2

Vispārējā tiesa ir konstatējusi: “Konkrētās kuģniecības sabiedrības 1 [..] Corsica Ferries France SAS [turpmāk tekstā – “Corsica Ferries”] ir kuģniecības sabiedrība, kas nodrošina regulāru jūras satiksmi no kontinentālās Francijas (Marseļa, Tulona un Nica) un Itālijas uz Korsiku. 2 [SNCM] ir kuģniecības sabiedrība, kas nodrošina regulāru satiksmi no kontinentālās Francijas (Marseļa, Tulona un Nica) uz Korsiku un no Francijas uz Ziemeļāfriku (Alžīrija un Tunisija), kā arī satiksmi ar Sardīniju. Viena no SNCM galvenajām meitassabiedrībām ir Compagnie méridionale de navigation [..]. 3 2002. gadā 20 % SNCM kapitāldaļu piederēja Société nationale des chemins de fer un 80 % – Compagnie générale maritime et financière (turpmāk tekstā – “CGMF”), kuras pilnībā pieder Francijas valstij. Tās kapitāla atvēršanas laikā 2006. gadā divi [kapitāldaļu] pārņēmēji – Butler Capital Partners [..] un Veolia Transport [..] – ieguva kontroli pār attiecīgi 38 % un 28 % kapitāldaļu, kamēr CGMF palika ar 25 % kapitāldaļu un 9 % kapitāldaļu bija rezervēti darbiniekiem. [Butler Capital Partners] vēlāk savas daļas atsavināja par labu [Veolia Transport]. Administratīvā procedūra 4 Savā 2001. gada 30. oktobra Lēmumā 2002/149/EK par valsts atbalstu, ko Francija sniegusi [Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM)] (OV 2002, L 50, 66. lpp. [..]), Eiropas Kopienu Komisija uzskatīja, ka atbalsts EUR 787 miljonu apmērā, kas bija piešķirts SNCM par laika periodu no 1991. līdz 2001. gadam kā kompensācija par sabiedriskā pakalpojuma sniegšanu, atbilstoši EKL 86. panta 2. punktam ir saderīgs ar kopējo tirgu. Vispārējā tiesā netika iesniegta prasība atcelt šo lēmumu. 5 Ar 2002. gada 18. februāra vēstuli Francijas Republika paziņoja Komisijai par nodomu piešķirt SNCM pārstrukturēšanas atbalstu EUR 76 miljonu apmērā (turpmāk tekstā – “2002. gada plāns”). 6 Ar savu 2003. gada 9. jūlija Lēmumu 2004/166/EK par pārstrukturēšanas atbalstu, ko Francija ir paredzējusi piešķirt [Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM)] (OV 2004, L 61, 13. lpp.; turpmāk tekstā – “2003. gada lēmums”), Komisija ar zināmiem nosacījumiem apstiprināja pārstrukturēšanas atbalsta izmaksāšanu SNCM divās daļās par kopējo summu EUR 76 miljonu apmērā, no kuriem pirmā daļa EUR 66 miljonu apmērā bija maksājama nekavējoties un otrā – ne vairāk kā EUR 10 miljonu apmērā – bija atkarīga no cesijas, kas attiecās tostarp uz SNCM kuģiem, neto rezultāta. 7 2003. gada 13. oktobrī [Corsica Ferries] cēla prasību Vispārējā tiesā par 2003. gada lēmuma atcelšanu [(Vispārējās tiesas spriedums Corsica Ferries France/Komisija, T‑349/03, EU:T:2005:221)]. 8 Ar savu 2004. gada 8. septembra Lēmumu 2005/36/EK par grozījumiem [Lēmumā 2004/166/EK par pārstrukturēšanas atbalstu, ko Francija ir paredzējusi piešķirt Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM)] (OV 2005, L 19, 70. lpp. [..]), Komisija grozīja vienu no 2003. gada lēmuma 2. pantā paredzētajiem nosacījumiem. Runa bija par nosacījumu saistībā ar maksimālo skaitu – 11 kuģiem, kurus SNCM bija atļauts atsavināt. Ar [Lēmumu 2005/36] Komisija atļāva vienu no šiem kuģiem – Aliso – aizstāt ar citu – Asco. 9 Ar 2005. gada 16. marta lēmumu (turpmāk tekstā – “2005. gada lēmums”) Komisija, pamatojoties uz 2003. gada lēmumu, apstiprināja pārstrukturēšanas atbalsta otrās daļas pārskaitīšanu EUR 3 327 400 apmērā. 