ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
INFORMĀCIJA PAR NEPUBLICĒTAJIEM NOLĒMUM IEM 
Jud ikatūr as krājums 
Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2 0 1 7 . gada 3. marta rīkojums –  
GX/Komisija  
(lieta T-5 5 6 / 1 6 )  
Civildienests – Pieņemšana darbā – Paziņojums par konkursu – Atklāts konkurss EPSO/AD/248/13 – 
Lēmums neiekļaut prasītāja vārdu rezerves sarakstā – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība 
1. Ierēdņu celta prasība – Prasība par lēmumu, ar kuru noraidīta sūdzība – Sekas – 
Vēršanās tiesā par apstrīdēto aktu – Izņēmums – Lēmums, kuram nav apstiprinošs raksturs 
(Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants) 
(skat. 23.–26. punktu) 
2. Ierēdņu celta prasība – Prasība, kas celta par lēmumu par neiekļaušanu konkursa rezerves 
sarakstā – Iespēja atsaukties uz konkursa paziņojuma prettiesiskumu, lai apstrīdētu 
neiekļaušanu – Nosacījumi 
(Civildienesta noteikumu 91. pants) 
(skat. 29., 30. punktu) 
3. Ierēdņi – Konkurss – Savienības iestāžu pienākums nodrošināt visiem kandidātiem vienmērīgu 
un pienācīgu pārbaudījumu norisi – Pārkāpums – Ietekme uz pārbaudījumu likumību – 
Nosacījumi 
(skat. 36.–38. punktu) 
4. Ierēdņi – Konkurss – Atlases komisija – Kandidatūras noraidīšana – Pienākums norādīt 
pamatojumu – Apjoms – Sēžu aizklātības ievērošana 
(Civildienesta noteikumu 25. pants; III pielikuma 6. pants) 
(skat. 65., 66. punktu) 
5. Ierēdņi – Konkurss – Kandidātu spēju novērtējums – Atlases komisijas novērtējuma brīvība – 
Pārbaude tiesā – Robežas 
(Civildienesta noteikumu III pielikuma 5. pants) 
LV 
ECLI:EU:T:2017 :139 1 
INFORMĀCIJA PAR NEPUBLICĒTAJIEM NOLĒMUM IEM 
(skat. 71. punktu) 
6. Ierēdņu celta prasība – Prasība par zaudējumu atlīdzību, kas saistīta ar prasību atcelt tiesību 
aktu – Prasības atcelt tiesību aktu noraidīšana, kā rezultātā tiek noraidīta prasība par 
zaudējumu atlīdzību 
(Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants) 
(skat. 77. punktu) 
Priekšmets 
Prasība, kas pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, atcelt atklātā konkursa 
EPSO/AD/248/13 atlases komisijas 2014 . gada 20. augusta lēmumu neiekļaut prasītāja vārdu rezerves 
sarakstā un, otrkārt, saņemt atlīdzību par šī lēmuma dēļ prasītājam šķietami radušos mantisko un 
morālo kaitējumu. 
Rezolutīvā daļa 
1) Prasību noraidīt. 
2) G X atlīdzina tiesāšanās izdevumus. 
ECLI:EU:T:2017 :139 2
48

Šajā ziņā var norādīt, ka prasītājai, ja tā to uzskata par pamatotu, būs jālūdz valsts tiesai, kurā tā ir cēlusi prasību, lemt par to, vai atbrīvojums, kas Beļģijas Karalistei ir jāpiešķir Savienības iestādēm, nozīmē, ka arī elektroenerģijas piegādātāji ir jāatbrīvo no šādas iemaksas, ja to klients ir Savienības iestāde.
2.

Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības preču zīmes definīcija un iegūšana — Absolūti atteikuma pamati — Preču zīmes, kas sastāv tikai no apzīmējumiem vai norādēm, kuri var kalpot, lai apzīmētu preces vai pakalpojuma īpašības — Jēdziens — Neoloģisms, kas sastāv no elementiem, kuri apraksta attiecīgo preču vai pakalpojumu īpašības — Iekļaušana, ja kombinācija nav neparasta (Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) (sal. ar 16. punktu)
50

V. Yanukovych vārds sarakstā tika iekļauts, pamatojoties uz to, ka viņš bija “persona, pret kuru vērsts kriminālprocess Ukrainā, lai izmeklētu noziedzīgus nodarījumus saistībā ar Ukrainas valsts līdzekļu piesavināšanos un to nelikumīgu pārvietošanu ārpus Ukrainas”. No tā izriet, ka Padome ir uzskatījusi, ka pret V. Yanukovych ir vērsta izmeklēšana vai pirmstiesas izmeklēšana, kas nav (vai vēl nav) beigusies ar oficiālu apsūdzības izvirzīšanu viņa iespējamās līdzdalības dēļ šajos faktos par valsts līdzekļu piesavināšanos.
Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 26. novembra rīkojums –

One of Us u.c./Parlaments u.c.

(lieta T‑561/14)

“Institucionālās tiesības — Eiropas pilsoņu iniciatīva — Komisijas paziņojums saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 211/2011 10. panta 1. punkta c) apakšpunktu — Termiņš prasības celšanai — Daļēja nepieņemamība”

Prasība atcelt tiesību aktu — Termiņi — Termiņa sākums — Attiecīgā akta publicēšanas datums — Aprēķināšana — Novēlota prasība — Acīmredzama nepieņemamība (LESD 263. panta sestā daļa; Vispārējās tiesas Reglamenta (1991) 101. panta 2. punkts un 102. panta 1. un 2. punkts; Eiropas Parlamenta un Padomes Regula Nr. 211/2011) (sal. ar 21.–24. punktu)

Priekšmets

Prasība atcelt, primāri, Komisijas 2014. gada 28. maija paziņojumu COM(2014) 355 final par Eiropas pilsoņu iniciatīvu “One of Us” un, pakārtoti, Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regulas (ES) Nr. 211/2011 par pilsoņu iniciatīvu (OV L 65, 1. lpp.) 10. panta 1. punkta c) apakšpunktu

Rezolutīvā daļa:

1) prasību noraidīt kā nepieņemamu, ciktāl tā ir vērsta pret Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regulas (ES) Nr. 211/2011 par pilsoņu iniciatīvu 10. panta 1. punkta c) apakšpunktu;
2

2007. gada 19. decembrī un 2008. gada 2. septembrī, pēc tam, kad bija pieņemts Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums Nr. 1982/2006/EK (2006. gada 18. decembris) par Eiropas Kopienas Septīto pamatprogrammu pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) (OV 2006, L 412, 1. lpp.), Eiropas Kopienu Komisija noslēdza ar prasītāju attiecīgi dotācijas līgumu “Senior – Social Ethical and Privacy Needs in ICT for Older People: a dialogue roadmap” (“Senior – Gados vecu cilvēku sociālētiskas un konfidencialitātes vajadzības IKT jomā”; turpmāk tekstā – “Senior līgums”) un dotācijas līgumu “Market Requirements, Barriers and Cost‑Benefits Aspects of Assistive Technologies” (“Tirgus prasības palīgtehnoloģijām, šķēršļi un izmaksu un ieguvumu aspekti”; turpmāk tekstā – “MARE līgums”).
Komisijas lēmums uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru par valsts atbalstu var būt apstrīdams akts, ja tas var radīt autonomas tiesiskas sekas, proti, ja šāds lēmums rada pietiekami tūlītējas un noteiktas tiesiski saistošas sekas dalībvalstij, kam tas adresēts, un attiecīgā atbalsta saņēmējam vai saņēmējiem.

Tas īpaši attiecas uz dalībvalsts pienākumu pārtraukt atbalsta pasākumu, kas tiek īstenots, to iepriekš nepaziņojot, un kura īstenošana turpinās datumā, kurā ir pieņemts lēmums uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru. Lēmums uzsākt formālo izmeklēšanas procedūru par pasākumu, kas ir īstenošanas procesā un ko Komisija kvalificējusi kā jaunu atbalstu, noteikti maina no izskatāmā pasākuma izrietošās juridiskās sekas, kā arī saņēmēju uzņēmumu tiesisko stāvokli, it īpaši attiecībā uz šā pasākuma turpmāku īstenošanu. Šāds secinājums ir izdarāms ne vien gadījumā, kad attiecīgās dalībvalsts iestādes īstenošanas procesā esošo pasākumu uzskata par pastāvošu atbalstu, bet arī gadījumā, kad šīs iestādes uzskata, ka attiecīgais pasākums nav valsts atbalsts.

