ĢENERĀLADVOKĀTA FILIPA LEŽĒ [PHILIPPE LÉGER] SECINĀJUMI,

sniegti 2005. gada 20. oktobrī 1( )

Apvienotās lietas no C‑23/04 līdz C‑25/04

Sfakianakis AEVE

pret

Elliniko Dimosio

[Dioikitiko Protodikeio Athinon (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu]

EEK un Ungārijas Asociācijas līgums – Muitas iestāžu savstarpējas palīdzības pienākums – Preču importēšana, piemērojot muitas atvieglojumu režīmu – Preču izcelsmes pēcmuitošanas pārbaude, apšaubot to Ungārijas izcelsmi – Prasība, kas celta par pēcmuitošanas pārbaudes secinājumiem – Importētājvalsts muitas iestāžu veiktā muitas nodokļu piedziņa – Pēcmuitošanas pārbaudes secinājumu atcelšana, ko izdara eksportētājvalsts kompetentā tiesa – Importētājvalsts muitas iestāžu pienākums ņemt vērā eksportētājvalsts tiesas pieņemtos nolēmumus

1. Šī prejudiciālā nolēmuma tiesvedība attiecas uz to, kā interpretēt Eiropas Līgumu par asociācijas izveidošanu starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Ungārijas Republiku, no otras puses, kas parakstīts 1991. gada 16. decembrī ( ).

2. Tās pamatā ir sabiedrības Sfakianakis AEVE ( ) apstrīdētie Atēnu muitas dienesta lēmumi, ar kuriem tai uzliek pienākumu samaksāt muitas nodokli, importējot Grieķijā automašīnas no Ungārijas. Veicot pēcmuitošanas pārbaudi, Ungārijas muitas iestādes konstatēja, ka sertifikātos, ar ko apliecina šo automašīnu Ungārijas izcelsmi, ir pieļautas kļūdas. Par šīs pārbaudes secinājumiem tika iesniegta prasība Ungārijas tiesā, kas šos secinājumus atcēla. Saskaņā ar šīs tiesas pieņemtajiem lēmumiem strīdīgo automašīnu Ungārijas izcelsme tika galīgi apstiprināta.

3. Galvenais jautājums, ar kuru Dioikitiko Protodikeio Athinon (Grieķija) vēršas Tiesā, ir noskaidrot, vai Asociācijas līgums, tostarp tajā paredzētie noteikumi par administratīvo sadarbību, uzliek importētājvalsts muitas iestādēm pienākumu ņemt vērā eksportētājvalsts tiesas pieņemtos nolēmumus, ar kuriem apstiprina to sertifikātu likumīgumu, saskaņā ar kuriem strīdīgās preces tika importētas.

I – Atbilstošās tiesību normas

A – Asociācijas līgums un 4. protokols

4. Asociācijas līguma mērķis, kā paredzēts tā 1. pantā, cita starpā ir pakāpeniski izveidot brīvās tirdzniecības zonu starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Ungāriju. Tādējādi tam bija jāveicina Ungārijas Republikas integrācija Eiropas Kopienā, kas tika īstenota 2004. gada 1. maijā.

5. Asociācijas līguma 9. pantā ir paredzēta pakāpeniska vai tūlītēja visu to ievedmuitas nodokļu atcelšana, ko Eiropas Kopiena piemēroja Ungārijas izcelsmes precēm.

6. Jēdziens “produktu izcelsme” un administratīvās sadarbības metodes ir definētas Asociācijas līgumam pievienotajā 4. protokolā ( ). Šis protokols tika grozīts ar Lēmumu Nr. 1/95 ( ), kas stājies spēkā 1995. gada 1. oktobrī, un vēlāk ar Lēmumu Nr. 3/96 ( ), kas stājies spēkā 1997. gada 1. jūlijā. Tā kā attiecīgajiem 4. protokola pantiem, kas grozīti ar Lēmumu Nr. 3/96 ( ), būtībā ir tāds pats saturs kā sākotnējai 1993. gada redakcijai un vēlākajai redakcijai, kas izriet no Lēmuma Nr. 1/95, nav nepieciešams precīzi noteikt katra panta redakciju, kas piemērojama dažādos pamata prāvu posmos. Tā kā iesniedzējtiesa atsaucās tikai uz 4. protokolā lasāmo attiecīgo pantu redakciju, es citēšu tikai šo.

7. 4. protokola 16. panta 1. punkta a) apakšpunktā ir paredzēts, ka Ungārijas izcelsmes produktus ieved Kopienā un dažādu Kopienas dalībvalstu izcelsmes produktus ieved Ungārijā saskaņā ar Asociācijas līgumā paredzēto atvieglojumu režīmu, iesniedzot pārvadājumu sertifikātu EUR.1 ( ). Atbilstoši 4. protokola 17. panta 1. un 5. punktam sertifikātu EUR.1 izdod eksportētājvalsts muitas iestādes, kam jāveic visi vajadzīgie pasākumi, lai pārbaudītu produktu izcelsmi. Tām arī ir tiesības prasīt jebkurus pierādījumus un veikt jebkādas eksportētāja grāmatvedības pārbaudes vai citas pārbaudes, ko tās uzskata par lietderīgām ( ).

8. 4. protokola noteikumi par administratīvās sadarbības metodēm ir ietverti cita starpā tā 31.–33. pantā, uz kuriem attiecas šī prejudiciālā nolēmuma tiesvedība par interpretāciju. Minētie panti izteikti šādi:

“31. pants

Savstarpējā palīdzība

[..]

2. Lai nodrošinātu šā protokola pareizu piemērošanu, Kopiena un Ungārija ar kompetento muitas pārvalžu starpniecību palīdz viena otrai, pārbaudot sertifikātu EUR.1 vai faktūrrēķina deklarāciju autentiskumu, kā arī šajos dokumentos sniegtās informācijas pareizību.

32. pants

Izcelsmes apliecinājuma pārbaude

1. Izcelsmes apliecinājumu pēcmuitošanas pārbaudi veic izlases kārtā vai gadījumos, kad importētājvalsts muitas iestādēm rodas pamatotas šaubas par šādu dokumentu autentiskumu, attiecīgo produktu izcelsmes statusu vai citu šā protokola nosacījumu izpildi.

