ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 63/16

Tiesas 2010. gada 22. novembra rīkojums (Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Secilpar — Sociedade Unipessoal SL/Fazenda Pública

(Lieta C-199/10) (1)

(Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - EKL 56. un 58. pants - Dividenžu aplikšana ar nodokli - Nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā - Valsts nodokļu tiesību akti, kas paredz kapitāla daļu atbrīvošanu no sabiedrību ienākuma nodokļa)

2011/C 63/30

Tiesvedības valoda — portugāļu

Iesniedzējtiesa

Supremo Tribunal Administrativo

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Secilpar — Sociedade Unipessoal SL

Atbildētāja: Fazenda Pública

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Supremo Tribunal Administrativo — Valsts nodokļu tiesību aktu, kuros noteikts, ka par dividendēm, ko sabiedrība rezidente izmaksā sabiedrībai nerezidentei, kurai pieder mazāk nekā 25 % kapitāla daļu sabiedrībā, kas izmaksā dividendes, ir jāmaksā nodoklis, saderība ar EKL 12., 43., 56. pantu un 58. panta 3. punktu (tagad — LESD 18., 49., 63. pants un 65. panta 3. punkts) un Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātes uzņēmumiem un meitas uzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (OV L 225, 6. lpp.), 5. panta 1. punktu — Abu attiecīgo valstu noslēgtajā konvencijā par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu paredzēta nodokļa iekasēšana ienākumu gūšanas vietā ar likmi 15 % — Sabiedrībām rezidentēm izmaksātu dividenžu atbrīvošana no nodokļa

Rezolutīvā daļa:

EKL 56. un 58. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu no divu dalībvalstu noslēgtas konvencijas par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu izrietošu nodokļu režīmu, kurā paredzēta nodokļa iekasēšana ienākumu gūšanas vietā ar likmi 15 % par dividendēm, kuras šajā dalībvalstī reģistrēta sabiedrība izmaksā citā dalībvalstī reģistrētai sabiedrībai, lai gan pirmās dalībvalsts tiesiskais regulējums atbrīvo no šīs iekasēšanas dividendes, kuras izmaksā sabiedrībai rezidentei. Tas būtu citādi tikai tad, ja ienākumu gūšanas vietā iekasētais nodoklis varētu tikt atskaitīts no otrajā dalībvalstī maksājamā nodokļa apmērā, kādu izraisa atšķirīgā attieksme. Iesniedzējtiesai jāpārliecinās, vai šāda atšķirīgās attieksmes neitralizācija tiek īstenota, piemērojot 1993. gada 26. oktobrī starp Portugāles Republiku un Spānijas Karalisti noslēgtās konvencijas par nodokļu dubultas uzlikšanas un izvairīšanās no nodokļu maksāšanas novēršanu ienākuma nodokļu jomā noteikumu kopumu.

(1) OV C 195, 17.07.2010.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 134/9

Tiesas (astotā palāta) 2010. gada 25. februāra rīkojums (Tribunal Judicial da Comarca do Porto (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Santa Casa da Misericórdia de Lisboa/Liga Portuguesa de Futebol Profissional, Bwin Intrnational Ltd, agrāk Baw International Ltd, Betandwin.Com Interactive Entertainment

(Lieta C-55/08) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nepieņemamība)

2010/C 134/14

Tiesvedības valoda — portugāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunal Judicial da Comarca do Porto

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Santa Casa da Misericórdia de Lisboa

Atbildētāji: Liga Portuguesa de Futebol Profissional, Bwin Intrnational Ltd, agrāk Baw International Ltd, Betandwin.Com Interactive Entertainment

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Judicial da Comarca do Porto — EKL 43. 49. un 56. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru noteiktai organizācijai tiek rezervētas ekskluzīvas tiesības rīkot azartspēles un loterijas un derību par sporta pasākumiem rīkošana, reklamēšana un likmju pieņemšana, tai skaitā internetā, tiek uzskatītas par likumpārkāpumu — Aizliegums uzņēmumam, kas nodarbojas ar derību un loteriju rīkošanu tiešsaistē un kura juridiskā adrese ir citā dalībvalstī, reklamēt un rīkot šīs derības un loterijas internetā un nodot vinnētāju rīcībā balvu vērtību

Rezolutīvā daļa:

Ar 2007. gada 19. decembra lēmumu iesniegtais Tribunal Judicial da Comarca do Porto lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir acīmredzami nepieņemams.

