ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Personu brīva pārvietošanās – Brīvība veikt uzņēmējdarbību

(EKL 43. pants un EKL 48. pants)

2. Personu brīva pārvietošanās – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Nodokļu tiesību akti

(EKL 43. pants un EKL 48. pants)

Summary

1. Tikai tas vien, ka rezidente sabiedrība citā dalībvalstī nodibina tādu sekundāru uzņēmumu kā meitas uzņēmums, nevar būt pamats vispārējai prezumpcijai par izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un pamatot pasākumu, kas apdraud ar Līgumu garantētas pamatbrīvības īstenošanu. Savukārt valsts pasākums, kas ierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību, var būt pamatots ar cīņu pret ļaunprātīgām darbībām, ja tas specifiski attiecas uz pilnīgi mākslīgām struktūrām, kam nav nekāda sakara ar saimniecisku realitāti un kuru mērķis ir izvairīties no attiecīgās dalībvalsts tiesību aktu piemērošanas un it īpaši – izvairīties no nodokļiem, kas parasti jāmaksā par ienākumiem, kas gūti no valsts teritorijā veiktas darbības.

(sal. ar 50., 51. un 55. punktu)

2. EKL 43. un 48. pants jāinterpretē tādējādi, ka tie iestājas pret to, ka dalībvalstī reģistrētas rezidentes sabiedrības ar nodokli apliekamajos ienākumos tiek iekļauti ienākumi, ko citā dalībvalstī guvusi kontrolēta ārvalstu sabiedrība, ja šie ienākumi tur ir pakļauti tādam nodoklim, kas ir mazāks par nodokli, kāds ir piemērojams pirmajā valstī, ja vien šāda iekļaušana neattiecas tikai uz tīri mākslīgām struktūrām, kuras ir domātas, lai izvairītos no parasti maksājamā valsts nodokļa. Šāda aplikšanas ar nodokļiem pasākuma piemērošana ir noraidāma, ja, pamatojoties uz objektīviem faktiem, par kuriem var pārliecināties trešās personas, tiek pierādīts, ka par spīti nodokļu rakstura apsvērumu pastāvēšanai minētā kontrolētā sabiedrība tiešām ir izveidota uzņemošajā dalībvalstī un veic tur reālu saimniecisku darbību.

(sal. ar 75. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Transports – Jūras transports – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Jūras kabotāža

(Padomes Regulas Nr. 3577/92 3. panta 2. un 3. punkts)

Summary

Attiecībā uz kravas kuģiem, kuru tonnāža pārsniedz 650 bruto tonnas un kuri veic salu kabotāžu, Regulas Nr. 3577/92, ar ko piemēro principu, kurš paredz jūras transporta pakalpojumu sniegšanas brīvību dalībvalstīs (jūras kabotāža), 3. panta 3. punkts paredz, ka atbildību par visiem jautājumiem saistībā ar kuģa komandas komplektēšanu uzņemas karoga valsts, ja attiecīgais reiss notiek pēc vai pirms reisa uz citu valsti vai no citas valsts. Jēdziens “reiss, kas notiek pēc vai pirms” kabotāžas reisa, kas ir noteikts minētajā tiesību normā, principā aptver jebkuru reisu no vienas valsts vai uz citu valsti neatkarīgi no tā, vai uz kuģa ir krava. Tomēr nevar tikt atļauti reisi bez kravas, kas tiek organizēti ļaunprātīgos nolūkos, lai apietu Regulas Nr. 3577/92 noteikumus. Konstatējot šādu ļaunprātīgu praksi, ir nepieciešams, pirmkārt, lai, neskatoties uz formālu minētās regulas 3. panta 3. punkta nosacījumu piemērošanu, kuģa īpašnieks, izmantojot starptautisku reisu bez kravas, gūst labumu attiecībā uz visiem jautājumiem par komandas komplektēšanu no karoga valsts tiesību aktu piemērošanas, neievērojot šīs regulas 3. panta 2. punkta mērķi, saskaņā ar ko attiecībā uz visiem kuģa komandas komplektēšanas jautājumiem salu kabotāžas gadījumā tiek piemēroti pakalpojumu sniegšanas valsts tiesību akti. Otrkārt, ir jābūt objektīviem pierādījumiem par to, ka starptautiskā reisa bez kravas mērķis ir izvairīties no Regulas Nr. 3577/92 3. panta 2. punkta piemērošanas par labu šī paša panta 3. punktam.

