ĢENERĀLADVOKĀTES JULIANAS KOKOTES [JULIANE KOKOTT] SECINĀJUMI,

sniegti 2007. gada 8. martā ( )

Lieta C‑334/05 P

Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

pret

Shaker di L. Laudato & C. Sas

Apelācija – Kopienas preču zīme – Kombinēta vārdiska un grafiska preču zīme “Limoncello della Costiera Amalfitana” – Spānijas vārdiskas preču zīmes “LIMONCHELO” īpašnieka iebildumi – Reģistrācijas atteikums





I – Ievads

1. Ar šo apelācijas sūdzību Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (turpmāk tekstā – “ITSB”) vēršas pret Pirmās instances tiesas 2005. gada 15. jūnija spriedumu lietā Shaker/ITSB ( ). Strīds ir galvenokārt par to, kā ir jānovērtē sajaukšanas iespēja starp vārdisku un kombinētu vārdisku un grafisku preču zīmi.

2. Pirmās instances tiesa konstatēja, ka starp abām attiecīgajām preču zīmēm nepastāv sajaukšanas iespēja, jo kombinētas preču zīmes dominējošais elements ir attēls un tādēļ tam neesot pietiekamas līdzības ar vārdisko preču zīmi. ITSB turpretī uzskatīja, ka, pamatojoties uz visaptverošu vērtējumu, ņemot vērā fonētisko un konceptuālo aspektu, pastāv sajaukšanas iespēja.

II – Atbilstošās tiesību normas

3. Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi ( ) (turpmāk tekstā – Regula Nr. 40/94) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts regulē relatīvo atteikuma pamatojumu sakarā ar sajaukšanas iespēju:

“Ja agrākas preču zīmes īpašnieks iebilst, pieprasīto preču zīmi nereģistrē:

a) [..]

b) ja tās identiskuma vai līdzības dēļ ar agrāko preču zīmi un preču vai pakalpojumu, ko aptver preču zīmes, identiskuma vai līdzības dēļ pastāv iespēja maldināt sabiedrību tajā teritorijā, kur ir aizsargāta agrākā preču zīme; iespēja maldināt ir asociāciju iespēja ar agrāko preču zīmi [b) ja tās identiskuma vai līdzības dēļ ar agrāko preču zīmi un preču vai pakalpojumu, ko aptver preču zīmes, identiskuma vai līdzības dēļ sabiedrībai tajā teritorijā, kur ir aizsargāta agrākā preču zīme, pastāv to sajaukšanas iespēja; sajaukšanas iespēja ietver asociāciju iespēju ar agrāko preču zīmi].”

4. Septītajā apsvērumā ir izklāstīts sajaukšanas iespējas jēdziens preču un pakalpojumu līdzības gadījumā, proti, “iespēja radīt neskaidrību [sajaukšanas iespēja], kuras novērtējums ir atkarīgs no vairākiem elementiem [apstākļiem] un jo īpaši no preču zīmes atpazīstamības tirgū, no asociācijām, ko var saistīt ar izmantoto vai reģistrēto apzīmējumu, līdzības pakāpe starp preču zīmi un apzīmējumu un starp norādītajām precēm vai pakalpojumiem, ir īpašs šīs aizsardzības priekšnosacījums.”

III – Prāvas priekšvēsture un Pirmās instances tiesas spriedums

5. Apstrīdētā sprieduma 1.–13. punktā Pirmās instances tiesa prāvas priekšvēsturi apraksta šādi ( ):

“1. 1999. gada 20. oktobrī prasītāja [Shaker di L. Laudato & C. Sas (turpmāk tekstā – “Shaker”)] Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) iesniedza Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, pamatojoties uz grozīto Padomes 1993. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Regula Nr. 40/94”).

2. Reģistrācijai pieteiktā preču zīme ir grafisks apzīmējums, kas attēlots šādi:

3. Preces, attiecībā uz kurām tika pieteikta preču zīmes reģistrācija, ietilpst 29., 32. un 33. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām (turpmāk tekstā – “Nicas nolīgums”) un atbilst šādam aprakstam:

– 29. klase: “Gaļa, zivis, mājputni un medījumi; gaļas ekstrakti; konservēti, žāvēti (kaltēti) un termiski apstrādāti augļi un dārzeņi; želejas, ievārījumi, kompoti; olas, piens un piena produkti; pārtikas eļļas un tauki”;

– 32. klase: “Alus; minerālūdeņi, gāzēti ūdeņi un citi bezalkoholiskie dzērieni; augļu dzērieni un augļu sulas; sīrupi un citas sastāvdaļas dzērienu pagatavošanai”;

– 33. klase: “Alkoholiskie dzērieni (izņemot alu)”.