(1) OV C 92, 12.04.2008.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 313/22

Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 18. augusta rīkojums (VAT and Duties Tribunal, Manchester (Apvienotā Karaliste), lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Azlan Group plc/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

(Lieta C-389/07) (1)

(2008/C 313/35)

Tiesvedības valoda — angļu

Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

(1) OV C 283, 24.11.2007.
3)

Vai, dalībvalstij, kas nolemj, pamatojoties uz katra atsevišķa gadījuma pārbaudi, noteikt, attiecībā uz kuriem no Direktīvas 85/337, kā tā ir grozīta ar Direktīvu 97/77, II pielikumā minētajiem projektiem ir jāpiemēro ietekmes uz vidi novērtējums, ir jānodrošina — vai nu pamatojoties uz valsts tiesību noteikumiem, kuri atsaucas uz direktīvas III pielikumu, vai transponējot valsts tiesiskajā regulējumā III pielikumā minētos kritērijus –, ka tiktāl, ciktāl vienu vai otru no šiem kritērijiem var attiecināt uz attiecīgo projektu, visi šie kritēriji tiek efektīvi ņemti vērā un nevienu no šiem kritērijiem nevar tiešā vai netiešā veidā nepiemērot?
—

līgumslēdzējai iestādei, nosakot, vai tā liegs pretendentam, kura pieņemamais piedāvājums ir noraidīts, piekļūt informācijai, ko citi pretendenti iesnieguši saistībā ar to atbilstošo pieredzi un ar to saistītajām atsauksmēm, līguma izpildei piedāvāto personu vai apakšuzņēmēju identitāti un profesionālo kvalifikāciju un to projektu koncepciju, kuru īstenošana paredzēta līgumā, un šī līguma izpildes veidu, ir jāizvērtē, vai šai informācijai ir komercvērtība, kas neaprobežojas tikai ar attiecīgo publisko līgumu, un vai tās izpaušana var kaitēt likumīgām komerciālām interesēm vai godīgai konkurencei;
C 408/17

Tiesas (septītā palāta) 2022. gada 8. septembra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Finanzamt R/W-GmbH

(Lieta C-98/21) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 2. panta 1. punkts, 9. panta 1. punkts, 167. pants un 168. panta a) punkts - Priekšnodokļa atskaitīšana - Jēdziens “nodokļa maksātājs” - Pārvaldītājsabiedrība - Izdevumi, kas saistīti ar dalībnieka ieguldījumu natūrā meitasuzņēmumos - Izdevumu neietilpšana vispārējās izmaksās - Meitasuzņēmumu darbības, kas galvenokārt ir atbrīvotas no nodokļa)

(2022/C 408/18)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesfinanzhof

Pamatlietas puses

Prasītāja: Finanzamt R

Atbildētāja: W-GmbH

Rezolutīvā daļa

Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 168. panta a) punkts, skatīts kopā ar šīs direktīvas 167. pantu,

ir jāinterpretē tādējādi, ka:

pārvaldītājsabiedrībai, kas iepriekš veic ar nodokli apliekamus darījumus par labu meitasuzņēmumiem, nav tiesību atskaitīt priekšnodokli, kas samaksāts par pakalpojumiem, kurus tā ir saņēmusi no trešajām personām un kurus tā sniedz meitasuzņēmumiem apmaiņā pret dalību vispārējā peļņā, ja, pirmkārt, iepriekš sniegtajiem pakalpojumiem ir tieša un tūlītēja saikne nevis ar pašas pārvaldītājsabiedrības pakalpojumiem, bet ar meitasuzņēmumu veiktajiem darījumiem, kas galvenokārt ir atbrīvoti no nodokļa, otrkārt, šie pakalpojumi neietilpst to ar nodokli apliekamo darījumu cenā, kas tiek veikti par labu meitasuzņēmumiem, un, treškārt, minētie pakalpojumi neietilpst pārvaldītājsabiedrības saimnieciskās darbības vispārējos izdevumos.

