ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Regulas Nr. 44/2001 5. panta 1. punkta b) apakšpunkta otrais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja pakalpojumi tiek sniegti vairākās dalībvalstīs, jurisdikcija izskatīt visas no līguma izrietošās prasības ir tai tiesai, kuras apgabalā atrodas galvenā pakalpojumu sniegšanas vieta. Tirdzniecības pārstāvja līguma gadījumā tā ir pārstāvja galvenā pakalpojumu sniegšanas vieta, kura izriet no līguma noteikumiem, bet, ja šādu noteikumu nav, kura izriet no līguma faktiskās izpildes un, ja vietu nav iespējams šādi noteikt, tā ir pārstāvja domicila vieta.
1)

tiktāl, ciktāl tiesības slēgt uzņēmuma veiktas vecuma apdrošināšanas līgumus Koplīguma par atskaitījumiem no bruto darba algas pašvaldību civildienesta darbiniekiem (Tarifvertrag zur Entgeltumwandlung für Arbeitnehmer im kommunalen öffentlichen Dienst) 6. pantā minētajām iestādēm un uzņēmumiem 2004. gadā bez uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā Eiropas Savienības mērogā tieši piešķīra pašvaldību iestādes vai uzņēmumi ar tobrīd vairāk nekā 4 505 darba ņēmējiem, 2005. gadā — pašvaldību iestādes vai uzņēmumi ar tobrīd vairāk nekā 3 133 darba ņēmējiem, ka arī 2006. un 2007. gadā — pašvaldību iestādes vai uzņēmumi ar tobrīd vairāk nekā 2 402 darba ņēmējiem, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, kas līdz 2006. gada 31. janvārim bija paredzēti Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai 8. pantā, to skatot kopā ar III–VI sadaļu, un kopš 2006. gada 1. februāra — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 20. pantā, to skatot kopā ar 23.–55. pantu;
1)

nenodrošinot Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 23. oktobra Direktīvas 2001/80/EK par ierobežojumiem attiecībā uz dažu piesārņojošo vielu emisiju gaisā no lielām sadedzināšanas iekārtām piemērošanu spēkstacijai, ko pārvalda Rio Tinto Alcan Smelting and Power (UK) Ltd Lainmutā, Anglijas ziemeļaustrumos, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;
1)

Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/6/EK par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu un tirgus manipulācijām (tirgus ļaunprātīga izmantošana) 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka fakts, ka šī noteikuma otrajā daļā paredzētā persona, kuras rīcībā ir iekšējā informācija, tieši vai netieši iegādājas vai atsavina finanšu instrumentus, uz ko attiecas minētā iekšējā informācija, vai mēģina tos iegādāties vai atsavināt savā vai trešās personas vārdā, nozīmē to, ka šī persona ir “izmantojusi šo informāciju” minētā noteikuma nozīmē, ar nosacījumu, ka tiek ievērotas tiesības uz aizstāvību un it īpaši tiesības apvērst šo prezumpciju. Jautājums, vai minētā persona ir pārkāpusi iekšējās informācijas ļaunprātīgas izmantošanas aizliegumu, ir jārisina, ievērojot šīs direktīvas mērķi, proti, aizsargāt finanšu tirgu integritāti un stiprināt ieguldītāju uzticību, kas it īpaši pamatojas uz garantiju, ka šie ieguldītāji ir vienlīdzīgā stāvoklī un aizsargāti pret iekšējās informācijas nepamatotu izmantošanu;
1)

tāds projekts, par kādu ir pamata tiesvedība un kas ietver kabeļu elektropārvades tunelī ieplūstošā gruntsūdens novadīšanu un ūdens pievadīšanu gruntī vai iežos, lai atsvērtu gruntsūdens iespējamo samazinājumu, kā arī ūdens novadīšanas un pievadīšanas iekārtu izbūvi un uzturēšanu, ietilpst Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvu 2003/35/EK, II pielikuma 10. punkta l) apakšpunktā neatkarīgi no gruntsūdeņu gala mērķa un it īpaši no tā, vai tie tiks turpmāk izmantoti vai nē;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 153/11

Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 30. aprīļa spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Queen, Christopher Mellor/Secretary of State for Communities and Local Government

(lieta C-75/08) (1)

(Direktīva 85/337/EEK - Projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Pienākums publiskot lēmuma neveikt projekta novērtējumu pamatojumu)