4. [..]

5. [..]

6. Pēc šī ITSB [..] [lūguma] prasītāja ierobežoja savu pieteikumu, ciktāl tas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 33. klasē, sašaurinot sarakstu līdz Amalfi piekrastē ražotam citronu liķierim [un atsauca pieteikumu attiecībā uz 32. klasi].

7. 2000. gada 17. aprīlī preču zīmes reģistrācijas pieteikums tika publicēts Bulletin des marques communautaires [Kopienas Preču Zīmju Biļetenā] Nr. 30/00.

8. 2000. gada 1. jūnijā Limiñana y Botella SL (turpmāk tekstā – “iebildumu iesniedzēja”), pamatojoties uz Regulas Nr. 40/94 42. panta 1. punktu, iesniedza iebildumu pret pieteiktās preču zīmes reģistrāciju.

9. Šis iebildums balstīts uz to, ka pastāv sajaukšanas iespēja Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē starp pieprasīto preču zīmi, ciktāl tā attiecas uz precēm, kuras ietilpst Nicas nolīguma 33. klasē, no vienas puses, un, no otras puses, iebildumu iesniedzējai piederošu vārdisku preču zīmi, kas arī attiecas uz precēm, kuras ietilpst 33. klasē, un kas 1996. gadā reģistrēta Oficina Española de Patentes y Marcas du Ministerio de cienca y tecnología (Spānijas Patentu un preču zīmju birojā) ar nosaukumu:

“LIMONCHELO”.

10. Ar 2002. gada 9. septembra lēmumu ITSB Iebildumu nodaļa iebildumu apmierināja un sekojoši noraidīja pieteiktās preču zīmes reģistrācijas pieteikumu [attiecībā uz 33. klasi].

11. Iebildumu nodaļa savu lēmumu būtībā pamatoja, norādīdama, ka, ievērojot preču identiskumu un līdzību starp preču zīmēm, Spānijas tirgū pastāv šīs preču zīmes un agrākās preču zīmes sajaukšanas iespēja Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē. Kas attiecas uz šo pēdējo elementu, Iebildumu nodaļa ir nonākusi pie šāda secinājuma pēc attiecīgo preču zīmju vizuālās, fonētiskās un konceptuālās līdzības izvērtēšanas, no kā, uzskata ITSB, izriet, ka pastāv vizuāla un fonētiska līdzība starp pieteiktās preču zīmes dominējošo elementu, terminu [vārdu] “limoncello”, un agrāko preču zīmi.

12. 2002. gada 7. novembrī iebildumu iesniedzēja par Iebildumu nodaļas lēmumu iesniedza apelāciju ITSB saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 57.–62. pantu.

13. Ar 2003. gada 24. oktobra lēmumu (turpmāk tekstā – “Apstrīdētais lēmums”) Apelāciju otrā padome prasītājas apelāciju noraidīja. Būtībā Apelāciju padome pēc tam, kad bija noskaidrojusi, ka preces, uz kurām attiecas agrākā preču zīme, aptver preces, uz kurām attiecas pieteiktā preču zīme, uzskatīja, ka pieteiktās preču zīmes dominējošais elements ir termins [vārds] “limoncello” un ka pieteiktā preču zīme un agrākā preču zīme vizuāli un fonētiski ir ļoti tuvas, kādēļ pastāv šo preču zīmju sajaukšanas iespēja.”

6. Pirmās instances tiesa ITSB Apelāciju otrās padomes 2003. gada 24. oktobra lēmumu atcēla un grozīja to tā, ka prasītājas Apelāciju padomē iesniegtā apelācija ir pamatota un ka iebildums līdz ar to ir noraidāms.

