Lieta T‑87/05

EDP – Energias de Portugal, SA

pret

Eiropas Kopienu Komisiju

Konkurence – Koncentrācija – Regula (EEK) Nr. 4064/89 – Lēmums, ar ko koncentrāciju atzīst par nesaderīgu ar kopējo tirgu – Portugāles elektrības un gāzes tirgus – GDP iegāde, ko veicis EDP un Eni – Direktīva 2003/55/EK – Gāzes tirgus liberalizācija – Saistības

Pirmās instances tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 21. septembrī

Sprieduma kopsavilkums

1. Konkurence – Koncentrācija – Saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšana – Kritēriji – Dominējoša stāvokļa, ar ko kopējā tirgū būtiski tiek traucēta efektīva konkurence, radīšana vai nostiprināšana – Kumulatīvs raksturs – Mijiedarbība

(EKL 82. pants; Padomes Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkts)

2. Konkurence – Koncentrācija – Saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšana – Dominējoša stāvokļa, ar ko kopējā tirgū būtiski tiek traucēta efektīva konkurence, radīšana vai nostiprināšana – Komisijai uzliktais pierādīšanas pienākums – Saistības, ko labprātīgi uzņēmušies attiecīgie uzņēmumi – Ietekmes neesamība

(Padomes Regulas Nr. 4064/89 2. panta 2. punkts un 8. panta 2. punkts; Komisijas paziņojuma par pieņemamiem aizsardzības līdzekļiem atbilstoši Regulai Nr. 4064/89 un Regulai Nr. 447/98 43. punkts)

3. Konkurence – Koncentrācija – Novērtējums, ko veic Komisija – Attiecīgo uzņēmumu saistības, kuru rezultātā paziņotā koncentrācija var tikt atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu – Secīgs konkurences problēmu izvērtējums pēc tam, kad veikts secīgs katras nozīmīgās un attiecīgās saistības izvērtējums – Pieļaujamība – Nosacījumi

(Padomes Regulas Nr. 4064/89 2. panta 2. un 3. punkts un 8. panta 2. punkts)

4. Prasība atcelt tiesību aktu – Pamati – Pilnvaru nepareiza izmantošana – Jēdziens

(EKL 230. pants)

5. Konkurence – Koncentrācija – Novērtējums, ko veic Komisija – Attiecīgo uzņēmumu saistības, kuru rezultātā paziņotā koncentrācija var tikt atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu – Rīcības un strukturālu saistību pieļaujamība

(Padomes Regulas Nr. 4064/89 2. panta 2. un 3. punkts un 8. panta 2. punkts)

6. Konkurence – Koncentrācija – Saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšana – Koncentrācija tirgos, kuros saskaņā ar Kopienu tiesībām ir pieļaujams monopolstāvolis – Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punktā minēto saderīguma ar kopējo tirgu kritēriju nepiemērojamība

(Padomes Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkts; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/55 28. panta 2. punkts)

7. Konkurence – Koncentrācija – Saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšana – Nepieciešamība analizēt darījuma tūlītējās sekas – Iespēja ņemt vērā paredzamās sekas

(Padomes Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkts)

8. Konkurence – Koncentrācija – Kļūdas, kas ietekmē lēmumu par nesaderīgumu ar kopējo tirgu – Ietekmes neesamība, pastāvot citiem apstākļiem, ar kuriem arī ir pamatots lēmums – Vismaz attiecībā uz vienu no attiecīgajiem tirgiem īstenojušies nesaderīguma kritēriji

(Padomes Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkts)

9. Konkurence – Koncentrācija – Novērtējums, ko veic Komisija – Ekonomiska rakstura novērtējumi – Tiesas kontrole – Robežas

(Padomes Regulas Nr. 4064/89 2. pants)

10. Process – Pieteikums par lietas ierosināšanu – Formas prasības – Kopsavilkums par izvirzītajiem pamatiem – Tiesību pamati, kas nav izklāstīti prasības pieteikumā – Atsaukšanās uz pielikumā norādītiem pierādījumiem – Paātrinātais process – Nepieņemamība

(Pirmās instances tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

11. Konkurence – Koncentrācija – Novērtējums, ko veic Komisija – Attiecīgo uzņēmumu saistības, kuru rezultātā paziņotā koncentrācija var tikt atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu – Pēc noteiktā termiņa uzņemto saistību ņemšana vērā – Nosacījumi

(Padomes Regulas Nr. 4064/89 8. pants; Komisijas Regulas Nr. 447/98 18. pants; Komisijas paziņojuma par pieņemamiem aizsardzības līdzekļiem atbilstoši Regulai Nr. 4064/89 un Regulai Nr. 447/98 43. punkts)

12. Konkurence – Koncentrācija – Saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšana – Atšķirīgu, bet saistītu tirgu esamība – Ietekme

(Padomes Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkts)

1. Lai novērtētu uzņēmumu koncentrācijas saderīgumu ar kopējo tirgu, Regulas Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli 2. panta 2. un 3. punkts izvirza divus kumulatīvus kritērijus, kā pirmo – dominējošā stāvokļa rašanos vai nostiprināšanos, un kā otro – faktu, ka šāda stāvokļa rašanās vai nostiprināšanās rezultātā ir būtiski traucēta efektīva konkurence kopējā tirgū. Tomēr dažos gadījumos dominējošā stāvokļa rašanās vai nostiprināšanās var pati par sevi būtiski traucēt konkurenci.

No tā izriet, ka dominējošā stāvokļa rašanās vai nostiprināšanās Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta izpratnē var noteiktos gadījumos būtiski traucēt efektīvu konkurenci. Šis atzinums nekādā veidā nenozīmē to, ka otrais kritērijs juridiski sakrīt ar pirmo kritēriju, bet gan, ka no vienas un tās pašas attiecīgā tirgus faktisko apstākļu analīzes var izrietēt, ka abi kritēriji ir īstenojušies.

(sal. ar 45., 46. un 49. punktu)

2. No Regulas Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli 2. panta 2. punkta izriet, ka Komisijai ir pienākums pierādīt, ka koncentrācijas darījums nav uzskatāms par saderīgu ar kopējo tirgu, un tās pašas regulas 8. panta 2. punkta – ka attiecībā uz pierādīšanas pienākumu koncentrācijas darījums, ko groza saistības, atbilst tādiem pašiem kritērijiem kā negrozīts darījums.

Līdz ar to, pirmkārt, Komisijai ir pienākums pārbaudīt koncentrācijas darījumu, kurā ir izdarītas izmaiņas ar saistību palīdzību, ko piedāvājuši koncentrācijas darījuma dalībnieki, un, otrkārt, Komisija to var atzīt par nesaderīgu ar kopējo tirgu tikai tad, ja šīs saistības nav pietiekamas, lai novērstu to, ka tiek radīts vai nostiprināts dominējošais stāvoklis, kura rezultātā kopējā tirgū vai ievērojamā tā daļā būtiski tiktu traucēta efektīva konkurence. Šajā sakarā tomēr attiecībā uz kompleksu ekonomisku izvērtējumu Komisijai ir pierādīšanas pienākums, un tas neskar tās plašo rīcības brīvību šajā jomā.

Fakts, ka Komisija iesniegtās saistības, kas darītas zināmas vai nu ar pirmo priekšlikumu, vai atbilstoši 43. punktam paziņojumā par aizsardzības līdzekļiem atbilstoši Regulai Nr. 4064/89 un Regulai Nr. 447/98, kā pirmo saistību grozījumus uzskata par nepietiekamām, nerada apgrieztu situāciju attiecībā uz pierādīšanas pienākumu, ja vien Komisija šo nepietiekamību nepamato nevis ar šo saistību izvērtējumu, kas balstīti uz objektīviem un pārbaudāmiem kritērijiem, bet gan ar tiesībām nogaidīt tādēļ, ka koncentrācijas darījuma dalībnieki tai nav iesnieguši pietiekamu informāciju, lai tā varētu paust savu viedokli. Faktiski šajā pēdējā gadījumā šaubas nav tulkojamas par labu šī darījuma dalībniekiem, un ir jāsecina, ka pierādīšanas pienākums par šāda darījuma saderīgumu tiek uzlikts pretējai pusei.

(sal. ar 61.–63. un 69. punktu)

3. Komisijai ir pienākums izvērtēt visu koncentrācijas darījumu, kās tas tika grozīts ar dalībnieku uzņemtajām saistībām. Tomēr šāds apgalvojums neliedz secīgi pārbaudīt šī darījuma izraisītās konkurences problēmas, kā arī saistībā ar šo darījumu dalībnieku piedāvātās saistības, lai šīs problēmas novērstu, pārbaudi, nedz arī secīgu katras atbilstošās saistības pārbaudi šo problēmu kontekstā, lai gan noslēgumā Komisija veic visaptverošu grozītā koncentrācijas darījuma izvērtējumu, t.i., šī darījuma ietekmi uz katru no konkrētajiem tirgiem visu atbilstošo saistību kontekstā, kas identificētas šajā tirgū.

Turklāt Komisijai ir pienākums pārbaudīt visas atbilstošās saistības sakarā ar konkrētajā tirgū identificēto konkurences problēmu, tostarp arī tādas, uz kurām koncentrācijas darījuma dalībnieki ir netieši norādījuši. Tomēr Komisija nav pieļāvusi tiesību kļūdu, izvērtējot īpašās saistības tikai attiecībā uz vienu tirgu vai vienu konkurences problēmu šajā tirgū vai šo problēmu, ja pārējās saistības nav nozīmīgas un tām šajā sakarā nav bijusi ekonomiska nozīme.

(sal. ar 77. un 78. punktu)

4. Pilnvaru nepareizas izmantošanas jēdziens faktiski attiecas uz administratīvu iestādi, kas savas pilnvaras izmantojusi citiem mērķiem, nevis tiem, kuru sasniegšanai tai šīs pilnvaras piešķirtas. Lēmums zaudē spēku pilnvaru nepareizas izmantošanas dēļ tikai tad, ja tas, pamatojoties uz objektīvām, nozīmīgām un saskaņotām pazīmēm, izrādās pieņemts šādā nolūkā. Pastāvot vairākiem mērķiem, pat ja nepamatoti argumenti mijas ar pamatotiem, lēmums tomēr nezaudē spēku pilnvaru nepareizas izmantošanas dēļ, ja tas sasniedz galveno mērķi.

(sal. ar 87. punktu)

5. Koncentrācijas dalībnieku Komisijai piedāvātās rīcības saistības sava rakstura dēļ nav nepietiekamas, lai novērstu dominējoša stāvokļa radīšanu vai nostiprināšanu, un reizēm tās ir jāizvērtē kā strukturālas saistības.

(sal. ar 100. punktu)

6. Tā kā dalībvalsts izmanto šo atkāpi, kas tai paredzēta ar Otrās gāzes direktīvas 2003/55 28. panta 2. punktu, lai izveidotu valsts dabasgāzes rūpniecību, kas darbojas kā monopols, un šī iemesla dēļ gāzes tirgi nav atvērti konkurencei atbilstoši valsts un Kopienu tiesībām, tad šis apstāklis tieši un neizbēgami ietekmē Regulas Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli 2. panta 3. punkta piemērošanu šiem tirgiem. No vienas puses, saskaroties ar šādu monopolu, nevar piemērot dominējošā stāvokļa radīšanas vai nostiprināšanas kritēriju un, no otras puses, tirgū, kurā nav konkurences, nevar piemērot būtiska efektīvas konkurences traucējuma kritēriju.

Saprotams, ka direktīvai un regulai ir atšķirīgs juridiskais pamatojums, bet tās nevar analizēt atsevišķi.

(sal. ar 114.–118. un 126. punktu)

7. Gadījumos, kad Komisija Regulas Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli 2. panta 3. punkta piemērošanas ietvaros pārbauda koncentrācijas darījuma izveidošanos, tai ir jānoskaidro, vai tāda dominējoša stāvokļa radīšana vai nostiprināšana, kas var būtiski un ilgtermiņā traucēt attiecīgajā tirgū vai tirgos pastāvošo efektīvo konkurenci, ir tiešas vai netiešas koncentrācijas sekas.

Gadījumā, ja pastāvošā konkurence netiek izmainīta, koncentrācija ir jāatļauj a priori. Ir tiesa, ka Komisija vajadzības gadījumā var ņemt vērā koncentrācijas darījuma ietekmi uz tuvāko nākotni vai pat balstīt savu aizliegumu koncentrācijas darījuma norisei uz šādām nākotnē paredzamām sekām. Tomēr tas neļauj Komisijai atturēties veikt šāda darījuma tūlītējo seku, ja tādas pastāv, analīzi un neņemt to vērā, visaptveroši novērtējot šo darījumu.

(sal. ar 124. punktu)

8. Ciktāl konkrēti kāda lēmuma motīvi paši par sevi ir atzīstami par šī lēmuma pietiekamu juridisko pamatojumu, jebkādas kļūdas citā lēmuma pamatojumā nekādā gadījumā neietekmē tā rezolutīvo daļu.

Ņemot vērā to, ka uzņēmumu koncentrācijas gadījumā Komisijai tā ir jāaizliedz, ja ir īstenojušies Regulas Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli 2. panta 3. punktā paredzētie kritēriji, kaut vai tikai attiecībā uz vienu no konkrētajiem tirgiem, tad lēmumu, ar kuru atzīta koncentrācijas nesaderība ar iekšējo tirgu, var atcelt tikai tad, ja ir pamats secināt, ka pamatojums, kas nav prettiesisks, it īpaši attiecībā uz vienu no konkrētajiem tirgiem, nav pietiekams, lai pamatotu tā rezolutīvo daļu.

Šis secinājums tomēr neizslēdz to, ka, pārbaudot konkrēto tirgu, ir jāpārbauda arī konkurences situācija citos tirgos, ja attiecīgais lēmums vai nu vispārējā veidā atsaucas uz koncentrācijas sekām uz dažādiem attiecīgajiem tirgiem, vai arī uz noteiktu koncentrācijas konkurences seku savstarpējo pastiprināšanos minētajos dažādajos tirgos.

(sal. ar 144.–147., 198. punktu)

9. Kopienu tiesai, pārbaudot ekonomiski sarežģītu novērtējumu, ko Komisija veikusi tai Regulā Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli piešķirtās rīcības brīvības ietvaros, ir jāaprobežojas ar procedūru un pamatojuma sniegšanas normu ievērošanas, faktu materiālās precizitātes ievērošanas, kā arī acīmredzamas kļūdas vērtējumā neesamības un pilnvaru nepareizas izmantošanas pārbaudi.

(sal. ar 151. punktu)

10. Tiesiskās drošības un pareizas tiesvedības nodrošināšanai, lai prasība būtu pieņemama, būtiskākajiem faktiskajiem un tiesiskajiem apstākļiem, uz kuriem balstīta prasība, kaut vai kopsavilkuma veidā, bet konsekventi un saprotami ir jāizriet no paša prasības pieteikuma teksta. Šajā sakarā – lai gan prasības pieteikuma pamatdaļas attiecībā uz īpašiem jautājumiem var pamatot un papildināt, atsaucoties uz noteiktām rindkopām tam pievienotajos materiālos, vispārēja norāde uz citiem dokumentiem nevar kompensēt būtisku juridisku argumentu neesamību, kuriem saskaņā ar Pirmās instances tiesas Reglamenta 44. panta 1. punktu ir jābūt ietvertiem prasības pieteikumā.

Šajā sakarā fakts, ka šī prasība ir jāizskata paātrināti, drīzāk pastiprina šāda principa nozīmi. Faktiski paātrinātajā procesā, kurā rakstiskos apsvērumus otrreiz neiesniedz, pieņem, ka prasītāja argumenti jau no paša sākuma ir skaidri un galīgi nostiprināti prasības pieteikumā vai, ja vajadzīgs, tās saīsinātajā versijā.