2009/C 153/22

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Christopher Mellor, The Queen

Atbildētājs: Secretary of State for Communities and Local Government

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Court of Appeal (Civil Division) — Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.) 4. panta interpretācija — Pienākums darīt zināmu sabiedrībai lēmuma nepakļaut novērtējumam projektu, kas ietilpst direktīvas II pielikumā uzskaitītajās klasēs, pamatojumu

Rezolutīvā daļa:

1) Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvā 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvu 2003/35/EK, 4. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā netiek prasīts, lai pašā lēmumā, kurā ir secināts, ka šīs direktīvas II pielikumā ietvertam projektam nav jāveic ietekmes uz vidi novērtējums, būtu ietverti iemesli, kuru dēļ kompetentā iestāde ir nolēmusi, ka šāds novērtējums nav nepieciešams. Tomēr, ja ieinteresētā persona to lūdz, kompetentajai administratīvajai iestādei, atbildot uz iesniegto lūgumu, ir pienākums informēt šo personu par iemesliem, kuru dēļ šis lēmums ir ticis pieņemts, vai sniegt atbilstošo informāciju un dokumentāciju;

2) ja dalībvalsts lēmumā nepiemērot Direktīvas 85/337, kas grozīta ar Direktīvu 2003/35, II pielikumā ietilpstošam projektam ietekmes uz vidi novērtējumu saskaņā ar šīs direktīvas 5.–10. pantu ir norādīti iemesli, kuri ir šī lēmuma pieņemšanas pamatā, šis lēmums ir uzskatāms par pietiekami pamatotu, ja tajā norādītie iemesli papildus tai informācijai, kas jau ir sniegta ieinteresētajām personām un vajadzības gadījumā papildināta ar nepieciešamo papildu informāciju, kas valsts kompetentajai iestādei ir jāsniedz pēc ieinteresēto personu lūguma, ļauj šīm personām izvērtēt prasības par šo lēmumu celšanas lietderīgumu.

(1) OV C 107, 26.04.2008.
2)

Direktīvas 85/577 5. panta 2. punkts tādos apstākļos kā pamata lietā pieļauj tādu valsts noteikumu, saskaņā ar kuru patērētājam, ja tas atsakās no dalības slēgtā nekustamo īpašumu fondā, kas izveidots kā personālsabiedrība, kuram patērētājs pievienojies pēc iepriekš nelūgta apmeklējuma tā dzīvesvietā, attiecībā pret šo fondu ir tiesības uz galīgo norēķinu, kuru aprēķina, ņemot vērā viņa dalības vērtību dienā, kad viņš izstājās no šī fonda, tādējādi pieļaujot iespēju, ka viņam var tikt izmaksāta mazāka summa nekā tā, ko tas ieguldījis, vai ka tam tiek uzlikts pienākums samaksāt daļu no minētā fonda zaudējumiem.
—

nepieņemot visus tos normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai pilnībā un pareizi transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, 1. panta 2. punkta b) apakšpunktu, c) apakšpunkta otro daļu, d) apakšpunktu, 13. punkta otro daļu, 14. panta 4. punktu, 17. panta 10. punkta a) un c) apakšpunktu, 34. panta 8. punktu, 36. panta 2. punktu, 39. panta 2. punktu, 45. panta 1. punktu un 3. punkta a) un c) apakšpunktu, 48. panta 1.-4. punktu un 6. punkta c) apakšpunktu, 49. panta 2. punkta otro ievilkumu un 3. un 5. punktu, 50. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunktu, 52. panta 1. punktu, 57. panta 1. punkta otrās daļas d) un e) apakšpunktu, un 3. punkta pirmo teikumu, kā arī 65. panta 2. punktu, un
2)

Direktīvas 2001/83, kas grozīta ar Direktīvu 2004/27, 1. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka, izskatot jautājumu par to, vai attiecīgais produkts ir klasificējams kā zāles, kas ir tādas pēc to funkcijām, ir nozīme produkta lietošanas kārtībai, izplatībai, patērētāju zināšanām par to un riskiem, kas var būt saistīti ar tā lietošanu;
1)

Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka darbība, kurā — no publiskiem nodokļu iestāžu dokumentiem tiek iegūti dati par fiziskas personas ienākumiem no darba un kapitāla, kā arī par īpašumu un tie tiek apstrādāti, lai tos publicētu, — tie tiek publicēti alfabētiskā secībā un atbilstoši ienākumu kategorijai detalizētu sarakstu veidā, kas sagrupēti pa pašvaldībām, — tie tiek CD-ROM disku veidā nodoti izmantošanai komerciāliem mērķiem, — tie tiek apstrādāti īsziņas pakalpojuma ietvaros, kas ļauj mobilo tālruņu lietotājiem, nosūtot kādas personas uzvārdu un dzīvesvietas pašvaldības nosaukumu, saņemt informāciju par šīs personas ienākumiem no darba un kapitāla, kā arī īpašumu, ir jāuzskata par “personas datu apstrādi” šīs tiesību normas izpratnē;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 6/5

Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 13. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika

(Lieta C-227/07) (1)

(Valsts pienākumu neizpilde - Elektroniskie sakari - Tīkli un pakalpojumi - Direktīva 2002/19/EK (piekļuves direktīva) - 4. panta 1. punkts un 5. panta 1. punkta pirmā daļa - Nepareiza transpozīcija)

(2009/C 6/09)

Tiesvedības valoda — poļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Shotter un K. Mojzesowicz)

Atbildētāja: Polijas Republika (pārstāvji — E. Ośniecka-Tamecka, T. Nowakowski un M. Dowgielewicz)

Priekšmets

Valsts pienākumu neizpilde — Nepareiza Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (piekļuves direktīva) (OV L 108, 7. lpp.) 4. panta 1. punkta un 5. panta 1. punkta pirmās daļas transpozīcija — Valsts tiesiskais regulējums par telesakariem, kurā vispārējā tiesību normā publisko telesakaru tīklu operatoriem paredzēts pienākums labticīgi vienoties par piekļuves līgumiem un noteikts, ka valsts pārvaldes iestāde var, ja puses nav panākušas vienošanos un ja kāda no pusēm to lūdz, pieņemt lēmumu, kas aizstāj pušu līgumu

Rezolutīvā daļa:

1) pareizi netransponējot Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (piekļuves direktīva) 4. panta 1. punktu, Polijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

2) pārējā daļā prasību noraidīt;

3) Eiropas Kopienu Komisija un Polijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

(1) OV C 199, 25.8.2007.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 313/5

Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 23. oktobra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Finanzamt für Körperschaften III in Berlin/Krankenheim Ruhesitz am Wannsee-Seniorenheimstatt GmbH

(Lieta C-157/07) (1)

(Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Līgums par Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ) - Nodokļu tiesību akti - Pastāvīgās pārstāvniecības, kas atrodas EEZ dalībvalstī un kas pieder sabiedrībai, kuras juridiskā adrese atrodas Eiropas Savienības dalībvalstī, ciesto zaudējumu nodokļu režīms)

(2008/C 313/08)

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesfinanzhof

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Finanzamt für Körperschaften III in Berlin

Atbildētāja: Krankenheim Ruhesitz am Wannsee-Seniorenheimstatt GmbH

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu (OV 1994, L 1, 1. lpp.) 31. panta interpretācija — Konvencija par izvairīšanos no dubultas aplikšanas ar nodokļiem, kas paredz pastāvīga uzņēmuma peļņas aplikšanu ar nodokli tā atrašanās vietas valstī — Zaudējumu no pastāvīga uzņēmuma atskaitīšana no mātes sabiedrības ar nodokli apliekamās peļņas — Pastāvīga uzņēmuma neiespējamība nodokļa ziņā nozīmīgus zaudējumus pārņemt nākamajā periodā — Visu pastāvīga uzņēmuma zaudējumu atskaitīšanas papildu aplikšana ar nodokli mātes sabiedrības atrašanās vietas valstī

Rezolutīvā daļa:

1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 31. pantam nav pretrunā valsts nodokļu režīms, kas pēc tam, kad tas, aprēķinot sabiedrības ienākuma nodokli, ir atļāvis ņemt vērā zaudējumus, ko ir cietusi pastāvīgā pārstāvniecība, kura atrodas citā valstī, nevis sabiedrības, kurai pieder šī pārstāvniecība, reģistrācijas valstī, paredz minēto zaudējumu apmēra iekļaušanu ar nodokli apliekamajā ienākumā, kad minētā pastāvīgā pārstāvniecība gūst peļņu, ja valsts, kurā atrodas šī pārstāvniecība, nepiešķir tiesības pārnest zaudējumus, ko cietusi citā dalībvalstī reģistrētas sabiedrības pastāvīga pārstāvniecība, un ja atbilstoši konvencijai par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu, ko noslēgušas abas valstis, šādas pārstāvniecības ienākumi ir atbrīvoti no nodokļa valstī, kur atrodas sabiedrības, kurai pieder šī pārstāvniecība, juridiskā adrese.

