ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Vai Eiropas Savienības tiesību aktu noteikumi publiskā iepirkuma jomā — [Direktīvas 89/665, kura grozījumi izdarīti ar] Direktīvu 2007/66 (1), 1. panta 1. punkta trešā daļa, kurā ir noteikti efektivitātes un operativitātes principi attiecībā uz pretendentu tiesībām uz aizsardzību, kuras ir bijušas aizskartas, Direktīvas 2004/18 (2) 2. pants, kurā ir noteikti vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentiem princips un pārskatāmības princips, 44. panta 1. punkts un 53. panta 1. panta a) apakšpunkts, kuros ir izklāstīta procedūra, ar kuru regulē līguma slēgšanu ar pretendentu, kurš ir iesniedzis ekonomiski visizdevīgāko piedāvājumu, — ir jāsaprot un jāinterpretē kopā vai atsevišķi (bet neaprobežojoties ar iepriekš minētajiem noteikumiem) kā tādi, kas nozīmē, ka: a) gadījumā, ja pretendentam ir kļuvis zināms par iespējamu būtisku sakaru (saikni), kas citam pretendentam ir ar līgumslēdzējas iestādes ekspertu, kurš ir novērtējis piedāvājumus, un (vai) ir kļuvis zināms par minētā pretendenta potenciāli ārkārtēju stāvokli, kam iemesls ir agrāk veikts sagatavošanas darbs saistībā ar strīdā aplūkoto iepirkuma procedūru, un ja attiecībā uz minētajiem apstākļiem līgumslēdzēja iestāde nav veikusi nekādas darbības, ar šo informāciju vien ir pietiekami, lai pamatotu prasību, ka pārskatīšanas struktūrai būtu jāatzīst par pretlikumīgām darbības, ko veikusi līgumslēdzēja iestāde, kura procedūrās nav nodrošinājusi pārskatāmību un objektivitāti, turklāt pieteikuma iesniedzējam nav konkrēti jāpierāda, ka eksperti ir rīkojušies neobjektīvi; b) pārskatīšanas struktūrai, kura ir konstatējusi, ka iepriekš minētās pieteikuma iesniedzēja prasības pamati ir labi pamatoti, lemjot par sekām, kuras varētu rasties attiecībā uz konkursa procedūras rezultātiem, nav pienākuma ņemt vērā faktu, ka pretendentu iesniegto piedāvājumu novērtēšanas rezultāti būtībā būtu bijuši tādi paši, ja ekspertu vidū nebūtu bijuši neobjektīvi eksperti konsultanti, kuri vērtēja piedāvājumus; c) pretendentam (visbeidzot) kļūst zināms to ar ekonomiski visizdevīgāko piedāvājumu saistīto kritēriju saturs, kuri ir tikuši formulēti saskaņā ar kvalitatīviem parametriem un konkursa nosacījumos ir izklāstīti abstrakti (tādi kritēriji kā, piemēram, pilnīgums un atbilstība līgumslēdzējas iestādes vajadzībām), attiecībā uz kuriem pretendents būtībā varēja iesniegt piedāvājumu, vienīgi laikā, kad līgumslēdzēja iestāde saskaņā ar minētajiem kritērijiem vērtēja pretendentu iesniegtos piedāvājumus un ieinteresētajām personām sniedza vispusīgu informāciju par pieņemto lēmumu pamatojumu, un vienīgi no tā laika attiecībā uz minēto pretendentu varētu tikt piemērots valsts tiesību aktos noteiktās pārskatīšanas procedūras noilguma termiņš?
3)