10 Ar [savu spriedumu lietā Corsica Ferries France/Komisija (EU:T:2005:221)] Vispārējā tiesa atcēla 2003. gada lēmumu kļūdaina vērtējuma attiecībā uz atbalsta minimālo raksturu dēļ, kas galvenokārt radies no kļūdām cesiju rezultātā gūto neto ieņēmumu aprēķinā, tajā pašā laikā noraidot visus pārējos pamatus saistībā ar pamatojuma nesniegšanu un EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunkta un Pamatnostādņu attiecībā uz valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai (OV 1999, C 288, 2. lpp.; turpmāk tekstā – “pamatnostādnes”) pārkāpumu. 11 Ar 2006. gada 7. aprīļa vēstuli Francijas iestādes aicināja Komisiju nolemt, ka pārstrukturēšanas atbalsta, kas piešķirts atbilstoši 2002. gada plānam, daļu EUR 53,48 miljonu apmērā, ņemot vērā, ka tai ir kompensācijas par sabiedriskā pakalpojuma sniegšanu raksturs, vajadzētu kvalificēt nevis kā saistībā ar pārstrukturēšanas plānu veiktu pasākumu, bet gan kā pasākumu, kurš nav uzskatāms par atbalstu saskaņā ar [spriedumu lietā Altmark Trans un Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415)], vai kā 2002. gada plāna autonomu pasākumu saskaņā ar EKL 86. panta 2. punktu. 12 2006. gada 21. aprīlī atbilstoši Padomes 2004. gada 20. janvāra Regula[s] (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (OV L 24, 1. lpp.; [turpmāk tekstā – “EK koncentrācijas regula”]) [4. pantam] Komisijai tika paziņots par nodomu veikt koncentrāciju attiecībā uz [Butler Capital Partners] un [Veolia Transport] kopīgu kontroles iegūšanu pār SNCM. 2006. gada 29. maijā Komisija, pamatojoties uz šīs pašas regulas 6. panta 1. punkta b) apakšpunktu, atļāva veikt koncentrāciju. [..] 14 2006. gada 13. septembrī Komisija nolēma uzsākt EKL 88. panta 2. punktā paredzēto procedūru attiecībā uz jauniem pasākumiem, kas veikti par labu SNCM, vienlaikus attiecinot to uz 2002. gada plānu (OV 2006, C 303, 53. lpp. [..]). 15 [Apstrīdētajā lēmumā] Komisija norādīja, ka 2002. gada plāna pasākumi saskaņā ar EKL 88. panta 3. punktu ir uzskatāmi par nelikumīgu valsts atbalstu, bet ir saderīgi ar kopējo tirgu saskaņā ar EKL 86. panta 2. punktu un EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu un ka 2006. gada privatizācijas plāna (turpmāk tekstā – “2006. gada plāns”) pasākumi nav uzskatāmi par valsts atbalstu saskaņā ar EKL 87. panta 1. punktu. Konkrētie pasākumi 16 Apstrīdētā lēmuma priekšmets ir šādi pasākumi: — attiecībā uz 2002. gada plānu: CGMF kapitālieguldījums SNCM EUR 76 miljonu apmērā, no kuriem EUR 53,48 miljoni kā kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas pienākumiem un pārējā daļa – kā pārstrukturēšanas atbalsts; — attiecībā uz 2006. gada plānu: — negatīva CGMF noteiktā SNCM pārdošanas cena EUR 158 miljonu apmērā; — CGMF kapitālieguldījums EUR 8,75 miljonu apmērā; — CGMF avansa iemaksa norēķinu kontā EUR 38,5 miljonu apmērā, ko paredzēts izmaksāt SNCM atlaistajiem darbiniekiem jauna sociālā plāna gadījumā. Apstrīdētais lēmums 17 Komisija apstrīdētajā lēmumā, tostarp tā preambulas 37.