(sal. ar 29.–31. punktu)
VISPĀRĒJĀS TIESAS RĪKOJUMS

(apelāciju palāta)

2013. gada 19. decembrī

Lieta T‑385/13 P

Luigi Marcuccio

pret

Eiropas Komisiju

Apelācija – Civildienests – Pirmajā instancē celtās prasības kā acīmredzami nepieņemamas noraidīšana – Pa faksu iesniegta prasības pieteikuma un vēlāk iesniegta oriģināla neidentiskums – Oriģināla iesniegšana pēc termiņa – Novēlota prasība – Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība

Priekšmets

Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 14. maija rīkojumu lietā F‑4/12 Marcuccio/Komisija, kurā lūgts atcelt šo rīkojumu.

Nolēmums

Apelācijas sūdzību noraidīt. Luigi Marcuccio sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas izdevumus šajā instancē.

Kopsavilkums

Tiesvedība – Pieteikums par lietas ierosināšanu – Formas prasības – Pieteikums, kas ir iesniegts pa faksu apelācijas sūdzības iesniegšanas termiņā – Advokāta pašrocīgs paraksts, kas atšķiras no paraksta pa pastu nosūtītajā pieteikuma oriģinālā – Sekas – Faksa saņemšanas datuma neņemšana vērā, lai novērtētu, vai ir ievērots apelācijas sūdzības iesniegšanas termiņš

(Tiesas statūtu 21. pants; Civildienesta tiesas Reglamenta 34. panta 6. punkts)

Ja apelācijas sūdzības iesniedzēju pārstāvošā advokāta paraksts, kurš ir pa faksu iesniegtās apelācijas sūdzības apakšdaļā, nav tāds pats kā tas paraksts, kurš figurē uz vēlāk iesniegtas apelācijas sūdzības oriģināla, tad pa faksu nosūtītās apelācijas sūdzības iesniegšanas datumu nevar ņemt vērā, lai būtu ievērots apelācijas sūdzības iesniegšanas termiņš.

Saistībā ar Savienības civildienesta strīdu Civildienesta tiesas Reglamenta 34. panta 6. punktā ir paredzēts, ka dienu, kurā parakstīta procesuālā dokumenta oriģināla kopiju saņem kancelejā ar jebkādu Civildienesta tiesai pieejamu tehnisko sakaru līdzekļu palīdzību, ņem vērā procesuālo termiņu ievērošanas nolūkos, ar nosacījumu, ka attiecīgā parakstītā dokumenta oriģinālu iesniedz kancelejā vēlākais desmit dienu laikā pēc oriģināla kopijas saņemšanas. Līdz ar to, ja izrādās, ka uz dokumenta oriģināla, kas ir fiziski iesniegts kancelejā desmit dienu laikā pēc tā kopijas nosūtīšanas pa faksu Civildienesta tiesai, nav tāda paša paraksta, kāds ir uz dokumenta, kurš nosūtīts pa faksu, tad ir jākonstatē, ka minētās tiesas kancelejā ir saņemti divi dažādi procesuālie dokumenti, no kuriem uz katra ir savs paraksts, pat ja katru no parakstiem ir rakstījusi tā pati persona. Civildienesta tiesas Reglamenta 34. panta 6. punkta šaura piemērošana atbilst tiesiskās noteiktības prasībai un vajadzībai novērst jebkuru diskrimināciju vai jebkuru patvaļību tiesvedībā.

(skat. 15. un 20. punktu)

Atsauces

Tiesa: 2011. gada 22. septembris, C‑426/10 P Bell & Ross BV/ITSB, Krājums, I‑8849. lpp., 43. punkts un tajā minētā judikatūra.

