. panta otrajai daļai.
—

Tiek arī apgalvots, ka ar apstrīdēto aktu esot pārkāpta prasītājas tiesiskā paļāvība, jo ar to tiekot izdarīta atkāpe no tieši noteiktām tiesiskām un procesuālām darbībām, kas ir paredzētas Biocīdu regulā, it īpaši attiecībā uz tajā paredzētajiem saistošajiem termiņiem.
—

atcelt Komisijas 2021. gada 27. janvāra lēmumu, ar ko noraidīts prasītāja pieteikums ļaut iepazīties ar Komisijas dokumentiem, izsniedzot kopijas attiecībā uz visu Komisijas saziņu ar a) uzņēmumu BioNTech SE, b) Vācijas Federālo kanceleju saistībā ar uzņēmumu BioNTech SE un tās izstrādājumiem, c) Vācijas Federālo veselības ministru saistībā ar Covid-19 pandēmijas apkarošanai paredzēto vakcīnu iepirkumu, attiecīgi par laikposmu no 2020. gada 1. aprīļa un it īpaši par BioNTech piedāvāto vakcīnu daudzumu un piegādes termiņiem,
—

līdz ar to atcelt EIB 2020. gada 18. maija lēmumu, saskaņā ar kuru prasītāja medicīniskās izziņas par laikposmiem no 2020. gada 18. marta līdz 18. aprīlim un no 2020. gada 20. aprīļa līdz 20. maijam neesot derīgas, ņemot vērā administratīvo noteikumu X pielikuma 3.3. pantu;
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka tiesības uz advokāta un klienta saziņas konfidencialitāti atsevišķi izriet gan no ECPAK, gan no Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”), it īpaši no tiesībām uz privātās dzīves neaizskaramību saskaņā ar ECPAK 8. pantu (Hartas 7. pants) un tiesībām uz aizstāvību saskaņā ar ECPAK 6. pantu (Hartas 47. pants). Prasītāji apgalvo, ka advokāta un klienta saziņas konfidencialitātes aizsardzība neesot atkarīga no attiecīgās saziņas mērķa un satura, bet gan vienīgi no saziņā iesaistīto dalībnieku identitātes.
—

atcelt Komisijas 2020. gada 26. maija lēmumu C(2020) 3287 final par pasākumiem SA.39990 (2016/C) (ex 2016/NN) (ex 2014/FC) (ex 2014/CP) – ko Beļģija īstenojusi Ducatt NV atbalstam un
3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka iepriekš minētā 1976. gada Vēlēšanu akta 7.2. pants šajā konkrētajā gadījumā esot jāinterpretē pēc būtības, nevis formāli, jo neatbilstības iemesla pēc būtības nebija tāpēc, ka O. Junqueras visu laiku bija atstādināts no Congreso de Diputados deputāta amata pienākumu izpildes, apturot uz laiku visas viņa ar to saistītās tiesības un atalgojumus, un turklāt pret viņa gribu paturot viņu šajā amatā, fiziski un praktiski, un pret viņa gribu neļaujot viņam atteikties no minētā amata, lai varētu pilnībā uzņemties savu Eiropas Parlamenta deputāta amata pienākumu izpildi.
—

pakārtoti: i) daļēji atcelt pārsūdzētā lēmuma par Marketplace 1. pantu, ciktāl ar to ir prettiesiski pieprasīti nenozīmīgi dokumenti; un/vai ii) daļēji atcelt pārsūdzētā lēmuma par Marketplace 1. pantu, lai ļautu neatkarīgiem, ES teritorijā kvalifikāciju ieguvušiem advokātiem pārbaudīt ar Marketplace saistītajā dokumentu pieprasījumā minēto dokumentu nozīmīgumu, lai novērstu to, ka ir jāiesniedz izmeklēšanai acīmredzami nenozīmīgi dokumenti un/vai personīgi dokumenti; un/vai iii) daļēji atcelt pārsūdzētā lēmuma par Marketplace 1. pantu, ciktāl ar to ir prettiesiski pieprasīts iesniegt nenozīmīgus dokumentus, kuri pēc būtības ir personīgi vai privāti;
3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija esot pārkāpusi konkrētus LESD noteikumus un Eiropas tiesību vispārējos principus saistībā ar diskriminācijas aizliegumu, pakalpojumu sniegšanas brīvību un uzņēmējdarbības brīvību, kas ir bijuši ES gaisa transporta liberalizācijas pamatā kopš 1980. gadu beigām. ES gaisa transporta tirgus liberalizācija atļāva izveidoties īstām zemo cenu aviosabiedrībām visā Eiropas mērogā. Eiropas Komisija neesot ņēmusi vērā kaitējumu, kas šādām Eiropas mēroga aviosabiedrībām un to lomai Dānijas gaisa telpas savienojamībā radies COVID-19 krīzes dēļ, atļaujot Dānijai rezervēt atbalstu tikai SAS. LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunktā ir noteikts izņēmums no valsts atbalsta aizlieguma atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam, bet tajā nav noteikts izņēmums no citām LESD normām un principiem.
—