–54. apsvērumā, norādīja, ka pasažieru pārvadājumi uz Korsiku ir tirgus, kam piemīt sezonāls raksturs un koncentrācija. Kopš [Corsica Ferries] ienāca tirgū 1996. gadā, tirgus konkurences struktūra ir būtiski mainījusies. Kopš 2000. gada SNCM un [Corsica Ferries] veido faktisku duopolu, kuram pieder vairāk nekā 90 % tirgus daļu. 2007. gadā [Corsica Ferries] guva būtisku pārsvaru pār SNCM un papildus pārvadāja vienu miljonu pasažieru tirgū, kurā bija regulārs pieaugums par 4 % gadā. Savukārt SNCM kopā ar [Compagnie méridionale de navigation] bija kvazimonopols attiecībā uz kravu pārvadājumiem. 18 Komisija apstrīdētā lēmuma preambulas 219.–225. apsvērumā norādīja, ka kopējais ieguldījums, ko SNCM saņēma caur CGMF, bija finansēts no valsts līdzekļiem, kas draudēja izkropļot konkurenci un kas ietekmēja tirdzniecību starp dalībvalstīm. Tādējādi tā uzskatīja, ka ir izpildīti trīs no četriem EKL 87. panta 1. punktā norādītajiem nosacījumiem. Tātad tā attiecībā uz katru pasākumu izvērtēja selektīvas ekonomiskas priekšrocības esamību un tās iespējamo saderību ar kopējo tirgu. 19 Attiecībā uz EUR 76 miljoniem, kas paziņoti 2002. gadā, tā apstrīdētā lēmuma preambulas 236. apsvērumā norādīja, ka EUR 53,48 miljonus var uzskatīt par kompensāciju par sabiedriskā pakalpojuma sniegšanu. Atbilstoši sprieduma [Corsica Ferries France/Komisija (EU:T:2005:221)] 320. punktam Komisija šo ieguldījumu izvērtēja, ņemot vērā spriedumu lietā Altmark [Trans un Regierungspräsidium Magdeburg (EU:C:2003:415)], un apstrīdētā lēmuma preambulas 257. apsvērumā secināja, ka tas ir uzskatāms par valsts atbalstu, kas tomēr saskaņā ar EKL 86. panta 2. punktu ir saderīgs ar kopējo tirgu. Pārējie EUR 22,52 miljoni tātad bija jāuzskata par pārstrukturēšanas atbalstu. 20 Attiecībā uz 2006. gada plānu Komisija tālāk apstrīdētā lēmuma preambulas 267.–352. apsvērumā attiecībā uz negatīvo pārdošanas cenu EUR 158 miljonu apmērā veica kritērija par privāto ieguldītāju tirgus ekonomikā pārbaudi (turpmāk tekstā – “privātā ieguldītāja kritērija pārbaude”). Lai to izdarītu, tā izvērtēja, vai hipotētisks privātais ieguldītājs CGMF vietā un situācijā būtu devis priekšroku rekapitalizēt [SNCM] par šo summu vai likvidēt sabiedrību un uzņemties tās izmaksas. Tādējādi bija jāizvērtē likvidācijas minimālās izmaksas. 21 Komisija apstrīdētā lēmuma preambulas 267.–280. apsvērumā norādīja, ka likvidācijas izmaksu aprēķinā ir obligāti jāiekļauj sociālā plāna izmaksas, proti, papildu atlaišanas pabalsti, kuri jāmaksā papildus likumiskajām un līgumiskajām saistībām, lai nodrošinātu atbilsmi lielo uzņēmumu grupu pašreizējai praksei un lai nekaitētu attiecīgās holdinga sabiedrības un tās galvenā akcionāra tēlam. Tā tādējādi ar neatkarīga eksperta palīdzību izvērtēja papildu pabalstu izmaksas, veicot salīdzinājumu ar nesen Francijā tādu uzņēmumu grupu kā Michelin vai Yves Saint-Laurent īstenotiem sociālajiem plāniem. 