Keywords

Summary



Keywords

1. Pagaidu noregulējums — Piemērošanas apturēšana — Pagaidu pasākumi — Noteikšanas nosacījumi — “Fumus boni juris” — Steidzamība — Būtisks un neatgriezenisks kaitējums — Kumulatīvs raksturs — Visu attiecīgo interešu izsvēršana

(EKL 242. un 243. pants)

2. Pagaidu noregulējums — Piemērošanas apturēšana — Pirmās instances tiesas spriedums, par kuru iesniegta apelācija — Tiesības uz efektīvu tiesisko aizsardzību — Pieteikums apturēt tāda strīdīgā lēmuma piemērošanu, kas apstrīdēts pirmajā instancē — Pieņemamība

(EKL 242. pants)

3. Pagaidu noregulējums — Piemērošanas apturēšana — Pirmās instances tiesas spriedums, par kuru iesniegta apelācija — Tāda lēmuma piemērošanas apturēšana, par kuru iesniegto prasību Pirmās instances tiesa ir noraidījusi — Nosacījumi — “Fumus boni juris” — Prasītājam uzliktā pierādīšanas pienākuma apjoms

(EKL 242. pants)

Summary

1. Pagaidu noregulējuma tiesnesis var noteikt pagaidu pasākumus tikai tad, ja tiek pierādīts, ka pastāv faktiskie un tiesību pamati, kas sākotnēji šķietami pamato to noteikšanu (“ Fumus boni juris ”), un ka tie ir steidzami tādā nozīmē, ka, lai izvairītos no būtiska un neatgriezeniska kaitējuma radīšanas prasītājas interesēm, tie ir jānosaka un to sekām jāiestājas, pirms tiek pieņemts lēmums pamata lietā. Pagaidu noregulējuma tiesnesim attiecīgā gadījumā ir arī jāizsver attiecīgās intereses. Šādi izvirzīti nosacījumi ir kumulatīvi, tāpēc pagaidu pasākumi ir jānoraida gadījumā, ja kāds no nosacījumiem nav izpildīts.

(sal. ar 10. un 11. punktu)

2. Fakts, ka pieteikums par pagaidu noregulējumu, kas iesniegts apelācijā par Pirmās instances tiesas spriedumu, ar kuru noraida prasību atcelt Komisijas lēmumu, ar ko konstatē valsts atbalsta nesaderīgumu ar kopējo tirgu un liek to atgūt, paredz minētā lēmuma piemērošanas apturēšanu un līdz ar to pārsniedz apstrīdētā sprieduma izpildes apturēšanu, nepadara šo pieteikumu nepieņemamu.

Ņemot vērā, pirmkārt, ka apstrīdētais spriedums tiktāl, ciktāl ar to prasība ir noraidīta pilnībā, ir pielīdzināms negatīvam lēmumam, uz ko, izņemot ārkārtas gadījumus, nevar attiekties pieteikums par piemērošanas apturēšanu, kas nekādi negroza prasītāja stāvokli, un, otrkārt, ka nelikumīga atbalsta atmaksāšanas pienākums izriet no Pirmās instances tiesā apstrīdētā lēmuma, apsvērumi saistībā ar tiesībām uz efektīvu tiesisko aizsardzību liek atzīt šo pieteikumu par pieņemamu.

(sal. ar 12.–14. punktu)

3. Fakts, ka pieteikums par pagaidu noregulējumu, kas iesniegts apelācijā par Pirmās instances tiesas spriedumu, ar kuru noraida prasību atcelt Komisijas lēmumu, ar ko konstatē valsts atbalsta nesaderīgumu ar kopējo tirgu un liek to atgūt, paredz minētā lēmuma piemērošanas apturēšanu, rada sekas attiecībā uz “ Fumus boni juris ”esamības, kas ir jāpierāda prasītājam, novērtēšanu tādējādi, ka tās esamības pierādīšanas pienākums kļūst smagāks.

Lai cik pamatoti būtu pret apstrīdēto spriedumu izvirzītie pamati un argumenti, tie nav pietiekami, lai tiesiski sākotnēji šķietami pamatotu Pirmās instances tiesā apstrīdētā lēmuma piemērošanas apturēšanu. Lai pierādītu, ka nosacījums par “ Fumus boni juris” ir izpildīts, prasītājam ir arī jāparāda, ka pret minēto lēmumu Pirmās instances tiesā izvirzītie pamati un argumenti pēc sava rakstura ir tādi, kas pamato prasīto apturēšanu, kaut arī Kopienu tiesa tos jau ir izskatījusi un atzinusi par nepamatotiem.

(sal. ar 16.–20. punktu)