(sal. ar 155., 182. un 183. punktu)

11. No Regulas Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli 8. panta kopsakarā ar Regulas Nr. 447/98 par paziņojumiem, termiņiem un uzklausīšanu, kas paredzēta Regulā Nr. 4064/89, 18. pantu, izriet, ka koncentrāciju reglamentējošās regulas neuzliek Komisijai nekādu pienākumu pieņemt saistības, kas iesniegtas pēc noteiktā termiņa. Šis termiņa ierobežojums ir izskaidrojams galvenokārt ar ātruma prasību, kas raksturo Regulas Nr. 4064/89 vispārējo sistēmu.

Tomēr no 43. punkta Komisijas paziņojumā par aizsardzības līdzekļiem atbilstoši Regulai Nr. 4064/89 un Regulai Nr. 447/98, kuru Komisija brīvprātīgi ir apņēmusies izpildīt, izriet, ka paziņotās koncentrācijas darījuma dalībnieku saistības, kas iesniegtas pēc noteiktā termiņa, var ņemt vērā, ja ir izpildīti divi savstarpēji saistīti nosacījumi, t.i., no vienas puses – šīs saistības tieši un, nepastāvot vajadzībai veikt papildu izmeklēšanu, atrisina iepriekš konstatētās konkurences problēmas un, no otras puses – paredz pietiekamu laikposmu konsultācijām ar dalībvalstīm par šīm saistībām

(sal. ar 161.–163. punktu)

12. Ja konkurences darījumā ir iesaistīti vairāki atšķirīgi, bet saistīti tirgi un ja konkurences situācija vienā vai vairākos no šiem tirgiem ietekmē situāciju vienā vai vairākos citos tirgos, lai varētu veikt pareizu un skaidru novērtējumu, vai attiecīgais darījums rada vai pastiprina dominējošu stāvokli vienā no attiecīgajiem tirgiem, kā rezultātā tiek būtiski traucēta konkurence, ir jāņem vērā šie pārējie tirgi. No otras puses, nav vajadzīgs konstatēt, ka attiecīgais darījums rada šādas sekas katrā no iesaistītajiem tirgiem, lai secinātu, ka šis darījums ir jāaizliedz.

(sal. ar 203. punktu)

PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS (otrā palāta)

2005. gada 21. septembrī ( )

Konkurence – Koncentrācija – Regula (EEK) Nr. 4064/89 – Lēmums, ar ko koncentrāciju atzīst par nesaderīgu ar kopējo tirgu – Portugāles elektrības un gāzes tirgus – GDP iegāde, ko veikušas EDP un Eni – Direktīva 2003/55/EK – Gāzes tirgus liberalizācija – Saistības

Lieta T‑87/05

EDP – Energias de Portugal, SA, Lisabona (Portugāle), ko pārstāv C. Butelju Monišs [C. Botelho Moniz], R. Garsija‑Galjardo [R. García‑Gallardo], A. Vaitbrehts [A. Weitbrecht] un H. Ruiss Kalsado [J. Ruiz Calzado], advokāti,

prasītāja,

pret

Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv A. Bukē [A. Bouquet] un M. Šneiders [M. Schneider], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā,

atbildētāja,

ko atbalsta

Gas Natural SDG, SA, Barselona (Spānija), ko pārstāv H. Perezs‑Bustamants Kesters [J. Perez‑Bustamante Köster] un P. Suaress Fernandess [P. Suárez Fernández], advokāti,

persona, kas iestājusies lietā,

par prasību atcelt Komisijas 2004. gada 9. decembra Lēmumu C(2004) 4715, galīgā redakcija, ar ko par nesaderīgu ar kopējo tirgu atzīta koncentrācija, ar kuru EDP – Energias de Portugal, SA un Eni Portugal Investment, SpA vēlas pārņemt kopēju kontroli pār Gás de Portugal SGPS, SA (lieta COMP/M.3440 – EDP/ENI/GDP).

EIROPAS KOPIENU PIRMĀS INSTANCES TIESA

(otrā palāta)

šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Pirungs [J. Pirrung], tiesneši N. Dž. Forvuds [N. J. Forwood] un S. Papasavs [S. Papasavvas],

sekretārs J. Plingerss [J. Plingers], administrators,

ņemot vērā rakstveida procesu un tiesa sēdi 2005. gada 5. jūlijā,

pasludina šo spriedumu.

Spriedums

Atbilstošās tiesību normas

1 2. panta 3. punkts Padomes 1989. gada 21. decembra Regulā (EEK) Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli (OV L 395, 1. lpp.), kas atjaunota (OV 1990, L 257, 13. lpp.) un ko groza Padomes 1997. gada 30. jūnija Regula (EK) Nr. 1310/97 (OV L 180, 1. lpp., turpmāk tekstā – “Regula Nr. 4064/89”), nosaka:

“Koncentrācija, kas rada vai nostiprina dominējošo stāvokli, kura rezultātā kopējā tirgū vai ievērojamā tā daļā tiktu būtiski traucēta efektīva konkurence, ir atzīstama par nesaderīgu ar kopējo tirgu.”

2 Komisijas 1998. gada 1. marta Regulas (EK) Nr. 447/98 par paziņojumiem, termiņiem un uzklausīšanu, kas paredzēta Regulā (EEK) Nr. 4064/89 (OV L 61, 1. lpp.), 18. panta 2. punkts nosaka:

“Ieinteresēto uzņēmumu Komisijai ierosinātās saistības saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 4064/89 8. panta 2. punktu, kuras puses ir ierosinājušas, lai radītu pamatu lēmuma pieņemšanai saskaņā ar šo pantu, Komisijai jāiesniedz ne vēlāk kā trīs mēnešu laikā no procesa uzsākšanas dienas. Izņēmuma gadījumos Komisija var pagarināt šo termiņu.”

3 43. punkts Komisijas paziņojumā par pieņemamiem aizsardzības līdzekļiem atbilstoši Regulai Nr. 4064/89 un Regulai Nr. 447/98 (OV 2001, C 68, 3. lpp., turpmāk tekstā – “paziņojums par aizsardzības līdzekļiem”) nosaka:

“[..] Gadījumā, ja puses maina ierosinātās saistības, Komisija var piekrist šīm grozītajām saistībām tikai tad, ja tā, izvērtējot jau izmeklēšanas ietvaros saņemto informāciju, tostarp iepriekš notikušās konsultācijas ar tirgus dalībniekiem rezultātus, un nenoturot šāda veida citas konsultācijas, var skaidri noteikt, ka, tiklīdz šādas saistības tiktu īstenotas, tās novērstu konstatētās konkurences problēmas un ka tās paredz pietiekamu laiku, lai konsultētos ar dalībvalstīm.”

4 Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvas 2003/55/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 98/30/EK atcelšanu (OV L 176, 57. lpp., turpmāk tekstā – “Otrā gāzes direktīva”) 3. panta 1. punkts nosaka:

“Pamatojoties uz institucionālo organizāciju un ņemot vērā subsidiaritātes principu, dalībvalstis nodrošina to, ka [..] dabasgāzes uzņēmumi darbojas saskaņā ar šīs direktīvas principiem, lai izveidotu konkurētspējīgu, drošu dabasgāzes tirgu, kas ilgtermiņā neapdraud vidi, un uzņēmumi netiek diskriminēti attiecībā uz to tiesībām vai pienākumiem.”

5 Otrās gāzes direktīvas 1. panta 31. punkts definē “jaunu tirgu” šādi: “dalībvalsts, kuras pirmā ilgtermiņa dabasgāzes piegādes līguma pirmā komerciālā piegāde ir notikusi ne vairāk kā pirms 10 gadiem”.

6 Otrās gāzes direktīvas 28. panta 2. un 3. punkts nosaka:

“2. Dalībvalsts, kas atzīta par jaunu tirgu un kas sakarā ar šīs direktīvas īstenošanu sastaptos ar nopietnām problēmām, var izdarīt atkāpi no šīs direktīvas 4., 7. panta, 8. panta 1. un 2. punkta, 9., 11. panta, 12. panta 5. punkta, 13., 17., 18. panta, 23. panta 1. punkta un/vai 24. panta. Šī atkāpe automātiski zaudē spēku, tiklīdz dalībvalsti vairs neuzskata par jaunu tirgu. Par visām šādām atkāpēm ziņo Komisijai.

3. Dienā, kad spēku zaudē 2. punktā minētā atkāpe, tiesīgo patērētāju definēšanas rezultātā tirgus atvērumam jābūt vismaz 33 % no kopējā gāzes patēriņa gadā attiecīgās valsts gāzes tirgū. Divus gadus vēlāk piemēro 23. panta 1. punkta b) apakšpunktu un trīs gadus vēlāk – 23. panta 1. panta c) apakšpunktu. Līdz 23. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanai 2. punktā minētā dalībvalsts var nolemt nepiemērot 18. pantu, ciktāl tas attiecas uz papildpakalpojumiem un pagaidu uzglabāšanu, kas saistīta ar pārvēršanu atpakaļ gāzē, un uz tās sekojošo piegādi pārvades sistēmai.”

Prāvas priekšvēsture

7 Prasītāja, EDP – Energias de Portugal, SA (turpmāk tekstā – “EDP” vai “prasītāja”), ir bijusī Portugāles elektrības kompānija. Tās pamatdarbības ir elektrības ražošana, izplatīšana un piegāde Portugālē. EDP kotējas Lisabonas Euronext biržā (Portugāle). Portugāles valsts tajā ir galvenais akcionārs, kam tiešā vai netiešā veidā pieder 30 % akciju, kamēr pārējās akcijas ir sadalītas starp dažādiem akcionāriem. EDP kontrolē Hydrocantábrico, kas ir kompānija, kura darbojas elektrības un gāzes nozarē Spānijā. EDP pieder akcijas Turbogás (20 %) un Tejo Energia (10 %), kas ir kompānijas, kuras ražo elektrību Portugālē. EDP arī pieder 30 % Rede Eléctrica Nacional, SA, kas vada Portugāles elektrības tīklu.

8 Eni SpA ir Itālijas kompānija, kas darbojas visos enerģijas piegādes un izplatīšanas ķēdes posmos.

9 Gás de Portugal SGPS, SA (turpmāk tekstā – “GDP”) ir bijusī Portugāles gāzes kompānija. GDP ir Portugāles kompānijai Galp Energia SGPS, SA (turpmāk tekstā – “Galp”) 100 % apmērā piederoša meitas sabiedrība. Pašlaik Galp kontrolē Portugāles valsts un Eni, un Galp darbojas gan naftas, gan gāzes nozarē. GDP un tās meitas sabiedrības pārzina visus gāzes piegādes posmus Portugālē. GDP, izmantojot savu meitas sabiedrību Transgás, importē Portugālē dabasgāzi pa gāzes vadu uz Sines [Sinès] terminālu LNG (“Liquefied Natural Gas”, šķidrā dabasgāze) un ir atbildīga par transportēšanu, glabāšanu, izplatīšanu un piegādi, izmantojot augsta spiediena gāzes vadus (turpmāk tekstā – “gāzes tīkls”). GDP arī piegādā dabasgāzi lieliem rūpniecības uzņēmumiem, kā arī veido un ir ieplānojusi vadīt pirmo apakšzemes dabasgāzes noliktavu. GDP, izmantojot savu meitas sabiedrību GDP Distribuição Energia, SA, arī kontrolē piecas no sešām vietējām gāzes izplatīšanas kompānijām.

10 Rede Eléctrica Nacional SA (turpmāk tekstā – “REN”) ir Portugāles kompānija, kas izveidota, 1994. gadā atdaloties (“spin‑off”) no Portugāles elektrības tīkla, kas iepriekš piederēja EDP. REN pašlaik vada Portugāles elektrības tīklu un darbojas kā “vienīgais pircējs” Kopienu direktīvu izpratnē, pērkot elektrību no ražotājiem un to pārdodot izplatītājiem/piegādātājiem, lai tie savukārt to piegādātu “neizvēlētiem klientiem”, tas ir, klientiem, kuri nevar izvēlēties savus piegādātājus. Portugāles valsts tieši vai netieši kontrolē 70 % REN.

11 2003. gadā Portugāles valdība izstrādāja enerģijas nozares restrukturizācijas politiku Portugālē, ņemot vērā šīs nozares pilnīgu liberalizāciju nākotnē, ko prasa attiecīgās Kopienu direktīvas. Kā to sākotnēji paredzēja Portugāles valdība, šajā restrukturizācijā ir jāietilpst šādām fāzēm:

– Galp darbību gāzes un naftas nozarē sadale trīs atšķirīgās daļās: a) gāzes transportēšana (Transgás), b) gāzes izplatīšana un piegāde (GDP) un c) naftas produktu pārstrāde un izplatīšana (Petrogal);

– darbību gāzes un elektrības nozarē integrācijas veicināšana vienas un tās pašas ekonomiskās grupas ietvaros;

– gāzes (it īpaši gāzes tīkla un nākotnē – citu elementu, uz kuriem attiecas tiesiskais regulējums) transportēšanas pārņemšana, ko vaic REN.

12 Saskaņā ar 2004. gada 31. marta akciju pirkuma līgumu EDP, Eni (izmantojot savu meitas sabiedrību Eni Portugal Investment, SpA, kura tai pieder 100 % apmērā) un REN bija kopīgi jānopērk viss GDP kapitāls Galp kompānijai. Tajā pašā dienā bija noslēgts cits līgums par REN dalību uz laiku GDP kompānijā un nākotnē iecerētu gāzes tīkla pārdevumu REN kompānijai apmaiņā pret tās akcijām GDP kompānijā. Visa darījuma izpilde bija pakļauta nosacījumam, ka to pilnībā atļaus kompetentās konkurences iestādes.

13 2004. gada 9. jūlijā Komisija saņēma paziņojumu par visu darījumu atbilstoši Regulas Nr. 4064/89 4. pantam. Uzskatot, ka viss darījums noveda pie divām atšķirīgām darbībām – pirmkārt, REN ekskluzīvi kontrolē gāzes tīklu un, otrkārt, EDP un Eni (turpmāk tekstā – “dalībnieki”), nopērkot akcijas, kopīgi iegūst kontroli pār GDP, – Komisija atzina, ka šī pēdējā minētā darbība (turpmāk tekstā – “koncentrācija”) ir ieguvusi Kopienas mērogu (OV C 185, 3. lpp.).

14 Tajā pašā datumā par REN iegūto ekskluzīvo kontroli pār gāzes tīklu paziņoja Portugāles konkurences iestādei.

15 Sākotnējas izvērtēšanas beigās Komisija secināja, ka koncentrācija ir radījusi nopietnas šaubas par tās saderību ar kopējo tirgu. Tādējādi 2004. gada 12. augustā Komisija attiecībā uz to uzsāka procesu saskaņā ar Regulas Nr. 4064/89 6. panta 1. punkta c) apakšpunktu.

16 2004. gada 12. oktobrī Komisija nosūtīja lietas dalībniekiem paziņojumu par iebildumiem, kurā tā, balstoties uz argumentiem, pagaidām secināja, ka koncentrācija bija nesaderīga ar kopējo tirgu.

17 2004. gada 27. oktobrī lietas dalībnieki atbildēja uz paziņojumu par iebildumiem.

18 2004. gada 28. oktobrī lietas dalībnieki ierosināja [uzņemties] saistības, kuru mērķis ir atrisināt konkurences problēmas, ko bija identificējusi Komisija paziņojumā par iebildumiem.

19 2004. gada 29. oktobrī un 4. novembrī Komisija atbilstoši Regulas Nr. 4064/89 11. pantam nosūtīja jautājumus apvienotā uzņēmuma potenciālajiem konkurentiem, Spānijas un Portugāles regulatoriem un Spānijas gāzes tīkla uzņēmumam (turpmāk tekstā – “tirgus tests”).

20 2004. gada 17. novembrī lietas dalībnieki iesniedza savu iepriekšējo saistību grozījumus.