Vispārējā tiesa: 2011. gada 29. novembris, T‑345/11 ENISA/CEPD, Krājumā nav publicēts, 15.–17. punkts; 2012. gada 3. oktobris, T‑360/10 Tecnimed/ITSB – Ecobrands (ZAPPER-CLICK), 15.–17. punkts un tajos minētā judikatūra; 2013. gada 14. novembris, T‑229/13 P Marcuccio/Komisija, 14., 15. un 19. punkts un tajos minētā judikatūra.
2)

uzdot EZA neizsniegt to šīs rezolutīvās daļas 1. punktā minēto dokumentu versiju, kura ir detalizētāka par šo dokumentu izrediģēto versiju un kādu InterMune UK Ltd, InterMune, Inc. un InterMune International AG iesniedza EZA 2012. gada 8. oktobrī;
Lieta T-395/11

Elti d.o.o.

pret

Eiropas Savienības delegāciju Melnkalnē

“Prasība atcelt tiesību aktu — Piegāžu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Melnkalnes valsts apraides sistēmas digitalizācija — Savienības delegācijas Melnkalnē lēmums par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu — Atbildētāja statusa neesamība — Nepieņemamība”

Rīkojuma kopsavilkums

Prasība atcelt tiesību aktu – Atbildētāja statuss – Savienības delegācija – Savienības iestādes vai struktūras statusa neesamība – Akti, kurus pieņēmis Savienības delegācijas vadītājs piegāžu publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras ietvaros – Komisijai piedēvējami akti – Prasības nepieņemamība

(LESD 221. un 263. pants; Padomes Regulas Nr. 1605/2002 51. panta otrā daļa, 59., 60.a un 85. pants; Padomes Lēmums 2010/427)

No LESD 221. panta, Lēmuma 2010/427, ar ko nosaka Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) organizatorisko struktūru un darbību, un no Regulas Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam, 51. panta otrās daļas, 59., 60.a un 85. panta izriet, ka Savienības delegāciju juridisko statusu raksturo hierarhiska un funkcionāla atkarība gan no EĀDD, gan no Komisijas, kas līdz ar to ir divkārša atkarība, un tas neļauj tās uzskatīt par struktūru LESD 263. panta izpratnē.

Turklāt akti, kas tiek pieņemti saskaņā ar deleģētajām pilnvarām, parasti ir piedēvējami deleģējošajai iestādei, kurai tiesā ir jāaizstāv attiecīgais akts. Šāds risinājums a fortiori attiecas uz paraksta tiesību deleģēšanu un pastarpinātas deleģēšanas gadījumiem. Līdz ar to akti, ko ir pieņēmis Savienības delegācijas vadītājs piegāžu publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras ietvaros, rīkojoties kā Komisijas kredītrīkotājs ar pastarpināti deleģētām pilnvarām, neļauj atzīt, ka minētajai delegācijai būtu atbildētājas statuss, un šajā gadījumā tie ir piedēvējami Komisijai.

No minētā izriet, ka Savienības delegācija nevar tikt uzskatīta par Savienības iestādi vai struktūru un tai nav atbildētājas statusa, un ka pret šādu delegāciju celta prasība nav pieņemama.

(sal. ar 46., 62.–64., 73. un 74. punktu)
Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2009. gada 5. oktobra rīkojums — Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen/Komisija

(lieta T-2/08)

“Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība”

Prasība atcelt tiesību aktu — Fiziskas vai juridiskas personas — Tiesību akti, kas šīs personas skar tieši un individuāli — Komisijas lēmums, ar kuru konstatēts, ka atbalsts nav saderīgs ar kopējo tirgu — Prasība, kuru iesniegusi iestāde, kas ir neatņemama valsts sastāvdaļa, kuras rīcībā nav autonoma budžeta un kura ir pakļauta valsts kontrolei — Nepieņemamība (EKL 230. panta ceturtā daļa) (sal. ar 31., 38. un 42. punktu)

Priekšmets

Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 23. oktobra Lēmumu 2008/708/EK par valsts atbalstu C 34/06 (ex N 29/05 un ex CP 13/04), ko Vācijas Federatīvā Republika vēlas īstenot virszemes digitālās televīzijas (DVB-T) ieviešanai Ziemeļreinā-Vestfālenē (OV 2008, L 236, 10. lpp.)