Ja atbilde būtu apstiprinoša, vai minētā diskriminācija jeb atšķirīga attieksme (hartas 52. panta 1. punkta vai attiecīgi direktīvas 6. panta 1. vai 2. punkta izpratnē) ir: a) attaisnojama, lai apstākļos, kad pirmais mācību gads vidusskolā sākas pirms attiecīgās personas dzimšanas datuma vai ja persona apmeklē vidusskolu ar pagarinātu mācību laiku (un tādēļ izglītības iegūšanai skola ir jāapmeklē arī pēc 18 gadu vecuma sasniegšanas), šādai personai paredzētu tādus pašus nosacījumus kā personām, kas vidējās izglītības mācību iestādi pabeidz pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas (pat ja šāda mācību laika (pēc 18 gadu vecuma sasniegšanas) ierēķināšana attiecas arī uz citiem gadījumiem); b) attaisnojama, lai no pensijas saņemšanai nepieciešamā darba stāža izslēgtu laiku, kurā parasti netiek veikta nekāda profesionālā darbība un atbilstoši tam arī netiek veiktas sociālās apdrošināšanas iemaksas; vai šāds attaisnojums ir spēkā neatkarīgi no tā, ka arī par vidējās izglītības mācību iestādes apmeklēšanas laiku pēc 18 gadu vecuma sasniegšanas sākotnēji nav jāveic sociālās apdrošināšanas iemaksas un gadījumā, ja šāds mācību laiks vēlāk tiek ierēķināts, katrā ziņā ir jāveic īpašas sociālās apdrošināšanas iemaksas; c) attaisnojama, jo tas, ka tiek izslēgta [mācību laika] pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas pielīdzināšana pirmspensijas dienesta laikam, būtībā nozīmē to pašu, ka tiek noteikts [..] vecuma ierobežojums dalībai profesionālā sociālā nodrošinājuma sistēmā [..] direktīvas 6. panta 2. punkta izpratnē?
1)

Vai pastāv netieša nošķiršana uz pilsonības pamata vai darba ņēmēju brīvas pārvietošanās šķērslis — kam nepieciešams attaisnojums, ja dalībvalsts tiesiskajā regulējumā migrējošiem darba ņēmējiem tiek paredzēta iespēja bez nodokļa iekasēšanas kompensēt ekspatriācijas izdevumus un darba ņēmējam, kurš laikposmā pirms darba uzsākšanas šajā dalībvalstī dzīvoja ārvalstīs vairāk nekā 150 km attālumā no šīs dalībvalsts robežas, bez citu pierādījumu iesniegšanas var tikt piešķirta vispārēji noteikta izdevumu kompensācija bez nodokļa iekasēšanas, pat ja kompensācijas summa pārsniedz faktiskos ekspatriācijas izdevumus, kamēr darba ņēmējam, kurš minētajā laikposmā dzīvoja ne tik lielā attālumā no šīs dalībvalsts, kompensācija bez nodokļa iekasēšanas ir atkarīga no pierādāmu faktisko ekspatriācijas izdevumu apmēra?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 367/24

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 26. septembrī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) — The Queen on the application of Eventech Ltd/The Parking Adjudicator

(Lieta C-518/13)

2013/C 367/43

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: The Queen, pamatojoties uz Eventech Ltd pieteikumu

Atbildētājs: The Parking Adjudicator

Ieinteresētās personas: London Borough of Camden, Transport for London

Prejudiciālie jautājumi

1) Vai autobusu braukšanas joslas uz valsts ceļa padarīšana par pieejamu melnajiem taksometriem, bet ne parastajiem taksometriem šīs autobusu braukšanas joslas darbības laikā ietver “valsts līdzekļu” izmantošanu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē šīs lietas kontekstā?

