No Civildienesta noteikumu 26. panta, kas ir piemērojams pagaidu darbiniekiem atbilstoši Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 11. pantam, neizriet, ka administrācijai pēc paziņošanas būtu jāiekļauj ierēdņa personas lietā administratīvās izmeklēšanas, kura par viņu veikta, ziņojums. Turklāt arī tiesību normās, kas reglamentē administratīvo izmeklēšanu, – kuras ietvertas Civildienesta noteikumu IX pielikumā, kura nosaukums ir “Disciplinārlietas” un kurš ir piemērojams pagaidu darbiniekiem atbilstoši minētās nodarbināšanas kārtības 50.a pantam, – nav paredzēts pienākums paziņot ieinteresētajai personai visu izmeklēšanas ziņojumu. Pirmkārt, saskaņā ar Civildienesta noteikumu IX pielikuma 1. panta 3. punktu un 2. panta 1. punktu lēmums izbeigt administratīvo izmeklēšanu bez turpmākas rīcības var tikt iekļauts ieinteresētās personas lietā, ja vien ieinteresētā persona to tieši lūdz. Otrkārt, Civildienesta noteikumu IX pielikuma 2. panta 2. punktā ir noteikts, ka administrācija informē ieinteresēto personu par izmeklēšanas pabeigšanu un dara tai zināmus vienīgi izmeklēšanas ziņojuma secinājumus. Šajā tiesību normā tāpat ir paredzēts, ka administrācijai pēc ieinteresētās personas pieprasījuma, ievērojot trešo personu likumīgo interešu aizsardzību, ir jādara tai zināmi visi dokumenti, kas tieši saistīti ar apsūdzībām, kuras izvirzītas pret ieinteresēto personu.

Savienības iestādēm ir plaša rīcības brīvība, organizējot savus dienestus atkarībā no tām uzticētajiem uzdevumiem, un arī to rīcībā esošā personāla iecelšanā amatā, tomēr ar nosacījumu, ka šī iecelšana amatā tiek veikta, pirmkārt, dienesta interesēs un, otrkārt, ievērojot darba līdzvērtību. Ņemot vērā iestāžu rīcības brīvību dienesta interešu izvērtēšanā, Civildienesta tiesai, veicot pārbaudi par nosacījuma attiecībā uz dienesta interesēm ievērošanu, ir jāizskata vienīgi jautājums par to, vai Institūcija, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, ir ievērojusi saprātīgas robežas un nav acīmredzami kļūdaini izmantojusi savu rīcības brīvību. Šajā ziņā iekšējie attiecību sarežģījumi, kad tie rada saspīlējumu, kas kaitē pienācīgai dienesta darbībai, var attaisnot ierēdņa pārcelšanu citā amatā dienesta interesēs, lai izbeigtu administratīvo stāvokli, kas kļuvis neizturams. Turklāt iecelšanai citā amatā, ko nolemts veikt dienesta interesēs, nevajag attiecīgā ierēdņa piekrišanu.

Bez tam diplomātiskās darbības mērķis ir nepieļaut nekādu saspīlējumu un novērst saspīlējumu, kāds tomēr varētu rasties. Turklāt tai obligāti ir vajadzīga sarunu biedru uzticība. Tādējādi, tiklīdz šī uzticība jebkāda iemesla dēļ ir iedragāta, iesaistītais ierēdnis vairs nespēj nodrošināt šo pienākumu izpildi un, lai viņam izteiktie pārmetumi neattiektos uz visu attiecīgo dienestu, labas pārvaldības dēļ iestādei cik iespējams drīz ir viņš jāpārceļ. Šie pasākumi ir jāveic arī tad, ja tiek konstatēta par diplomātiskajām misijām atbildīgā dienesta vadītāja kā delegācijas vadītāja pienākumu neizpilde attiecībā uz dienesta vadību. Nevar noliegt, ka šāda pienākumu neizpilde, ja tā apstiprinās, kaitē delegācijas pienācīgai darbībai.

Turklāt, ja darbinieka darba līgumā ir precizēti viņam uzticētie pienākumi un viņa dienesta vieta, tad šis precizējums neietekmē to, ka uz minētā darbinieka nodarbināšanu attiecas Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības normas. Tādējādi tiktāl, ciktāl uz valstu diplomātisko dienestu darbiniekiem, kas nodarbināti pagaidu darbinieku statusā atbilstoši minētās nodarbināšanas kārtības 2. panta e) punktam, attiecas šī nodarbināšanas kārtība, iespējamība, ka viņi tiek iecelti citā amatā, ir netieši ietverta darba līgumā, ko viņi parakstījuši ar iestādi, un, tā kā abi iepriekš minētie nosacījumi (iecelšana citā amatā dienesta interesēs un darba līdzvērtības ievērošana) ir izpildīti, šāda iecelšana citā amatā nevar būt minētā līguma pārkāpums.

(skat. 59., 61.–64., 96. un 97. punktu)

Tiesa: spriedumi Hecq/Komisija, C-116/88 un C-149/88, EU:C:1990:98, 22. punkts un Ojha/Komisija, C-294/95 P, EU:C:1996:434, 41. un 42. punkts.

Pirmās instances tiesa: spriedums Dejaiffe/ITSB, T-223/99, EU:T:2000:292, 53. punkts.

Civildienesta tiesa: spriedumi de Albuquerque/Komisija, F-55/06, EU:F:2007:15, 55. punkts un tajā minētā judikatūra un Plasa/Komisija, F-52/08, EU:F:2009:54, 77. punkts.