2. Šā panta 1. punkta īstenošanai importētājvalsts muitas iestādes nosūta eksportētājvalsts muitas iestādēm sertifikātu EUR.1 un faktūrrēķinu, ja tas ir iesniegts, faktūrrēķina deklarāciju vai šo dokumentu kopijas, vajadzības gadījumā norādot būtiskos vai formālos pārbaudes iemeslus. Lai pamatotu savu lūgumu veikt pēcmuitošanas pārbaudi, tās iesniedz visus dokumentus un saņemto informāciju, kas liecina, ka izcelsmes apliecinājumā norādītās ziņas nav pareizas.

3. Pārbaudi veic eksportētājvalsts muitas iestādes. Šajā nolūkā tām ir tiesības pieprasīt jebkurus pierādījumus un veikt jebkādas eksportētāja pārskatu pārbaudes vai citas pārbaudes, ko tās uzskata par lietderīgām.

4. Ja importētājvalsts muitas iestādes nolemj attiecīgajam produktam apturēt atvieglojumu režīma piešķiršanu, gaidot pārbaudes rezultātus, tad tās importētājam piedāvā produktus laist apgrozībā, tomēr veicot visus piesardzības pasākumus, ko tās atzīst par vajadzīgiem.

5. Muitas iestādes, kas lūdz veikt pārbaudi, cik drīz vien iespējams tiek informētas par šīs pārbaudes rezultātiem. Šiem rezultātiem skaidri jānorāda, vai dokumenti ir autentiski un vai attiecīgos produktus var uzskatīt par Kopienas [vai] Ungārijas [..] izcelsmes produktiem, un vai tie atbilst citiem šajā protokolā paredzētajiem nosacījumiem.

6. Ja pamatotu šaubu gadījumā desmit mēnešu laikā no pārbaudes pieprasījuma iesniegšanas dienas nav saņemta atbilde vai ja atbildē nav pietiekamas informācijas, lai noteiktu attiecīgā dokumenta autentiskumu vai produktu īsto izcelsmi, pieprasījumu iesniegušās muitas iestādes, izņemot ārkārtas gadījumus, noraida tiesības uz atvieglojumiem.

33. pants

Strīdu izšķiršana

Ja strīdus, kas rodas saistībā ar 32. pantā minētajām pārbaudēm, muitas iestādes, kuras iesniegušas pieprasījumu veikt pārbaudi, un muitas iestādes, kuras atbild par šīs pārbaudes veikšanu, nevar savā starpā atrisināt vai ja šajos strīdos rodas jautājumi par šā protokola interpretāciju, tos nodod izskatīšanai Asociācijas komitejā.

Jebkurā gadījumā strīdu izšķiršana starp importētāju un importētājvalsts muitas iestādēm notiek saskaņā ar šīs valsts tiesību aktiem.” ( )

B – Kopienas Muitas kodekss

9. Iesniedzējtiesa atsaucas arī uz Padomes Regulu (EEK) Nr. 2913/92 ( ), kas ietver noteikumus un procedūras, kas nodrošina Kopienas līmenī pieņemto tarifa pasākumu īstenošanu sakarā ar preču tirdzniecību starp Kopienu un trešām valstīm ( ).

10. KMK 220. panta 1. punktā ir paredzēts, ka, ja muitas parāda rezultātā radusies muitas nodokļa summa iegrāmatota zemākā apjomā nekā pēc likuma uzliekamā muitas nodokļa summa, tad nodokļa summu, kas jāsedz vai kas paliek vēl nesegta, iegrāmato, tas ir, attiecīgie dalībvalsts muitas dienesti to ieraksta uzskaites dokumentos vai jebkurā citā līdzvērtīgā dokumentā ( ), divu dienu laikā pēc dienas, kurā minētie muitas dienesti ir noskaidrojuši lietas apstākļus un ir gatavi aprēķināt pēc likuma maksājamo muitas nodokļa summu un noteikt parādnieku.

11. KMK 220. panta 2. punktā tomēr ir paredzēts izņēmums no šādas vēlākas iegrāmatošanas, ko iesniedzējtiesa arī lūdz interpretēt šajā procesā:

“Izņemot gadījumus, kas minēti 217. panta 1. punkta otrajā un trešajā ievilkumā, vēlāku iegrāmatošanu nedrīkst izdarīt, ja:

[..]

b) likumā noteiktā, bet nesamaksātā nodokļa summa nav bijusi iegrāmatota muitas dienestu kļūdas dēļ, kuru par maksājumu atbildīgā persona praktiski nav varējusi konstatēt, [ja] šī persona ir rīkojusies labā ticībā un izpildījusi visus spēkā esošo tiesību aktu noteikumus attiecībā uz muitas deklarāciju;

[..].”

II – Pamata prāvas fakti

12. Laikposmā no 1996. līdz 1998. gadam pēc Eiropas Kopienu Komisijas Krāpšanas novēršanas koordinēšanas vienības (UCLAF) pieprasījuma Ungārijas muitas iestādes veica pēcmuitošanas pārbaudi attiecībā uz Suzuki markas transportlīdzekļu izcelsmi, kuri ražoti Ungārijā un importēti Eiropas Savienībā laikposmā no 1995. līdz 1997. gadam, izmantojot sertifikātus EUR.1.

13. Attiecībā uz sabiedrības Sfakianakis veikto importu Grieķijā izmeklēšanas rezultātā transportlīdzekļi tika sadalīti trīs grupās – pirmajā tika iekļauti transportlīdzekļi, kuriem ir apstiprināta Ungārijas izcelsme 4. protokola izpratnē; otrajā grupā tika uzskaitīti tie, kuriem ar ražotāja piekrišanu ir atzīta ārvalsts izcelsme, un trešajā grupā – transportlīdzekļi, kuru izcelsme ir tiesvedības priekšmets starp eksportētāju un Ungārijas muitas iestādēm.

14. Ungārijas kontroles iestādes direktors ar 1998. gada 3. novembra vēstuli paziņoja šos rezultātus Grieķijas kompetentajām muitas iestādēm. Attiecībā uz trešo transportlīdzekļu grupu viņš lūdza minētās iestādes apturēt muitas nodokļu vēlāku piedziņu līdz uzsākto tiesas procesu pabeigšanai.

15. Grieķijas kompetentās muitas iestādes arī saņēma no UCLAF to automašīnu sarakstu, kuras no Ungārijas importēja Grieķijā un kurām nepamatoti bija piemērots atvieglojumu režīms. Šajā sarakstā bija iekļautas automašīnas, kuru izcelsme bija neiztiesātu prasību priekšmets kompetentajā Ungārijas tiesā.