(sal. ar 25. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Iestāžu akti – Piemērošana laikā – Procesuālie noteikumi – Materiāltiesiskie noteikumi – Nošķiršana

(Padomes Regulas Nr. 2913/92 217.–232. pants)

2. Eiropas Kopienu pašu resursi – Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa vēlāka piedziņa

(Padomes Regulas Nr. 2913/92 221. panta 1. punkts)

3. Eiropas Kopienu pašu resursi – Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa vēlāka piedziņa

(Padomes Regulas Nr. 2913/92 221. pants)

Summary

1. Procesuālajiem noteikumiem parasti ir jāattiecas uz visām prāvām, kas ir uzsāktas brīdī, kad tie stājas spēkā, atšķirībā no materiālo tiesību normām, kuras parasti interpretē tā, ka tās principā neattiecas uz situācijām, kas izveidojušās pirms to stāšanās spēkā.

Līdz ar to pirms 1994. gada 1. janvāra (Muitas kodeksa piemērojamības brīža) radīta muitas parāda piedziņai, kas veikta pēc šī datuma, ir piemērojamas vienīgi Regulas Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 217.–232. pantā ietvertās procesuālās normas.

221. panta 3. punkts pretēji šī paša panta 1. un 2. punktam ir uzskatāms par materiāltiesisku normu, un tādējādi tā nav piemērojama attiecībā uz muitas parādu, kas radies pirms 1994. gada 1. janvāra. Faktiski pēc šajā pantā noteiktā termiņa izbeigšanās attiecībā uz prasību par muitas parāda piedziņu, ievērojot šajā pašā pantā paredzēto izņēmumu, ir iestājies noilgums, kas nozīmē paša parāda noilgumu un tātad – dzēšanu. Turklāt šī paša kodeksa 233. pants precizē, ka šī panta a)–d) apakšpunktā minētais muitas parāda dzēšanas dažādo iemeslu uzskaitījums neietekmē it īpaši noteikumus attiecībā uz muitas parāda noilgumu.

Ja muitas parāds ir radies pirms 1994. gada 1. janvāra, minētajam parādam var piemērot tikai tajā laikā spēkā esošās noilguma tiesību normas, pat ja parāda piedziņas process ir uzsākts pēc 1994. gada 1. janvāra.

(sal. ar 31., 40., 42. punktu un rezolutīvās daļas 1. un 3. punktu)

2. Regulas Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 221. panta 1. punktā ir noteikts, ka ievedmuitas un izvedmuitas nodokļa summai ir jābūt iegrāmatotai, pirms tā tiek paziņota parādniekam. Faktiski no minētā noteikuma redakcijas izriet, ka nav nekādu šaubu par to, ka iegrāmatošana, kas ietver muitas iestāžu veiktu nodokļa summas ierakstīšanu grāmatvedības vai citos to vietā izmantotos dokumentos, obligāti ir jāpaziņo ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa summas parādniekam.

(sal. ar 46., 49. punktu un rezolutīvās daļas 2. punktu)

3. Dalībvalstīm nav pienākuma pieņemt īpašas procesuālās normas attiecībā uz procedūru, saskaņā ar kuru ir veicama ievedmuitas un izvedmuitas nodokļa summas paziņošana parādniekam, kas paredzēta Regulas Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 221. pantā, ja attiecībā uz minēto paziņojumu ir piemērojamas vispārpiemērojamas valsts procesuālās tiesību normas, ar kurām tiek nodrošināta atbilstoša parādnieka informētība un ļauj tam, pilnībā apzinoties lietas apstākļus, nodrošināt savu tiesību aizstāvību.