2) a) Nosakot, vai autobusu braukšanas joslas uz valsts ceļa padarīšana par pieejamu melnajiem taksometriem, bet ne parastajiem taksometriem šīs autobusu braukšanas joslas darbības laikā ir selektīva darbība LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, kas ir atbilstošais mērķis, atsaucoties uz kuru ir jāizvērtē jautājums, vai melnie taksometri un parastie taksometri atrodas salīdzināmā situācijā, skatoties no tiesiskā un faktu viedokļa? b) Ja ir iespējams pierādīt, ka atbilstošais mērķis 2.(a) jautājuma nolūkā vismaz daļēji ir izveidot drošu un efektīvu transporta sistēmu, ka pastāv drošības un/vai efektivitātes apsvērumi, kas pamato atļauju melnajiem taksometriem braukt pa autobusu braukšanas joslām, un ka minētais nav piemērojams tādā pašā veidā attiecībā uz parastajiem taksometriem, vai var uzskatīt, ka pasākums nav selektīvs LESD 107. panta 1. punkta izpratnē? c) Vai, atbildot uz 2.(b) jautājumu, ir jāņem vērā, vai dalībvalsts, kas atsaucas uz šādu pamatojumu, turklāt ir arī pierādījusi, ka priviliģētā attieksme pret melnajiem taksometriem salīdzinājumā ar parastajiem taksometriem ir samērīga un nepārsniedz nepieciešamo?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 377/6

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 10. oktobrī iesniedza Protodikeio Athinon (Grieķija) — Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha/Maria Patmanidi ΑΕ

(Lieta C-535/13)

2013/C 377/13

Tiesvedības valoda — grieķu

Iesniedzējtiesa

Protodikeio Athinon

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha

Atbildētāja: Maria Patmanidi ΑΕ

Prejudiciālais jautājums

Cik plaša ir Direktīvas 89/104/EEK (1) 7. panta (tagad — Direktīvas 2008/95/EK (2) 7. pants) un Regulas (EK) Nr. 40/94 (3) 13. panta (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 (4) 13. pants) tiesību normu piemērošanas joma jautājumā par preču zīmes īpašnieka tiesībām aizliegt Eiropas Savienības un Eiropas Ekonomikas zonas teritorijā paralēli importēt savas preces — konkrēti, visāda veida mehānisko transportlīdzekļu rezerves daļas, kas ražotas un pirmoreiz laistas apgrozībā kādā ārpus Eiropas Savienības un Eiropas Ekonomikas zonas esošā valstī, it īpaši, ja šīm precēm ir raksturīgas izteikta peļņas un cenu saspiešanas marža, par ko liecina arī ievērojamas svārstības cenu politikā, un/vai ja to paralēlās importēšanas dēļ var tikt ievērojami pazeminātas galapatērētāju cenas par labu gan tiem, gan konkurencei — atsevišķi vai kopā ņemot vērā: a) LESD 101. un 102. pantu; b) 1994. gada GATT I pantu, XI panta 1. punktu, ΙΙΙ panta 4. punktu un XX panta d) punktu, kā arī tās tiesisko regulējumu vispār; un c) 1994. gada GATT I pantu un [Χ]XIV pantu, proti, vai ar šīm pēdējām minētājām tiesību normām Direktīvas 2008/95/EK 7. panta 1. punkta un Regulas (EK) Nr. 207/2009 (…) 13. panta 1. punkta piemērojamība [tiek izvērsti attiecināta] arī uz precēm, ko tirgo 1994. gada GATT līgumslēdzējās valstīs, [un] šo tiesību normu starpā ir pretruna?

(1) Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmā direktīva 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 17. nod., 1. sēj., 92. lpp.).

(2) Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīva 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 299, 25. lpp.).

(3) Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 17. nod., 1. sēj., 146. lpp.).

(4) Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).
3.

Ciktāl atskaitīšana ir iespējama: vai gaisa pārvadātājs to vienmēr var veikt, vai arī šādas tiesības ir atkarīgas no tā, ciktāl to pieļauj valsts tiesības vai tiesa atzīst par piemērotām?
2)

Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 168. pants, it īpaši tā 1. punkts un 4. punkta c) apakšpunkts ir interpretējami tādējādi, ka Savienības mērķis īpaši novērst slimības un saslimšanas un fiziskajai un garīgajai veselībai radīto draudu avotus neļauj Eiropas iedzīvotājam atteikties no tā sauktās obligātās vakcinācijas, ciktāl šāda rīcība rada draudus sabiedrības veselībai?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 344/52