7. Pirmās instances tiesa uzskatīja, ka attiecīgās preces ir identiskas.

8. Attiecībā uz jautājumu par preču zīmju līdzību Pirmās instances tiesa norādīja, ka šajā gadījumā ir jāņem vērā tāda īpatnība, ka pretstatīta tiek kombinēta vārdiska un grafiska preču zīme vārdiskai preču zīmei. Kombinētu preču zīmi, kuras viens elements ir identisks vai līdzīgs citas preču zīmes elementam, var uzskatīt par līdzīgu šai citai preču zīmei tikai tad, ja konkrētais elements ir dominējošais kombinētās preču zīmes radītajā kopējā iespaidā.

9. Reģistrācijā pieteiktajā preču zīmē apaļā, citroniem ornamentētā šķīvja atveidojums ir acīmredzami jāuzskata par dominējošo sastāvdaļu. Tam neesot nekā kopīga ar agrāko preču zīmi. Tādēļ no Spānijas attiecīgās sabiedrības daļas viedokļa starp abām preču zīmēm sajaukšanas iespēja nepastāvot. Preču zīmē ietverto vārdu “limoncello” un, attiecīgi, “limonchelo” vizuālā un fonētiskā līdzība šajā gadījumā neko negroza.

10. Tā kā starp preču zīmēm nepastāvot sajaukšanas iespēja, pārējā daļā agrākās preču zīmes atšķirtspējas vērtējums nav vajadzīgs.

IV – Apelācija

11. ITSB savu apelāciju sākotnēji balstīja uz diviem pamatiem:

12. No vienas puses, tas iebilst, ka Pirmās instances tiesa ir kļūdaini interpretējusi un piemērojusi Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, jo tā ir noliegusi sajaukšanas iespēju vienīgi no reģistrācijai pieteiktās preču zīmes grafiskās pārbaudes viedokļa.

13. Turklāt kā otrs apelācijas pamats tiek izvirzīta acīmredzama nekonsekvence un “neloģiskums” spriedumā. Šis pārmetums attiecās uz sprieduma redakciju itāļu valodā, kurā sakarā ar kļūdu tulkojumā bija ietverts nekonsekvents formulējums. Pēc 2006. gada 26. janvāra rīkojuma saskaņā ar Pirmās instances tiesas Reglamenta 84. pantu “acīmredzamā kļūda” sprieduma punktā tika labota, un pēc Tiesas lūguma ITSB atsauca apelācijas otro pamatu.

14. ITSB prasījumi ir šādi:

1) atcelt apstrīdēto lēmumu;

2) piespriest sabiedrībai Shaker di L. Laudato & C. Sas atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

15. Turpretī Shaker norāda uz to, ka faktu vērtējums ir Pirmās instances tiesas ziņā, kas ir veikusi pareizu novērtējumu. Tādējādi Shaker prasījumi ir šādi:

1) apelācijas sūdzību noraidīt;

2) piespriest apelācijas sūdzības iesniedzējam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

V – Vērtējums

16. ITSB izvirza virkni iebildumu par apstrīdēto spriedumu. Tomēr izšķiroša man šķiet kritika par Pirmās instances tiesas veikto abu preču zīmju salīdzinājumu.

17. No Regulas Nr. 40/94 septītā apsvēruma izriet, ka sajaukšanas iespējas esamība “ir atkarīg[a] no vairākiem elementiem [apstākļiem] un jo īpaši no preču zīmes atpazīstamības tirgū, no asociācijām, ko var saistīt ar izmantoto vai reģistrēto apzīmējumu, līdzības pakāpe[s] starp preču zīmi un apzīmējumu un starp norādītajām precēm vai pakalpojumiem”. Sajaukšanas iespēja tātad ir jāvērtē, ņemot vērā visus uz konkrēto lietu attiecināmos faktorus ( ).

18. Pirmās instances tiesa atzina visaptveroša abu preču zīmju vērtējuma vajadzību apstrīdētā lēmuma 49. punktā, tomēr 50. punktā tā norādīja, ka:

“Kombinētu preču zīmi, kuras viens elements ir identisks vai līdzīgs citas preču zīmes elementam, tādējādi var uzskatīt par līdzīgu šai citai preču zīmei tikai tad, ja konkrētais elements ir dominējošais kombinētās preču zīmes radītajā kopējā iespaidā.”