(1) OV C 129, 9.6.2007.
1)

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2004. gada 23. novembra spriedums lietā T-166/98 Cantina sociale di Dolianova u.c./Komisija ir atcelts, tā kā ar to tika atzīta par pieņemamu prasība par ārpuslīgumisko atbildību, ko iesniedza Cantina sociale di Dolianova Soc. coop. arl, Cantina Trexenta Soc. coop. arl, Cantina sociale Marmilla–Unione viticoltori associati Soc. coop. arl, Cantina sociale S. Maria La Palma Soc. coop. arl un Cantina sociale del Vermentino Soc. coop. arl Monti-Sassari, un Eiropas Kopienu Komisijai tika piespriests atlīdzināt to ciestos zaudējumus pēc Distilleria Agricola Industriale de Terralba maksātnespējas sakarā ar to, ka Komisijas 1982. gada 15. septembra Regulas (EKK) Nr. 2499/82 attiecībā uz noteikumiem par destilāciju profilakses nolūkā 1982./1983. vīna gadam 9. pantā noteiktā kārtība neparedz mehānismu, kas nodrošinātu šajā regulā paredzētā Kopienas atbalsta sniegšanu attiecīgajiem ražotājiem;
a)

Vai Padomes [Pamatlēmuma] 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (1) 5. panta 3. punkts, to interpretējot saskaņā ar šī pamatlēmuma 1. panta 3. punktu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (Harta) 7. pantu, nepieļauj tādu tiesisko regulējumu kā Itālijas tiesiskais regulējums, kas – ar Eiropas apcietināšanas orderi, kas ir izsniegts kriminālvajāšanas īstenošanai, saistītā procedūrā – absolūti un automātiski liedz izpildes tiesu iestādēm atteikties nodot trešo valstu valstspiederīgos, kuri dzīvo vai uzturas tās teritorijā, neatkarīgi no to saiknēm ar šo valsti?
4)

Vai saistībā ar šādām pilnvarām apkarot agresīvu komercpraksi Direktīva (ES) 2016/97 (2) un it īpaši tās 24. panta 3. punkts liedz pieņemt Konkurences un tirgus uzraudzības iestādes lēmumu, kas ir pamatots ar Direktīvas 2005/29/EK 2. panta d) un j) punktu un 4., 8. un 9. pantu, kā arī ar to transponējošo valsts tiesisko regulējumu un kas ir pieņemts pēc tam, kad tika noraidīts saistību pieprasījums pēc kredītiestādes atteikuma – finanšu produkta un ar šo produktu nesaistītā apdrošināšanas produkta kombinētās pārdošanas gadījumā un pastāvot patērētāja ietekmēšanas draudiem, kuri ir saistīti ar konkrētā gadījuma apstākļiem un kuri izriet arī no pārbaudāmās dokumentācijas sarežģītības, – piešķirt patērētājam 7 dienu spatium deliberandi (laiku apdomāšanai) starp kombinētā piedāvājuma izteikšanu un apdrošināšanas līguma parakstīšanu?
1)