Rezolutīvā daļa:

1) prasību noraidīt kā nepieņemamu;

2) Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

3) Vācijas Federatīvā Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2009. gada 5. oktobra rīkojums — Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen/Komisija

(lieta T-2/08)

“Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība”

Prasība atcelt tiesību aktu — Fiziskas vai juridiskas personas — Tiesību akti, kas šīs personas skar tieši un individuāli — Komisijas lēmums, ar kuru konstatēts, ka atbalsts nav saderīgs ar kopējo tirgu — Prasība, kuru iesniegusi iestāde, kas ir neatņemama valsts sastāvdaļa, kuras rīcībā nav autonoma budžeta un kura ir pakļauta valsts kontrolei — Nepieņemamība (EKL 230. panta ceturtā daļa) (sal. ar 31., 38. un 42. punktu)

Priekšmets

Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 23. oktobra Lēmumu 2008/708/EK par valsts atbalstu C 34/06 (ex N 29/05 un ex CP 13/04), ko Vācijas Federatīvā Republika vēlas īstenot virszemes digitālās televīzijas (DVB-T) ieviešanai Ziemeļreinā-Vestfālenē (OV 2008, L 236, 10. lpp.)

Rezolutīvā daļa:

1) prasību noraidīt kā nepieņemamu;

2) Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;
Pieteikums par Komisijas 2007. gada 7. februāra Lēmuma 2007/375/EK saistībā ar Francijas, Īrijas un Itālijas īstenoto atbrīvojumu no akcīzes nodokļa minerāleļļām, ko attiecīgi Gardannā [Gardannas reģionā], Šenonas reģionā un Sardīnijā izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā (C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01)) (OV L 147, 29. lpp.) piemērošanas apturēšanu daļā, kurā tas attiecas uz prasītāju
Lieta T-459/07

Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd

pret

Eiropas Savienības Padomi

“Procesa jautājumi — Dokumenta izņemšana no lietas materiāliem — Teikuma svītrošana no lietas materiāliem”

Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 15. oktobra rīkojums II ‐ 4017

Rīkojuma kopsavilkums

Tiesvedība – Lietu izskatīšana Pirmās instances tiesā – Lietas dalībniekiem piešķirtā aizsardzība pret procesuālo dokumentu neatbilstošu izmantošanu – Piemērojamība

(Pirmās instances tiesas Reglamenta 64. panta 3. punkta d) apakšpunkts un 116. panta 2. punkts; Norādījumu Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas sekretāram 5. panta 5. punkts)

Atbilstoši normām, kuras reglamentē dažādu lietu izskatīšanu Pirmās instances tiesā, lietas dalībnieki tiek aizsargāti pret neatbilstošu procesuālo dokumentu izmantošanu. Līdz ar to pamata lietas dalībniekiem vai personām, kas ir iestājušās lietā, nav tiesību izmantot citu lietas dalībnieku procesuālos dokumentus, kuriem tiem ir piešķirta pieeja tikai ar mērķi sagatavot savu aizstāvību konkrētās lietas ietvaros. Katrai lietai Pirmās instances tiesā ir savi lietas materiāli, kuros citu starpā ir procesuālie dokumenti un akti, kurus lietas dalībnieki ir iesnieguši konkrētajā lietā, un katrs no šiem lietas materiāliem ir pilnībā neatkarīgs. Protams, lietas dalībnieki var brīvi izpaust savus procesuālos rakstus trešai personai ārpus šīs tiesvedības, izņemot gadījumus, kad dokumenta izpaušana varētu nelabvēlīgi ietekmēt pareizu tiesvedības norisi, un tāpat lietas dalībnieks procesā, ievērojot šo pašu izņēmumu, var sniegt piekrišanu tam, ka viņa šajā tiesvedībā iesniegto rakstu izmanto cits šīs pašas lietas dalībnieks citas tiesvedības ietvaros. Tomēr tas nav tāpat, ja lietas dalībnieks, kurš vēlas izmantot šo rakstu, nav lūdzis atļauju to darīt lietas dalībniekam, kas to ir iesniedzis. Ja Pirmās instances tiesa uzskata, ka šis citā lietā iesniegtais raksts varētu būt lietderīgs citas izskatāmās lietas risinājumam, tā varētu jebkurā gadījumā izdot rīkojumu to iesniegt atbilstoši tās Reglamenta 64. panta 3. punkta d) apakšpunktam vai 65. panta b) punktam.