(1) OV C 182, 10.5.2021.
2)

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti 12. panta b) punkts un 14. panta pirmās daļas a) punkts un Regulas 2016/679 17. panta 3. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka saistībā ar izsvēršanu, kas jāveic starp tiesībām, kuras paredzētas Pamattiesību hartas 7. un 8. pantā, no vienas puses, un tiesībām, kuras paredzētas Pamattiesību hartas 11. pantā, no otras puses, izskatot meklētājprogrammas pakalpojumu sniedzējam adresētu lūgumu no attēlu meklēšanas rezultātiem, kas iegūti, ievadot fiziskas personas vārdu, dzēst fotogrāfijas sīktēlu formā, kurās attēlota šī persona, ir jāņem vērā šo fotogrāfiju informatīvā nozīme neatkarīgi no konteksta, kādā tās tikušas publicētas interneta vietnē, no kuras tās izgūtas, taču ievērojot visus teksta elementus, kuri šīm fotogrāfijām tieši pievienoti meklēšanas rezultātu sarakstā un kuri var viest skaidrību par šo fotogrāfiju informatīvo nozīmi.
2)

Tiesiskais regulējums, kurā nekustamā īpašuma starpnieku pakalpojumu sniedzējiem, neatkarīgi no to uzņēmējdarbības veikšanas vietas un no veida, kādā tie iesaistās, attiecībā uz tūristu izmitināšanas uzņēmumiem, kas atrodas kādā attiecīgās dalībvalsts reģionā un kuros tie veic starpnieka pienākumus vai reklāmas darbības, ir noteikts pienākums pēc reģionālās nodokļu administrācijas rakstiska pieprasījuma sniegt tai informāciju par tūristu izmitināšanas uzņēmumu operatoru un tā koordinātēm, kā arī par iepriekšējā gadā izmantoto nakšu un izmitināšanas vienību skaitu, nav pretrunā LESD 56. pantā noteiktajam aizliegumam.
1)

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 16. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka īpaša ieslodzījuma vietas nodaļa, kura, pirmkārt, lai gan tai ir savs vadītājs, ir pakļauta šīs vietas vadībai un uz to attiecas ministra, kurš ir atbildīgs par ieslodzījuma vietām, pilnvaras un kurā, otrkārt, trešo valstu valstspiederīgie tiek turēti izraidīšanas nolūkos īpašās ēkās, kam ir sava infrastruktūra un kas ir nodalītas no citām šīs nodaļas ēkām, kurās ir ieslodzītas krimināllietā notiesātas personas, var tikt uzskatīta par “īpašu aizturēšanas telpu” šīs tiesību normas izpratnē, ja šiem valstspiederīgajiem piemērojamie turēšanas apsardzībā apstākļi ir tādi, kas, cik vien iespējams, novērš to, ka šī turēšana apsardzībā līdzinās ieslodzījumam cietumā un ka tie ir izstrādāti tādējādi, ka Eiropas Savienības Pamattiesību hartā garantētās tiesības, kā arī šīs direktīvas 16. panta 2.–5. punktā un 17. pantā nostiprinātās tiesības ir ievērotas.
C 165/13

Tiesas (pirmā palāta) 2022. gada 24. februāra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – PJ/Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell'Economia e delle Finanze

(Lieta C-452/20) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Direktīva 2014/40/ES - 23. panta 3. punkts - Pasaules Veselības organizācijas Pamatkonvencija par tabakas kontroli - Aizliegums pārdot tabakas izstrādājumus nepilngadīgajiem - Sankciju tiesiskais regulējums - Efektīvas, samērīgas un preventīvas sankcijas - Tabakas izstrādājumu pārdevēju pienākums pārbaudīt pircēja vecumu šo izstrādājumu pārdošanas brīdī - Naudas sods - Tabakas tirdzniecības vietas darbība - Darbības licences apturēšana uz piecpadsmit dienām - Samērīguma princips - Piesardzības princips)

(2022/C 165/14)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Consiglio di Stato

Pamatlietas puses

Prasītājs: PJ

Atbildētāji: Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell'Economia e delle Finanze

Rezolutīvā daļa

Samērīguma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek liegts tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā aizlieguma pārdot tabakas izstrādājumus nepilngadīgajiem pirmā pārkāpuma gadījumā papildus administratīvā naudas soda uzlikšanai ir paredzēta darbības licences, ar ko saimnieciskās darbības subjektam, kurš ir pārkāpis šo aizliegumu, ir atļauta šādu izstrādājumu pārdošana, apturēšana uz piecpadsmit dienām, ciktāl šāds regulējums nepārsniedz to [pasākumu] robežas, kas ir atbilstoši un nepieciešami, lai īstenotu cilvēku veselības aizsardzības mērķi un samazinātu it īpaši smēķēšanas izplatību jauniešu vidū.