22 Komisija apstrīdētā lēmuma preambulas 350. apsvērumā uzskatīja, ka negatīva pārdošanas cena ir atklātās, pārredzamās, beznosacījumu un nediskriminējošās atlases procedūras rezultāts un ka šajā ziņā tā ir uzskatāma par tirgus cenu. Līdz ar to, atbalstot pieņēmumu par likvidācijas izmaksām, kuras ietver tikai atlaišanas pabalstus, tā apstrīdētā lēmuma preambulas 352. apsvērumā secināja, ka likvidācijas izmaksas bija lielākas nekā negatīvā pārdošanas cena un ka kapitālieguldījums EUR 158 miljonu apmērā nav uzskatāms par valsts atbalstu EKL 87. panta 1. punkta izpratnē. 23 Attiecībā uz CGMF kapitālieguldījumu EUR 8,75 miljonu apmērā Komisija apstrīdētā lēmuma preambulas 356.–358. apsvērumā norādīja, ka, tā kā privāto [kapitāla] pārņēmēju ieguldījums bija nozīmīgs un vienlaicīgs, atbalsta raksturu varēja izslēgt no paša sākuma. Tā turpinājumā konstatēja, ka fiksēts rentabilitātes koeficients ir uzskatāms par atbilstošu ieguldītā kapitāla atlīdzību un ka cesijas laušanas klauzulas esamība neliek apšaubīt vienlīdzīgu attieksmi. Tā šī paša lēmuma preambulas 365. apsvērumā secināja, ka CGMF kapitālieguldījums EUR 8,75 miljonu apmērā nav uzskatāms par atbalstu EKL 87. panta 1. punkta izpratnē. 24 Komisija turpinājumā apstrīdētā lēmuma preambulas 372.–378. apsvērumā norādīja, ka atbalsta pasākumi indivīdiem EUR 38 miljonu apmērā, kas ir ieskaitīti darījumu kontā, tiktu piemēroti gadījumā, ja [kapitāla] pārņēmēji īstenotu jaunu sociālo plānu, un ka šie pasākumi neatbilst 2002. gada plānā paredzētās darbinieku samazināšanas īstenošanai. Komisijas ieskatā – šo atbalstu var izmaksāt tikai indivīdiem, ar kuriem iepriekš lauzts darba līgums ar SNCM. Šie pasākumi tātad neveidojot izdevumus, kuri izriet no sociālo tiesību aktu, kuri ir piemērojami saistībā ar darba līguma izbeigšanu, parastās piemērošanas. Komisija secināja, ka šis atbalsts indivīdiem, ko noteica valsts kā publiska vara, nevis valsts kā akcionārs, tādējādi ietilpst dalībvalstu sociālās politikas jomā un tādēļ nav uzskatāms par atbalstu EKL 87. panta 1. punkta izpratnē. 25 Attiecībā uz atlikumu EUR 22,52 miljonu apmērā, kas bija paziņots kā pārstrukturēšanas atbalsts, proti, starpība starp EUR 76 miljoniem, kas bija paziņoti saistībā ar 2002. gada plānu, un EUR 53,48 miljoniem, kuri saskaņā ar EKL 86. panta 2. punktu tika atzīti par saderīgiem ar kopējo tirgu [..], Komisija apstrīdētā lēmuma preambulas 381. apsvērumā norādīja, ka tas ir uzskatāms par valsts atbalstu EKL 87. panta 1. punkta izpratnē. Tā turpinājumā izvērtēja šī pasākuma saderību ar pamatnostādnēm. 26 Komisija apstrīdētā lēmuma preambulas 387.–401. apsvērumā norādīja, ka 2002. gadā SNCM pamatnostādņu 5. punkta a) apakšpunkta un 6. punkta izpratnē bija grūtībās nonācis uzņēmums un ka 2002. gada plāns varēja atbilstoši pamatnostādņu 31.–34. punktam nodrošināt uzņēmuma dzīvotspēju. 27 Attiecībā uz neatbilstošu konkurences izkropļojumu novēršanu (pamatnostādņu 35.