(sal. ar 12.–15. punktu)
25

Tāpat Komisija apgalvo, ka tās locekļu interešu aizsardzībai un pārstāvībai izveidota profesionāla apvienība var celt prasību atcelt tiesību aktu tikai trijos gadījumos. No šiem trīs gadījumiem prasītāja atsaucās tikai uz diviem, proti, to, ka likums apvienībai skaidri paredz virkni procesuālu tiesību un to, ka apvienība pārstāv uzņēmumu intereses, kuri paši būtu tiesīgi celt prasību.
Keywords

Summary



Keywords

1. Prasība atcelt tiesību aktu – Fiziskas vai juridiskas personas – Tiesību akti, kas šīs personas skar tieši un individuāli – Regula, ar ko nosaka atbalsta olīveļļas ražotājiem aprēķināšanas kritērijus – Olīveļļas ražotāju un ražotāju apvienību prasība – Vispārpiemērojams akts – Prasītāji, kas nav skarti individuāli – Nepieņemamība

(EKL 230. panta ceturtā daļa)

2. Prasība atcelt tiesību aktu – Fiziskas vai juridiskas personas – Tiesību akti, kas šīs personas skar tieši un individuāli – Profesionālas apvienības tās biedru interešu aizsardzībai un pārstāvībai prasība – Pieņemamība – Nosacījumi

(EKL 230. panta ceturtā daļa)

Summary

1. Prasība atcelt tiesību aktu, ko cēluši olīveļļas ražotāji un ražotāju apvienības par 1. panta 7. punktu Regulā Nr. 864/2004, ar kuru groza Regulu Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, ir nepieņemama.

Šī norma ir normatīvs akts un tādēļ to nevar uzskatīt par individuālu lēmumu kopumu, ciktāl tajā vispārējā un abstraktā veidā ir noteikti atbalsta kritēriji olīveļļas nozarē, nekādā veidā neņemot vērā katra ražotāja īpašo situāciju.

Turklāt apstrīdētā norma skar prasītājus tieši objektīvu faktisko apstākļu dēļ, proti, viņi ir ražojuši olīveļļu attiecīgajā periodā un ir saņēmuši atbalstu saskaņā ar vienu no atbalsta shēmām, ko paredzēja agrākie tiesību akti. Turklāt šī situācija ir definēta saistībā ar pašas regulas, kas ietver apstrīdēto normu, mērķi, proti, jaunas atbalsta shēmas ieviešanu olīveļļas nozarē. Šajā gadījumā, pat ja apstrīdētā norma var radīt sekas, kas atšķiras atkarībā no attiecīgā olīveļļas ražotāja, ar šo apstākli nepietiek, lai pierādītu, ka prasītājiem piemīt specifiskas īpašības vai viņi atrodas faktiskā situācijā, kas tos raksturo attiecībā pret citiem ražotājiem. Pat pieņemot, ka saskaņā ar apstrīdētās normas piemērošanu prasītājiem vairs nebūtu tiesību uz attiecīgo atbalstu olīveļļas nozarē, minētā norma nebūtu prasītājus skārusi individuāli. Faktiski, nepietiek ar to, ka akts dažus tirgus dalībniekus ekonomiski skar vairāk nekā citus tās pašas nozares tirgus dalībniekus, lai uzskatītu, ka attiecīgais akts viņus ir skāris individuāli.

(sal. ar 33.–34., 36., 39., 60.–61. punktu)

2. Profesionāla apvienība, kura dibināta tās biedru interešu aizstāvībai un pārstāvībai, ir tiesīga celt prasību par tiesību akta atcelšanu trīs veidu situācijās, proti, pirmkārt, ja kāda tiesību norma tai skaidri piešķir procesuāla rakstura pilnvaras, otrkārt, ja pati apvienība ir individualizēta tādēļ, ka ir skartas pašas apvienības intereses, it īpaši, ja akts, kuru lūdz atcelt, ietekmējis tās kā sarunu vadītājas pozīciju un, treškārt, ja tā pārstāv tādu uzņēmumu intereses, kuri paši ir tiesīgi celt prasību.