(sal. ar 54. punktu un rezolutīvās daļas 4. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Sestajā direktīvā paredzētie atbrīvojumi no nodokļa – Atbrīvojums no nodokļa, veicot hospitalizēšanu un sniedzot medicīnisko aprūpi, kā arī ar tām cieši saistītas darbības – “Cieši saistītu darbību” un “medicīniskās aprūpes” jēdziens – Telefona pakalpojumu sniegšana un televizoru iznomāšana slimnīcā ievietotām personām, kā arī gultasvietas un ēdiena nodrošināšana to piederīgajiem – Izslēgšana – Izņēmums – Nosacījumi – Valsts tiesas vērtējums

(Padomes Direktīvas 77/388 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunkts)

Summary

Telefona pakalpojumu sniegšana un televizoru iznomāšana slimnīcā ievietotām personām, ko veic personas, kuras paredzētas 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunktā Sestajā direktīvā 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, kā arī gultasvietas un ēdiena nodrošināšana slimnieku piederīgajiem parasti nav uzskatāmas par darbībām, kas cieši saistītas ar hospitalizēšanu un medicīnisko aprūpi šīs normas nozīmē. Atbrīvojumam, kas attiecas uz šādām darbībām un kas ir paredzēts direktīvas 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunktā, ir jānodrošina tas, ka iespēja izmantot medicīnisko un slimnīcas aprūpi netiek padarīta nepieejama šīs aprūpes augsto izmaksu dēļ, ja šai aprūpei vai arī ar to cieši saistītajām darbībām tiktu piemērots pievienotās vērtības nodoklis. Šajā normā paredzētās medicīniskās un slimnīcas aprūpes mērķis saskaņā ar judikatūru ir diagnosticēt, dziedēt un iespēju robežās ārstēt slimības un veselības traucējumus. Līdz ar to, ņemot vērā minētās direktīvas 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunktā paredzētā atbrīvojuma mērķi, no iepriekš minētā izriet, ka tikai tādus pakalpojumus, kas ir loģiski saistīti ar hospitalizēšanu un medicīniskās aprūpes pakalpojumu sniegšanu un kas ir pēdējo minēto pakalpojumu sniegšanas procesa būtisks posms, kas nepieciešams, lai sasniegtu šo pakalpojumu sniegšanas mērķus, proti, nodrošinātu ārstniecību, var uzskatīt par “[..] cieši saistītām darbībām” šīs normas nozīmē.

Minēto pakalpojumu sniegšanu var uzskatīt par “cieši saistītu” darbību tikai tad, ja šie pakalpojumi ir noteikti nepieciešami, lai sasniegtu hospitalizēšanai un medicīniskajai aprūpei izvirzītos mērķus, proti, nodrošinātu ārstniecību, un ja to galvenais mērķis nav to sniedzējiem radīt papildu ienākumus no darbībām, kas veiktas, tieši konkurējot ar to uzņēmumu pakalpojumiem, kuri maksā pievienotās vērtības nodokli. Iesniedzējtiesai, ņemot vērā visus konkrētos tajā izskatāmo strīdu apstākļus un attiecīgā gadījumā arī attiecīgiem pacientiem dotos ārsta norādījumus, ir jānosaka, vai sniegtie pakalpojumi atbilst šiem nosacījumiem.

(sal. ar 23.–25., 30. un 35. punktu un rezolutīvās daļas 1. un 2. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Televīzijas apraides darbības — Direktīva 89/552 — “ Televīzijas apraides ” jēdziens — Direktīvas 89/552 1. panta a) apakšpunktā paredzētā patstāvīgā definīcija, kam nav saistības ar Direktīvā 98/34 noteikto “ informācijas sabiedrības pakalpojumu ” jēdzienu — Minētajā jēdzienā ietilpstošie pakalpojumi — Noteikšanas kritēriji

(Parlamenta un Padomes Direktīvas 98/34 1. panta 2. punkts; Padomes Direktīvas 89/552 1. panta a) punkts)

2. Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Televīzijas apraides darbības — Direktīva 89/552 — “ Televīzijas apraides pakalpojuma ” jēdziens — Pakalpojums, kurā ietilpst televīzijas raidījumu pārraide, kas domāta, lai to uztvertu skatītāji, un ko nesniedz pēc pakalpojumu saņēmēja individuāla pieprasījuma — Iekļaušana — Pienākuma raidlaika lielāko daļu atvēlēt Eiropas darbiem izpildes kārtība — Ietekmes neesamība

(Padomes Direktīvas 89/552 1. panta a) punkts un 4. panta 1. punkts)

Summary

1. Direktīvas 89/552 attiecībā uz televīzijas apraides darbības veikšanu, ko groza Direktīva 97/36, 1. panta a) punktā noteikto “televīzijas apraides” jēdzienu šī norma definē neatkarīgi no citiem avotiem. To nevar definēt, pretstatot to “informācijas sabiedrības pakalpojumu” jēdzienam Direktīvas 98/34, ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā, ko groza Direktīva 98/48, 1. panta 2. punkta izpratnē, un tādējādi tas ne vienmēr attiecas uz pakalpojumiem, kas nav ietverti šajā jēdzienā.