16. Pamatojoties uz šo sarakstu, Grieķijas muitas iestādes pieņēma lēmumus, uzliekot Sfakianakis pienākumu samaksāt ievedmuitas nodokļus, tiem pieskaitot nodokļus un naudas sodus.

17. Ungārijas tiesa atcēla Ungārijas muitas iestāžu veiktās pēcmuitošanas pārbaudes secinājumus un uzdeva tām atsākt pārbaudes, izpildot tiesas nolēmumus par prasībām ( ).

18. Ar 1999. gada 26. jūlija vēstuli Ungārijas kompetentā iestāde informēja Grieķijas Galveno muitas pārvaldi par šiem nolēmumiem un nosūtīja ārvalsts izcelsmes automašīnu sarakstu un to automašīnu sarakstu, kuru Ungārijas izcelsme beidzot tika apstiprināta. Tomēr Grieķijas muitas iestādes nav atcēlušas savus lēmumus uzlikt Sfakianakis pienākumu nomaksāt ievedmuitas nodokļus par automašīnām, kuru Ungārijas izcelsme apstiprinājās.

III – Prejudiciālie jautājumi

19. Dioikitiko Protodikeio Athinon, kas izskata Sfakianakis celto prasību par šiem lēmumiem, nolēma apturēt tiesvedību un uzdot šādus prejudiciālus jautājumus:

“1) Ievērojot, ka:

a) Ungārijas iestādes ir oficiāli informējušas importētājvalsts muitas iestādes par sākotnējās pārbaudes rezultātiem, kurā tika konstatētas kļūdas dažos eksporta sertifikātos, uzsverot tomēr, ka pārbaudes likumību izskata tiesvedībā Ungārijas tiesās;

b) Ungārijas iestādes ir oficiāli pārsūtījušas importētājvalsts muitas iestādēm šo tiesas procesu iznākumus, tas ir, iepriekš minētos tiesu nolēmumus, ar ko tika apstiprināta noteiktu sertifikātu pareizība;

vai 4. protokola (Eiropas Līgumam par asociācijas izveidošanu starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Ungārijas Republiku, no otras puses) 31. panta 2. punktā noteiktais importētājas dalībvalsts muitas iestāžu pienākums sniegt savstarpēju palīdzību liek tām ņemt vērā Ungārijas tiesu nolēmumus par eksportētājvalsts iestāžu veiktās pārbaudes likumīgumu attiecībā uz eksporta sertifikāta EUR.1 pareizību?

2) Vai atbilstīgi 4. protokola 32. pantam importētājas dalībvalsts muitas iestādēm ir jāņem vērā eksportētājvalsts tiesu nolēmumi, ar kuriem atceļ tādu pārbaužu rezultātus, ko rīkoja un veica Ungārijas iestādes pēc izvešanas, ņemot vērā, ka:

a) importētājvalsts iestādes tika oficiāli informētas gan par lietu izskatīšanu Ungārijas tiesās, gan par attiecīgo tiesas procesu iznākumu;

b) tās nekad nelūdza veikt šīs pārbaudes?

3) Ja atbilde uz kādu no minētajiem jautājumiem ir apstiprinoša, vai nolūkā nodrošināt Eiropas Līgumā par asociācijas izveidošanu starp EK un Ungāriju noteiktā muitas nodokļu aizlieguma lietderīgo iedarbību iepriekš minētie Kopienu noteikumi būtu jāinterpretē tādējādi, ka tie iestājas pret administratīvajiem lēmumiem, ar ko uzliek papildu muitas nodokļus, nodokļus un naudas sodus un ko importētājvalsts iestādes ir pieņēmušas pēc tam, kad Ungārijas iestādes bija paziņojušas tām par pārbaudes rezultātu, taču pirms to tiesas nolēmumu izziņošanas, ar kuriem atcēla šīs pārbaudes rezultātus, jo izsniegtie sertifikāti EUR.1 galu galā izrādījās pareizi?

4) Papildus, vai atbildi uz iepriekšējiem jautājumiem var ietekmēt fakts, ka ne Grieķijas iestādes, ne Ungārijas iestādes nav pieprasījušas sasaukt 4. protokola 33. pantā paredzētās Asociācijas komitejas sēdi, lai tā izskatītu šo lietu, kas liecina par to, ka neviena no šīm divām administrācijām neuzskatīja Ungārijas tiesu nolēmumus par strīdus priekšmetu, par ko būtu jālemj šai Padomei?

5) Pakārtoti, ja atbilde uz iepriekšējiem jautājumiem ir noraidoša, proti, ja Grieķijas muitas iestādes nav pārkāpušas minētos Kopienu noteikumus, uzliekot papildu muitas nodokli, PVN un naudas sodu, vai var uzskatīt, ka Kopienas Muitas kodeksa 220. panta 2. punkts neatļauj veikt muitas nodokļu vēlāku iegrāmatošanu uz importētāja rēķina, ja problēma ir radusies importētājvalsts vai eksportētājvalsts muitas iestāžu kļūdas dēļ, it īpaši ņemot vērā to, ka eksportētājvalsts muitas iestāžu rīcībā ir bijuši visi dati, kuri attiecās uz transportlīdzekļu izcelsmi un uz kuru pamata sertifikāts EUR.1 būtu bijis jāatsaka, kas ļautu importētājvalsts muitas iestādēm no paša sākuma uzlikt likumīgi maksājamos muitas nodokļus?”

IV – Analīze

A – Par pirmajiem diviem prejudiciālajiem jautājumiem

20. Es piedāvāju Tiesai pirmos divus prejudiciālos jautājumus apskatīt kopā, jo tie ir cieši saistīti.

21. Būtībā ar šiem jautājumiem iesniedzējtiesa vēlas uzzināt, vai Asociācijas līgums un 4. protokols, it īpaši protokola 31. panta 2. punkta noteikumi attiecībā uz savstarpējās palīdzības pienākumu un 32. panta noteikumi par preču izcelsmes apliecinājuma pārbaudi, jāinterpretē tādējādi, ka importētājvalsts muitas iestādēm ir jāņem vērā tiesu nolēmumi, kas pieņemti eksportētājvalstī saistībā ar prasībām par eksportētājvalsts muitas iestāžu veiktās pārbaudes rezultātiem attiecībā uz pārvadājumu sertifikātu likumīgumu, ņemot vērā to, ka minētās importētājvalsts iestādes zināja par šo prasību pastāvēšanu un par šo nolēmumu saturu. Iesniedzējtiesa arī jautā Tiesai, vai fakts, ka pārvadājumu sertifikātu likumīguma pārbaude netika veikta pēc importētājvalsts muitas iestāžu pieprasījuma, var ietekmēt atbildi uz šo jautājumu.

22. Iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai importētājvalsts muitas iestādēm jāievēro eksportētājvalsts muitas iestāžu veiktās pārvadājumu sertifikātu likumīguma pēcmuitošanas pārbaudes sākotnējie rezultāti vai arī tām vēl jāņem vērā tiesu nolēmumi, kas pieņemti eksportētājvalstī saistībā ar prasībām par šīs pārbaudes rezultātiem.

23. Grieķijas valdība piedāvā atbildēt, ka Asociācijas līgums un iepriekš minētie 4. protokola noteikumi neuzliek importētājvalsts muitas iestādēm pienākumu ņemt vērā eksportētājvalsts kompetento tiesu nolēmumus par sertifikātu EUR.1 pareizības pēcmuitošanas pārbaužu likumīgumu.

24. Šī viedokļa atbalstam Grieķijas valdība atgādina, ka preču izcelsmes noteikšana ir eksportētājvalsts muitas iestāžu kompetencē un ka piemērojamais Kopienas tiesiskais regulējums neuzliek importētājvalsts muitas iestādēm pienākumu izskatīt šīs pārbaudes pareizību. Tā uzsver, ka eksportētājvalsts muitas iestāžu paziņojums par sertifikātu EUR.1 nepareizību ir pietiekams, lai pamatotu muitas nodokļu vēlāku piedziņu.

25. Grieķijas valdība norāda, ka, tā kā tieši eksportētājvalsts muitas iestāžu, nevis tiesas kompetencē ir veikt preču izcelsmes sertifikātu pēcmuitošanas pārbaudi un tā kā 4. protokola 32. panta 5. punktā ir paredzēts, ka pārbaude jāveic pēc iespējas ātrāk, Ungārijas muitas iestādes ir atcēlušas strīdīgos sertifikātus EUR.1 likumīgi. Tā apgalvo, ka neviens piemērojamā Kopienas tiesiskā regulējuma noteikums, tostarp 4. protokola 31. un 32. pants, neuzliek importētājvalsts kompetentajām muitas iestādēm pienākumu sagaidīt tiesvedības rezultātus.

26. Tā piebilst, ka, ja tiesa atceļ eksportētājvalsts muitas iestāžu izdarītos vērtējumus, importētājvalsts kompetentās muitas iestādes nevar zināt, vai tas bija uz sacīkstes principu balstīts process, kas sniedza visas taisnīgas izskatīšanas garantijas, vai arī tiesas spriedums balstās uz apstrīdētā akta juridiskās un faktiskās pamatotības pārbaudi par to, vai tā pamatā ir formāls motīvs, piemēram, atbildētāja – muitas iestāžu – neierašanās uz tiesas sēdi.

27. Es nepiekrītu Grieķijas valdības nostājai. Tāpat kā Sfakianakis, Ungārijas valdība un Komisija es uzskatu, ka Asociācijas līgums un 4. protokola noteikumi par savstarpējo palīdzību un preču izcelsmes apliecinājumu pārbaudi uzliek importētājvalsts muitas iestādēm pienākumu ņemt vērā eksportētājvalstī pieņemtos tiesu nolēmumus par prasībām, kas celtas par sertifikātu EUR.1 likumīguma pārbaudes rezultātiem. Kā apgalvo Ungārijas valdība un Komisija, šī vērā ņemšana izriet no Asociācijas līguma mērķa un 4. protokola ieviestās administratīvās sadarbības sistēmas. Tāpat kā Sfakianakis es uzskatu, ka šis risinājums jāapstiprina, lai ievērotu pamattiesības uz efektīvu tiesisko aizsardzību tiesā.

28. Pirmkārt, kā mēs redzējām, Asociācijas līguma mērķis ir nodrošināt, ka preces, kas atbilst noteikumiem, lai tās būtu uzskatāmas par Ungārijas izcelsmes vai kādas Eiropas Kopienas dalībvalsts izcelsmes precēm, tiktu importētas Kopienā vai Ungārijā, piemērojot šajā līgumā paredzēto atvieglojumu režīmu. Ar šādu nolūku 4. protokola 16. un 17. pantā ir paredzēts, ka sertifikāts EUR.1, kura izdošanu saskaņā ar 17. panta 4. punktu nodrošina eksportētājvalsts muitas iestādes, ir produktu izcelsmes apliecinājums, pamatojoties uz kuru, var piemērot šo atvieglojumu režīmu.

29. Kaut gan saskaņā ar 17. panta 4. un 5. punktu šis eksportētājvalsts muitas iestāžu sniegtais produktu izcelsmes apliecinājums parasti ir balstīts uz pārbaudi sertifikāta EUR.1 izsniegšanas brīdī, to veic arī pēcmuitošanas pārbaudēs. Kā tas precizēts 4. protokola 32. panta 3. punktā, pēcmuitošanas pārbaudi veic eksportētājvalsts muitas iestādes, kam šajā nolūkā ir tiesības pieprasīt jebkurus pierādījumus un veikt jebkādas pārbaudes, ko tās uzskata par lietderīgām.

30. Tātad eksportētājvalsts muitas iestādēm ir pienākums pārbaudīt attiecīgo preču izcelsmi un to, vai tās atbilst nepieciešamajiem nosacījumiem, lai tās varētu ievest kādā Kopienas dalībvalstī vai Ungārijā, piemērojot Asociācijas līgumā paredzēto atvieglojumu režīmu.

31. Kā to atgādina visas personas, kas iestājušās lietā, 4. protokola 31.–33. pantā paredzētā administratīvās sadarbības sistēma pamatojas gan uz uzdevumu sadalījumu, gan uz attiecīgās dalībvalsts un Ungārijas Republikas muitas iestāžu savstarpējo uzticību. Kā to jau Tiesa nospriedusi citu brīvās tirdzniecības līgumu sakarā saistībā ar protokoliem, kas attiecas uz “produktu izcelsmes” definīciju un administratīvās sadarbības metodēm un kas ir salīdzināmi ar 4. protokolu, šādu sistēmu attaisno fakts, ka eksportētājvalsts iestādes ir vispiemērotākās, lai tieši pārbaudītu faktus, kas nosaka attiecīgā produkta izcelsmi ( ). Tai ir arī priekšrocība panākt drošus un vienotus rezultātus, nosakot preču izcelsmi, un izvairīties no tirdzniecības plūsmu novirzēm un konkurences traucējumiem tirdzniecībā ( ).