Visbeidzot, lēmumā arī kļūdaini neesot ņemta vērā no konkurences viedokļa kaitīgā ietekme, kas izrietot no E.ON konkurentes statusa zaudēšanas elektroenerģijas no atjaunojamajiem energoresursiem ražošanas un vairumtirdzniecības tirgū un no tādu papildpakalpojumu sniegšanas kā balansēšanas elektroenerģija.
—

atcelt Padomes Lēmumu (ES) 2020/135 (2020. gada 30. janvāris) par to, lai noslēgtu Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas (1), jo ar to bez viņu piekrišanas un, neveicot pienācīgas procedūras, viņiem ir atņemts Savienības pilsoņa statuss un no tā izrietošās tiesības;
—

atcelt EUIPO Anulēšanas nodaļas 2019. gada 22. februāra lēmumu (Anulēšanas process Nr. 15 428 C), ciktāl ar minēto lēmumu par spēkā neesošu ir atzīta Eiropas Savienības preču zīme Nr. 6 206 718 attiecībā uz precēm: — 5. klase: teststrēmeles medicīniskiem mērķiem; — 9. klase: aparāti ķermeņa temperatūras un funkciju mērīšanai; — 10. klase: ķirurģiskie, medicīnas, zobārstniecības un veterinārie instrumenti un aparāti, it īpaši sāpju terapijas aparāti, elektrodi elektriskās terapijas aparātiem, ortopēdiskie izstrādājumi, it īpaši ortopēdiskie apavi un apavu ieliktņi, potīšu pārsēji, ķermeņa pārsēji; ortopēdiskās zeķes, insulīna pildspalvas; pēdu masažieri, masāžas aparāti; radioterapijas aparāti, it īpaši karstuma un gaismas terapija; — ciktāl ar to preču zīmes īpašniecei (prasītājai) ir uzdots atlīdzināt izdevumus;
—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu, pārkāpums, jo ir pieļauta tiesību kļūda, piemērojot strīdus Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu pašreizējās šīs tiesību normas izpratnē, un nav veikts konstatējums par Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta izpratni reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī;
5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka pat pieņemot, ka aplūkojamie CFC pasākumi prima facie ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, apstrīdētajā lēmumā esot kļūdaini secināts, ka nepastāv attaisnojums, kuru varētu piemērot, lai aizstāvētu konkrēto pasākumu saderību ar Eiropas Savienības noteikumiem par valsts atbalstu. Turklāt apstrīdētais lēmums esot neracionāls un nekonsekvents, jo Komisija esot pareizi piekritusi tam, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir attaisnojamas gadījumos, kad vienīgais iemesls piemērot CFC maksājumu atbilstoši minētās 9.A sadaļas 5. nodaļā norādītajai iespējai ir “AK saistītā kapitāla” tests, pamatojoties uz to, ka šis tests var būt pārmērīgi grūti īstenojams praksē, bet vienlaikus, un nesniedzot pienācīgu pamatojumu, Komisija apgalvo, ka minētā 9. nodaļa nekad nav attaisnojama gadījumos, ja CFC maksājums ir jāpiemēro būtiska personāla funkciju testa rezultātā atbilstoši šai 5. nodaļai. Proti, būtiska personāla funkciju testu ir pārmērīgi grūti piemērot praksē, tādēļ Komisijai bija jāsecina, ka minētā 9. nodaļa ir attaisnojama arī šī testa apstākļos, un tādējādi jāsecina, ka valsts atbalsts nepastāv.
5.

Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka pat pieņemot, ka aplūkojamie CFC pasākumi prima facie ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, apstrīdētajā lēmumā esot kļūdaini secināts, ka nepastāv attaisnojums, kuru varētu piemērot, lai aizstāvētu konkrēto pasākumu saderību ar Eiropas Savienības noteikumiem par valsts atbalstu. Turklāt apstrīdētais lēmums esot neracionāls un nekonsekvents, jo Komisija esot pareizi piekritusi tam, ka AK 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir attaisnojamas gadījumos, kad vienīgais iemesls piemērot CFC maksājumu minētās 9.A sadaļas 5. nodaļā norādītajā hipotētiskajā situācijā ir “AK saistītā kapitāla” tests, pamatojoties uz to, ka šis tests var būt pārmērīgi grūti īstenojams praksē, bet vienlaikus, un nesniedzot pienācīgu pamatojumu, Komisija apgalvo, ka minētā 9. nodaļa nekad nav attaisnojama gadījumos, ja CFC maksājums ir jāpiemēro būtiska personāla funkciju (SPF) testa rezultātā atbilstoši šai 5. nodaļai. Proti, tā kā būtiska personāla funkciju testu ir pārmērīgi grūti piemērot praksē, tādēļ Komisijai bija jāsecina, ka minētā 9. nodaļa ir attaisnojama arī šī testa apstākļos, un tādēļ jāsecina, ka valsts atbalsts nepastāv.
3.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka grupas finansēšanas atvieglojums nedod priekšrocību konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai. Prasītāja apgalvo, ka atbildētāja esot kļūdījusies (i) definējot atsauces sistēmu pārāk šauri kā 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act] 9.A sadaļas normas un nevis kā plašāku AK uzņēmuma ienākuma nodokļa sistēmu; (ii) nesaprotot, ka 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] 9.A sadaļas 9. nodaļa nav atkāpe no tās 5. nodaļas; un (iii) neatzīstot, ka, pat ja minētā 9. nodaļa būtu atkāpe no 5. nodaļas, to attaisno minēto tiesību aktu 9.A sadaļas raksturs un vispārējā struktūra.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts un VĪN 7. panta 1. punkts: — nododamos pensijas tiesību gadus esot jāaprēķina, pamatojoties uz faktiski pārskaitīto summu, no tās atskaitot kapitāla vērtības maiņu laikā no dienas, kad iesniegts pieteikums par nodošanu, līdz faktiskajai nodošanas dienai; — PMO esot pieļāvis kļūdu, nododamās pensijas tiesības aprēķinot uz valsts administrācijas pagaidu lēmumā norādītās summas pamata, lai gan faktiski pārskaitītā summa izrietēja no kapitāla vērtības maiņas laikā no dienas, kad iesniegts pieteikums par tiesību nodošanu, līdz faktiskajai nodošanas dienai, un valsts iestādes veikta pensijas tiesību pārrēķina; kapitāla vērtības maiņa par laika posmu pirms pieteikuma par nodošanu.
1.

Par pirmo pamatu – acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā. Prasītājs uzskata, ka Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, pamatojot pret viņu veiktos pasākumus ar to, ka viņš esot, kā apgalvots, “plaši pazīstams uzņēmējs, kas darbojas Sīrijā” Lēmuma 2013/255/KĀDP 27. panta 2. punkta a) apakšpunkta un 28. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē. Viņš apstrīd šo kvalifikāciju par “plaši pazīstamu uzņēmēju, kas darbojas Sīrijā” un atspēkojamo prezumpciju par saikni ar Sīrijas režīmu, kura izriet no apstrīdētajiem tiesību aktiem. Prasītājs apgalvo, ka viņam nav nekādas saiknes ar Sīrijas režīmu. Turklāt saskaņā ar Lēmuma 2013/255/KĀDP 27. panta 3. punktu un 28. panta 3. punktu prasītājs apgāž atspēkojamo prezumpciju, kas paredzēta šī lēmuma 27. panta 2. punkta a) apakšpunktā un 28. panta 2. punkta a) apakšpunktā, pēc savas iniciatīvas pierādot, ka viņš (i) nav vai vairs nav saistīts ar Sīrijas režīmu, (ii) neietekmē to un (iii) attiecībā uz viņu nav reāla riska, ka tiks apieti ierobežojoši pasākumi, ko Padome ir pieņēmusi saistībā ar situāciju Sīrijā. Prasītājs uzskata, ka, neņemot vērā šīs prezumpcijas apgāšanu, Padome turpina pieļaut acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā.
Prasība, kas celta 2019. gada 9. augustā — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO — Fontana Food (“GRILLOUMI”)

(Lieta T-555/19)

(2019/C 328/77)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosija, Kipra) (pārstāvji: S. Malynicz QC, S. Baran, Barrister, un V. Marsland, Solicitor)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Fontana Food AB (Tyresö, Zviedrija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “GRILLOUMI” reģistrācijas pieteikums — reģistrācijas pieteikums Nr. 15 963 291