Vai tādu pasākumu akumulācija, kuru veikšanu nosaka, pieprasa vai pieļauj subjekts, kas valstī faktiski īsteno valdības pilnvaras, un kas it īpaši izpaužas tādējādi, ka: — sievietēm ir aizliegta politisku amatu ieņemšana un dalība politisku lēmumu pieņemšanā; — sievietēm nav pieejami tiesiski līdzekļi, lai saņemtu aizsardzību no ar dzimumu saistītas vardarbības un vardarbības ģimenē; — sievietes vispārīgi ir pakļautas piespiedu laulību riskam, lai gan subjekts, kas valstī faktiski īsteno valdības pilnvaras, tās ir aizliedzis, bet sievietēm netiek nodrošināta efektīva aizsardzība pret piespiedu laulībām un šādas laulības dažkārt tiek noslēgtas, arī piedaloties personām, kas faktiski īsteno valsts varu un ir informētas, ka tiek noslēgta piespiedu laulība; — sievietes nedrīkst veikt profesionālu darbību vai to var veikt ierobežotā apjomā tikai mājās; — sievietēm tiek apgrūtināta piekļuve ārstniecības iestādēm; — sievietēm tiek liegta piekļuve izglītībai – pilnībā vai lielā mērā (piemēram, atļaujot meitenēm iegūt tikai pamatskolas izglītību); — sievietes bez (konkrētā radniecības pakāpē esoša) vīrieša pavadības nedrīkst uzturēties vai pārvietoties sabiedrībā vai katrā ziņā nedrīkst atrasties tālāk par konkrētu attālumu no dzīvesvietas; — sievietēm, atrodoties sabiedrībā, ir pilnībā jāaizklāj ķermenis un jāaizsedz seja; — sievietes nedrīkst nodarboties ar sportu, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/95/ES (1) (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu (pārstrādāta versija), 9. panta 1. punkta b) apakšpunktā izpratnē ir jāuzskata par pietiekami smagiem, lai ietekmētu sievieti līdzīgā veidā, kā minēts šīs direktīvas 9. panta 1. punkta a) apakšpunktā?
2.

Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai iepriekš minētās direktīvas 56. panta 1., 6. un 9. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, veicot agrāk aprēķinātās maksas ex post kontroli, regulatīvā iestāde to ar ex tunc iedarbību var atzīt par spēkā neesošu?
3)

Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 370. pants, skatot to kopsakarā ar X pielikuma A daļas 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts iespēja uzlikt PVN plašsaziņas līdzekļu licences maksai, kas noteikta likumā, kā norādīts 1. jautājumā, var tikt saglabāta, ja pēc 1978. gada 1. janvāra, kad stājās spēkā Direktīva 77/388/EEK (1977. gada 17. maijs) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem (Sestā direktīva), dalībvalsts ir mainījusi licencēšanas sistēmu tā, ka mazāka daļa no ieņēmumiem no licences maksas pēc kultūras ministra ieskatiem tiek izmantota, lai finansētu i) radio un televīzijas struktūras, kuras saņem valsts subsīdijas, bet pašas nav valsts iestādes, un ii) plašsaziņas līdzekļus un filmu organizācijas, kas veicina, bet pašas neveic radio un televīzijas apraidi?
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 28. jūnijā iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – Kriminālprocess pret VB

(Lieta C-430/22)

(2022/C 408/37)

Tiesvedības valoda – bulgāru

Iesniedzējtiesa

Spetsializiran nakazatelen sad

Apsūdzētais

VB

Prejudiciālie jautājumi

Vai Direktīvas 2016/343 (1) 8. panta 4. punkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to valsts tiesai, kura aizmuguriski notiesājusi apsūdzēto, lai gan nebija izpildīti 8. panta 2. punktā minētie nosacījumi, ir uzlikts pienākums ar tiešu formulējumu norādīt, ka apsūdzētajam ir šīs direktīvas 9. pantā minētās tiesības uz lietas izskatīšanu no jauna, lai pēc tam un it īpaši tad, kad apsūdzētais tiks aizturēts soda izpildei, viņš varētu tikt informēts par šīm tiesībām? Šis jautājums rodas, ņemot vērā to, ka valsts tiesību aktos nav paredzēts, ka, soda izpildes nolūkā aizturot prombūtnē notiesātu personu, viņa būtu jāinformē par viņas tiesībām uz lietas izskatīšanu no jauna; tajos nav paredzēta arī tiesas iesaistīšanās Eiropas apcietināšanas ordera izsniegšanā soda izpildes nolūkā.

Vai Direktīvas 2016/343 8. panta 4. punkta otrais teikums un konkrēti frāze “tās informē arī par iespēju minēto nolēmumu pārsūdzēt un par tiesībām uz lietas izskatīšanu no jauna vai par citu tiesību aizsardzības līdzekli saskaņā ar 9. pantu” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz informēšanu par oficiāli atzītām tiesībām uz lietas izskatīšanu no jauna vai drīzāk uz informēšanu par tiesībām lūgt šādu lietas izskatīšanu no jauna, turklāt šajā sakarā vēl ir nepieciešama šāda lūguma pamatotības pārbaude?