19. Šo premisu Pirmās instances tiesa ieviesa spriedumā lietā MATRATZEN ( ) un piemēroja to kopš tā laika virknē nolēmumu ( ). Tomēr tā šaubās par to, kā rīkoties, ja preču zīmei nav dominējošā elementa vai, attiecīgi, ir vairākas sastāvdaļas, kas rada būtisku iespaidu.

20. Tādēļ Pirmās instances tiesa savu premisu ierobežoja jau spriedumā lietā Matratzen. Tas nenozīmē, ka ir jāņem vērā tikai viens kombinētas preču zīmes elements un jāsalīdzina ar citu preču zīmi. Tieši otrādi, salīdzinājums ir jāveic, analizējot apskatāmās preču zīmes, ņemot tās vērā to kopumā. Tomēr tas neizslēdz iespēju, ka zināmos apstākļos kombinētas preču zīmes konkrētajai sabiedrības daļai radītajā kopējā iespaidā dominē viens vai vairāki tās elementi ( ).

21. Uz šīm ierobežojošām norādēm Tiesa pamatojās arī tad, kad tā noraidīja apelācijas sūdzību par spriedumu lietā Matratzen ( ). Premisa, atbilstoši kurai preču zīmju līdzību var ņemt vērā tikai tad, ja sakrīt dominējošā sastāvdaļa, līdz ar to apraksta tikai konkrētu lietu kategoriju ( ). Šī lietu kategorija tiek konkretizēta ar dominējošās preču zīmes sastāvdaļas definīciju apstrīdētā lēmuma 50. punktā. Šim elementam “pašam par sevi [..] ir jāvar dominēt iespaidā, ko šī preču zīme atstāj uz konkrēto sabiedrības daļu tā, ka visām pārējām preču zīmes sastāvdaļām ir nebūtiska nozīme preču zīmes radītajā kopējā iespaidā”. Tikai tad, ja visiem citiem preču zīmes elementiem ir nebūtiska nozīme, līdzības novērtēšanai var būt izšķirošs vienīgi dominējošais elements.

22. Ja tādējādi tiek ierobežota sākotnējā premisa attiecībā uz kombinētām preču zīmēm, kas atšķiras tikai ar dominējošo sastāvdaļu, atstājot bez ievērības pārējās sastāvdaļas, tad tas nav pretrunā Tiesas vēlāk pasludinātajam spriedumam lietā Medion ( ). Tajā Tiesa sajaukšanas iespēju izsecināja no sastāvdaļas, kas nav dominējoša.

23. Šī sprieduma pamatā bija agrākās preču zīmes (“LIFE”) kombinācija ar ražotāja nosaukumu (“THOMSON LIFE”), turklāt ražotāja nosaukums tika uzskatīts par kombinētās preču zīmes dominējošo sastāvdaļu. Šādā gadījumā it īpaši tad, ja ražotāja nosaukums ir vispārēji atpazīstams, pastāv risks, ka sabiedrība arī ar agrāko preču zīmi apzīmētās preces saistīs ar preču, kuras apzīmē ar kombinēto preču zīmi, izcelsmi ( ). Spriedumā lietā Medion sajaukšanas iespēja, kas tika uzskatīta par iespējamu, tātad izrietēja no tā, ka papildus dominējošajai sastāvdaļai tika uztverta cita sastāvdaļa, kas bija identiska agrākajai preču zīmei. Tādējādi šo citu sastāvdaļu attiecībā uz preču zīmes kopējo iespaidu neņemt vērā nevarēja. Līdz ar to šajā gadījumā apstrīdētā sprieduma 50. punktā minētā premisa nav piemērojama.

24. Tādējādi šajā gadījumā izšķiroši ir tas, vai Pirmās instances tiesa faktiski, pamatojoties uz pašas pieņemto definīciju, ir identificējusi reģistrācijai pieteiktās preču zīmes dominējošo sastāvdaļu, atstājot pārējās sastāvdaļas neievērotas. Tomēr Pirmās instances tiesa šajā sakarā nav pieņēmusi nekādu nostāju.