(1) OV C 423, 7.12.2020.
C 51/6

Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 25. novembra spriedums (Višje sodišče v Ljubljani (Slovēnija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tiesvedība, ko sācis NK kā maksātnespējas procedūras pret ALPINE Bau GmbH administrators

(Lieta C-25/20) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Maksātnespējas procedūras - Regula (EK) Nr. 1346/2000 - 4. un 28. pants - 32. panta 2. punkts - Termiņš prasījumu iesniegšanai maksātnespējas procedūrā - Citā dalībvalstī notiekošas galvenās maksātnespējas procedūras likvidatora veikta prasījumu iesniegšana sekundārajā procedūrā - Tās dalībvalsts, kurā sākta sekundārā maksātnespējas procedūra, tiesībās paredzēts prekluzīvs termiņš)

(2022/C 51/07)

Tiesvedības valoda – slovēņu

Iesniedzējtiesa

Višje sodišče v Ljubljani

Pamatlietas puses

Prasītājs: NK kā maksātnespējas procedūras pret ALPINE Bau GmbH administrators

piedaloties: ALPINE Bau GmbH, Zalcburga – Ceļes [Celje] filiālei, maksātnespējas procedūrā

Rezolutīvā daļa

Padomes Regulas (EK) Nr. 1346/2000 (2000. gada 29. maijs) par maksātnespējas procedūrām 32. panta 2. punkts, to skatot kopā ar šīs regulas 4. un 28. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka uz to prasījumu iesniegšanu sekundārajā maksātnespējas procedūrā, kurus galvenās maksātnespējas procedūras administrators jau ir iesniedzis šajā galvenajā procedūrā, attiecas šīs sekundārās procedūras sākšanas valsts tiesību aktos paredzētie noteikumi par prasījumu iesniegšanas termiņiem un to novēlotas iesniegšanas sekām.

(1) OV C 103, 30.9.2020.
1)

LESD 101. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka starp piegādātāju un izplatītāju noslēgts nolīgums – saskaņā ar ko izplatītājam, kurš pirmais ir reģistrējis potenciālo darījumu ar gala lietotāju, sešu mēnešu laikā pēc šī darījuma reģistrēšanas ir “priekšroka pārdošanas procesa virzīšanā”, ja vien šis lietotājs pret to neiebilst, – nevar tikt kvalificēts kā “nolīgums, kura mērķis” ir nepieļaut, ierobežot vai izkropļot konkurenci šīs tiesību normas izpratnē, izņemot situāciju, kad, ņemot vērā šī nolīguma tekstu, mērķus un kontekstu, var tikt uzskatīts, ka tam piemīt pietiekama kaitīguma konkurencei pakāpe, lai to šādi kvalificētu. Gadījumā, ja šāds nolīgums nav konkurences ierobežojums “mērķa dēļ” LESD 101. panta 1. punkta izpratnē, valsts tiesai ir jāpārbauda, vai, ņemot vērā visus nozīmīgos pamatlietas apstākļus, proti, it īpaši ekonomisko un juridisko kontekstu, kurā darbojas attiecīgie uzņēmumi, skarto preču vai pakalpojumu raksturu, kā arī konkrētā tirgus reālos darbības apstākļus un struktūru, šis nolīgums var tikt uzskatīts par tādu, kas pietiekami būtiski ierobežo konkurenci tā faktisko vai potenciālo seku dēļ.
C 502/6

Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 14. oktobra spriedums (Oberlandesgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Biofa AG/Sikma D. Vertriebs GmbH und Co. KG

(Lieta C-29/20) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (ES) Nr. 528/2012 - 3. panta 1. punkta a) un c) apakšpunkts - Jēdzieni “biocīds” un “aktīvā viela” - Nosacījumi - Iedarbība citādā veidā, kas nav tikai fiziska vai mehāniska iedarbošanās - 9. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Aktīvās vielas apstiprināšana - Apstiprinājuma apjoms)

(2021/C 502/09)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Oberlandesgericht Köln