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/343 (2016. gada 9. marts) par to, lai nostiprinātu konkrētus nevainīguma prezumpcijas aspektus un tiesības piedalīties klātienē lietas izskatīšanā tiesā kriminālprocesā (OV 2016, L 65, 1. lpp.).
2)

a) Kāda nozīme ir jāpiešķir Direktīvas 2002/14/EK 4. panta 2. punkta b) apakšpunktā minētajiem jēdzieniem “stāvoklis”, “struktūra” un “nodarbinātības [..] iespējamās pārmaiņas” uzņēmumā, gadījumi, saistībā ar kuriem pastāv pienākums informēt un uzklausīt darbiniekus? b) Vai minētajos jēdzienos ietilpst juridiskās personas, šajā gadījumā EOPPEP, veikta darbinieku atbrīvošana no vadošajiem amatiem pēc tās Iekšējā reglamenta pieņemšanas, nelikvidējot organizatoriskajā struktūrā minētos amatus, kuros minētās personas tika ieceltas uz noteiktu laiku, pēc privāto tiesību juridisko personu EKEPIS un EKEP pievienošanas attiecīgajai iestādei, un tādējādi varētu uzskatīt, ka ir radies pienākums informēt un uzklausīt darbiniekus pirms to atbrīvošanas no amatiem? c) Vai atbildi uz iepriekšējo jautājumu ietekmē: (i) apstāklis, ka darbinieka atbrīvošana no vadošā amata ir notikusi, atsaucoties uz juridiskās personas pareizas darbības un iestādes vajadzībām, lai tā varētu sasniegt tās dibināšanas mērķus, vai arī apstāklis, ka atbrīvošana no amata nav notikusi departamenta vadītāja amata uz noteiktu laiku amata pienākumu neizpildes dēļ; (ii) apstāklis, ka darbinieki, kuri tika atbrīvoti no vadošajiem amatiem, joprojām palika juridiskās personas darbinieku štatā; vai (iii) apstāklis, ka ar vienu un to pašu tās kompetentās struktūrvienības lēmumu par tās darbinieku atbrīvošanu no vadošajiem amatiem citas personas tika ieceltas vadošajos amatos uz noteiktu laiku?
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 20. jūnijā iesniedza Conseil d'État (Francija) – Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance/Manitou BF SA

(Lieta C-407/22)

(2022/C 340/26)

Tiesvedības valoda – franču

Iesniedzējtiesa

Conseil d'Éta

Pamatlietas puses

Prasītājs: Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance

Atbildētājs: Manitou BF SA

Prejudiciālie jautājumi

Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. pantam ir pretrunā dalībvalsts tiesību akti par vienotas aplikšanas ar nodokļiem sistēmu, saskaņā ar kuru mātesuzņēmums, kas izmanto šo sistēmu, ir tiesīgs piemērot neitralizāciju attiecībā uz izdevumu un izmaksu proporcijas atkārtotu iekļaušanu, saistībā ar dividendēm, ko šis mātesuzņēmums ir saņēmis no vienotās aplikšanas ar nodokļiem sistēmā iesaistītajiem uzņēmumiem rezidentiem, kā arī, lai ņemtu vērā 2015. gada 2. septembra spriedumu Groupe Steria SCA (C-386/14), saistībā ar dividendēm, kas tikušas saņemtas no meitasuzņēmumiem, kas reģistrēti citā dalībvalstī, uz kuriem, ja tie būtu bijuši rezidenti, objektīvi – pēc to izvēles – attiektos vienotas aplikšanas ar nodokļiem sistēmas piemērošana, bet saskaņā ar kuru nav tiesību uz šo neitralizāciju tādam meitasuzņēmumam rezidentam, kurš, neraugoties uz to, ka pastāv tādas ar kapitālu saistītas saiknes ar citām vienībām, kuras ir rezidentes, kas ļauj izveidot grupu, kas tiek vienoti aplikta ar nodokli, nav izvēlējies piederēt šādai grupai gan saistībā ar dividendēm, kuras tam izmaksā meitasuzņēmumi rezidenti, gan kuras tiek saņemtas no meitasuzņēmumiem, kas reģistrēti citās dalībvalstīs un kuri atbilst citiem vienotās aplikšanas ar nodokļiem sistēmas piemērošanas kritērijiem, kas nav rezidences kritērijs?