“Televīzijas apraides” jēdziens attiecas uz pakalpojumu tad, ja tajā ietilpst televīzijas programmu sākotnēja pārraide, lai to uztvertu skatītāji, proti, nenoteikts potenciālo teleskatītāju loks, kuriem vieni un tie paši attēli tiek pārraidīti vienlaicīgi. Attēlu pārraides tehnika šajā vērtējumā nav noteicošs elements.

(sal. ar 25. un 33. punktu un rezolutīvās daļas 1) un 2) punktu)

2. Tāds pakalpojums, kurā ietilpst televīzijas raidījumu pārraide, kas domāta, lai to uztvertu skatītāji, un ko nesniedz pēc pakalpojumu saņēmēja individuāla pieprasījuma, ir televīzijas apraides pakalpojums Direktīvas 89/552 par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos, ko groza Direktīva 97/36, 1. panta a) punkta izpratnē. Analizējot “televīzijas apraides pakalpojuma” jēdzienu, primāra nozīme ir jāpiešķir pakalpojuma sniedzēja skatpunktam, jo noteicošais šī jēdziena kritērijs ir televīzijas programmu pārraide, “lai to uztvertu skatītāji”. Turpretī to pakalpojumu situācija, kas konkurē ar attiecīgo pakalpojumu, šo vērtējumu neietekmē.

Turklāt nosacījumi, kādos tāda pakalpojuma sniedzējs izpilda Direktīvas 89/552 4. panta 1. punktā noteikto pienākumu atvēlēt lielāko daļu sava raidlaika Eiropas darbiem, neietekmē šī pakalpojuma kā televīzijas apraides pakalpojuma kvalifikāciju.

(sal. ar 42., 45. un 52. punktu un rezolutīvās daļas 3) un 4) punktu)
ar atpakaļejošu spēku ieviešot nodevas, kas nav nodevas, kurām ir atļautas atlīdzības raksturs, ja ieraksti uzņēmumu reģistrā, par ko ieviestās nodevas tiek iekasētas, jau bijuši pamats nodevu iekasēšanai, kuras ir paredzēts aizstāt ar nodevām ar atpakaļejošu spēku, un nepastāv iespēja atlīdzināt iekasētās nodevas maksātājam, vai ja nodevas ar atpakaļejošo spēku attiecas uz gadiem, kad netika veikti nekādi ieraksti reģistrā, kas attaisnotu to iekasēšanu, un pieņemot noteikumus, kas nodevas, kura ir atzīta par neatbilstošu Kopienu tiesībām ar Tiesas spriedumu vai kuras neatbilstība Kopienu tiesībām no tā izriet, atmaksu pakļauj nosacījumiem, kas attiecas konkrēti uz šo nodevu un kas ir mazāk labvēlīgi nekā tie, kas attiecīgās nodevas atmaksai būtu piemērojami to [pirmo nosacījumu] neesamības gadījumā, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek, no vienas puses, Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvas 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, 10. pants un 12. panta 1. punkta e) apakšpunkts un, no otras puses, Tiesas atzītie principi nepamatoti samaksātu summu atgūšanas jomā;
Keywords

Summary



Keywords

Kopējā tirdzniecības politika — Tirdzniecība ar trešām valstīm — Embargo pasākumi pret Dienvidslāvijas Federatīvo Republiku (Serbiju un Melnkalni) — Regula Nr. 1432/92

(Padomes Regulas Nr. 1432/92 1. panta d) apakšpunkts)

Summary

Padomes Regulas Nr. 1432/92, ar ko aizliedz tirdzniecību starp Eiropas Ekonomikas Kopienu un Serbijas un Melnkalnes republikām, 1. panta d) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka personu komercpārvadājumi uz Serbiju un Melnkalni vai no tām, kas veikti sadalīto pārvadājumu veidā, bija aizliegti.