Pamatlietas puses

Prasītāja: Biofa AG

Atbildētāja: Sikma D. Vertriebs GmbH und Co. KG

Rezolutīvā daļa

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 528/2012 (2012. gada 22. maijs) par biocīdu piedāvāšanu tirgū un lietošanu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 334/2014 (2014. gada 11. marts), 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta pirmais ievilkums, lasot to kopsakarā ar minētās regulas 3. panta 1. punkta c) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka produkts, kas ir paredzēts, lai iznīcinātu, atbaidītu vai padarītu nekaitīgu jebkuru kaitīgu organismu, un kas satur aktīvo vielu, kura ir apstiprināta ar Komisijas īstenošanas regulu atbilstoši minētās regulas 9. panta 1. punkta a) apakšpunktam, tikai šīs apstiprināšanas dēļ neietilpst jēdzienā “biocīds” šī 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta pirmā ievilkuma izpratnē; līdz ar to kompetentajai valsts tiesai ir jāpārbauda, vai šis produkts atbilst visiem nosacījumiem, kas ir noteikti pēdējā minētajā tiesību normā, lai tas ietilptu šajā jēdzienā. Tomēr gadījumā, ja minētā produkta sastāvs ir identisks tāda biocīda sastāvam, kāds pieteikumā šīs aktīvās vielas apstiprināšanai tika iesniegts kā reprezentatīvs, šai tiesai ir jāuzskata, ka šis produkts ietilpst minētajā jēdzienā.

(1) OV C 191, 8.6.2020.
Tiesas (virspalāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – H. A./État belge

(Lieta C-194/19) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (ES) Nr. 604/2013 - Par starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu atbildīgās dalībvalsts noteikšana - 27. pants - Tiesību aizsardzības līdzeklis - Pēc pārsūtīšanas lēmuma pieņemšanas radušos apstākļu ņemšana vērā - Efektīva tiesību aizsardzība tiesā)

(2021/C 217/04)

Tiesvedības valoda – franču

Iesniedzējtiesa

Conseil d'État

Pamatlietas puses

Prasītājs: H. A.

Atbildētāja: État belge

Rezolutīvā daļa

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 27. panta 1. punkts, lasot to šīs regulas 19. apsvēruma, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts, ka tiesa, kurā ir celta prasība atcelt pārsūtīšanas lēmumu, šīs prasības izskatīšanā nevar ņemt vērā apstākļus, kas ir radušies pēc šī lēmuma pieņemšanas un kas ir izšķiroši, lai pareizi piemērotu šo regulu, izņemot, ja šajā tiesiskajā regulējumā ir paredzēts īpašs tiesību aizsardzības līdzeklis – kas ietver attiecīgās personas situācijas ex nunc pārbaudi, kuras iznākums ir kompetentajām iestādēm saistošs –, kuru var izmantot pēc šādu apstākļu rašanās un kurš tostarp nav atkarīgs ne no tā, vai šai personai ir atņemta brīvība, ne no apstākļa, vai tuvojas šī pārsūtīšanas lēmuma izpilde.

(1) OV C 164, 13.5.2019.
3)

Lēmuma Nr. 626/2008 8. panta 1. punkts, lasot to kopsakarā ar šī lēmuma 7. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja tiek konstatēts, ka saskaņā ar minētā lēmuma II sadaļu izraudzītais operators, kam ir atļauts izmantot radiofrekvenču spektru saskaņā ar šī paša lēmuma 7. pantu, nav nodrošinājis mobilo satelītsakaru pakalpojumus, izmantojot mobilo satelītsakaru sistēmu, līdz Lēmuma Nr. 626/2008 4. panta 1. punkta c) apakšpunkta ii) punktā noteiktajam termiņam, dalībvalstu kompetentās iestādes nevar atteikties piešķirt šim operatoram atļaujas, kas vajadzīgas mobilo satelītsakaru sistēmu uz zemes izvietotu papildu komponentu darbības nodrošināšanai, pamatojoties uz to, ka šis operators nav ievērojis saistības, kuras tas uzņēmies savā pieteikumā.
Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 25. februāra spriedums – Eiropas Komisija/Zviedrijas Karaliste, Dānijas Karaliste, Somijas Republika, Eiropas Parlaments, Eiropas Ķimikāliju aģentūra

(Lieta C-389/19 P) (1)