32. Tātad šāda sistēma var darboties tikai tad, ja importētājvalsts muitas administrācija atzīst eksportētājvalsts iestāžu likumīgi izdarītos konstatējumus ( ). Kā to jau Tiesa norādīja iepriekš minētajā spriedumā Les Rapides Savoyards u.c., saistībā ar starptautiskajiem brīvās tirdzniecības līgumiem, kuri pamatojas uz savstarpējiem pienākumiem, starp Kopienu un kādu trešo valsti ir nepieciešams, ka dalībvalstu muitas iestādes atzītu arī trešās valsts iestāžu pieņemtos lēmumus, lai Kopiena varētu pieprasīt šīs valsts muitas iestādēm ievērot dalībvalsts iestāžu pieņemtos lēmumus attiecībā uz to produktu izcelsmi, kas no Kopienas tiek eksportēti uz šo trešo valsti ( ).

33. Tādējādi saskaņā ar Asociācijas līgumu importētājvalsts muitas iestādes nevar atteikt atvieglojumu režīma piemērošanu ievestai precei, par kuru uzrādīts sertifikāts EUR.1, ko likumīgi izsniegušas eksportētājvalsts muitas iestādes. Ja importētājvalsts muitas iestādēm ir pamatotas šaubas par konkrētās preces patieso izcelsmi, tās var tikai pieprasīt eksportētājvalsts muitas iestādēm veikt izcelsmes pēcmuitošanas pārbaudi.

34. Minētajā līgumā paredzētās sadarbības un uzdevumu sadalījuma sistēmas struktūra loģiski nozīmē, ka šīm iestādēm ir vienlīdz saistoši šīs pēcmuitošanas pārbaudes secinājumi, eksportētājvalsts muitas iestādēm nosakot attiecīgo preču izcelsmi. Tiesa uzskata, ka tikai īpašos apstākļos, kad eksportētājvalsts muitas iestādes nevar atbilstoši veikt pēcmuitošanas pārbaudi, importētājvalsts muitas iestādes var pašas veikt strīdīgo sertifikātu EUR.1 īstuma un pareizības pārbaudi, ņemot vērā citus preču izcelsmes pierādījumus ( ).

35. No Asociācijas līguma mērķa un no 4. protokolā paredzētās administratīvās sadarbības sistēmas izriet, ka importētājvalsts muitas iestādes ņem vērā produktu izcelsmes galīgās pārbaudes, ko veikušas eksportētājvalstu muitas iestādes, rezultātus. Saskaņā ar šo mērķi ir svarīgi, lai visām precēm, kuras atbilst izcelsmes nosacījumiem, un tikai šīm precēm tiktu piemērots ievedmuitas atvieglojumu režīms.

36. Tādējādi, ja eksportētājs ir cēlis prasību tiesā par pēcmuitošanas pārbaudes sākotnējiem rezultātiem un ja importētājvalsts muitas iestādes ir bijušas informētas par šo prasību un tās izskatīšanas rezultātiem, šīm iestādēm ir pienākums ņemt vērā šos rezultātus.

37. Grieķijas valdības minētie 4. protokola 32. panta 5. punkta noteikumi, pēc manām domām, nav pretrunā ar šo analīzi. Atgādināšu, ka šis pants paredz, ka importētājvalsts muitas iestādes, kas lūgušas veikt attiecīgo preču izcelsmes pēcmuitošanas pārbaudi, cik drīz vien iespējams jāinformē par šīs pārbaudes rezultātiem un ka šiem rezultātiem skaidri jānorāda, vai šīs preces atbilst paredzētajiem nosacījumiem, kas ļauj piemērot atvieglojumu režīmu.

38. Var atsaukties arī uz 4. protokola 32. panta 6. punktu, kas tāpat kā iepriekšējais punkts paredz, ka, ja pastāv pamatotas šaubas par attiecīgo preču izcelsmi un ja desmit mēnešu laikā no pārbaudes pieprasījuma iesniegšanas dienas nav saņemta atbilde vai ja atbildē nav pietiekamas informācijas, importētājvalsts muitas iestādes, izņemot ārkārtas gadījumus, atsakās piemērot šīm precēm atvieglojumu režīmu.

39. Manuprāt, ar šiem noteikumiem Asociācijas līguma puses vēlējušās, lai saskaņā ar 4. protokola tām piešķirtajām kompetencēm eksportētājvalstu muitas iestādes, saņemot lūgumu veikt pārbaudi no importētājvalsts muitas iestādēm, reāli veiktu šo pārbaudi un saprātīgā termiņā nodotu tām rezultātus. Kā norāda Grieķijas valdība, šo noteikumu mērķis ir panākt, ka administratīvās sadarbības procedūra, kas ļauj noteikt konkrēto preču izcelsmi, tiktu īstenota rūpīgi un preču statuss tiktu noteikts ātri. Tomēr tie neparedz neko attiecībā uz tiesiskās aizsardzības līdzekļiem pret lēmumiem, ko eksportētājvalsts muitas iestādes pieņem pēc pēcmuitošanas pārbaudes, un šis jautājums tiek reglamentēts ar šīs valsts tiesību aktiem.

40. Tātad no šiem noteikumiem nevar secināt, ka pēcmuitošanas pārbaudes sākotnējie secinājumi ir saistoši importētājvalsts muitas iestādēm, ja par pārbaudes secinājumiem celta prasība tiesā un tādējādi tie nav galīgi.

41. Taču, manuprāt, no šiem pašiem noteikumiem, kā arī no visas 4. protokolā paredzētās administratīvās sadarbības sistēmas var secināt, ka, ja pēcmuitošanas pārbaudes secinājumos ir apšaubīts sertifikātu EUR.1 likumīgums un ja par tiem ir celta prasība saskaņā ar valsts tiesību normām, eksportētājvalsts muitas iestādēm ir jāinformē importētājvalsts muitas iestādes par prasības celšanu un vēlāk arī par tās rezultātiem. Šis pienākums izriet arī no Asociācijas līguma mērķa, lai precēm, kuru izcelsmi eksportētājvalsts iestādes ir galīgi apstiprinājušas, importētājvalsts muitas iestādes varētu efektīvi piemērot atvieglojumu režīmu.