Ar “sadalīto pārvadājumu” saprot personu pārvadājumus uz embargo zonu vai no tās, ko organizē, dalībvalstī nodibinātam uzņēmumam sadarbojoties ar citu uzņēmumu, kas atrodas embargo zonā, tādā veidā, ka pirmais uzņēmums veic pārvadājumu līdz embargo zonas robežas apkaimei vai no tās, bet otrs – pārvadājumu no šī punkta uz embargo zonu vai no tās uz šo punktu (pasažieriem mainot transporta līdzekli).

(sal. ar 36. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Tiesību aktu tuvināšana — Pārtikas produktu marķēšana un noformēšana — No ģenētiski modificētiem organismiem (ĢMO) ražoti pārtikas produkti — Regula Nr. 1139/98 — Obligāta atzīme par no ĢMO iegūtu vielu klātbūtni — Atbrīvojums — Mātes piena aizstājējs zīdaiņiem un maziem bērniem — Atbrīvojuma piemērošana — Piesardzības principa pārkāpums — Neesamība

(Padomes Regulas Nr. 1139/98 2. panta 2. punkta b) apakšpunkts)

Summary

2. panta 2. punkta b) apakšpunkts Regulā Nr. 1139/98 par obligātu atzīmi, marķējot noteiktus pārtikas produktus, kas ražoti no ģenētiski modificētu organismu daļiņām, kādas nav paredzētas Direktīvā 79/112, ko groza Regula Nr. 49/2000, ir interpretējams tādējādi, ka tajā paredzētais atbrīvojums no šīs pašas regulas 2. panta 1. un 3. punktā noteiktā pienākuma – uz pārtikas produktu etiķetēm norādīt nejaušu šo produktu piesārņojumu ar vielām, kas iegūtas no noteiktiem ģenētiski modificētiem organismiem (ĢMO) un kas proporcionāli nepārsniedz 1 % no produkta – attiecas arī uz īpašas diētas pārtikas produktiem zīdaiņiem un maziem bērniem.

Šādu interpretāciju nevar apstrīdēt, atsaucoties uz piesardzības principu, kas prezumē, ka pastāv neskaidrība par to, vai un kādā apjomā pastāv risks cilvēku veselībai. ĢMO, kas minēti Regulā Nr. 1139/98, var laist tirgū tikai tad, ja tie atļauti pēc riska novērtējuma veikšanas nolūkā nodrošināt, ka, ņemot vērā novērtējuma secinājumus, tie neapdraud patērētāju. No tā izriet, ka piesardzības princips attiecīgā gadījumā ir daļa no šī lēmuma pieņemšanas procesa.

(sal. ar 55., 56., 61., 63., 64. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Lauksaimniecība – Kopējā lauksaimniecības politika – Integrētā administrācijas un kontroles sistēma konkrētām Kopienas atbalsta shēmām – Regula Nr. 3887/92 – Pārbaudes par efektīvu atbalstu “dzīvnieku audzēšanai” piešķiršanas nosacījumu ievērošanu – Minēto pārbaužu līdzsvarošana vai kompensēšana ar pārbaudēm, kas veiktas citu atbalsta shēmu ietvaros – Nepieļaujamība

(Komisijas Regulas Nr. 3887/92 6. panta 1., 3. un 4. punkts)

2. Lauksaimniecība – ELVGF – Grāmatojumu noskaidrošana – Atteikums segt izdevumus, kas radušies sakarā ar Kopienu regulējuma piemērošanas pārkāpumu – Attiecīgās dalībvalsts iebildumi – Pierādīšanas pienākums – Sadale starp Komisiju un dalībvalsti

3. Iestāžu akti – Pamatojums – Pienākums – Piemērojamība – Lēmums par grāmatojumu noskaidrošanu ELVGF finansēto izdevumu ietvaros

(EKL 253. pants)

Summary

1. Regulas Nr. 3887/92 par integrētās administrācijas un kontroles sistēmas piemērošanas noteikumiem, kas attiecas uz atsevišķām Kopienu piemaksu shēmām, 6. panta 1., 3. un 4. punkta noteikumu mērķis ir nodrošināt efektīvu atbalstu, it īpaši atbalstu “dzīvnieku audzēšanai”, piešķiršanas nosacījumu ievērošanu. Tādējādi tādu atsevišķu atbalsta kategoriju nepārbaudīšana vispār, ko paredz pārbaudīt minētie noteikumi, vai daļēja pārbaudīšana, aizbildinoties ar to, ka minimālais pārbaužu skaits ir sasniedzams, tās kompensējot vai līdzsvarojot ar pārbaudēm, kas veiktas lielākā skaitā citās nozarēs vai attiecībā uz citām atbalsta kategorijām, būtu pretēji gan izvirzītajam mērķim par veikto pārbaužu efektivitāti, gan mērķim nodrošināt patiesu pārbaudīto paraugu raksturotspēju.