21 2004. gada 26. novembrī lietas dalībnieki iesniedza jaunus savu saistību grozījumus attiecībā uz elektrības nozari un paziņoja par jaunām izmaiņām savās saistībās attiecībā uz gāzes nozari. 2004. gada 3. decembra vakarā lietas dalībnieki nosūtīja Komisijai grozījumu galīgo redakciju attiecībā uz gāzes nozari.

22 Ar 2004. gada 9. decembra Lēmumu [lieta COMP/M.3440 – EDP/ENI/GDP C (2004) 4715, galīgā redakcija] (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”) Komisija atzina koncentrāciju par nesaderīgu ar kopējo tirgu.

23 Attiecībā uz to, kas svarīgs šajā lietā, apstrīdēto lēmumu var apkopot šādi.

24 Pirmkārt, Komisija identificēja šādus astoņus tirgus, kurus var ietekmēt koncentrācija:

– attiecībā uz elektrību:

– tirgu, kurā elektrību piegādā vairumtirdzniecībai Portugālē;

– tirgu, kurā elektrību piegādā mazumtirdzniecībai lieliem rūpniecības uzņēmumiem Portugālē;

– tirgu, kurā elektrību piegādā mazumtirdzniecībai maziem rūpniecības, tirdzniecības un vietējiem uzņēmumiem Portugālē;

– elektrības pieprasījuma un piedāvājuma līdzstrāvas tirgu (“balancing power”; turpmāk tekstā – “līdzstrāva”) un papildpakalpojumu tirgu Portugālē;

– attiecībā uz gāzi:

– tirgu, kurā gāzi piegādā elektrības ražotājiem, izmantojot gāzes centrāles (“Combined Cycle Gas Turbine”, turpmāk tekstā – “CCGT”) Portugālē;

– tirgu, kurā gāzi piegādā vietējām izplatīšanas kompānijām (“Local Distribution Companies”, turpmāk tekstā – “LDC”) Portugālē;

– tirgu, kurā gāzi piegādā lieliem rūpniecības uzņēmumiem Portugālē;

– tirgu, kurā gāzi piegādā maziem rūpniecības, tirdzniecības un vietējiem uzņēmumiem Portugālē vai vietējā apkārtnē.

25 Otrkārt, Komisija, sniedzot savu vērtējumu attiecībā uz konkurences jautājumiem, uzskatīja, ka koncentrācija:

– attiecībā uz tirgiem elektrības nozarē:

– izskaustu GDP nozīmīgu potenciālo konkurenci elektrības vairumtirdzniecības tirgū (horizontālā ietekme);

– izskaustu GDP nozīmīgu potenciālo konkurenci katrā no elektrības mazumtirdzniecības tirgiem (horizontālā ietekme);

– izskaustu GDP nozīmīgu potenciālo konkurenci līdzstrāvas tirgū un papildpakalpojumu tirgū (horizontālā ietekme);

– informētu EDP par pirkuma cenām un par tā aktuālo konkurentu ikdienas vajadzībām gāzes nozarē un atturētu vai kavētu tādu potenciālo konkurentu rašanos, kuri vēlas vadīt jaunu CCGT (nehorizontālā ietekme);

– dotu EDP priviliģētu un primāru piekļuvi Portugālē pieejamiem dabasgāzes resursiem (nehorizontālā ietekme);

– dotu EDP iespēju un pamudinājumu ievērojamā apmērā izslēgt savus konkurentus, palielinot gāzes cenu un/vai samazinot piegādes kvalitāti (nehorizontālā ietekme);

– negatīvi ietekmētu pieprasījumu tirgū, kurā gāze tiek piedāvāta elektrības ražotājiem (nehorizontālā ietekme);

– attiecībā uz gāzes tirgu:

– negatīvi ietekmētu pieprasījumu tirgū, kurā gāzi piegādā LDC uzņēmumiem (nehorizontālā ietekme);

– izskaustu EDP ievērojamu potenciālo konkurenci tirgū, kurā gāzi piegādā lieliem uzņēmumiem (horizontālā ietekme);

– izskaustu EDP ievērojamu potenciālo konkurenci tirgū, kurā gāzi piegādā maziem uzņēmumiem (horizontālā ietekme).

26 Kā norādīts iepriekš, dalībnieki ierosināja Komisijai vairākas saistības 2004. gada 28. oktobrī (A – P), 2004. gada 17. novembrī (EDP.1 – EDP.5; ENI.II – ENI.XIV), 2004. gada 26. novembrī un 2004. gada 3. decembrī. Šīs saistības ietvēra šādus aizsardzības līdzekļus:

– Sines regazificēšanas termināla pārdošanu REN (A/ENI.II);

– Kariso [Carriço] apakšzemes noliktavas iekārtu pārdošanu REN (B/ENI. III);

– priekšlaicīgu gāzes tīkla pārdošanu REN (ENI.IV);

– garantiju piekļuvei gāzes tīklam laikā, kad tiek gaidīta kodeksa par trešo personu piekļuvi tīklam publikācija vai tīkla pārdošana REN (C/ENI.V);

– gāzes kapacitātes liberalizāciju Kampo Majorā [Campo Maior], kas ir vieta, kurā gāzes vads šķērso Portugāles robežu un ko šobrīd ir rezervējusi un nelieto Transgás (D/ENI.VI);

– uzņemšanos nerezervēt papildu kapacitāti Kampo Majorai (E/ENI.VII);

– uzņemšanos nerezervēt papildu Ekstremaduras [Extremadura] gāzes vada kapacitāti (F/ENI.VIII);

– uzņemšanos padarīt pieejamu Ekstremaduras gāzes vada kapacitāti un/vai Kampo Majorā pie zināmiem nosacījumiem (ENI.IX);

– 2004. gada 31. marta pirkuma līguma grozījumus attiecībā uz GDP tiesībām ar nosaukumu “vienādošanas mehānisms labākajam piedāvājumam” [..] ( ) (G/ENI.X);

– līdzekļus, kuru mērķis ir izskaust rūpes par iespējamo priviliģēto piekļuvi informācijai par cenu (H/ENI.XI);

– līdzekļus, kuru mērķis ir nodrošināt efektīvu lielo uzņēmumu pieprasījumu liberalizāciju (I/ENI.XII);

– saistības pārdot vienu vai vairākus LDC, ko kontrolē viena no pusēm (J/ENI.XIV);

– saistības nerealizēt duālos dabasgāzes un elektrības piedāvājumus lieliem un maziem uzņēmumiem līdz brīdim, kad šie tirgi tiek liberalizēti (K/ENI.XIII);

– EDP dalības samazināšanos REN kapitālā no 30 % līdz aptuveni 5 % (L/EDP.1);

– moratoriju veidot jaunas CCGT (M/EDP.3);

– saistības uz laiku iznomāt vienas no trim EDP uzņēmuma CCTG, kas atrodas Ribatežo [Ribatejo] (“TER”), kapacitāti (N/EDP.4);

– saistības pārdot EDP piederošās akcijas Tejo Energia (O/EDP.2);

– saistības uz laiku apturēt dažas EDP balsstiesības Turbogás uzņēmumā un tiesības iecelt neatkarīgus locekļus vadības sanāksmē (P/EDP.5).

27 Treškārt, Komisija izvērtēja vairāku 2004. gada 28. oktobra saistību sekas, pēc tam grozīto 2004. gada 17. novembra saistību sekas un secināja, ka neviena no saistībām neatrisināja Komisijas identificētās konkurences problēmas. Komisija uzskatīja, ka vairākas grozītās saistības, kuras tika piedāvātas uzņemties 2004. gada 26. novembrī, pilnībā un nepārprotami neizskauda konkurences problēmas, izņemot attiecībā uz tirgu, kurā gāze tiek piegādāta LDC, un ka minētās saistības daļēji bija vienkārši apzinātas. Komisija arī noraidīja vairākas grozītās saistības, kuras tika piedāvātas uzņemties 2004. gada 3. decembrī un kuras apstiprināja 2004. gada 26. novembrī minētās saistības, pamatojoties uz diviem iemesliem: pirmkārt, ka saistības tai tika iesniegtas pārāk vēlu un, otrkārt, ka tās attiecās tikai uz 2004. gada 26. novembrī iesniegto saistību izpildi.

28 Tādējādi visu iepriekš minēto iemeslu dēļ, izvērtējot tos atsevišķi vai kopā, Komisija secināja, ka, neskatoties uz dalībnieku piedāvātajām saistībām, koncentrācija nostiprināja EDP dominējošo stāvokli elektrības vairumtirdzniecības tirgū, līdzstrāvas tirgū un papildpakalpojumu tirgū, kā arī elektrības mazumtirdzniecības tirgū attiecībā uz lieliem un maziem uzņēmumiem Portugālē un GDP dominējošo stāvokli tirgos, kuros gāzi piegādā CCGT lieliem un maziem uzņēmumiem, tādējādi, ka konkurence ir būtiski traucēta būtiskā kopējā tirgus daļā. Koncentrācija tādējādi ir atzīstama par nesaderīgu ar kopējo tirgu saskaņā ar Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punktu.

Process un lietas dalībnieku prasījumi

29 Ar prasības pieteikumu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegts 2005. gada 25. februārī, prasītāja cēla šo prasību, pārsūdzot apstrīdēto lēmumu.

30 Ar atsevišķu dokumentu, kas iesniegts tajā pašā dienā, prasītāja arī lūdza izskatīt lietu paātrinātā procesā saskaņā ar Pirmās instances tiesas Reglamenta 76.a pantu.

31 Reglamenta 64. pantā paredzēto procesa organizatorisko pasākumu ietvaros prasītāja un atbildētāja tika uzaicinātas 2005. gada 6. aprīlī piedalīties neformālā sanāksmē ar tiesnesi referentu, lai izvērtētu iespēju pieņemt lūgumu par paātrināto procesu. Šīs neformālās sanāksmes beigās prasītāja apņēmās iesniegt savu prasības pieteikumu saīsinātā formā saskaņā ar Pirmās instances tiesas praktisko norādījumu lietas dalībniekiem prasībām, un Komisija lūdza pagarināt termiņus savas aizstāvības sagatavošanai. Tiesnesis referents norādīja provizoriskos procesa datumus. 2005. gada 22. aprīlī prasītāja iesniedza saīsinātu prasības pieteikumu, kas no pirmā iesniegtā prasības pieteikuma galvenokārt atšķiras ar to, ka saīsinātajā prasības pieteikumā prasītāja ir atteikusies no pirmā un otrā pamata. Komisija savu iebildumu rakstu iesniedza 2005. gada 14. maijā.

32 2005. gada 25. maijā Pirmās instances tiesas otrā palāta, kurai lieta tika nodota, nolēma izskatīt šo lietu paātrinātā procesā.

33 Ar Pirmās instances tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2005. gada 13. jūnija rīkojumu, uzklausot galvenos lietas dalībniekus, Gas Natural tika atļauts iestāties šajā lietā tiesas sēdes laikā saskaņā ar Reglamenta 76.a pantu, atbalstot Komisijas prasījumus; tāpat tika apstiprināts galveno lietas dalībnieku lūgums par konfidenciālu procesu, ievērojot personas, kas iestājusies lietā, apsvērumus. Persona, kas iestājusies lietā, atzina, ka tai nav iebildumu attiecībā uz lūgumu par konfidenciālu procesu.

34 Balstoties uz tiesneša referenta ziņojumu, Pirmās instances tiesa nolēma uzsākt mutvārdu procesu un procesa organizatorisko pasākumu ietvaros uzaicināja personu, kas iestājusies lietā, iepriekš iesniegt detalizētu tās iestāšanās lietā plānu tiesas sēdes laikā. Saņemot prasītājas lūgumu, Pirmās instances tiesa uzaicināja Komisiju un personu, kas iestājusies lietā, iesniegt starp lietas dalībniekiem 2004. gada 27. augustā Madridē notikušās sapulces protokolu, ko tās izdarīja. Visbeidzot, Pirmās instances tiesa rakstveidā uzdeva galvenajiem lietas dalībniekiem jautājumus, aicinot tos atbildēt uz tiem tiesas sēdes laikā. Prasītāja iesniedza rakstisku atbildi uz visiem uzdotajiem jautājumiem vienu dienu pirms tiesas sēdes (turpmāk tekstā – “tiesas sēdei domātā atbilde”). Šī atbilde tajā pašā dienā tika nosūtīta pārējiem lietas dalībniekiem.

35 2005. gada 5. jūlija tiesas sēdē tika uzklausīti lietas dalībnieku mutvārdu paskaidrojumi un viņu atbildes uz Pirmās instances tiesas jautājumiem. Prasītājas iesniegtie dokumenti tiesas sēdes laikā netika pievienoti lietas materiāliem.

36 Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

– atcelt apstrīdēto lēmumu;

– piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

37 Komisijas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

– noraidīt prasības pieteikumu;

– piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

38 Persona, kas iestājusies lietā, lūdz Pirmās instances tiesu prasības pieteikumu noraidīt.

Par lietas būtību

39 Vispirms jānorāda, ka saistībā ar ierobežojumiem, kas piemīt paātrinātajam procesam, kas šajā lietā tika apstiprināts, galvenajiem lietas dalībniekiem par to vienojoties, tiek norādīta galvenokārt tikai un vienīgi to argumentu būtība, kurus izvirzījis lietas dalībnieks, kuram spriedums nav labvēlīgs, un tikai tik lielā mērā, cik tas ir nepieciešams. Šajā sakarā tika ņemti vērā visi tie lietas dalībnieku argumenti, kuri varētu ietekmēt lietas iznākumu, ieskaitot tos, kuri nav tieši minēti tiesas sēdes ziņojumā, kuru lietas dalībnieki apstiprināja ar nelielām izmaiņām. Tādējādi Pirmās instances tiesas argumentu izklāstā ietverta tikai tā motivācija, kas nepieciešama šī lēmuma rezolutīvās daļas pilnīgam pamatojumam (šajā sakarā skat. Tiesas 2000. gada 15. jūnija spriedumu lietā C‑237/98 P Dorsch Consult/Padome un Komisija, Recueil, I‑4549. lpp., 51. punkts).

40 Pirmās instances tiesa konstatē, ka prasītāja, ar nosacījumu, ka lietu izskata paātrinātā procesā, tieši piekrita atteikties no tās diviem pirmajiem pamatiem, kā arī sākotnējā prasības pieteikuma trešā pamata trešās daļas, lai veicinātu ātru tiesas lēmuma pieņemšanu. Šī atteikšanās tika pamatota ar to, ka gadījumā, ja apstrīdēto lēmumu atceļ šo divu pirmo pamatu dēļ, kas attiecas uz formu, proti, piekļuves liegumu lietas materiāliem un pamatojuma trūkumu, vai trešā pamata trešās daļas dēļ – labas pārvaldības principa pārkāpumu, Komisijai, pieņemot, iespējams, jaunu lēmumu, nebūtu pienākums a priori mainīt savu pamatojumu attiecībā uz konkurences jautājumiem, kuru tā sniedza apstrīdētajā lēmumā. Tā kā šo lietu izskata paātrinātā procesā, Pirmās instances tiesa pieņem zināšanai atteikšanos no šiem diviem pamatiem un trešā pamata trešo daļu.

41 Saskaņā ar saīsināto prasības pieteikumu prasītāja izvirza četrus pamatus. Pirmkārt, prasītāja norāda uz to, ka Komisija nav ievērojusi atkāpi, uz ko Portugāles Republikai ir tiesības saskaņā ar Otrās gāzes direktīvas 28. panta 2. punktu. Otrkārt, prasītāja atsaucas uz Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta pārkāpumu, jo Komisija nav pierādījusi, ka šajā pantā noteiktais otrais kritērijs ir izpildīts. Treškārt, prasītāja norāda uz Regulas Nr. 4064/89 8. panta 2. un 3. punkta formāla un/vai procesuāla rakstura pārkāpumiem. Ceturtkārt, prasītāja atsaucas uz kļūdām Komisijas vērtējumā par saistībām, kas iesniegtas saskaņā ar Regulas Nr. 4064/89 8. panta 2. un 3. punktu.