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-208/12 Think Schuhwerk GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2013. gada 1. oktobrī iesniedza Think Schuhwerk GmbH

(Lieta C-521/13 P)

2013/C 344/90

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Think Schuhwerk GmbH (pārstāvis — M. Gail, advokāts)

Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

— atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-208/12;

— apmierināt pirmajā instancē izvirzītos prasījumus;

— piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Galvenokārt tiek minēti šādi apelācijas sūdzības pamati:

1) Tiesību tikt uzklausītam neievērošana

Atbildētājs prasības tiesvedībā noteiktajā termiņā neesot iesniedzis apsvērumus par prasības pieteikumu. Tāpēc prasītāja esot iesniegusi pieteikumu par aizmuguriska sprieduma taisīšanu. Taču Vispārējā tiesa neesot nedz pieņēmusi aizmugurisku nolēmumu, nedz sniegusi skaidrojumus par pieteikumu par aizmuguriska sprieduma taisīšanu. Tāpat tā neesot devusi prasītājai iespēju pieprasīt, lai notiktu tiesas sēde.

2) Pamatojuma neesamības neņemšana vērā

Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā, ka pamatojuma trūkst tāpēc, ka Apelāciju padome ir balstījusies uz faktiem, kas izriet no vispārējas praktiskas pieredzes tirdzniecībā ar tādām izplatītām patēriņa precēm kā apavi, kurus pazīst ikviens un kuri arī it īpaši ir zināmi šo preču patērētājiem. Apelāciju padome neesot norādījusi, kādi fakti izriet no praktiskas pieredzes tirdzniecībā ar šī precēm. Birojs neesot pamatojis, kāpēc šai pozīcijas preču zīmei sarkanā krāsā neesot atšķirtspējas, lai gan apavu tirgū pastāv dažādi apavu un šņoru modeļi un krāsas.

3) Pārbaudes pēc savas iniciatīvas principa tvēruma neievērošana

Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā, ka Apelāciju padome, pieņemot savu lēmumu, pārkāpa pārbaudes pēc savas iniciatīvas principu. Birojs tomēr esot pamatojies tikai uz to, ka prasītāja neesot iesniegusi nekādus pierādījumus, kas liecinātu, ka konkrētā sabiedrības daļa preču zīmi saprot kā izcelsmes norādi.

4) Nepareiza Kopienas preču zīmes regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta interpretācija un piemērošana

Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā Biroja nepareizo Kopienas preču zīmes regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta interpretāciju un piemērošanu un līdz ar to pati arī ir veikusi nepareizu šīs normas interpretāciju un piemērošanu.

Pretēji Vispārējās tiesas viedoklim, sarkanie šņoru gali, kuri krāsas ziņā izceļ šņores pārējo daļu, pilnībā izpilda būtisku izcelsmi norādošu funkciju. Attiecībā uz šo preču zīmi Vispārējā tiesa tomēr esot noteikusi augstāku standartu nekā grafiskajām un vārdiskajām preču zīmēm. Turklāt tā neesot ņēmusi vērā, ka atšķirtspējas ziņā nav nozīmes tam, ka reģistrācijai pieteiktā preču zīme ievērojami atšķiras no nozarē pastāvošajām normām.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 344/46

Prasība, kas celta 2013. gada 6. septembrī — Eiropas Komisija/Francijas Republika

(Lieta C-479/13)

2013/C 344/80

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Dintilhac un C. Soulay)

Atbildētāja: Francijas Republika

Prasītājas prasījumi:

— konstatēt, ka piemērojot samazināto PVN likmi digitālajām grāmatām (vai elektroniskajām grāmatām), Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir uzlikti saskaņā ar PVN direktīvas (1) 96 un 98. pantu, tos lasot kopsakarā ar šīs direktīvas II un III pielikumu un tās īstenošanas regulu (2);

— piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Komisija izvirza vienu iebildumu, lai pamatotu savu prasību par to, ka ar valsts tiesību aktiem, saskaņā ar kuriem elektroniskajām grāmatām no 2012. gada 1. janvāra tiek piemērota samazināta likme 7 % apmērā, pēc tam no 2013. gada 1. janvāra — 5,5 % apmērā, nav ievērota PVN direktīva.