(sal. ar 54. punktu)

2. Ja Komisija atsakās segt konkrētas izmaksas no ELVGF līdzekļiem, pamatojot to ar izmaksām, kas radušās uz dalībvalsti attiecināma Kopienas tiesiskā regulējuma pārkāpumu rezultātā, Komisijai nav izsmeļoši jāpierāda šīs dalībvalsts veikto pārbaužu nepietiekamība vai kļūdas tās iesniegtajos aprēķinos, bet tai ir jāsniedz pierādījumi par savu šaubu pamatotību attiecībā uz valsts iestāžu veiktajām pārbaudēm vai pareizu spēkā esošo Kopienas tiesību aktu piemērošanu. Šo Komisijas pierādīšanas pienākuma atvieglojumu izskaidro tas, ka dalībvalstij ir vieglāk saņemt un pārbaudīt datus, kas vajadzīgi ELVGF grāmatojumu noskaidrošanai, un tādēļ tai ir jāiesniedz detalizētāki un pilnīgāki pierādījumi par to, ka pārbaudes patiešām tika veiktas, un, vajadzības gadījumā, par Komisijas apgalvojumu neprecizitāti.

(sal. ar 68. punktu)

3. Pienākuma norādīt pamatojumu apmērs, kas minēts EKL 253. pantā, ir atkarīgs no attiecīgā tiesību akta rakstura un no apstākļiem, kuros tas tika pieņemts. Īpašos apstākļos, kad jānovērtē lēmumi par grāmatojumu noskaidrošanu saistībā ar ELVGF finansētajiem izdevumiem, lēmuma pamatojums ir jāuzskata par pietiekamu, ja dalībvalsts, kuru skar lēmums, bijusi cieši iesaistīta šī lēmuma izstrādes procedūrā un tai ir zināmi iemesli, kādēļ Komisija uzskata, ka ELVGF nevar segt apstrīdēto summu.

(sal. ar 83. un 84. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Vide – Atkritumi – Direktīva 75/442, ko groza Direktīva 91/156 – Jēdziens – Aiz neuzmanības izliets ogļūdeņradis – Piesārņota augsne un gruntsūdeņi – Iekļaušana

(Padomes Direktīvas 75/442, ko groza Direktīva 91/156, 1. panta a) apakšpunkts)

2. Vide – Atkritumi – Direktīva 75/442, ko groza Direktīva 91/156 – Atkritumu turētājs – Jēdziens – Ogļūdeņraža atkritumi – Degvielas uzpildes stacijas pārvaldītājs un naftas uzņēmums, kas to apgādā – Iekļaušana – Nosacījumi

(Padomes Direktīvas 75/442, ko groza Direktīva 91/156, 1. panta c) apakšpunkts)

Summary

1. Nejauši izliets ogļūdeņradis, kas radījis augsnes un gruntsūdeņu piesārņojumu, ir atkritumi 1. panta a) apakšpunkta izpratnē Direktīvā 75/442 par atkritumiem, ko groza Direktīva 91/156, tiktāl, ciktāl šīs vielas ir ražošanas atkritumi, ko turētājs nevar vēlreiz izmantot, iepriekš tās nepārveidojot, un ko turētājs nebija nodomājis radīt tā ražošanas vai izplatīšanas laikā.

Par tādiem pašiem atkritumiem ir uzskatāma augsne, kas piesārņota, izlīstot ogļūdeņradim, jo ogļūdeņradis nav nošķirams no piesārņotās augsnes un var tikt reģenerēts vai apglabāts tikai tad, ja šajā augsnē notiek nepieciešamie attīrīšanas darbi. Turklāt apstāklim, ka šī augsne nav izrakta, nav nozīmes jautājumā par tās kvalificēšanu par atkritumiem.