42 Vispirms jāatzīmē, ka daži vispārēja rakstura pamati, proti, tādi, kas nav tieši saistīti ar kādu no attiecīgajiem tirgiem, var paši par sevi būt par pamatu apstrīdētā lēmuma atcelšanai. Tādējādi no sākuma jāizvērtē šie vispārējā rakstura pamati, proti, otrais un trešais pamats, un pēc tam pirmais pamats attiecībā galvenokārt uz gāzes tirgu, un tad – ceturtais pamats.

43 Tiesas sēdes laikā Komisija iebilda pret to, ka prasītāja bija sniegusi rakstveidā savu tiesas sēdei domāto atbildi. Šajā sakarā jāatgādina, ka no galvenajiem lietas dalībniekiem uzdotajiem 23 jautājumiem, tikai divas prasītājas atbildes Pirmās instances tiesa pieprasīja iesniegt rakstveidā. Tomēr prasītāja iesniedza visas savas atbildes rakstveidā vienu dienu pirms tiesas sēdes, un tiesas sēdes laikā tikai atsaucās uz šo rakstveidā iensiegto dokumentu. Attiecībā uz to, ka Komisija uzsver savu tiesību uz aizstāvību pārkāpumu, jāatzīmē, ka šis rakstveidā iesniegtais dokuments Komisijai tika nosūtīts iepriekšējās dienas pēcpusdienā pirms tiesas sēdes un ka tai praktiski bija iespēja komentēt šo rakstveida dokumentu tiesas sēdē. Tomēr šāds Komisijai dotais īsais termiņš ir pieņemams šajā lietā esošajā paātrinātajā procesā, kura laikā visiem lietas dalībniekiem, kā arī Pirmās instances tiesai tiek doti ļoti īsi termiņi. Turklāt Komisijai dotā iespēja uzzināt visas prasītājas atbildes iepriekšējā dienā pirms tiesas sēdes, tā vietā, lai Komisija ar tām iepazītos tiesas sēdes dienā, garantēja uz sacīkstes principu balstīta procesa norisi.

I – Par otro pamatu attiecībā uz Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta pārkāpumu

44 Izvirzot šo pamatu, prasītāja pēc būtības apgalvo, pirmkārt, ka Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkts ietver divus atšķirīgus kritērijus un, otrkārt, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā nav konstatējusi, ka ir izpildīts otrais kritērijs.

45 Pirmās instances tiesa atgādina, ka Regulas Nr. 4064/89 2. panta 2. un 3. punkts faktiski izvirza divus kumulatīvus kritērijus, kā pirmo – dominējošā stāvokļa rašanos vai nostiprināšanos, un kā otro – faktu, ka šāda stāvokļa rašanās vai nostiprināšanās rezultātā ir būtiski traucēta efektīva konkurence kopējā tirgū (šajā sakarā skat. Pirmās instances tiesas 1994. gada 19. maija spriedumu lietā T‑2/93 Air France/Komisija, Recueil, II‑323. lpp., 79. punkts; 1997. gada 27. novembra spriedumu lietā T‑290/94 Kaysersberg/Komisija, Recueil, II‑2137. lpp., 156. punkts, un 2002. gada 25. oktobra spriedumu lietā T‑5/02 Tetra Laval/Komisija, Recueil, II‑4381. lpp., 146. punkts).

46 Tomēr dažos gadījumos dominējošā stāvokļa rašanās vai nostiprināšanās var pati par sevi būtiski traucēt konkurenci.

47 Šādi fakts, ka uzņēmums, ieņemot dominējošu stāvokli, šo stāvokli nostiprina, iegādājoties konkurentu, un tādā veidā sasniegtā dominance būtiski traucē konkurenci, var nozīmēt to, ka dominējošais stāvoklis tiek izmantots ļaunprātīgi (Tiesas 1973. gada 21. februāra spriedums lietā 6/72 Europemballage un ContinentalCan/Komisija, Recueil, 215. lpp., 26. punkts). Šīs judikatūras nozīmi pastiprina fakts, ka Tiesas izvērtētā situācija šajā lietā – laikā, kad Regula Nr. 4064/89 neeksistēja – ir ļoti tuva tai situācijai, kāda var rasties koncentrācijas rezultātā minētās regulas izpratnē.

48 Tāpat koncentrācijas jomā dominējošo stāvokli raksturo viena vai vairāku uzņēmumu ekonomiska varenība, kur tie var likt šķēršļus efektīvai konkurencei attiecīgajā tirgū, dodot tiem iespēju ievērojamā apmērā rīkoties neatkarīgi no viņu konkurentiem, klientiem un, visbeidzot, – patērētājiem (Pirmās instances tiesas 1999. gada 25. marta spriedums lietā T‑102/96 Gencor/Komisija, Recueil, II‑753. lpp., 200. punkts).

49 No tā izriet, ka dominējošā stāvokļa rašanās vai nostiprināšanās Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta izpratnē noteiktos gadījumos var būtiski traucēt efektīvu konkurenci. Šis atzinums nekādā veidā nenozīmē to, ka otrais kritērijs juridiski sakrīt ar pirmo kritēriju, bet gan, ka no vienas un tās pašas attiecīgā tirgus faktisko apstākļu analīzes var izrietēt, ka abi kritēriji ir īstenojušies.

50 No tā izriet, ka tiktāl, ciktāl no lēmuma, ar kuru atzīta koncentrācijas nesaderība ar kopējo tirgu, apsvērumiem, tai skaitā tiem, kuri formāli analizē dominējošā stāvokļa rašanos vai nostiprināšanos, izriet, ka šī koncentrācija radīs būtiskas konkurenci deformējošas sekas, šis lēmums nav atzīstams par prettiesisku tikai tāpēc vien, ka Komisija nav tieši un konkrēti sasaistījusi savu aprakstu par šo informāciju ar Regulas Nr. 4064/89 2. pantā paredzēto otro kritēriju – vai nu attiecībā uz EKL 253. pantā paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu, vai pēc būtības. Faktiski pretēja pieeja nozīmētu uzlikt Komisijai vienkārši formālu pienākumu divas reizes atsaukties uz identiskiem apsvērumiem, vispirms – tās analīzē par dominējošā stāvokļa rašanos un nostiprināšanos attiecīgajā tirgū, un otrreiz – attiecībā uz būtisku šķērsli konkurencei kopējā tirgū.

51 Šajā lietā vispirms ir jānoraida Komisijas pieņēmums, saskaņā ar kuru pirmais pamats balstās uz pamatojuma trūkumu. Pieņemot, ka no apstrīdētā lēmuma izriet, ka Komisija neizvērtēja, vai ir izpildīts Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punktā ietvertais otrais kritērijs, vai nav pierādījusi, ka tas bija izpildīts, būtu jāsecina, ka tā nav rīkojusies atbilstoši šai tiesību normai. Faktiski šīs regulas ietvaros pamatojuma trūkumu šajā sakarā varētu saprast tikai kā izvērtēšanas trūkumu vai izvērtējuma materiālu nepilnību par šī otrā kritērija izpildi un nevis tā, ka šis izvērtējums ir ticis veikts, bet nav noticis tā izklāsts.

52 Attiecībā uz prasītājas galveno iebildumu – jāatzīst, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā uzņēmās secināt, ka attiecībā uz katru attiecīgo tirgu ir izpildīti abi Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punktā minētie kritēriji. Šādi Komisija secināja, ka koncentrācija nostiprināja EDP un GDP iepriekšējo dominējošo stāvokli, tādējādi ievērojami kavējot efektīvu konkurenci elektrības vairumtirdzniecības tirgū (364., 379., 410., 428. un 429. apsvērums), līdzstrāvas tirgū un papildpakalpojumu tirgū (432. apsvērums), elektrības mazumtirdzniecības tirgos (473. apsvērums), tirgos, kuros gāze tiek piegādāta elektrības ražotājiem (528. apsvērums), LDC (538. apsvērums), lieliem uzņēmumiem (550. apsvērums), maziem uzņēmumiem (602. apsvērums) un vispārīgi (609. apsvērums), turklāt, izvērtējot visas saistības (914. apsvērums).

53 Tāpat, bez šaubām, ir arī jāatzīst, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā kopumā un, atsevišķi neizšķirot, izvērtēja argumentus, kas tai ļāva secināt, ka EDP un GDP iepriekšējais dominējošais stāvoklis nostiprinās, un kas, otrkārt, tai ļāva secināt, ka koncentrācija turklāt esot būtiski traucējusi efektīvai konkurencei.

54 Tomēr, ņemot vērā to, ka apstrīdētajā lēmumā ietverti argumenti, ar ko pierāda, ka EDP un GDP dominējošais stāvoklis nostiprinās ievērojamā apmērā un ka argumenti, ar ko pierāda, ka saistībā ar šo koncentrāciju ir būtiski traucēta konkurence, bieži ir vieni un tie paši, pats fakts, ka Komisija nav veltījusi īpašas sadaļas analīzei par būtisku konkurences traucēšanu, nenozīmē to, ka Komisija nav ievērojusi Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta otro kritēriju. Tādējādi šajā lietā lielākā daļa, pat visi Komisijas apsvērumi, kas tai ļāva secināt, ka iepriekšējais dominējošais stāvoklis nostiprinās, ir balstīti uz konkurences faktisku ierobežošanu, jo šāda konkurence varēja pastāvēt, nepastāvot koncentrācijai, un tādējādi šie apsvērumi pierāda, ka Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta otrais kritērijs ir izpildīts. It īpaši tiktāl, ciktāl koncentrācijas rezultātā dalībnieku tirgus daļas vienā no attiecīgajiem tirgiem nepieaug vai pieaug nelielā apmērā, koncentrācijas negatīvā ietekme uz konkurenci galvenokārt, pat būtiski, izriet – saskaņā ar Komisijas teikto – no konkurences faktiskas ierobežošanas katrā no attiecīgajiem tirgiem. Piemēram, apstrīdētajā lēmumā pierādījums par EDP un GDP dominējošā stāvokļa nostiprināšanos saistībā ar to, ka no attiecīgo tirgu lielākās daļas ir pazudis nozīmīgs vai svarīgs konkurents, balstās uz pierādījumu par būtisku konkurences traucēšanu, kas atbilstoši Komisijas teiktajam faktiski būtu koncentrācijas rezultāts (skat., piemēram, attiecībā uz GDP neesamību kā visiespējamāko nozīmīgāko konkurentu elektrības vairumtirdzniecības tirgū 335.–364. apsvērumu, 450.–473. apsvērumu par elektrības mazumtirdzniecības tirgu, vai attiecībā uz EDP kā visnozīmīgāko potenciālo konkurentu pazušanu no gāzes mazumtirdzniecības tirgus, 559.–599. apsvērums).

55 No tā arī izriet, ka pretēji tam, ko apgalvo prasītāja, Komisija apstrīdētajā lēmumā neizskatīja jautājumu par to, vai tika izpildīts Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta otrais kritērijs kā automātiskas sekas pirmajam kritērijam, bet tieši pretēji – balstīja savu argumentāciju uz to, ka būtiska konkurences traucēšana nostiprināja EDP un GDP dominējošo stāvokli.

56 Tādējādi Komisijas vērtējumu par saistībām, kas balstījās uz šo argumentāciju, neskar prasītājas pārmestie trūkumi. Tāpēc – ja Komisija secināja, ka saistības nebija pietiekamas iepriekš konstatēto konkurences problēmu novēršanai, tā uzskatīja, ka EDP un GDP dominējošā stāvokļa nostiprināšanās turpinājās saistībā ar to, ka tika būtiski traucēta konkurence (skat., piemēram, attiecībā uz GDP kā visiespējamākā nozīmīgākā konkurenta pazušanu no elektrības vairumtirdzniecības tirgus – 650.–675. apsvērumu, no elektrības mazumtirdzniecības tirgus – 708.–714. apsvērumu, vai attiecībā uz EDP kā visnozīmīgākā potenciālā konkurenta pazušanu no gāzes mazumtirdzniecības tirgus – 735.–738. apsvērumu).

57 Visbeidzot, jāatzīmē, ka prasītājas iebildums ir tikai kritika. It īpaši, šī pamata ietvaros prasītāja neapgalvo, ne arī a fortiori pierāda, ka kādā no attiecīgajiem tirgiem Komisijas apsvērumi attiecībā uz konkurences jautājumiem faktiski nav piemēroti, lai pierādītu to, ka būtiski tiek traucēta efektīva konkurence.

58 No iepriekš minētā izriet, ka Komisija ir ievērojusi Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta otro kritēriju. Tādējādi šis pamats ir jānoraida.

II – Par trešo pamatu, kas saistīts ar Regulas Nr. 4064/89 8. panta 2. un 3. punkta pārkāpumu

59 Pamata, kas attiecas uz saistībām, atbalstam prasītāja izvirza četras daļas, kas, pirmkārt, attiecas uz pierādīšanas pienākuma neievērošanu, otrkārt, uz saistību visaptverošā rakstura neievērošanu, treškārt, uz pilnvaru nepareizu izmantošanu un, ceturtkārt, uz pārspīlētajām grūtībām attiecībā uz atsevišķu rīcības rakstura saistību kontroli.

A – Par trešā pamata pirmo daļu, kas saistīta ar pierādīšanas pienākumu

60 Prasītāja uzskata, ka, pirmkārt, Komisija ir kļūdaini balstījusies uz pieņēmumu par to, ka dalībniekiem ir jāpierāda, ka viņu saistības likvidē bažas, ko konstatējusi Komisija, konkurences dēļ. Tādējādi Komisija ir piemērojusi nepareizu kontroles standartu, kas minēts paziņojuma par aizsardzības līdzekļiem 6. pantā.

61 Jāatgādina, ka, ņemot vērā Regulas Nr. 4064/89 2. panta 2. punktu, Komisijai ir “jāatzīst” par saderīgu [ar kopējo tirgu] tāda koncentrācija, kas nerada vai nenostiprina dominējošo stāvokli, kura rezultātā kopējā tirgū vai ievērojamā tā daļā tiktu būtiski traucēta efektīva konkurence. No tā izriet, ka Komisijai ir pienākums pierādīt, ka koncentrācijas darījums nav uzskatāms par saderīgu ar kopējo tirgu.

62 Turpinājumā saskaņā ar Regulas Nr. 4064/89 8. panta 2. punktu Komisija, ja tā konstatē, ka “pēc attiecīgo uzņēmumu pārveidošanas vajadzības gadījumā” paziņotais koncentrācijas darījums atbilst Regulas Nr. 4064/89 2. panta 2. punktā definētajam kritērijam, tā pieņem lēmumu, ar ko koncentrācijas darījumu atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu. No tā izriet, ka attiecībā uz pierādīšanas pienākumu koncentrācijas darījums, ko groza saistības, atbilst tādiem pašiem kritērijiem kā negrozīts darījums.

63 Līdz ar to, pirmkārt, Komisijai ir pienākums pārbaudīt koncentrācijas darījumu, kurā ir izdarītas izmaiņas ar saistību palīdzību, ko piedāvājuši koncentrācijas darījuma dalībnieki (šajā sakarā skat. Pirmās instances tiesas 2003. gada 30. septembra spriedumu lietā T‑158/00 ARD/Komisija, Recueil, II‑3825. lpp., 280. punkts), un, otrkārt, Komisija to var atzīt par nesaderīgu ar kopējo tirgu tikai tad, ja šīs saistības nav pietiekamas, lai novērstu to, ka tiek radīts vai nostiprināts dominējošais stāvoklis, kura rezultātā kopējā tirgū vai ievērojamā tā daļā būtiski tiktu traucēta efektīva konkurence. Šajā sakarā tomēr jāatgādina, ka attiecībā uz kompleksu ekonomisku izvērtējumu Komisijai ir pierādīšanas pienākums un tas neskar tās plašo rīcības brīvību šajā jomā (šajā sakarā skat. Pirmās instances tiesas 2003. gada 3. aprīļa spriedumu lietā T‑342/00 Petrolessence un SG2R/Komisija, Recueil, II‑1161. lpp., 101. punkts un minētā judikatūra, un Tiesas 2005. gada 15. februāra spriedumu lietā C‑12/03 P Komisija/Tetra Laval, Krājums, I‑987. lpp., 38. punkts).