Komisija norāda, ka saskaņā ar PVN direktīvas 98. panta 2. punkta pirmo daļu samazinātās PVN likmes var piemērot vienīgi preču piegādei un pakalpojumu sniegšanai, kas paredzētas šis direktīvas III pielikumā. Tomēr PVN direktīvas III pielikuma 6. kategorijā neesot minēta elektronisko grāmatu piegāde, kurai var piemērot samazināto PVN likmi. Komisija no tā secina, ka elektronisko grāmatu piegādei tādēļ ir jāpiemēro parastā PVN likme saskaņā ar PVN direktīvas 96. pantu. Pēc Komisijas domēm, to turklāt apstiprina 98. panta 2. punkta otrā daļa, kurā tieši ir izslēgta samazinātās PVN likmes piemērošana elektroniski sniegtajiem pakalpojumiem. Visbeidzot, Komisija savas prasības atbalstam norāda, ka PVN Komiteja 2011. gada 9. februāri ir vienbalsīgi pieņēmusi pamatnostādnes, saskaņā ar kurām samazinātās PVN likmes nav piemērojamas elektroniskajām grāmatām.

(1) Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).

(2) Padomes 2011. gada 15. marta Īstenošanas regula (ES) Nr. 282/2011, ar ko nosaka īstenošanas pasākumus Direktīvai 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 77, 1. lpp.).
1)

Ja nosacījums atbrīvojumam no nodokļa atbilstoši direktīvas 138. panta 1. punktam ir izpildīts un nav izņēmuma gadījuma atbilstoši Direktīvas 139. panta 1. punkta otrajai daļai, tādā gadījumā, kāds ir pamattiesvedībā, kad ir atzīts, ka tas, ka preču ieguvējs nav “ZDDS reģistrēta persona” tika norādīts Savienības datu bankā pēc piegādes, tomēr prasītāja apgalvo, ka tā rīkojās ar vajadzīgo rūpību, saņemot izziņas no šīs sistēmas, kas nav dokumentētas? Apstāklis, ka “no ZDDS reģistra izslēgtas personas” statuss ir reģistrēts vēlāk, izriet no nodokļu pārvaldes izdrukām/informācijas.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 344/43

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 19. augustā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Andreas Grund kā SR-Tronic GmbH īpašuma maksātnespējas administrators u.c./Nintendo Co. Ltd un Nintendo of America Inc.

(Lieta C-458/13)

2013/C 344/74

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesgerichtshof

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Andreas Grund kā SR-Tronic GmbH īpašuma maksātnespējas administrators, Jürgen Reiser, Dirk Seidler

Atbildētājas: Nintendo Co. Ltd, Nintendo of America Inc.

Prejudiciālais jautājums

Vai Direktīvas 2001/29/EK (1) 1. panta 2. punkta a) apakšpunkts liedz piemērot tiesību normu, ar kuru ir transponēts Direktīvas 2001/29/EK 6. panta 2. punkts, (šajā gadījumā UrhG 95.a panta 3. punkts), ja aplūkotie tehnoloģiskie pasākumi vienlaikus aizsargā ne tikai autortiesību darbus vai blakustiesību objektus, bet arī datorprogrammas?