(sal. ar 46. - 47., 50., 52. - 53. punktu un rezolutīvo daļu)

2. Direktīva 75/442 par atkritumiem, ko groza Direktīva 91/156, nošķir atkritumu reģenerācijas un apglabāšanas darbības, kuras jāveic ikvienam "atkritumu turētājam", neatkarīgi no tā, vai tas ir ražotājs vai valdītājs, no minēto darbību finansēšanas, kas saskaņā ar "piesārņotājs maksā" principu ir uzlikta personām, kuras radījušas atkritumus, neatkarīgi no tā, vai tās ir atkritumu turētājas vai iepriekšējās turētājas, vai arī to produktu ražotājas, no kuriem radušies atkritumi.

No uzpildes stacijas noliktavas iekārtu sūces izlijušais ogļūdeņradis, ko bija nopirkusi šī uzpildes stacija savām lietošanas vajadzībām, ir uzpildes stacijas pārvaldnieka īpašumā. Turklāt šis pārvaldnieks, kas savām vajadzībām to glabāja līdz brīdim, kad tas kļuva par atkritumiem, ir uzskatāms par personu, kas tos ir "radījis" Direktīvas 75/442 1. panta b) apakšpunkta izpratnē. Pastāvot šādiem apstākļiem, tā kā uzpildes stacijas pārvaldnieks ir vienlaicīgi šo atkritumu valdītājs un radītājs, uzpildes stacijas pārvaldnieks ir uzskatāms par to turētāju šīs direktīvas 1. panta c) apakšpunkta izpratnē.

Tomēr, ja uzpildes stacijas noliktavas iekārtu sliktais stāvoklis un ogļūdeņraža sūce ir notikusi naftas uzņēmuma, kas apgādā šo uzpildes staciju, līguma saistību neievērošanas dēļ vai dažādu darbību, kas var prasīt šī uzņēmuma atbildību, dēļ, minētais naftas uzņēmums ir uzskatāms par tādu, kas sakarā ar savu darbību ir "radījis atkritumus" Direktīvas 75/442 1. panta b) apakšpunkta izpratnē, un tādējādi tas ir uzskatāms par šo atkritumu turētāju.

(sal. ar 58. - 61. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Sestajā direktīvā paredzētie atbrīvojumi no nodokļa – Nekustamo īpašumu īres vai nomas atbrīvojums no nodokļa – Jēdziens – Kuģu stāvvietu ūdenī vai uz sauszemes izīrēšana

(Padomes Direktīvas 77/388 13. panta B daļas b) punkts)

2. Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Sestajā direktīvā paredzētie atbrīvojumi no nodokļa – Nekustamo īpašumu īres vai nomas atbrīvojums no nodokļa – Izņēmums attiecībā uz stāvvietu izīrēšanu satiksmes līdzekļu novietošanai – Satiksmes līdzekļu jēdziens – Visi transportlīdzekļi, ieskaitot kuģus

(Padomes Direktīvas 77/388 13. panta B daļas b) punkta 2. apakšpunkts)

Summary

1. 13. panta B daļas b) punkts Sestajā direktīvā 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, kas grozīta ar Direktīvu 92/111, ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdzienā “nekustamā īpašuma izīrēšana” ietilpst stāvvietu kuģu pietauvošanai ūdenī, kā arī stāvvietu kuģu novietošanai uz sauszemes ostas teritorijā izīrēšana.

Runājot par pirmo veidu, stāvvieta ostas akvatorijā atbilst nekustamā īpašuma definīcijai šīs normas nozīmē, jo īre neattiecas uz kādu ūdens daudzumu, bet gan noteiktu ostas akvatorijas daļu, kas ir pastāvīgi norobežota un ko nevar pārvietot.

(sal. ar 34.–36. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)

2. 13. panta B daļas b) punkta 2. apakšpunkts Sestajā direktīvā 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, kas grozīta ar Direktīvu 92/111, kas izslēdz atbrīvojuma no pievienotās vērtības nodokļa piemērošanu stāvvietu izīrēšanai satiksmes līdzekļu novietošanai, ir jāinterpretē tādējādi, ka termins “satiksmes līdzekļi”, kas ir lietots šajā normā, ietver visus transportlīdzekļus, to skaitā arī kuģus.

(sal. ar 44., 46., 47. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)