–39. punkts) Komisija apstrīdētā lēmuma preambulas 404. apsvērumā norādīja, ka [jūras] transporta pakalpojumu tirgum uz Korsiku nav pārāk lielas jaudas un ka līdz ar to nav jāiegulda tā atveseļošanā. Tā turpinājumā minētā lēmuma preambulas 406. apsvērumā uzskatīja, ka paziņotais pārstrukturēšanas plāns būtiski veicina uzņēmuma klātbūtnes tirgū samazināšanos. Kritērijs par neatbilstošu konkurences izkropļojumu novēršanu tātad, pēc Komisijas domām, arī bija izpildīts. 28 Komisija apstrīdētā lēmuma preambulas 410.–419. apsvērumā secināja, ka nepieciešamība pēc atbalsta, [kurš aprēķināts minimālajā apmērā] saskaņā ar pamatnostādņu 40. un 41. punktu, [tiek] ierobežots līdz EUR 19,75 miljoniem [2003. gada 9. jūlijā], ievērojot nosacījumu par neto ieņēmumiem no 2003. gada lēmumā paredzētajām cesijām. Šajā nolūkā Komisija sāka aprēķināt SNCM naudas līdzekļu [likviditātes] vajadzības pārstrukturēšanas plāna īstenošanai. Pārstrukturēšanas plāna izmaksas, tās ieskatā, bija EUR 46 miljoni. Tā turpinājumā atņēma no 2002. gada 18. februāra (2002. gada plāna paziņošanas datums) līdz 2003. gada 9. jūlijam (2003. gada lēmuma pieņemšanas datums) veikto cesiju kopsummu, proti, EUR 26,25 miljonus, līdz ar to tā ieguva summu EUR 19,75 miljonu apmērā. 29 Attiecībā uz kompensējošajiem pasākumiem Komisija konstatēja, ka visi 2003. gada lēmumā paredzētie nosacījumi attiecībā uz iegādēm, flotes izmantošanu, aktīvu cesijām, aizliegumu piedāvāt zemākas cenas nekā tās, ko piedāvā citi konkurenti [..], un kuģu turp un atpakaļ pārvadājumu skaita ierobežošanu ar sākuma punktu Korsikā bija tikpat kā izpildīti. Tā kā šie nosacījumi bija izpildīti un paziņotais atbalsta apmērs bija ievērojami mazāks nekā 2003. gadā apstiprinātā summa, Komisija neuzskatīja par lietderīgu noteikt papildu pienākumus. Tādējādi pēc tam, kad Komisija bija ņēmusi vērā 2003. gada lēmumā paredzēto papildu cesiju apmēru, tā apstrīdētā lēmuma preambulas 434. apsvērumā uzskatīja, ka pārstrukturēšanas atbalsta atlikums EUR 15,81 miljonu apmērā ir ar kopējo tirgu saderīgs valsts atbalsts saskaņā ar EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu. 30 Apstrīdētā lēmuma rezolutīvajā daļā ir noteikts: “1. pants Kompensācija 53,48 miljonu euro apmērā, ko Francijas valsts samaksājusi sabiedrībai SNCM par sabiedriskā pakalpojuma saistībām laikposmā no 1991. līdz 2001. gadam, ir uzskatāms par nelikumīgu valsts atbalstu EK līguma 88. panta 3. punkta nozīmē, taču tas ir saderīgs ar kopējo tirgu saskaņā ar minētā līguma 86. panta 2. punktu. Sabiedrības SNCM negatīvā pārdošanas cena 158 miljonu euro apmērā, sabiedrības CGMF saistības segt sociālos pasākumus attiecībā pret darbiniekiem par summu 38,5 miljonu euro apmērā un sabiedrības SNCM kopīgā un vienlaicīgā rekapitalizācija, ko CGMF veica par summu 8,75 miljoni euro, nav uzskatāmas par valsts atbalstu EK līguma 87. panta 1. punkta nozīmē. Pārstrukturēšanas atbalsts 15,81 miljona euro apmērā, ko Francija sniedza [SNCM], ir uzskatāms par nelikumīgu valsts atbalstu EK līguma 88. panta 3. punkta nozīmē, taču tas ir saderīgs ar kopējo tirgu saskaņā ar minētā līguma 86. panta 2. punktu. 2. pants Šis lēmums ir adresēts Francijas Republikai.””