64 Turklāt fakts, ka paziņojuma par aizsardzības līdzekļiem 6. pantā ir noteikts, ka “dalībniekiem ir jāpierāda, ka piedāvātās saistības [..] novērš Komisijas atzīto dominējošā stāvokļa rašanās vai nostiprināšanas problēmu”, nemaina šo juridisko stāvokli. Pat pieņemot, ka Komisija grib, lai paziņotā darījuma dalībnieki pierādītu ierosināto saistību efektivitāti – kā tas atbilst viņu interesēm –, Komisija nevar secināt, ka šaubu gadījumā viņai šis darījums ir jāaizliedz. Gluži otrādi – beigās Komisijai ir jāpierāda, ka šis darījums, ko nepieciešamības gadījumā groza ar saistību palīdzību, ir jāatzīst par nesaderīgu ar kopējo tirgu, pamatojoties uz to, ka turpinās dominējošā stāvokļa rašanās vai nostiprināšanās, kas var būtiski traucēt efektīvu konkurenci.

65 No tā izriet, ka Komisijai ir jāpierāda, ka saistības, ko dalībnieki iesnieguši saistībā ar koncentrācijas darījumu, nepadara šo darījumu, ko arī groza šīs saistības, saderīgu ar kopējo tirgu.

66 Komisija uzskata, ka šajā sakarā ir jānošķir saistības, kas iesniegtas pirms un pēc Regulas Nr. 447/98 18. panta 2. punktā paredzētā saistību iesniegšanas termiņa. Šajā gadījumā jāatzīmē, ka dalībnieki grozījumus attiecībā uz pirmo saistību kārtu iesniedza pirms šī noteiktā termiņa izbeigšanās – 2004. gada 17. novembrī, pēc tam – 2004. gada 26. novembrī un pat 2004. gada 3. decembrī. Taču paziņojuma par aizsardzības līdzekļiem 43. punkts, aplūkots kopsakarā ar 41. un 42. punktu, neparedz atšķirību, vai šo saistību grozījumi ir iesniegti pirms vai pēc noteiktā termiņa. Neskatoties uz to, šajā 43. punktā ir noteikts, ka grozītajām saistībām ir jābūt tādām, lai Komisija varētu skaidri, bez papildu izmeklēšanas un, laikus apspriežoties ar dalībvalstīm, atzīt, ka, izpildot šīs saistības, tiks novērstas konstatētās konkurences problēmas.

67 Šajā sakarā, pirmkārt, paziņojuma par aizsardzības līdzekļiem 43. punktā nav noteikts, ka koncentrācijas dalībniekiem ir jāpierāda, ka viņu grozītās saistības skaidri novērš konstatētās konkurences problēmas. Otrkārt, tas, ka Komisijai ir pienākums, ievērojot zināmus nosacījumus, akceptēt grozītās saistības, nenozīmē, ka tai tomēr nav pilnvaru grozīt Regulā Nr. 4064/89 paredzēto pierādīšanas pienākumu attiecībā uz galējā lēmuma pieņemšanu, ņemot vērā šīs regulas 8. panta 2. vai 3. punktu, pamatojoties uz to, ka koncentrācijas darījums atbilst šīs regulas 2. panta 2. vai 3. punkta kritērijiem. Tādējādi saskaņā ar paziņojuma par aizsardzības līdzekļiem 43. punktā paredzētajiem īpašajiem nosacījumiem Komisijai ir arī pienākums pierādīt, ka grozītās saistības nav pietiekamas, lai skaidri, neveicot papildu izmeklēšanu vai laikus neapspriežoties ar dalībvalstīm, atzītu, ka ar tām novērš konstatētās konkurences problēmas.

68 Visbeidzot, jāatzīmē, ka saskaņā ar administratīvā procesa loģiku konkurences jomā Komisija provizoriski identificē radušās konkurences problēmas, kas, viņasprāt, rodas koncentrācijas darījuma dēļ, pirmkārt, paskaidrojot, kādēļ tā uzskata par vajadzīgu uzsākt procedūru saskaņā ar Regulas Nr. 4064/89 6. panta 1. punktu un, otrkārt, nosūtot koncentrācijas dalībniekiem paziņojumu par iebildumiem saistībā ar darījumu. Šajā stadijā darījuma dalībnieki varēja apstrīdēt šo konkurences problēmu pastāvēšanu un/vai piedāvāt [uzņemties] saistības to novēršanai, kā tas noteikts atbildē uz paziņojumu par iebildumiem vai vēlākā pārrunu stadijā. Acīmredzams ir arī tas, ka, piedāvājot [uzņemties] saistības, darījuma dalībnieki vēlas pārliecināt Komisiju par to, ka šīs saistības pilnīgi un galīgi atrisinās iepriekš konstatētās konkurences problēmas. Pretējā gadījumā, uzskatot, ka saistības nav pietiekamas, Komisija noteikti atzīst, ka darījuma dalībnieki nav pārliecinājuši par savu saistību nozīmi, lai novērstu ar attiecīgo darījumu izraisīto pret konkurenci vērsto problēmu vai problēmas.

69 No tā izriet – fakts, ka Komisija iesniegtās saistības, kas darītas zināmas vai nu ar pirmo priekšlikumu, vai atbilstoši 43. punktam paziņojumā par aizsardzības līdzekļiem, kā pirmo saistību grozījumus uzskata par nepietiekamām, nerada apgrieztu situāciju attiecībā uz pierādīšanas pienākumu, ja vien Komisija šo nepietiekamības izvērtējumu nepamato ar šo saistību izvērtējumu, kas balstīts uz objektīviem un pārbaudāmiem kritērijiem, bet ar apgalvojumu, atbilstoši kuram dalībniekiem ir jāiesniedz pietiekami pierādījumi, lai veiktu izvērtējumu pēc būtības. Faktiski šajā pēdējā gadījumā šaubas nav tulkojamas par labu šī darījuma dalībniekiem, un ir jāsecina, ka pierādīšanas pienākums par šāda darījuma saderīgumu tiek uzlikts pretējai pusei.

70 Šajā gadījumā prasītāja norāda uz vienu piemēru, kas pamatots ar apstrīdētā lēmuma 833. apsvērumu saistībā ar 2004. gada 17. novembra saistībām, kas iesniegtas pirms noteiktā termiņa, atbilstoši kuram “pastāv vērā ņemamas šaubas un neskaidrības jautājumā par to, vai [piedāvāto pasākumu] kombinētais efekts pietiekami kompensēs EDP kā potenciālā lielākā konkurenta likvidāciju” gāzes piegādes lieliem patērētājiem tirgū. Apstrīdētajā lēmumā Komisija šo vērtējumu skaidri pamato ar paziņojumu par aizsardzības līdzekļiem.

71 Jāatzīmē, ka Komisija attiecīgajā apsvērumā nepārprotami secina, ka koncentrācijas rezultātā dalībnieku ierosinātie pasākumi neaizkavēs GDP dominējošā stāvokļa pastiprināšanos konkrētajā tirgū. Komisija arī ir izvirzījusi pieņēmumu par to, ka attiecīgās saistības nav pietiekamas, lai atļautu koncentrācijas [norisi].

72 Turklāt šaubas un nenoteiktība, uz ko atsaucās Komisija, attiecās uz jautājumu, vai saistības bija beznosacījuma un skaidras. Apstrīdētā lēmuma 832. apsvērumā tā min piecus iemeslus, kādēļ tā uzskata, ka attiecīgās saistības nav pietiekamas, lai nodrošinātu, ka gāzes papildu kapacitāte faktiski ir pieejama trešām personām (dalībnieku Spānijas meitas sabiedrību izslēgšana no saistībām nerezervēt papildu kapacitāti; Spānijas regulatora piekrišanas trūkums obligātajam trešo personu piekļuves kodam; dalībnieku tiesības rezervēt tā saucamās “stratēģiskās” kapacitātes; saistību samazinātā efektivitāte liberalizēt Kampo Majoras kapacitātes, pamatojoties ar gāzes vada ierobežoto kapacitāti un negatīvajām sekām saistībā ar LNG Sines termināla pieejamajo kapacitāti; dalībnieku īpašās tiesības attiecībā uz šī termināla operatoru un iespējām veidot dabasgāzes krātuvi). Tādējādi paustās šaubas neattiecas uz konkurences deformēšanas iespējamību koncentrācijas rezultātā, bet gan uz iespēju nodrošināt to, ka attiecīgām saistībām ir tikai operatīvs raksturs. Taču Komisijai ir tiesības noraidīt neierobežojošas saistības vai tādā pašā sakarā saistības, kuru ietekmi dalībnieki var mazināt vai novērst. Tādēļ Komisijas pierādīšanas pienākums netika uzlikts dalībniekiem, bet tā noraidīja, ka minēto dalībnieku saistībām ir noteikts un neapšaubāms raksturs. Visbeidzot, šī pamata ietvaros jāatsaucas uz to, ka prasītāja Pirmās instances tiesā neapstrīdēja attiecīgo saistību nenoteiktā rakstura ietekmi.

73 Ņemot vērā iepriekš minēto, ir jāsecina, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā pretējai pusei nav nodevusi pierādīšanas pienākumu, kas tai bija uzlikts kā pienākums konstatēt, ka koncentrācija nav saderīga ar kopējo tirgu. Gluži otrādi, Komisija centās pierādīt, kādēļ koncentrācija ir jāaizliedz, neskatoties uz ierosinātajām saistībām.

74 Tādēļ trešā pamata pirmā daļa ir noraidāma.

B – Par trešā pamata otro daļu, kas saistīta ar grozītās koncentrācijas vispārējo vērtējumu

75 Prasītāja pēc būtības uzskata, ka Komisija nav izvērtējusi to situāciju, kāda pastāvēja pēc koncentrācijas, ņemot vērā saistības attiecībā pret to situāciju, kura pastāvēja, pirms koncentrācija tika īstenota. Savā rakstiskajā tiesas sēdei domātajā atbildē prasītāja paskaidro savu argumentāciju tādējādi, ka viņa pārmet Komisijai to, ka tā vietā, lai izvērtētu iespējamo grozītās koncentrācijas ietekmi uz konkrēto tirgu, tā ir izvērtējusi iespējamos saistību trūkumus, tādējādi nonākot pie citādāka rezultāta. Turklāt Komisija katru saistību ir izvērtējusi atsevišķi. Savā rakstiskajā atbildē tā, piemēram, min nošķirtu saistību pārbaudi, lai atrisinātu horizontāla rakstura problēmu elektrības vairumtirdzniecības tirgū un nehorizontāla rakstura problēmas šajā tirgū.

76 Jāatgādina, ka apstrīdētā lēmuma struktūra formāli ir tāda, ka tajā secīgi ir attēlotas konkurences problēmas, ko katrā tirgū ir izraisījusi paziņotā koncentrācija (280.–609. apsvērums), turpinājumā 2004. gada 28. oktobra saistību izvērtējums no konkurences viedokļa (650.–738. apsvērums), 2004. gada 17. novembra (741.–841. apsvērums) saistību izvērtējums un, visbeidzot, 2004. gada 26. novembra saistību izvērtējums (860.–912. apsvērums). Savā izvērtējumā Komisija ir secīgi pārbaudījusi katru saistību, kas uzskatāma par atbilstīgu katram konkrētajam tirgum. Tā kā katrā tirgū tika konstatētas vairākas konkurences problēmas, Komisija secīgi katras problēmas ietvaros pārbaudīja saistības. Tā secināja, ka ikvienā gadījumā, izņemot saistībā ar LDC gāzes piegādes tirgu, saistības nebija uzskatāmas par pietiekamām, lai novērstu konstatēto konkurences problēmu un/vai attiecīgā dominējošā stāvokļa nostiprināšanos (skat. attiecībā uz elektrības vairumtirdzniecības tirgu prasītājas izvēlēto piemēru par horizontāla rakstura problēmu 675., 767. un 868. apsvērumu vai attiecībā uz nehorizontāla rakstura problēmām – 700., 702., 703., 801., 874. un 875. apsvērumu).

77 Ir jāatgādina, ka Komisijai ir pienākums izvērtēt visu koncentrācijas darījumu, kā tas tika grozīts ar dalībnieku piedāvātajām saistībām (skat. iepriekš 63. punktu). Tomēr, kā tiesas sēdē atzina prasītāja, šāds apgalvojums neliedz secīgi pārbaudīt šī darījuma izraisītās konkurences problēmas, kā arī saistībā ar šo darījumu dalībnieku piedāvātās saistības, lai šīs problēmas novērstu, pārbaudi, nedz arī secīgu katras atbilstošās saistības pārbaudi šo problēmu kontekstā, lai gan noslēgumā Komisija veic visaptverošu grozītā koncentrācijas darījuma izvērtējumu, t.i., šī darījuma ietekmi uz katru no konkrētajiem tirgiem visu atbilstošo saistību kontekstā, kas identificētas šajā tirgū.

78 Turklāt Komisijai ir pienākums pārbaudīt visas atbilstošās saistības sakarā ar konkrētajā tirgū identificēto konkurences problēmu, tai skaitā arī tādas, uz kurām koncentrācijas darījuma dalībnieki ir netieši norādījuši. Tomēr Komisija nav pieļāvusi tiesību kļūdu, izvērtējot īpašās saistības tikai attiecībā uz vienu tirgu vai vienu konkurences problēmu šajā tirgū vai šo problēmu, ja pārējās saistības nav nozīmīgas un tām šajā sakarā nav bijusi ekonomiska nozīme.

79 Šajā gadījumā prasītājas iebildums pamatojas uz nereālu pieņēmumu un apstrīdētā lēmuma kļūdainu izpratni.

80 Pirmkārt, ir jāatgādina, ka dalībnieku piedāvātās saistības attiecībā uz koncentrācijas darījumu ir it īpaši domātas, lai atrisinātu iepriekš konstatētās konkurences problēmas. Tādēļ ir nenovēršami, ka Komisija, iepazīstoties ar šādām saistībām, vispirms uzdod jautājumus par šo saistību piemērošanas jomu un it īpaši par to iespējamajiem trūkumiem, lai pārbaudītu, vai šīs saistības pilnībā vai daļēji ir piemērojamas, lai atrisinātu identificēto problēmu. Faktiski grozītā koncentrācijas darījuma iespējamās ietekmes analīzē vispirms ir jāizvērtē šo grozījumu piemērošanas joma. Šajā sakarā jāpiebilst, ka prasītāja savā prasības pieteikumā un tā pielikumos arī ir ievērojusi šo secīgo kārtību, tādējādi tāpat liekot rīkoties arī Pirmās instances tiesai. Turklāt ir neiespējami iedomāties, ka Komisija ierobežotā laika posmā, ko tai nosaka Regula Nr. 4064/89, varētu atkārtoti veikt pilnīgu koncentrācijas darījuma izvērtējumu, ņemot vērā izklāstītās saistības, it kā šis darījums būtu paziņots no jauna saistību grozījumu formā. Šāda kārtība būtu pretēja Regulā Nr. 4064/89 noteiktajam tempam, kas raksturo Regulas Nr. 4064/89 vispārējo jēgu (Pirmās instances tiesas 1999. gada 28. aprīļa spriedums lietā T‑221/95 Endemol/Komisija, Recueil, II‑1299. lpp., 68. punkts). Prasītājas netieši ieteiktās norises nereālais raksturs šajā gadījumā izpaužas faktā, ka secīgi tika piedāvātas trīs, pat četras saistību kārtas, no kurām pēdējā novēloti – kad procedūra jau bija pabeigta. Šajā sakarā prasītājas arguments par to, ka šīs secīgās kārtas ir tikai iepriekšējo saistību grozījumi un nevis jaunas saistības, šajā izvērtējumā neko nemaina. Šādā situācijā Komisijas pienākums ir ikreiz šos jaunos elementus pretstatīt savam izvērtējumam, noslēgumā pārbaudot, vai šie grozījumi ir piemēroti, lai atceltu tās iepriekšējās prasības.