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā; OV L 167, 10. lpp.
2)

Vai Hartas 47. pantā paredzētās tiesības paredz, ka tad, kad muitas iestādes nevar izpaust sīkāku informāciju par veikto izmeklēšanu, uz kuru pamatojas to nostāja, ka precēm ir noteikta izcelsme — rezultāti, kas tiek pamatoti apstrīdēti, — muitas iestādēm — ciktāl to no tām var saprātīgi sagaidīt — būtu jārīkojas atbilstīgi ieinteresētās personas lūgumam, ka tā uz sava rēķina ieinteresētās personas apgalvotajā izcelsmes valstī veic novērošanu un/vai paraugu ņemšanu ?
2)

Ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša: vai tad, ja vienā no prasībām uzturēšanas līdzekļu kreditors ir norādījis uz pastāvošu uzturēšanas līdzekļu parādu un otrā prasībā uzturēšanas līdzekļu parādnieks ir lūdzis noteikt pienākumu maksāt uzturēšanas līdzekļus no kāda vēlāka datuma, abas šīs prasības, sākot no šī pēdējā minētā datuma, ir ar “vienu un to pašu pamatu un priekšmetu” regulas 12. panta izpratnē?
8)

Vai necienīga atlaišana no armijas, brīvības atņemšana un ar to saistītā izstumšana no sabiedrības un radītais kaitējums ir vajāšanas darbība Direktīvas 2004/83/EK 9. panta 2. punkta b) apakšpunkta vai c) apakšpunkta izpratnē?
A.

Regulas (EK) Nr. 44/2001 (1) (Briseles l regula) 15. panta 1. punkts: 1) Vai formulējums “lietās saistībā ar līgumiem, ko persona — patērētājs — noslēgusi mērķiem, kurus var uzskatīt par nesaistītiem ar viņa arodu vai profesiju” Regulas (EK) Nr. 44/2001 15. panta 1. punktā ir jāinterpretē tādējādi, ka 1.1. prasītājs, kurš kā patērētājs sekundārajā tirgū ir iegādājies obligāciju un tagad pret emitenti izvirza prasījumus saistībā ar atbildību, ko uzliek emisijas prospekts un kuras pamatā ir informācijas un uzraudzības pienākumu pārkāpums, un saistībā ar obligāciju noteikumiem, var atsaukties uz šo jurisdikcijas pamatu, ja prasītājs ar vērtspapīra iegādi no trešās personas ir atvasināti iestājies līgumiskajās attiecībās starp emitenti un sākotnējo obligācijas parakstītāju? 1.2. (Ja uz 1.1. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde:) vai prasītājam ir atļauts atsaukties uz minētās regulas 15. pantā paredzēto jurisdikcijas pamatu arī tad, ja trešā persona, no kuras patērētājs ir iegādājies obligāciju, šo obligāciju pirms tam ir iegādājusies mērķiem, kurus var uzskatīt par saistītiem ar šīs personas arodu vai profesiju, un tātad prasītājs pārņem ar obligāciju saistītās attiecības no personas, kas nav patērētājs? 1.3. (Ja uz 1.1. un 1.2. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde:) vai patērētājs, kurš ceļ prasību, var atsaukties uz minētās regulas 15. pantā attiecībā uz patērētājiem paredzēto jurisdikciju arī tad, ja obligācijas īpašnieks ir nevis viņš pats, bet gan trešā persona, kurai prasītājs ir uzdevis iegādāties vērtspapīrus un kura pati nav patērētājs, kura šos vērtspapīrus saskaņā ar vienošanos fiduciāri glabā patērētājam uz sava vārda un šim patērētājam piešķir tikai no saistību tiesībām izrietošas tiesības pieprasīt nodošanu? 2) (Ja uz 1.1. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde:) vai Regulas (EK) Nr. 44/2001 15. panta 1. punkts pamato arī tiesas, kurā celta prasība saistībā ar līgumiskiem prasījumu pamatiem, kuri izriet no obligāciju iegādes, papildu jurisdikciju attiecībā uz prasījumiem, kas izriet no delikta saistībā ar šo pašu obligāciju iegādi?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 274/14

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 16. jūlijā iesniedza Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) — R on the application of ClientEarth/Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