(Apelācija - Regula (EK) Nr. 1907/2006 - Ķimikāliju reģistrēšana, vērtēšana un licencēšana, kā arī šīm vielām piemērojamie ierobežojumi - Eiropas Komisijas lēmums, ar kuru piešķirta licence svina sulfohromāta dzeltenā un svina hromāta, molibdāta un sulfāta sarkanā, kas ir minētās regulas XIV pielikumā iekļautās vielas, noteiktiem lietojuma veidiem - Vielas, kas rada ļoti lielas bažas - Licences piešķiršanas nosacījumi - Alternatīvu vielu nepieejamības pārbaude)

(2021/C 138/03)

Tiesvedības valoda – zviedru

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lindenthal un K. Mifsud-Bonnici, kā arī G. Tolstoy, vēlāk – R. Lindenthal un K. Mifsud-Bonnici, pārstāvji, kuriem palīdz K. Nordlander, advokat,)

Otrs lietas dalībnieks: Zviedrijas Karaliste (pārstāvji: sākotnēji C. Meyer-Seitz, H. Shev, J. Lundberg, H. Eklinder un A. Falk, vēlāk – O. Simonsson, C. Meyer-Seitz, M. Salborn Hodgson, R. Shahsavan Eriksson, H. Shev un H. Eklinder), Dānijas Karaliste (pārstāvji: sākotnēji J. Nymann-Lindegren, M. S. Wolff un P. Z. L. Ngo, vēlāk – J. Nymann-Lindegren un M. S. Wolff), Somijas Republika (pārstāvis: S. Hartikainen), Eiropas Parlaments (pārstāvji: C. A. Neergaard, A. Tamás un C. Biz), Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji: sākotnēji M. Heikkilä, W. Broere un C. Schultheiss, vēlāk – M. Heikkilä, W. Broere un J. Löfgren)

Rezolutīvā daļa

1) Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2019. gada 7. marta sprieduma Zviedrija/Komisija (T-837/16, EU:T:2019:144) rezolutīvās daļas 2) punktu.

2) Pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt.

3) Saglabāt spēkā Komisijas Īstenošanas lēmuma C(2016) 5644 final (2016. gada 7. septembris), ar kuru tiek piešķirta licence dažiem svina sulfohromāta dzeltenā un svina hromāta, molibdāta un sulfāta sarkanā izmantošanas veidiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1907/2006, iedarbību līdz brīdim, kad Eiropas Komisija no jauna būs pieņēmusi lēmumu par DCC Maastricht BV iesniegto licences pieteikumu.

4) Eiropas Komisija, Zviedrijas Karaliste, Dānijas Karaliste, Somijas Republika, Eiropas Parlaments un Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) paši sedz savus tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā.

(1) OV C 246, 22.7.2019.
2)

LESD 18. un 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja dalībvalsts, kuras pilsonis ir pieprasītā persona, kas ir Savienības pilsonis, attiecībā uz kuru trešā valsts ir iesniegusi izdošanas lūgumu citai dalībvalstij, ir no pēdējās minētās saņēmusi informāciju par šī lūguma esamību, ne vienai, ne otrai no šīm dalībvalstīm nav pienākuma lūgt trešai valstij, kas lūdz izdošanu, izsniegt krimināllietas materiālus, lai ļautu dalībvalstij, kuras pilsonība ir šai personai, novērtēt iespēju pašai veikt kriminālvajāšanu attiecībā uz minēto personu. Ar nosacījumu, ka tā ir pienācīgi informējusi dalībvalsti, kuras pilsonība ir šai pašai personai, par izdošanas lūguma esamību, par visiem tiesību un faktiskajiem elementiem, ko saistībā ar šo lūgumu ir paziņojusi trešā valsts, kura lūdz izdošanu, kā arī par jebkādām izmaiņām situācijā, kādā atrodas pieprasītā persona, ja tām ir nozīme saistībā ar iespējamo Eiropas apcietināšanas ordera izsniegšanu attiecībā uz to, dalībvalsts, kam lūdz izdošanu, var šo personu izdot un tai nav pienākuma gaidīt, kamēr dalībvalsts, kuras pilsonība tai ir, atteiksies izsniegt šādu apcietināšanas orderi attiecībā vismaz uz tiem pašiem nodarījumiem, kas ir minēti izdošanas lūgumā, ja pēdējā minētā dalībvalsts atturas no šāda ordera izsniegšanas saprātīgā termiņā, kuru tai šajā nolūkā ir piešķīrusi dalībvalsts, kam lūdz izdošanu, ņemot vērā visus lietas apstākļus.