25. Pirmās instances tiesa apstrīdētā sprieduma 57. punktā šķīvi saistībā ar citām sastāvdaļām drīzāk apraksta kā pārāku un 58. punktā konstatē, ka tas aizņem reģistrācijai pieteiktās preču zīmes divu apakšējo trešdaļu lielāko daļu, turpretī vārds “Limoncello” aizņem ne vairāk kā lielāko daļu augšējās trešdaļas. Veicot turpmāko reģistrācijai pieteiktās preču zīmes dažādo sastāvdaļu salīdzinājumu, apstrīdētā sprieduma 60. un turpmākajos punktos Pirmās instances tiesa aprobežojas ar attiecīgo pārējo sastāvdaļu dominējošā rakstura noraidīšanu. Visi šie pārbaudes posmi tomēr neliek secināt, ka šķīvis reģistrācijā pieteiktajā preču zīmē ir dominējošs tādā izpratnē, ka visas pārējās sastāvdaļas būtu jāatstāj bez ievērības.

26. Līdz ar to reģistrācijai pieteiktā preču zīme saskaņā ar Pirmās instances tiesas secinājumiem neietver nevienu sastāvdaļu, kas Pirmās instances tiesas izstrādātās metodes izpratnē attaisnotu to, ka abu preču zīmju salīdzinājums no sajaukšanas iespēju viedokļa tiktu ierobežots ar šo sastāvdaļu. Attiecībā uz abām preču zīmēm drīzāk būtu veicams visaptverošs sajaukšanas iespējas vērtējums. Tā kā tas netika veikts, apstrīdētajā spriedumā ir pieļauta tiesību kļūda un tas ir jāatceļ.

VI – Par apstrīdētā sprieduma atcelšanas sekām

27. Saskaņā ar Eiropas Kopienu Tiesas Statūtu 61. panta pirmo daļu, ja Tiesa atceļ Pirmās instances tiesas lēmumu, tā var pati pieņemt galīgo spriedumu attiecīgajā lietā, ja to ļauj tiesvedības stadija. Pretējā gadījumā tā nodod lietu atkārtotai izskatīšanai Pirmās instances tiesai.

28. Ja Tiesa vēlētos šo lietu izskatīt pati, tad tai būtu jāveic faktu vērtējums neņemot vērā apstrīdēto spriedumu, proti, veicot abu preču zīmju salīdzinājumu. Tomēr faktu vērtējums ir Pirmās instances tiesas kompetencē. Turklāt lietas dalībnieki Tiesā nav pauduši savu nostāju par faktu vērtējumu. Tiesa varētu ņemt vērā vienīgi to iesniegtos rakstveida apsvērumus pirmajā instancē, tomēr tā nevarētu atsaukties uz jebkādām atbildēm mutvārdu procesā Pirmās instances tiesā. Tādējādi es uzskatu, ka nav iespējams pieņemt nolēmumu šajā lietā. Līdz ar to Tiesai šī lieta būtu jānodod atkārtotai izskatīšanai Pirmās instances tiesai.

VII – Par tiesāšanās izdevumiem

29. Ja nodod lietu atkārtotai izskatīšanai Pirmās instances tiesai, tad saskaņā ar Reglamenta 122. pantu lēmumu par tiesāšanās izdevumiem nav jāpieņem, tas jādara galīgajā spriedumā.

30. Principā citāds lēmums par tiesāšanās izdevumiem šķiet iespējams tikai attiecībā uz otro apelācijas pamatu. ITSB šo apelācijas pamatu atsauca, jo tas balstījās uz kļūdu Pirmās instances tiesas sprieduma tulkojumā, kas tika labota tikai pēc apelācijas sūdzības iesniegšanas ar 2006. gada 26. janvāra rīkojumu saskaņā ar Pirmās instances tiesas Reglamenta 84. punktu. Tomēr varētu šaubīties par to, vai šī apelācijas pamata tiesāšanās izdevumus tiesiski varētu tikt piespriest kādam no lietas dalībniekiem. Tomēr šajā gadījumā šis apelācijas pamats ir tik maznozīmīgs, ka to var neņemt vērā nolēmumā attiecībā uz tiesāšanās izdevumiem.

VIII – Secinājumi

31. Tādējādi ierosinu Tiesai izlemt nospriest šādi:

1) atcelt Pirmās instances tiesas 2005. gada 15. jūnija spriedumu lietā T‑7/04, Shaker di L. Laudato & C. Sas/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Krājums, II‑2305. lpp.);

2) nodot lietu atkārtotai izskatīšanai Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesai;

3) lēmuma pieņemšana par tiesāšanās izdevumiem tiek atlikta.