81 Otrkārt, Komisija apstrīdētajā lēmumā ir parūpējusies par izskaidrojumu tam, kādēļ katras saistības trūkumi neļauj šai saistībai vienai pašai atrisināt konkrēto konkurences problēmu. Tā tomēr sistemātiski šo strukturēto analīzi izvērš tādējādi, ka visu konkrēto saistību kopums šīs problēmas kontekstā tomēr nav pietiekams, lai atrisinātu minēto problēmu. Attiecībā uz 2004. gada 18. oktobra un 17. novembra saistībām tā precizē, ka turpinājās attiecīgā dominējošā stāvokļa nostiprināšanās (skat., piemēram, 675. un 767. apsvērumā prasītājas minēto attiecībā uz horizontāla rakstura problēmu elektrības vairumtirdzniecības tirgū vai 700., 702., 703. un 801. apsvērumu attiecībā uz nehorizontāla rakstura problēmām). Ja tā uzskatīja par nepieciešamu, tā dotās konkurences problēmas atrisināšanai pārbaudīja arī citas saistības, nevis tās, kuras īpaši bija piedāvājuši dalībnieki (809.–812. apsvērums). Tādējādi Komisijas izvērtējums bija identisks ar koncentrācijas, ko groza saistības, izvērtējumu. Ja attiecībā uz 2004. gada 26. novembra saistībām Komisija aprobežojās ar secinājumu, ka attiecīgās saistības bija nepietiekamas, lai atrisinātu attiecīgās konkurences problēmas, tā tomēr veica vispārēju šo saistību izvērtēšanu minēto problēmu kontekstā (skat. 868. apsvērumu attiecībā uz horizontāla rakstura problēmu elektrības vairumtirdzniecības tirgū, vai 874. un 875. apsvērumu attiecībā uz nehorizontāla rakstura problēmām tirgū). Turklāt, tā kā novēloto saistību izvērtējums atbilst paziņojumā par aizsardzības līdzekļiem paredzētajiem īpašajiem nosacījumiem, no tā, ka Komisija nav izdarījusi secinājumu par dominējošā stāvokļa nostiprināšanos, nevar secināt, ka tā nav veikusi vispārēju grozītās koncentrācijas analīzi.

82 No tā izriet, ka Komisija ir efektīvi veikusi vispārēju koncentrācijas, ko groza dalībnieku piedāvātās saistības, analīzi.

83 Attiecībā uz prasītājas minēto piemēru par saistību sakarā ar horizontāla un nehorizontāla rakstura problēmām elektrības vairumtirdzniecības tirgū atsevišķu izvērtējumu jāatzīst, ka šis arguments pilnā apmērā sakrīt ar ceturtā pamata ietvaros izklāstīto argumentu par to, ka saistības sakarā ar nehorizontāla rakstura problēmām rada iespēju ienākt tirgū noteiktam skaitam konkurentu, pat ja GDP būtu tikai potenciāls konkurents. Pieņemot, ka Komisija ir kļūdījusies, uzskatot, ka tā var neņemt vērā atsevišķu saistību netiešās iedarbības jomas izvērtējumu attiecībā uz konkurences problēmu vai tirgu, kuriem šīs saistības nebija tik nozīmīgas, Komisija nav pieļāvusi tiesību kļūdu, bet gan kļūdu vērtējumā. Faktiski, ja Komisijas pienākums ir pārbaudīt visas nozīmīgās saistības identificētas konkurences problēmas kontekstā kādā no konkrētajiem tirgiem, ieskaitot tās, attiecībā uz kurām koncentrācijas darījuma dalībnieki to nav skaidri norādījuši, tad jautājums par to, vai viena vai otra saistība ir nozīmīga īpašās problēmas kontekstā, kas radusies koncentrācijas darījuma dēļ, attiecas uz attiecīgā darījuma ekonomisko izvērtējumu un ir jāizvērtē šajā kontekstā.

84 Prasītāja šo argumentu izvirzīja arī ceturtā pamata ietvaros attiecībā uz kļūdu Komisijas vērtējumā saistībā ar grozīto koncentrāciju, un tādēļ tas ir jāapskata, izvērtējot šo pamatu.

85 Ņemot vērā iepriekš minēto, trešā pamata otrā daļa ir noraidāma.

C – Par trešā pamata trešo daļu, kas saistīta ar pilnvaru nepareizu izmantošanu

86 Prasītāja pēc būtības uzskata, ka Komisija nav ņēmusi vērā pilnvaras, kas tai piešķirtas ar Regulu Nr. 4064/89, nosakot, ka saistību mērķis ir elektrības un gāzes tirgu liberalizācija.

87 Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru pilnvaru nepareizas izmantošanas jēdziens faktiski attiecas uz administratīvu iestādi, kas savas pilnvaras izmantojusi citiem mērķiem, nevis tiem, kuru sasniegšanai tai šīs pilnvaras piešķirtas. Lēmums zaudē spēku pilnvaru nepareizas izmantošanas dēļ tikai tad, ja tas, pamatojoties uz objektīvām, nozīmīgām un saskaņotām pazīmēm, izrādās pieņemts šādā nolūkā (Tiesas 1990. gada 13. novembra spriedums lietā C‑331/88 Fedesa u.c., Recueil, I‑4023. lpp., 24. punkts, un 2005. gada 10. maija spriedums lietā C‑400/99 Itālija/Komisija, Krājums, I‑7303. lpp., 38. punkts). Pastāvot vairākiem mērķiem, pat ja nepamatoti argumenti mijas ar pamatotiem, lēmums tomēr nezaudē spēku pilnvaru nepareizas izmantošanas dēļ, ja tas sasniedz galveno mērķi (Tiesas 1954. gada 21. decembra spriedums lietā 2/54 Itālija/Augstā iestāde, Recueil, 73., 103. lpp., un šajā sakarā Pirmās instances tiesas 1999. gada 8. jūlija spriedums lietā T‑266/97 Vlaamse televisie Maatschappij/Komisija, Recueil, II‑2329. lpp., 131. punkts).

88 Vispirms jāatgādina, ka nav šaubu par to, ka koncentrācija ietilpa Regulas Nr. 4064/89 piemērošanas jomā (apstrīdētā lēmuma 12. un 13. apsvērums). Jāatzīmē arī, ka prasītāja neapgalvo, ka koncentrācija nevar būt lēmuma par procedūras uzsākšanu Regulas Nr. 4064/89 6. panta izpratnē objekts un galīgā lēmuma Regulas Nr. 4064/89 8. panta izpratnē objekts. Šajā sakarā prasītāja it īpaši savā rakstiskajā tiesas sēdei domātajā atbildē atzīst, ka paziņotā koncentrācija nostiprināja EDP dominējošo stāvokli elektrības tirgos. Turklāt neizbēgami bija tas, ka dalībnieki ierosina saistības, lai varētu pieņemt lēmumu par to, ka koncentrācija ir saderīga ar kopējo tirgu.

89 Ir jākonstatē, ka Komisija, ņemot vērā apstrīdētā lēmuma pieņemšanai piedāvātās saistības, ir darbojusies saskaņā ar Regulu Nr. 4064/89. Komisija arī ir ievērojusi šīs regulas mērķi, ar ko aizliedz radīt vai nostiprināt dominējošu stāvokli, kura rezultātā būtiski tiktu traucēta efektīva konkurence.

90 Prasītāja tomēr atzīmē, ka Komisija ir pieprasījusi vairāk minēto saistību, pārsniedzot nepieciešamā robežas, lai tiktu nodrošināts, ka netiek nostiprināts EDP vai GDP dominējošais stāvoklis. It īpaši Komisija, pārsniedzot koncentrācijas izraisītās konkurences problēmas risinājuma robežas, ir pieprasījusi [noteiktu] tirgus atvēršanas līmeni.

91 Daudzie prasītājas minētie piemēri, kuros Komisija pēc būtības saistības ir atzinusi par nepietiekamām, lai nodrošinātu jaunu konkurentu ienākšanu konkrētajos tirgos (skat. it īpaši apstrīdētā lēmuma 659., 665., 707., 714., 725., 749., 805., 812., 862., 879. un 888. apsvērumu), pierāda to, ka Komisija īstenoja Regulas Nr. 4064/89 mērķi, proti, neļaut radīt vai nostiprināt dominējošu stāvokli, kura rezultātā ar koncentrācijas darījumu būtiski tiktu traucēta efektīva konkurence. Faktiski jaunu konkurentu ienākšana tirgos, kuros EDP un GDP ieņem stabilu dominējošu stāvokli, veido būtiskus konkurences traucējumus Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta piemērošanas ietvaros. Turklāt galvenais mērķis, kuru īstenoja Komisija, atsakoties mainīt savu nostāju attiecībā uz saistībām, pilnīgi atbilst Regulai Nr. 4064/89.

92 Šajā sakarā ir jāpiebilst, ka prasītāja sava pamata par grozītās koncentrācijas izvērtēšanu no konkurences viedokļa ietvaros ir uzsvērusi faktu, ka koncentrācija bija būtisks progress saistībā ar elektrības un gāzes tirgu atvēršanu konkurencei. Līdz ar to, neesot pretrunā pašas teiktajam, prasītāja atzina, ka koncentrācijas radīto konkurences problēmu atrisināšana ar saistību palīdzību un tirgu atvēršana konkurencei var norisināties vienlaicīgi.

93 Pat pieņemot, kas tiks pārbaudīts turpmāk, ka Komisijas atzinums par to, ka kāda no ierosinātajām saistībām nav pietiekama vai kādu īpašu saistību pieprasīšana ir uzskatāma par pārmērīgu attiecībā uz Komisijas apstrīdētajā lēmumā norādīto konkurences problēmu risināšanu, šāda kļūda ir Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta pārkāpums, nevis pilnvaru nepareiza izmantošana.

94 Turklāt prasītāja uzskata, ka Komisija, šķiet, dod priekšroku pieņēmumam, kas izklāstīts Cambridge Economic Policy Associates ziņojumā, kas sastādīts pēc Portugāles konkurences iestādes pieprasījuma un kura nosaukums ir “Ziņojums par Portugāles elektrības un gāzes tirgiem”, saskaņā ar ko, kā min prasītāja, Komisijai koncentrācija bija aktīvi jāizmanto konkurences nosacījumu uzlabošanai. Tomēr ir jākonstatē, ka apstrīdētā lēmuma teksta vietās, kurās minēts šis ziņojums (skat. it īpaši 137., 172., 333. un 573. apsvērumu), Komisija nekādā veidā nav pārņēmusi ar šo ziņojumu ieteikto mērķi, bet gan aprobežojusies ar objektīviem ekonomiskiem vērtējumiem. Atsauces uz šo ziņojumu nav pamats norādēm par pilnvaru nepareizu izmantošanu.

95 Attiecībā uz pārējiem prasītājas izvirzītajiem argumentiem, proti, Monti kunga paskaidrojumi, kā arī Komisijas par konkurenci atbildīgā locekļa paskaidrojumi vai citi Komisijas lēmumi par koncentrācijām enerģijas jomā (Komisijas 2001. gada 7. februāra lēmums lietā COMP/M.1853 – EDF/EnBW; Komisijas 2002. gada 19. marta lēmums lietā COMP/M.2684.1853 – EnBW/EDP/Gasjatur/Hidrocantábrico) nav pietiekamas norādes, lai konstatētu pilnvaru nepareizu izmantošanu šajā gadījumā, jo šie elementi nav apstrīdētā lēmuma pamatā. Turklāt, pat ja šajos divos koncentrāciju sakarā pieņemtajos lēmumos būtu prasītājas minētā kļūda, proti, būtu pieprasīta nevajadzīga tirgu atvēršana saistībā ar šajos lēmumos norādītajām konkurences problēmām, tas nenozīmē, ka apstrīdētajā lēmumā, kas balstīts uz šim gadījumam atbilstošu konkurences situāciju, ir pieļauta tā pati kļūda.

96 Prasītājas apgalvotais apstāklis par to, ka Komisija patiesībā tiecās īstenot Otrās gāzes direktīvas mērķus, lai gan šī direktīva pamatojas uz EKL 47. panta 2. punktu (tiesības veikt uzņēmējdarbību), EKL 55. pantu (pakalpojumu brīva aprite) un EKL 95. pantu (likumu tuvināšana), nepierāda, ka Komisija pieļāva kļūdu, īstenojot minētos mērķus. Pirmkārt, šīs direktīvas juridiskais pamatojums drīzāk norāda uz to, ka Komisija šīs direktīvas mērķus varēja īstenot tikai ļoti netieši, dodot priekšroku jaunu konkurentu, it īpaši vietējo, ienākšanai konkrētajos tirgos. Otrkārt, ir jāatzīst, ka Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvas 98/30/EK par kopīgiem noteikumiem dabasgāzes iekšējam tirgum (OV L 204, 1. lpp., turpmāk tekstā – “Pirmā gāzes direktīva”) un Otrās gāzes direktīvas mērķis, ja vien tas nav noteikts, ir it īpaši ieviest konkurenci nozarē, uz kuru tā tradicionāli neattiecas [skat. 2., 6., 21., 22., 26. un it īpaši 30. apsvērumu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvā 2003/54/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 96/92/EK atcelšanu (OV L 176, 37. lpp. turpmāk tekstā – “Otrā elektroenerģijas direktīva”) un Otrās gāzes direktīvas 2., 7., 19., 21., 25., 27. un it īpaši 30. apsvērumu; skat. arī attiecībā uz Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 19. decembra Direktīvu 96/92/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu (OV L 27, 20. lpp.) Tiesas 2005. gada 7. jūnija spriedumu lietā C‑17/03 VEMW u.c., Krājums, I‑4983. lpp., 62. punkts]. No tā izriet, ka viens no Otrās gāzes direktīvas mērķiem ir acīmredzami saistīts ar konkurenci. Līdz ar to nav pārsteidzoši, ka Regulas Nr. 4064/89 ar konkurenci saistītais mērķis tiek pieņemts arī Otrajā elektroenerģijas un Otrajā gāzes direktīvā. Tādēļ Otrās gāzes direktīvas mērķu īstenošana nenorāda uz pilnvaru nepareizu izmantošanu, jo to mērķis ir tāds pats kā regulas, ar ko Komisijai piešķirtas pilnvaras, mērķis.

97 Prasītāja, visbeidzot, apgalvo, ka enerģijas nozaru liberalizācija ir jāveic, piemērojot EKL 86. pantu. Neizskatot jautājumu par to, vai Komisija drīkstēja izmantot tai ar šo pantu piešķirtās pilnvaras, neskatoties uz Otrās gāzes un Otrās elektrības direktīvas pastāvēšanu, prasītājas arguments šīs daļas ietvaros nav atbilstošs. Faktiski, pat ja EKL 86. pants ļautu īstenot konkrēto tirgu liberalizāciju, šāds pieņēmums ļautu tikai konstatēt to, ka šī konkurences norma un Regula Nr. 4064/89, kuras mērķus, kā tika minēts iepriekš, pareizi īstenoja Komisija, var pastāvēt vienlaicīgi.

98 Ņemot vērā iepriekš minēto, trešā pamata trešā daļa ir jānoraida.

D – Par trešā pamata ceturto daļu, kas saistīta ar atsevišķu rīcības rakstura saistību kontroli

99 Prasītāja uzsver, ka Komisija ir noraidījusi atsevišķas saistības to rīcības rakstura un nepieciešamības veikt to vēlāku kontroli dēļ. Šādi rīkodamās, tā ir pārkāpusi judikatūrā noteikto un administratīvo praksi un nav ņēmusi vērā iespēju, ka vēlāko kontroli var veikt Portugāles kompetentās iestādes.