42. Ņemot vērā Asociācijas līguma mērķi un administratīvās sadarbības sistēmu preču izcelsmes noteikšanā, importētājvalsts muitas iestādēm tātad jāņem vērā tiesas nolēmumi par prasībām, kas celtas par šīs izcelsmes pēcmuitošanas pārbaužu sākotnējiem rezultātiem.

43. Pretēji Grieķijas valdības apgalvojumam, importētājvalsts muitas iestādes nevar atteikties ņemt vērā šos nolēmumus, aizbildinoties, ka tās nevar zināt, vai tiesvedība eksportētājvalsts tiesā bija uz sacīkstes principu balstīts process, kas sniedza visas taisnīgas izskatīšanas garantijas.

44. Jāatgādina, ka ar 4. protokolu ieviestā administratīvās sadarbības sistēma balstās uz attiecīgo dalībvalstu muitas iestāžu savstarpējo uzticību. Tas nozīmē, ka, ieviešot tādu sistēmu, Eiropas Kopienas dalībvalstis, kā arī Eiropas Parlaments, Padome un Komisija uzskatījušas, ka trešās valsts, kas ir šā brīvās tirdzniecības līguma puse, administratīvās iestādes spēj piemērot Asociācijas līguma noteikumus. Šai uzticībai noteikti jāattiecas arī uz šīs valsts tiesām, kam saskaņā ar tās iekšējām organizatoriskām normām ir kompetence lemt par prasībām, kas celtas par tās muitas iestāžu pieņemtajiem lēmumiem. Patiešām, būtu paradoksāli ar uzticību attiekties pret trešo valstu administratīvajām iestādēm un neuzticēties to tiesām, lai gan tieši tiesu funkcija ir uzraudzīt to, kā valsts administratīvās iestādes piemēro tiesību aktus un tātad arī Asociācijas līgumu ( ). Kā to Sfakianakis norādīja tiesas sēdē, eksportētājvalsts tiesu iestādes nodrošina sertifikātu EUR.1 atbilstību Asociācijas līgumam.

45. Līdz ar to, manuprāt, tas, ka importētājvalsts muitas iestādes ņem vērā trešā eksportētājvalstī pieņemtos tiesas nolēmumus par prasībām, kas celtas par preču izcelsmes pēcmuitošanas pārbaužu rezultātiem, nav atdalāms no šīs eksportētājvalsts muitas iestāžu vērtējuma par preces izcelsmi atzīšanas un tātad ir raksturīgs 4. protokolā noteiktajam uzdevumu sadalījumam.

46. Turklāt šī vērā ņemšana nevar būt atšķirīga dažādās dalībvalstīs, neradot nedrošības sajūtu, kas apdraudētu kopējās tirdzniecības politikas pastāvēšanu, kā arī šajā līgumā noteikto Kopienas saistību pildīšanu ( ).

47. Iebilstot pret šo vērā ņemšanu, Grieķijas valdība piebilst, ka, ja tiesa ar savu nolēmumu atceļ pēcmuitošanas pārbaužu sākotnējos rezultātus, importētājvalsts muitas iestādes nevar zināt, vai šī nolēmums par atcelšanu balstās uz apstrīdētā akta juridiskās un faktiskās pamatotības pārbaudi vai tā pamatā ir formāls motīvs, piemēram, atbildētāja – muitas iestāžu – neierašanās uz tiesas sēdi.

48. Man nešķiet, ka šo argumentu varētu apstiprināt. Kā jau norādīju, pēcmuitošanas pārbaudes mērķis ir pārbaudīt sertifikātu EUR.1 pareizību ( ). Ja par šīs pārbaudes rezultātiem tika celta prasība saskaņā ar valsts tiesību normām, vienīgais svarīgais jautājums ir, vai tiesvedības beigās strīdīgos sertifikātus atceļ vai apstiprina. Ja pēcmuitošanas pārbaudes secinājumi, kas apšauba sertifikātu EUR.1 pareizību, tiek atcelti tiesā un ja tādējādi šie sertifikāti paliek spēkā, importētājvalsts muitas iestādēm tie jāņem vērā neatkarīgi no pēcmuitošanas pārbaudes secinājumu atcelšanas pamatojuma.

49. Otrkārt un jebkurā gadījumā, nešķiet, ka Grieķijas valdības viedoklis varētu tikt apstiprināts, jo tas būtu pretrunā ar tiesībām uz efektīvu tiesisko aizsardzību.

50. Atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai tiesības uz efektīvu tiesisko aizsardzību ir vispārīgs Kopienas tiesību princips, kas ir dalībvalstu kopējo konstitucionālo tradīciju pamatā ( ). Tam ir veltīts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants, kas ietekmējies no Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. panta. Tiesas pienākums ir raudzīties, lai tiktu ievērotas pamattiesības Kopienas tiesību jomā ( ). Tāds līgums kā Asociācijas līgums, ko noslēgusi Padome un Komisija saskaņā ar EKL 228. un 238. pantu ( ), ir Kopienu tiesību sistēmas neatņemama sastāvdaļa ( ). Tiesai tādējādi jāuzrauga, lai, piemērojot Asociācijas līgumu, tiktu ievērotas pamattiesības, kā, piemēram, tiesības uz efektīvu tiesisko aizsardzību.

51. Nav šaubu, ka ir jāpastāv iespējai veikt efektīvu tiesas kontroli attiecībā uz lēmumu, ko pieņem eksportētājvalsts muitas iestādes pēc to veiktās preču izcelsmes pēcmuitošanas pārbaudes. Šīs kontroles uzdevums ir noskaidrot, vai attiecīgās preces atbilst Asociācijas līgumā, kas ietilpst Kopienu tiesību sistēmā, paredzētajiem nosacījumiem, lai tām varētu piemērot atvieglojumu režīmu. Tās rezultātā eksportētājs var zaudēt šī režīma sniegtos labumus, jo importētājam būs jāmaksā muitas nodokļi par attiecīgajām precēm, kas neizbēgami ietekmēs to tirdzniecības attiecības.