(Lieta C-404/13)

2013/C 274/25

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Supreme Court of the United Kingdom

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: ClientEarth

Atbildētājs: Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

Prejudiciālie jautājumi

1) Ja atbilstoši Gaisa kvalitātes Direktīvai (2008/50/EK (1)) (turpmāk tekstā — “Direktīva”) konkrētā zonā vai aglomerācijā nav tikusi panākta atbilstība slāpekļa dioksīda robežlielumiem noteiktajā termiņā, kas, kā noteikts Direktīvas XI pielikumā, ir 2010. gada 1. janvāris, vai dalībvalstij saskaņā ar direktīvu un/vai LES 4. pantu ir pienākums lūgt atlikt termiņu atbilstoši Direktīvas 22. pantam?

2) Apstiprinošas atbildes gadījumā, kādos apstākļos (ja tādi pastāv) dalībvalsti var atbrīvot no šī pienākuma?

3) Kādā apmērā (ja vispār) dalībvalsts, kura nav izpildījusi Direktīvas 13. pantu, pienākumus iespaido 23. pants (it īpaši tā otrais punkts)?

4) Gadījumā, ja netiek izpildīts 13. vai 22. pants, kādi tiesību aizsardzības līdzekļi valsts tiesai (ja vispār) ir jānosaka atbilstoši Eiropas Savienības tiesībām, lai izpildītu Direktīvas 30. pantu un/vai LES 4. vai 19. pantu?

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 21. maija Direktīva 2008/50/EK par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai (OV L 152, 1. lpp.).
2)

Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, jo esot izvērtējusi preču un pakalpojumu papildinošo raksturu atkarībā no tā, cik nozīmīga konkrētās sabiedrības daļas uztverē ir kāda prece vai pakalpojums citu preču vai pakalpojumu “iegādei”. Vispārējā tiesa neesot pārbaudījusi, vai preču un pakalpojumu papildinošais raksturs ir balstīts uz mijiedarbību tādējādi, ka to kopīgā lietošana no stingri objektīva viedokļa ir nepieciešama vai vēlama.
1.b

Vai APAAN ir vai nav uzskatāma par vienu no “stoffen (…), die zodanig zijn vermengd dat genoemde stoffen niet gemakkelijk of met economisch rendabele middelen kunnen worden gebruikt of geëxtraheerd” vai “substance that is compounded in such a way that it cannot be easily used or extracted by readily applicable or economically viable means” vai arī “une autre préparation contenant des substances classifiées qui sont composées de manière telle que ces substances ne peuvent pas être facilement utilisées, ni extraites par des moyens aisés à mettre en œuvre ou économiquement viables”? No 3. pielikumā norādītās policijas sniegtās informācijas izriet, ka runa ir par salīdzinoši nesarežģītu vai pat vienkārši īstenojamu pārveidošanas procesu.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 260/23

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 18. jūnijā iesniedza Tribunalul Sibiu (Rumānija) — Ilie Nicolae Nicula/Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu

(Lieta C-331/13)

2013/C 260/40

Tiesvedības valoda — rumāņu

Iesniedzējtiesa

Tribunalul Sibiu

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Ilie Nicolae Nicula

Atbildētājas: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu

Prejudiciālais jautājums

Vai Līguma par Eiropas Savienību 6. pantu, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17., 20. un 21. pantu, LESD 110. pantu, kā arī tiesiskās noteiktības un non reformatio in peius principus, kas abi ir noteikti [Savienības] tiesībās un Tiesas judikatūrā (1), var interpretēt tādējādi, ka tiem pretrunā ir tiesību normas, kas izriet no Dekrētlikuma Nr. 9/2013?

(1) 1998. gada 3. decembra spriedums lietā C-381/97 Belgocodex (Recueil, I-8153. lpp.) un 1978. gada 12. oktobra spriedums lietā 10/78 Belbouab (Recueil, 1915. lpp.).