100 Vispirms jāatgādina, ka rīcības rakstura saistības savas dabas dēļ nav nepietiekamas, lai novērstu dominējoša stāvokļa radīšanu vai nostiprināšanu, un reizēm tās ir jāizvērtē kā strukturālas saistības (iepriekš 48. punktā minētais spriedums lietā Gencor/Komisija, 319. punkts, un iepriekš 45. punktā minētais spriedums lietā Tetra Laval/Komisija, 161. punkts, kas šajā sakarā apstiprināts ar iepriekš 63. punktā minēto Tiesas 2005. gada 15. februāra spriedumu lietā Komisija/Tetra Laval, 85. punkts).

101 Tomēr prasītājas iebildums norāda uz apstrīdētā lēmuma kļūdainu izpratni, jo trijos tās minētajos piemēros Komisija nav noraidījusi attiecīgās saistības tikai to rīcības rakstura vai šo saistību kontroles grūtību dēļ, bet gan to vispārējās nepietiekamības dēļ saistībā ar konkrētām konstatētām konkurences problēmām.

102 Arī 663. apsvērumā Komisija ir secinājusi, ka saistības sakarā ar kapacitātes, kas vienlīdzīga vienai TER CCGT, iznomāšanu noteikti nebija ieguvums no strukturālām saistībām un ka tam bija nepieciešama vēlāka papildu pārbaude. Tomēr Komisija vēlas arī uzsvērt to, ka dalībnieki bija paredzējuši šo saistību ātrāku izbeigšanos atsevišķu sarežģītu nosacījumu rašanās gadījumā, un tie lūdza Komisiju pārbaudīt, vai tiešām ir radies viens no šiem nosacījumiem. Turklāt Komisija būtībā uzskatīja, ka šie nosacījumi ietekmēja šo ļoti nenoteikto saistību. Pirmkārt, Komisija šīs saistības nenoraidīja to rīcības rakstura dēļ. Otrkārt, šo apstākļu kontroles grūtības radīja šo nosacījumu komplicētība un to neatbilstošais raksturs, nevis Komisijas atteikšanās veikt kontroli ex post. Treškārt un visbeidzot, 662. un 664. apsvērumā ir noteikti vēl daži citi faktori, it īpaši fakts, ka nomnieks nevar autonomi vadīt CCGT, jo tas kļūs atkarīgs no EDP, vai ka saistību pirmstermiņa izbeigšanās nosacījumi ir pamatoti ar starptautiskiem apsvērumiem, kaut arī tirgus saglabājas kā valsts iekšējais tirgus, kas, pēc Komisijas domām, arī pamatoja šo saistību noraidīšanu.

103 678. apsvērumā Komisija ir tikai kā papildu būtisku iemeslu norādījusi faktu, ka saistībām par LNG Sines termināla pārdošanu bija nepieciešama papildu vēlāka Komisijas kontrole. Tā noteikti nepamatojās uz šo saistību rīcības raksturu, un apsvēruma šķietamais pilnīgums ir veltīts citiem iemesliem, it īpaši investīciju zaudēšanai, trūkumiem, kas saistīti ar trešo personu piekļuvi gāzes kapacitātēm, un GDP mazākuma dalības saglabāšanai termināla vadībā, kas Komisijai deva pamatu nākamajā apsvērumā secināt, ka šo saistību pozitīvais efekts var tikt nopietni vājināts.

104 719. apsvērumā Komisija uzskata, ka saistībām par EDP balsstiesību apturēšanu Turbogás vadībā attiecībā uz jautājumiem par gāzes piegādi un investīcijām un attiecībā uz neatkarīgo locekļu iecelšanu Turbogás vadībā ir tikai rīcības raksturs un tās ir grūti kontrolējamas. Tomēr šajā aspektā nav papildus uzsvērti un ievēroti trīs galvenie iemesli, kādēļ Komisija šīs saistības uzskata par nepietiekamām, proti, fakts, ka iecelto locekļu neatkarība nav garantēta, fakts, ka EDP saglabāja balsstiesības svarīgos jautājumos un varēja netieši ietekmēt gāzes piegādātāja izvēli, un fakts, ka balsstiesību apturēšana bija ierobežota uz trim gadiem.

105 Visbeidzot, attiecībā uz pārmetumiem, ka Komisija nav ņēmusi vērā iespēju, ka Portugāles kompetentās iestādes varēja veikt nepieciešamo kontroli, lai noteiktu, vai ir izpildīti attiecīgo saistību pirmstermiņa izbeigšanās priekšnosacījumi, ir jāatzīst, ka, pirmkārt, attiecībā uz TER iznomāšanu dalībnieki paši bija skaidri norādījuši, ka lūdz Komisiju pārbaudīt, vai šie nosacījumi ir izpildīti. Tādēļ Komisija, pati negrozot piedāvāto saistību, ko viņai nav tiesību darīt, nevarēja uzticēt šo kontroli valsts iestādēm. Tāpat arī attiecībā uz pārējām divām saistībām, uz ko atsaucas prasītāja, Komisijai nebija pienākuma, pat ja viņa tā varētu darīt, konsultējoties ar dalībniekiem, noteikt īpašu kontroles metodi, proti, uzticēt kontroli kompetentajām valsts iestādēm. Tieši pretēji – dalībniekiem bija jāpiedāvā saistības, kas būtu pilnīgas un efektīvas no visiem aspektiem, it īpaši, ja šīm rīcības rakstura saistībām bija iekšēji trūkumi attiecībā uz to saistošo raksturu, kas pamatotu kontroli ex post.

106 Ņemot vērā iepriekš minēto, trešā pamata ceturtā daļa ir jānoraida.

107 Līdz ar to trešais pamats ir jānoraida pilnībā.

III – Par pirmo pamatu, kas saistīts ar atkāpi attiecībā uz Portugāli saskaņā ar Otro gāzes direktīvu

108 Prasītāja pēc būtības uzskata, ka, izvērtējot konkurences situāciju tirgos, kuri nav atvērti konkurencei, Komisija nav ņēmusi vērā, pirmkārt, pagaidu atkāpi no liberalizācijas plāna attiecībā uz Portugāles Republiku Otrās gāzes direktīvas izpratnē un, otrkārt, Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punktu, sastādot vērtējumu par konkurenci vairāk kā piecus gadus pēc koncentrācijas [norises].

A – Ievada apsvērumi

109 Iepriekš jāatsaucas uz to, ka Kopienas elektroenerģijas un gāzes tirgi faktiski bija tirgi, kuri atsevišķu dalībvalstu valsts monopolu dēļ nebija atvērti konkurencei pirms Pirmās un Otrās gāzes direktīvas pieņemšanas. Tomēr Tiesai bija iespēja noteikt, ka EKL konkurences noteikumi ir piemērojami uzņēmumu, kas darbojas šajās nozarēs, lēmumiem (Tiesas 1994. gada 27. aprīļa spriedums lietā C‑393/02 Amelo u.c., Recueil, I‑1477. lpp., 34.–51. punkts). Tomēr Pirmās gāzes direktīvas un pēc tam Otrās gāzes direktīvas pamatā ir priekšnoteikums, ka dalībvalstīm nav nekavējoties, sākot ar šo direktīvu ieviešanas datumu, jāatver gāzes tirgi konkurencei. Tādēļ ir jāpieņem, ka dažādajos gāzes tirgos nebija konkurences pirms Pirmajā un Otrajā gāzes direktīvā noteiktajiem termiņiem.

110 Otrās gāzes direktīvas mērķis ir nodibināt iekšējo gāzes tirgu, kurā pastāv godīga konkurence (Otrās gāzes direktīvas 30. apsvērums), t.i., dot patērētājiem iespēju brīvi izvēlēties piegādātājus un piegādātājiem iespēju brīvi piegādāt patērētājiem (Otrās gāzes direktīvas 4. apsvērums). Viens no galvenajiem gāzes tirgu liberalizācijas faktoriem ir šo tirgu pakāpeniskas atvēršanas plāna noteikšana, pamatojoties uz patērētāju, kas var brīvi izvēlēties piegādātāju, pakāpenisku pieaugumu. Saskaņā ar Otro gāzes direktīvu visi nerezidējošie patērētāji var brīvi izvēlēties [piegādātāju], sākot ar 2004. gada 1. jūliju, un visi patērētāji var brīvi izvēlēties [piegādātāju], sākot ar 2007. gada 1. jūliju.

111 Tomēr saskaņā ar Otrās gāzes direktīvas 28. panta 2. punktu uz dalībvalstīm, kuras tiek atzītas par jauniem tirgiem, attiecas izņēmuma plāns. Līdz šajā plānā noteiktajiem datumiem šīs dalībvalstis var atkāpties no šādiem pienākumiem: nediskriminējoša atļauju izsniegšana gāzes iekārtu ierīkošanai vai izmantošanai, sistēmu vadītāju noteikšana, šo vadītāju uzdevumu noteikšana, transporta tīkla vadītāju juridiskā nošķirtība, izplatīšanas tīkla vadītāju noteikšana, izplatīšanas tīklu vadītāju līdzsvarošanas uzdevumu noteikšana, izplatīšanas tīkla vadītāju juridiskā nošķirtība, grāmatvedības nodalīšana, trešo personu piekļuves ieviešana dabasgāzes sistēmai un LNG iekārtām, liberalizācijas plāna ieviešana un tiešo gāzes vadu sistēmas izveidošana (skat. iepriekš 6. punktu).

112 No tā skaidri izriet, ka saskaņā ar šo atkāpi attiecīgajai dalībvalstij nav pienākuma piemērot Otrās gāzes direktīvas galvenos noteikumus, ar ko nodrošina, ka dažādie tirgi ir atvērti konkurencei un nodrošina efektīvu konkurenci. Tādēļ jāsecina, ka, ņemot vērā šo atkāpi, attiecīgie gāzes tirgi nebūs atvērti konkurencei, kamēr attiecīgā dalībvalsts neatvērs šos tirgus.

B – Par pirmā pamata pirmo daļu attiecībā uz Portugāles Republikai piešķirtās atkāpes neievērošanu

113 Prasības pamata pirmajā daļā prasītāja apgalvo, ka, novērtējot koncentrācijas ietekmi uz konkurencei neatvērtiem tirgiem, Komisija ir pārkāpusi Portugāles Republikas tiesības reorganizēt gāzes nozari laikposmā, ko piešķir Otrās gāzes direktīvas 28. pantā paredzētā atkāpe. Savukārt Komisija uzskata, ka, pirmkārt, koncentrācija radās tikai uzņēmumu pieņemto lēmumu rezultātā un šī koncentrācija vispirms ir jānovērtē, ņemot vērā Regulu Nr. 4064/89. Otrkārt, Komisija uzskata, ka, neizvērtējot koncentrācijas ietekmi atkāpē paredzētajā laikposmā, tā ir saglabājusi nepieciešamo sakarību starp šo regulu un Otro gāzes direktīvu. Treškārt, Komisija uzskata, ka šī atkāpe nepiešķir dalībvalstij tiesības dot priekšroku tādai koncentrācijai, kas pēc šīs atkāpes izbeigšanās būtiski ietekmēs konkurenci.

114 Nav šaubu, ka Portugāles Republikai ir piešķirta Otrās gāzes direktīvas 28. panta 2. punktā paredzētā atkāpe un ka šī atkāpe zaudēs spēku 2007. gadā, kas nozīmē, ka ir jāievieš pakāpenisks gāzes tirgu atvēršanas konkurencei plāns.

115 Portugāles Republika izmantoja šo atkāpi, lai izveidotu valsts dabasgāzes rūpniecību, kas kā monopols darbojas visās gāzes nozarēs (transportēšana, glabāšana, izplatīšana, piegāde). Ir jāatzīmē, ka šo monopolu izveide neizraisīja Komisijas iebildumus konkurences sakarā. Turklāt šajā gadījumā Portugāles valdība vēl nebija oficiāli atvērusi nevienu no attiecīgajiem tirgiem konkurencei. Komisija tostarp uzskata, ka gāzes piegādes tirgus elektrības ražotājiem atvēršana bija paredzēta 2004. gadā un tika atlikta uz 2005. gadu (apstrīdētā lēmuma 211. apsvērums). Tomēr nav iesniegts neviens dokumentārs pierādījums par to, ka šis tirgus tiešām tika atvērts. Turklāt, pēc pašas Komisijas teiktā, apstrīdētā lēmuma pieņemšanas brīdī šis tirgus nebija atvērts konkurencei. Pie tam Komisija norāda, ka Portugāles Republika ļoti nopietni paredz turpināt visu gāzes tirgu liberalizāciju. Jebkurā gadījumā, pat pieņemot, ka liberalizācijas plāns Portugālē tiks paātrināts, pirms jebkādas reālas liberalizācijas uz visiem attiecīgajiem gāzes tirgiem joprojām attiecas atkāpe. Tāpat nekas neliecina par to, ka Portugāles Republika varētu piekrist turpināt liberalizācijas plāna ieviešanu, nenotiekot koncentrācijai.

116 No tā izriet, ka apstrīdētā lēmuma pieņemšanas brīdī gāzes tirgi Portugālē nebija atvērti konkurencei. Tomēr šis apstāklis tieši un neizbēgami ietekmē Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta piemērošanu šiem tirgiem.

117 No vienas puses, attiecībā uz Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta pirmo kritēriju, tas ir – dominējoša stāvokļa radīšanu vai nostiprināšanu, šis kritērijs nav piemērojams, jo GDP pašreiz jau ir monopolstāvoklis gāzes piegādes tirgū elektrības ražotājiem, LDC un lielajiem patērētājiem (apstrīdētā lēmuma 475. apsvērums). Konkrētajā tirgū monopolam faktiski ir absolūts dominējošs stāvoklis, ko tādēļ nedrīkst nostiprināt šajā tirgū. Vienīgais tirgus, kurā GDP dominējošo stāvokli varētu nostiprināt, ir LDC veiktās gāzes piegādes mazajiem patērētājiem tirgus, jo GDP pieder tikai piecas no sešām esošajām LDC. Tomēr ir jāatzīmē, ka ikvienai no šīm LDC ir ģeogrāfisks monopols, kas pašreiz kavē jebkādu konkurenci to starpā.

118 No otras puses, attiecībā uz Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta otro kritēriju, t.i. – būtisku efektīvas konkurences traucējumu, kas, kā atzīts iepriekš, ir autonoms kritērijs, arī to nevar izpildīt tāda tirgus, kurā nepastāv konkurence, ietvaros. Gadījumā, kad nebija nekādas konkurences, apstrīdētā lēmuma pieņemšanas brīdī koncentrācija nevarēja būtiski traucēt nekādu efektīvu konkurenci.

119 Šo analīzi pilnībā apstiprina vispārējā judikatūra konkurences jomā. Turklāt aizliegtu vienošanos un dominējošā stāvokļa ļaunprātīgas izmantošanas jomā ir nolemts – ja valsts tiesību akti rada tādu juridisko ietvaru, kas izslēdz jebkādu konkurenci no uzņēmumu puses, tad EKL 81. un 82. pants nav piemērojams (Tiesas 1975. gada 16. decembra spriedums apvienotajās lietās no 40/73 līdz 48/73, 50/73, no 54/73 līdz 56/73, 111/73, 113/73 un 114/73 Suiker Unie u.c./Komisija, Recueil, 1663. lpp., 71. un 72. punkts, un 1997. gada 11. novembra spriedums apvienotajās lietās C‑359/95 P un C‑379/95 P Komisija un Francija/Ladbroke Racing, Recueil, I‑6265. lpp., 33. punkts; Pirmās instances tiesas 2003. gada 30. septembra spriedums apvienotajās lietās T‑191/98, no T‑212/98 līdz T‑214/98 Atlantic Container Line u.c./Komisija, Recueil, II‑3275. lpp., 1130. punkts). Pirmās instances tiesa valsts atbalsta jomā tāpat ir atzinusi, ka “tāda valsts atbalsta sistēma, kas izveidota konkurencei sākotnēji slēgtā tirgū, šī tirgus liberalizācijas laikā ir uzskatāma par jau pastāvoša atbalsta sistēmu, ciktāl tās izveides brīdī tā neietilpa Līguma 92. panta 1. punkta piemērošanas jomā, kas ir piemērojams tikai konkurencei atvērtām nozarēm, ņemot vērā šajā noteikumā paredzētos nosacījumus saistībā ar tirdzniecības dalībvalstu starpā ietekmēšanu un konkurences deformēšanu” (Pirmās instances tiesas 2000. gada 15. jūnija spriedums apvienotajās lietās T‑298/97, T‑312/97, T‑313/97, T‑315/97, no T‑600/97 līdz T‑607/97, T‑1/98, no T‑3/98 līdz T‑6/98 un T‑23/98 Alzetta u.c./Komisija, Recueil, II‑2319. lpp., 143. punkts, kas netieši, izskatot apelācijas sūdzību, apstiprināts ar Tiesas 2004. gada 29. aprīļa spriedumu lietā C‑298/00 P Itālija/Komisija, Recueil, I‑4087. lpp., 66.–68. punkts).