52. Atteikšanās ņemt vērā eksportētājvalsts tiesu pieņemtos nolēmumus par pēcmuitošanas pārbaudes secinājumiem tātad varētu radīt sekas, kas, no vienas puses, liegtu eksportētājiem labumus, kuri izriet no Ungārijas tiesību sistēmā paredzētajām tiesībām pārsūdzēt šo pārbaužu rezultātus. No otras puses, tās rezultātā Ungārijas muitas iestādes varētu nonākt pie secinājuma, ka tām nav jāņem vērā dalībvalstu tiesu pieņemtie nolēmumi attiecībā uz prasībām par to attiecīgo muitas iestāžu veiktajām izcelsmes pārbaudēm. Jāuzsver, ka saskaņā ar savstarpības loģiku, uz ko balstās Asociācijas līgums un 4. protokols, tas, ka dalībvalstis ņem vērā Ungārijas tiesu pieņemtos nolēmumus, ir arī nosacījums, lai šīs valsts muitas iestādes ņemtu vērā dalībvalstu tiesu pieņemtos nolēmumus attiecībā uz eksportētāju celtajām prasībām par Ungārijā ievesto preču Kopienas izcelsmes pēcmuitošanas pārbaudes secinājumiem.

53. Tādējādi atteikšanās ņemt vērā Ungārijas tiesu pieņemtos nolēmumus attiecībā uz prasībām par pēcmuitošanas pārbaudes secinājumiem būtu pretrunā ne tikai Asociācijas līguma mērķim un 4. protokolā paredzētajai sadarbības sistēmai, bet arī tiesībām uz efektīvu tiesisko aizsardzību.

54. Visbeidzot, arī no 4. protokola sistēmas un no Asociācijas līguma mērķa izriet, ka importētājvalsts muitas dienestiem ir jāizpilda šis pienākums neatkarīgi no tā, vai šīs iestādes ir pieprasījušas pēcmuitošanas pārbaudi.

55. Šajā sakarā ir jāatgādina, ka no 4. protokola 32. panta 1. punkta izriet, ka eksportētājvalsts kompetentās iestādes var veikt pēcmuitošanas pārbaudi vai nu pēc savas ierosmes, vai arī pēc importētājvalsts iestāžu lūguma. Šo pārbaudi, kā tas ir šajā lietā, var veikt arī pēc Komisijas dienestu lūguma, jo tai saskaņā ar EKL 155. pantu ( ) ir jānodrošina Asociācijas līguma un tā protokolu pareiza piemērošana ( ).

56. Lai kurš arī būtu pieprasījis pēcmuitošanas pārbaudi, tās mērķis ir viens – pārbaudīt sertifikātu EUR.1 pareizību, lai saskaņā ar Asociācijas līguma mērķi Kopienā importējamām Ungārijas izcelsmes precēm šī līguma izpratnē varētu piemērot tajā paredzēto atvieglojumu režīmu. Ievērojot šo sistēmu un šā līguma mērķi, importētājvalsts muitas iestādēm tātad ir pienākums ņemt vērā pēcmuitošanas pārbaudes rezultātus un attiecīgi eksportētājvalsts tiesu pieņemtos nolēmumus par šīs pārbaudes rezultātiem neatkarīgi no tā, kura iestāde šīs pārbaudes pieprasījusi.

57. Ņemot vērā šos apsvērumus, es iesaku Tiesai atbildēt, ka Asociācijas līgums un 4. protokols, it īpaši protokola 31. panta 2. punkta noteikumi par savstarpējas palīdzības pienākumu un 32. panta noteikumi par preču izcelsmes apliecinājuma pārbaudi, jāinterpretē tādējādi, ka importētājvalsts muitas iestādēm ir jāņem vērā tiesu nolēmumi, kas pieņemti eksportētājvalstī saistībā ar prasībām par eksportētājvalsts muitas iestāžu veiktās pārbaudes rezultātiem attiecībā uz preču pārvadājumu sertifikātu likumīgumu, ja minētās iestādes zināja par šo prasību pastāvēšanu un par šo nolēmumu saturu un neatkarīgi no tā, vai pārbaudi ir pieprasījušas veikt importētājvalsts muitas iestādes.

B – Par trešo prejudiciālo jautājumu

58. Ar trešo prejudiciālo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Asociācijas līgumā noteiktās muitas nodokļu atcelšanas lietderīgas iedarbības princips iestājas pret administratīvajiem lēmumiem, ar ko uzliek pienākumu samaksāt muitas nodokļus, tiem pieskaitot nodokļus un naudas sodus, un ko importētājvalsts muitas iestādes ir pieņēmušas pirms to prasību izskatīšanas rezultāta noteikšanas, kas celtas par pēcmuitošanas pārbaudes secinājumiem, ja atbilstoši tiesas nolēmumiem attiecībā uz šīm prasībām sertifikātu EUR.1 likumīgums tika apstiprināts.

59. Apskatot šo jautājumu, vispirms ir jānoskaidro, vai pēc tam, kad Ungārijas muitas iestādes bija informējušas Grieķijas muitas iestādes par kļūdām sertifikātos EUR.1, Grieķijas muitas iestādēm bija tiesības pieņemt strīdīgos lēmumus pirms to prasību izskatīšanas rezultāta noteikšanas, kas celtas par pēcmuitošanas pārbaudes secinājumiem, vai arī tām bija jāatliek muitas nodokļu piedziņas procedūras uzsākšana, gaidot prasību izskatīšanas rezultātus.

60. Sfakianakis un Ungārijas valdība tiesas sēdē paskaidroja, ka Grieķijas muitas iestādēm būtu bijis jāatliek muitas nodokļu piedziņas procedūras uzsākšana, jo saskaņā ar Ungārijas tiesībām prasībai, kas celta par administratīviem lēmumiem, ir apturoša iedarbība.

61. Es nepiekrītu šai analīzei. Es neuzskatu, ka trešās valsts, kas ir brīvās tirdzniecības līguma slēdzēja puse, tiesību sistēma var reglamentēt to, vai kādas dalībvalsts muitas iestādēm ir tiesības uzsākt muitas nodokļu piedziņas procedūru pēc tam, kad tika paziņots par pēcmuitošanas pārbaudes rezultātiem, ar ko apšaubīja strīdīgo preču izcelsmi. Jānorāda, ka 4. protokolā nav neviena noteikuma ar šādu nozīmi.