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 29. maija lēmums lietā R 1355/2018-4

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest EUIPO segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītie pamati:

— Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, pirmkārt, ka esot pārkāpts 429. panta 14. punkts un 400. panta 1. punkta a) apakšpunkts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 575/2013 (2013. gada 26. jūnijs) par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (OV 2013, L 176, 1. lpp.) un, otrkārt, ka ECB esot pārsniegusi pilnvaras. Prasītāja uzskata, ka, pamatojot savu lēmumu ar to, ka pastāv koncentrācijas risks attiecībā uz Caisse des dépôts et consignations (turpmāk tekstā — “CDC”), lai atteiktos pilnībā izslēgt Crédit Lyonnais (turpmāk tekstā — “LCL”) riska darījumus ar CDC no tās sviras rādītāja, ECB izvirza LCL prudenciālu prasību saistībā ar suverēnu riska darījumu koncentrāciju, kādu Regulas (ES) Nr. 575/2013 400. panta 1. punkta a) apakšpunktā tai nav atļauts izvirzīt, un pilnvaras, kas tai ir piešķirtas minētās regulas 429. panta 14. punktā, tā izmanto citiem mērķiem, nekā paredzēts šajā pantā.
Prasība, kas celta 2019. gada 30. aprīlī — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi pret EUIPO — Filotas Bellas & Yios (“Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927”)

(Lieta T-282/19)

(2019/C 213/72)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosija, Kipra) (pārstāvji: S. Malynicz QC (Queen’s Counsel), S. Baran, Barrister un V. Marsland, Solicitor)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa Apelācijas padomē dalībniece: Filotas Bellas & Yios AE (Aleksandrija (Imatija) [Alexandreia Imathias], Grieķija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927” — Eiropas Savienības preču zīme Nr. 12 172 276

Process EUIPO: anulēšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 15. februāra lēmums lietā R 2295/2017-4

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest atbildētājam segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt prasītājas izdevumus saistībā ar anulēšanas procesu.

Izvirzītie pamati:

— Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;
Prasība, kas celta 2019. gada 28. martā — Public.Resource.Org un Right to Know/Komisija

(Lieta T-185/19)

(2019/C 172/58)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Public.Resource.Org, Inc. (Sebastopol, Kalifornija, ASV), Right to Know CLG (Dublina, Īrija) (pārstāvji: F. Logue, solicitor, A. Grünwald, J. Hackl un C. Nüßing, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt Eiropas Komisijas Lēmumu C(2019) 639 final (2019. gada 22. janvāris) (un arī sākotnējo 2018. gada 15. novembra lēmumu ar atsauces Nr. GROW/D3/ALR/dr (2018) 5993057);

— pakārtoti — nodot lietu atpakaļ Eiropas Komisijai un

— piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza divus pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija esot nepareizi interpretējusi un/vai nepareizi piemērojusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 2. punkta pirmo ievilkumu, jo šajā normā neesot paredzēta pieprasīto saskaņoto standartu aizsardzība: — autortiesību aizsardzība attiecībā uz pieprasītajiem saskaņotajiem standartiem neesot iespējama, jo tie esot ES tiesību sastāvdaļa; — pieprasītajiem saskaņotajiem standartiem trūkstot oriģinalitātes, un tādēļ uz tiem neesot attiecināma autortiesību aizsardzība; — atbildētāja neesot pierādījusi apgalvoto kaitējumu standartizācijas organizācijas komerciālajām interesēm.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija esot pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pēdējo teikumu, jo tā nepamatoti noraidījusi to, ka prasītājām sevišķi svarīgu sabiedrības interešu labad ir nepieciešama piekļuve pieprasītajiem saskaņotajiem standartiem: — tiesiskuma un pamattiesību jēdzieni paredzot Eiropas Savienības tiesību aktu brīvu pieejamību; — pieprasītie standarti ietverot ar vidi saistītu informāciju un, konkrētāk, informāciju par emisijām vidē, un tādēļ saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1367/2006 (2) tie esot jāizsniedz; — atbildētāja neesot pienācīgi norādījusi iemeslus, kuru dēļ tā noraidījusi sevišķi svarīgu sabiedrības interešu esamību.

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001 L 145, 43. lpp.).

(2) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1367/2006 (2006. gada 6. septembris) par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV 2006, L 264, 13. lpp.).