120 Ir jāatzīmē, ka šī situācija ietekmē tikai Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punktā paredzēto nosacījumu izpildi un nevis šī panta piemērošanu vai visas minētās regulas piemērojamību koncentrācijai. Tiklīdz koncentrācija ietilpst šīs regulas piemērošanas jomā, saskaņā ar tās 1. pantu uz koncentrāciju attiecas šī regula, bet to nevar aizliegt, pamatojoties uz to, ka tā [regula] ietekmē tādus tirgus, kuros nepastāv konkurence.

121 Šajā sakarā ir jāatzīst, ka, pēc Komisijas domām, tā ir ievērojusi atkāpi, apstrīdētajā lēmumā konkurences analīzi ieplānojot datumā, kad gāzes tirgiem bija jābūt atvērtiem konkurencei, vai nu saskaņā ar Portugāles iestāžu noteikto plānu, vai saskaņā ar laika ziņā vēlāko, bet saistošo atkāpē paredzēto plānu. Tādējādi Komisija daļēji apstiprina iepriekš veikto analīzi par to, ka nav iespējams izpildīt Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta kritērijus attiecībā uz tādiem tirgiem, kas nav atvērti konkurencei.

122 Komisijas arguments ir jānoraida. Tas, ka konkurences analīze ir atlikta uz vēlāku laiku, nekā atkāpes spēkā esamības izbeigšanās termiņš, nenozīmē, ka šī atkāpe ir ņemta vērā. Aizliedzot monopoluzņēmumam gāzes tirgū nekavējoties slēgt ekonomiska rakstura darījumus, kuru rezultātā tiktu izmainīts tā konkurences stāvoklis, lai gan Portugāles Republikai piešķirtā atkāpe atbrīvo to no vispārējiem konkurences noteikumiem, Komisija nav ņēmusi vērā šīs dalībvalsts iespēju atkāpes spēkā esamības laikā brīvi strukturēt savu gāzes tirgu. Citiem vārdiem sakot, Komisija ir aizliegusi dalībniekiem gūt labumu no koncentrācijas ietekmes gāzes tirgos tādā laikposmā, kurā koncentrāciju, piemērojot Regulu Nr. 4064/89 un Otro gāzes direktīvu, nevarēja aizliegt.

123 Turklāt, novērtējot tikai nākotnē paredzamo koncentrācijas ietekmi uz gāzes tirgiem datumā, kurā tie varēs atbilst Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta nosacījumiem, tas ir – kad šie tirgi tiks atvērti konkurencei, Komisija apzināti nav ņēmusi vērā koncentrācijas tūlītējo ietekmi uz šiem tirgiem.

124 Gadījumos, kad Komisija Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta piemērošanas ietvaros pārbauda koncentrācijas darījuma izveidošanos, tai ir jānoskaidro, vai tāda dominējoša stāvokļa radīšana vai nostiprināšana, kas var būtiski un ilgtermiņā traucēt attiecīgajā tirgū vai tirgos pastāvošo efektīvo konkurenci, ir tiešas vai netiešas koncentrācijas sekas. Gadījumā, ja pastāvošā konkurence netiek izmainīta, koncentrācija ir jāatļauj a priori (Pirmās instances tiesas 2002. gada 6. jūnija spriedums lietā T‑342/99 Airtours/Komisija, Recueil, II‑2585. lpp., 58. punkts un minētā judikatūra). Ir tiesa, ka Komisija vajadzības gadījumā var ņemt vērā koncentrācijas darījuma ietekmi uz tuvāko nākotni (Pirmās instances tiesas 2002. gada 25. oktobra spriedums lietā T‑5/02 Tetra Laval/Komisija, Recueil, II‑4381. lpp., 153. punkts) vai pat balstīt savu aizliegumu koncentrācijas darījuma norisei uz šādām nākotnē paredzamām sekām. Tomēr tas neļauj Komisijai atturēties veikt šāda darījuma tūlītējo seku, ja tādas pastāv, analīzi un neņemt tās vērā, visaptveroši novērtējot šo darījumu.

125 Šajā gadījumā Komisija nav pārbaudījusi laikposmu starp koncentrāciju un gāzes tirgu atvēršanu konkurencei datumu, tas ir – laikposmu no trīs līdz astoņiem gadiem pēc koncentrācijas atkarībā no tirgus. Tomēr šai grozītajai koncentrācijai būtu tūlītējas būtiskas sekas gāzes tirgos, kas galvenokārt būtu šo tirgu atvēršanas pasteidzināšana par aptuveni diviem līdz trim gadiem, salīdzinot ar atkāpē paredzēto plānu. Faktiski, lai arī tiesību aktos noteikto šo tirgu atvēršanu konkurencei Portugāles valdībai vajadzēja veikt saskaņā ar tās šajā sakarā dotajiem solījumiem, vairākas saistības nodrošināja minētās atvēršanas efektivitāti, it īpaši attiecībā uz trešo personu piekļuvi gāzes resursu kapacitātei. Minētā Komisijas neizdarība, no konkurences viedokļa, ir tālu no neitrālas, ciktāl nevar pilnībā neņemt vērā pasteidzināto pāreju no monopola situācijas uz tādu situāciju, kurā iespējama konkurentu pastāvēšana, tai skaitā ar trešo personu neierobežotu vai mazāk ierobežotu piekļuvi gāzes resursiem un to iespēju iesaistīties tirgos, kas iepriekš bija slēgti.

126 Šajā sakarā ir jānoraida Komisijas arguments par to, ka uz attiecīgajiem uzņēmumiem attiecas tikai Regula Nr. 4064/89 un tie nevar izmantot atkāpi, ko attiecīgajai dalībvalstij piešķir Otrā gāzes direktīva. Saprotams, ka šai regulai un direktīvai ir atšķirīgs juridiskais pamatojums un atšķirīga mērķauditorija. Tāpat ir jāatzīst, ka koncentrācija ir uzņēmumu lēmumu rezultāts, pat ja no lietas materiāliem izriet, ka Portugāles valsts ir šīs koncentrācijas dalībniece, jo tā to acīmredzami bija iepriekš paredzējusi, ja ne organizējusi (skat. iepriekš 11. punktu). Tomēr pretēji Komisijas pieņēmumam Regulu Nr. 4064/89 un Otro gāzes direktīvu nevar analizēt atsevišķi. Kā atgādināts iepriekš, konkurences neesamība gāzes tirgos saskaņā ar Otro gāzes direktīvu piešķirto atkāpi traucē piemērot Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punktu. Faktiski uzņēmumiem nevar pārmest, ka tie būtiski traucē efektīvu konkurenci, ja šī konkurence nepastāv valsts un Kopienu tiesību aktu dēļ.

127 Protams, kā to apstrīdētajā lēmumā (210.–214. apsvērums) uzsver Komisija, gadījumā, ja Komisija nevar novērtēt nākotnē paredzamo koncentrācijas ietekmi uz tirgiem, kas pašlaik vēl nav atvērti konkurencei, tas pilnībā liedz tai novērtēt koncentrācijas ietekmi uz gāzes tirgiem. It īpaši, lai gan attiecīgajiem tirgiem jābūt atvērtiem konkurencei saskaņā ar striktu un saistošu plānu atbilstoši Otrajai gāzes direktīvai, Komisija nevar novērtēt, vai koncentrācija kavē efektīvas konkurences ieviešanu šī plāna ietvaros.

128 Ja šīs analīzes rezultāts, kā to norāda Komisija, ir tāds, ka uz uzņēmumiem pilnībā neattiecas parastie konkurenci reglamentējošie noteikumi, iekaitot Otrajā gāzes direktīvā paredzētos, tieši pirms šo pēdējo noteikumu piemērošanas šiem uzņēmumiem, šāds iznākums šajā gadījumā ir likumdevēja gribas rezultāts, kā paredzēts ar šīs direktīvas 28. panta 2. punktu piešķirtajā atkāpē.

129 Turklāt Komisija nevar arī atsaukties uz to, ka dalībnieki ir paziņojuši par koncentrāciju, lai secinātu, ka tādējādi tie ir atzinuši Regulas Nr. 4064/89 piemērojamību. No vienas puses, nav izskatāms jautājums par Regulas piemērojamību tās kopumā, bet gan par tās galvenā aizliedzošā noteikuma piemērošanu vienam no koncentrācijas dalībniekiem. No otras puses, saskaņā ar šīs regulas 1. pantu minētā paziņošana ir obligāta. Turklāt Regulas Nr. 4064/89 piemērojamība nevar būt atkarīga no koncentrācijas darījuma dalībnieku gribas.

130 Tādējādi ir jāsecina, ka, pamatojot koncentrācijas aizliegumu ar dominējošā stāvokļa nostiprināšanos, kā rezultātā būtiski tiek traucēta konkurence tādos gāzes tirgos, kas nav atvērti konkurencei saskaņā ar Otrās gāzes direktīvas 28. panta 2. punktā paredzēto atkāpi, Komisija nav ņēmusi vērā minētās atkāpes ietekmi un tādējādi – tās piemērojamību.

131 Tomēr ir jānorāda, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tikai tādējādi, ka tā uzskatīja par izpildītiem Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta piemērošanas nosacījumus attiecībā uz konkurencei neatvērtiem tirgiem. Savukārt tās konkurences novērtējumu, kas balstās uz Regulu Nr. 4064/89 attiecībā uz gāzes tirgu situāciju pirms koncentrācijas, kā arī novērtējumu attiecībā uz gāzes tirgu situāciju šo tirgu atvēršanai paredzētajā dienā un attiecībā uz elektrības tirgu situāciju pirms un pēc koncentrācijas šī kļūda neietekmē. Faktiski konkurences situācija, kas pastāvēja apstrīdētā lēmuma pieņemšanas brīdī vai brīdī, kad attiecīgie tirgi tika atvērti konkurencei, ir objektīva informācija, kuru neietekmē tas, ka nav piemērots kāds juridisks kritērijs.

132 Tāpat ir jāatzīmē, ka neiespējamība izpildīt Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punktā paredzētos nosacījumus aprobežojas tikai ar tādu nozari, kurā konkurence nepastāv, un šis pants joprojām ir pilnībā piemērojams citām nozarēm, kuras varētu ietekmēt paziņotā koncentrācija. Šajā sakarā ir jāatgādina, ka Regula Nr. 4064/89 paredz vienu vai vairāku dominējošo stāvokļu analīzi koncentrācijas skartajā tirgū vai tirgos. Ir pilnīgi iespējams un tā pat bieži notiek, ka koncentrācija rada būtiskas pret konkurenci vērstas sekas tikai vienā vai vairākos attiecīgajos tirgos, šādas sekas neradot citos tirgos. Šādā gadījumā saskaņā ar Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punktu koncentrācijas darījums tomēr ir jāaizliedz. Tādējādi Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta piemērošanu elektrības tirgiem neietekmē pieļautā kļūda attiecībā uz gāzes tirgiem.

133 Ņemot vērā iepriekš minēto, ir jāatzīst, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, ciktāl tajā ietverts secinājums, ka nostiprinās GDP jau iepriekš pastāvošais dominējošais stāvoklis gāzes piegādes tirgū elektrības ražotājiem, kā arī lieliem un maziem patērētājiem, kā rezultātā būtiski tiek traucēta efektīva konkurence.

C – Par pirmā pamata otro daļu attiecībā uz pārmērīgu plānošanu nākotnē

134 Prasītāja uzskata, ka Komisija, plānojot gāzes tirgu konkurences analīzi piecus gadus pēc koncentrācijas, ir pārkāpusi Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punktu.

135 Vispirms ir jāatgādina, kā jau ir nospriests, ka apstrīdētajā lēmumā bija pieļauta kļūda tiesību piemērošanā attiecībā uz Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punkta piemērošanu gāzes tirgiem. Tādējādi vairs nav jāizskata šī pamata daļa attiecībā uz GDP dominējošā stāvokļa nostiprināšanu šajos tirgos.

136 Tomēr Komisija, veicot elektrības tirgu analīzi, balstījās uz tās veikto gāzes tirgu konkurences analīzi, un šo pieeju neietekmēja iepriekš konstatētā kļūda tiesību piemērošanā. Atbildot uz jautājumu par to, kāda ir mijiedarbība starp apstrīdētajā lēmumā minētajiem gāzes un elektrības tirgiem, prasītāja norādīja uz vairākiem apsvērumiem, kas visi attiecas uz gāzes piegādi CCGT vai nu tieši (336., 340., 365. un 506. apsvērums), vai nu netieši koncentrācijas nehorizontālās ietekmes ietvaros, proti – iespēju, ka apvienojies uzņēmums izmantos savu jauno ietekmīgo stāvokli gāzes [tirgū], lai kaitētu konkurentiem – elektrības ražotājiem (367.–429. apsvērums).

137 Tādējādi šī pirmā pamata daļa nav jāizskata attiecībā uz Komisijas veikto konkurences novērtējumu, kas saistīts ar citiem tirgiem, nevis gāzes piegādes tirgu CCGT, tas ir – gāzes piegādes tirgu LDC, kā arī lieliem un maziem patērētājiem.

138 Gāzes piegādes tirgus CCGT saskaņā ar Portugāles Ministru padomes Lēmumiem Nr. 63/2003 un Nr. 68/2003 bija jāatver konkurencei 2004. gadā, bet atvēršana tika atlikta uz 2005. gadu (203. un 505. apsvērums). Prasītāja neapstrīdēja šo datumu. Jebkurā gadījumā, ņemot vērā šī tirgus lielumu un raksturu, kas šobrīd veido gandrīz pusi no kopējā patēriņa Portugālē un kas ir rūpniecisks tirgus, tas būtu viens no pirmajiem tirgiem, uz kuru saskaņā ar atkāpi tiktu attiecināts pienākums atvērt tirgu konkurencei 2007. gadā, tas ir – vēlākais trīs gadus pēc koncentrācijas.

139 Taču prasītāja pārmet Komisijai tikai to, ka tā ir pārsniegusi parasto maksimālo pārbaudes laikposmu, kas ir no trim līdz pieciem gadiem pēc koncentrācijas.

140 Līdz ar to nav jāizskata arī šī pirmā pamata daļa attiecībā uz gāzes piegādes tirgu CCGT.

141 Ņemot vērā iepriekš minēto, nav jāizskata šī pirmā pamata daļa.

IV – Par ceturto pamatu – kļūdām vērtējumā attiecībā uz saistībām

A – Sākotnējie apsvērumi

142 Vispirms ir jāatgādina, ka Regulas Nr. 4064/89 2. panta 3. punktā paredzētos nosacījumus nevarēja izpildīt attiecībā uz gāzes tirgiem. Tādējādi nav jāizskata ceturtā pamata otrā daļa par iespējamām kļūdām vērtējumā attiecībā uz saistību nepietiekamību gāzes nozarē identificēto konkurences problēmu kontekstā.

143 Komisija uzskata – ja 2004.