(sal. ar 50. punktu)
102

Turklāt no dažādiem lietas materiāliem – gan stratēģiska rakstura, piemēram, Eiropola 2020+ stratēģijas, gan programmatiska rakstura, tostarp Eiropola plānošanas dokumentācijas it īpaši par laikposmu no 2020. līdz 2022. gadam, kā arī no Eiropolam piešķirtās atbildības saistībā ar Savienības sadarbspējas programmu, kuru izstrādē prasītājs piedalījās kā [konfidenciāli] departamenta vadītājs un kurus tas nevarēja nezināt,– izriet, ka diskusijas par šīm turpmākajām vajadzībām [konfidenciāli] jomā tika uzsāktas 2019. gadā.
44

Tas izriet, kā to norāda Tiesa, inter alia no Regulas Nr. 1049/2001 2. panta 1. punkta, 6. panta 1. punkta un 12. panta 1. punkta, kā arī no tās nosaukuma un 4. un 11. apsvēruma. Pirmā no šīm tiesību normām garantē pieejas tiesības ikvienam Eiropas Savienības pilsonim bez izņēmuma un fiziskai personai, kas pastāvīgi dzīvo kādā dalībvalstī, vai juridiskai personai, kuras juridiskā adrese ir kādā dalībvalstī, otrā tiesību norma šajā sakarā precizē, ka pieteikuma iesniedzējam nav jānorāda tā iesniegšanas iemesli. Trešā no šīm tiesību normām paredz, ka iestādes – cik iespējams – nodrošina dokumentu “tiešu” pieejamību elektroniskā veidā vai izmantojot reģistru. Šīs pašas regulas nosaukumā un tās 4. un 11. apsvērumā uzsvērts, ka šīs regulas mērķis ir padarīt iestāžu dokumentus “publiski” pieejamus (spriedums, 2007. gada 1. februāris, Sison/Padome, C‑266/05 P, EU:C:2007:75, 44. punkts).
244

Turklāt prasītāja nespēja pietiekami pārliecinoši noteikt, kādas ir apgalvotās “būtiskās faktu kļūdas”, kas esot pieļautas apstrīdētajā lēmumā un kas iepriekš jau bija pieļautas uzaicinājuma vēstulē un tādējādi būtu varējušas izšķiroši ietekmēt ACF lietas nodošanas pieprasījuma saturu. Tā kā tā apgalvo, ka minētajā vēstulē – tās 26. punktā – līdzīgi kā apstrīdētajā lēmumā bijis kļūdaini norādīts, ka uzņēmumam Grail ir bijuši “sāncenši” tirgū, ir pietiekami vien atzīmēt, ka ne minētā vēstule, ne minētais pieprasījums nav sagatavoti, pamatojoties uz šādu klasifikāciju. Tieši pretēji, lietas nodošanas pieprasījumā tiek pamatots, ka pastāv būtisks konkurences apdraudējuma risks, it īpaši ar to, ka, no vienas puses, “vēža skrīninga testu nozarē Grail saskarsies ar vairākiem tirgus dalībniekiem, kuri jau ir laiduši klajā savus produktus [..] vai kuri gatavojas to darīt” un, no otras puses, ka “jaunajai struktūrvienībai būs spēja ierobežot vai palielināt piekļuvi tās NGS, kaitējot Grail iespējamajiem konkurentiem vēža skrīninga nozarē”, un tādējādi ar to, ka pastāv iespējama konkurence starp Grail un šiem tirgus dalībniekiem gadījumā, ja tiek īstenota attiecīgā koncentrācija.
31

Turklāt no judikatūras izriet, ka, jo īsāks ir apzīmējums, jo vieglāk sabiedrība var uztvert visus tā atsevišķos elementus. Tātad īsāku vārdu gadījumā bieži vien pat mazas atšķirības var radīt atšķirīgu kopējo iespaidu (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2004. gada 6. jūlijs, Grupo El Prado Cervera/ITSB – Héritiers Debuschewitz (CHUFAFIT), T‑117/02, EU:T:2004:208, 48. punkts, un 2016. gada 28. septembris, The Art Company B & S/EUIPO – G‑Star Raw (THE ART OF RAW), T‑593/15, nav publicēts, EU:T:2016:572, 28. punkts un tajā minētā judikatūra).