62. Šis protokols arī neparedz noteikumus par nostāju, kas importētājvalsts muitas iestādēm būtu jāieņem, ja, kā tas ir šajā lietā, preces, kas importētas saskaņā ar sertifikātu EUR.1, tiek laistas tirgū, bet vēlāk tām veic pēcmuitošanas pārbaudi, kas apšaubījusi šo sertifikātu likumīgumu. Šajā sakarā jānorāda, ka 4. protokola 32. panta 4. punkts reglamentē tikai iespējamus gadījumus, kuros importētājvalsts muitas iestādes nav vēl atļāvušas laist attiecīgās preces brīvā apgrozībā. Tā kā iepriekš minētais protokols neparedz piemērotus noteikumus, atbilde uz jautājumu, kas importētājvalsts muitas iestādēm jādara tādā situācijā, kāda ir pamata prāvā, ir jāmeklē Kopienas Muitas kodeksā.

63. Ņemot vērā kodeksa noteikumus, es uzskatu, ka Grieķijas muitas iestādēm nevajadzēja atlikt muitas nodokļu piedziņas procedūras uzsākšanu līdz Ungārijā celto prasību par pēcmuitošanas pārbaudes secinājumiem rezultātu noteikšanai. No Kopienas Muitas kodeksa atbilstošiem noteikumiem izriet, ka šis kodekss, kaut gan garantējot importētāju tiesību aizsardzību šādos gadījumos, tomēr efektīvi aizsargā arī Kopienas finansiālās intereses, uzliekot dalībvalstīm pienākumu veikt nepieciešamos pasākumus, lai piedzītu muitas parādu, kas būtībā veido Kopienas resursus.

64. No KMK 78. panta 3. punkta izriet, ka, ja pēcmuitošanas pārbaudē atklājas, ka attiecīgās muitas procedūras noteikumi ir piemēroti, pamatojoties uz nepatiesu vai nepilnīgu informāciju, muitas iestādēm ir jāveic pasākumi, kas nepieciešami lai stāvokli izlabotu, ņemot vērā tiem pieejamo jauno informāciju. Turklāt no Kopienas Muitas kodeksa 201. panta izriet, ka muitas parāds rodas, laižot brīvā apgrozībā ar ievedmuitas nodokli apliekamas preces.

65. Tāpat, līdzko rodas muitas parāds, KMK uzliek dalībvalstīm pienākumu rūpīgi uzsākt piedziņas procedūru gan tās pirmajā fāzē, kas ir parāda iegrāmatošana ( ), gan piedziņas fāzē no parādnieka ( ). Visbeidzot, saskaņā ar KMK 244. pantu pārsūdzības iesniegšana par dalībvalstu muitas iestāžu lēmumiem neaptur ar apstrīdamā lēmuma īstenošanu, izņemot noteiktus gadījumus.

66. Es neuzskatu, ka, ja muitas parāds rodas, kā tas ir šajā lietā, pēcmuitošanas pārbaudes rezultātā atzīstot par nelikumīgiem sertifikātus EUR.1, tad prasības esamība pret šāda nelikumīguma atzīšanu liek importētājas dalībvalsts muitas iestādēm apturēt iepriekš minētās piedziņas procedūras uzsākšanu. Ņemot vērā to, ka strīdīgas preces jau laistas Kopienas tirgū un ka tiesvedība var ilgt vairākus gadus, šāda apturēšana varētu nopietni kavēt muitas parādu piedziņu gadījumā, ja prasība tiks noraidīta.

67. Turklāt importētāja, kura sertifikāti EUR.1 tika atzīti par nelikumīgiem pēcmuitošanas pārbaudes rezultātā, intereses tiek ņemtas vērā abos piedziņas procedūras posmos. Saskaņā ar KMK 220. pantu šo importētāju var atbrīvot no vēlākas parāda samaksas, ja atvieglojumu režīma piemērošana notiek eksportētājvalsts muitas iestāžu kļūdas dēļ, kuru par maksājumu atbildīgā persona, rīkojoties labticīgi, nav varējusi konstatēt, un ja par maksājumu atbildīgā persona ievēroja spēkā esošās tiesību normas ( ). Pēc tam, ja parāds ir iegrāmatots, parādnieks var iegūt noteiktu samaksas termiņu, samaksas atlikšanu vai arī maksāšanas atvieglojumus, ievērojot KMK noteiktos nosacījumus; savukārt muitas nodoklis viņam tiek atmaksāts, ja izrādās, ka to nevajadzēja maksāt.

68. Visbeidzot, saistībā ar prasību, kurai principā nav apturošas iedarbības un kuru šis importētājs ir tiesīgs celt importētāja dalībvalstī par šīs valsts muitas iestāžu lēmumu, ar ko tam liek maksāt muitas nodokli, KMK 244. pantā tomēr ir paredzēts, ka muitas iestādes pilnīgi vai daļēji pārtrauc šāda lēmuma īstenošanu, ja tām ir pamats uzskatīt, ka šis lēmums neatbilst tiesību aktiem muitas jomā, vai ja pastāv bažas, ka attiecīgajai personai var tikt nodarīts nelabojams kaitējums. Parādnieks, kam par labu tiek pārtraukta muitas nodokļu piedziņa, var arī tikt atbrīvots no pienākuma sniegt nodrošinājumu, ja tas varētu radīt parādniekam nopietnus ekonomiskus un sociālus sarežģījumus.

69. Šo analīzi apstiprina arī judikatūra, kura attiecas uz importētāju iesniegtajām prasībām par Komisijas pieņemtajiem lēmumiem par ievedmuitas nodokļu atmaksu vai atlaišanu, piemērojot Regulas (EEK) Nr 1430/79 13. pantu ( ), un saskaņā ar kuru tādu noteikumu vienīgais mērķis ir ļaut, pastāvot noteiktiem īpašiem apstākļiem un nepastāvot acīmredzamai nolaidībai vai maldībai, atbrīvot komersantus no nodokļiem, kurus tie ir parādā, nevis ļaut apstrīdēt pašu principu, ka muitas parāds ir jāmaksā ( ). Iepriekš minētajā spriedumā lietā Cerealmangimi un Italgrani/Komisija Tiesa ir precizējusi šajā sakarā, ka prasītājām, ja viņas uzskata, ka joprojām ir izpildīti visi priekšnosacījumi, bija jāiesniedz importētāja dalībvalsts tiesā prasība par šīs valsts muitas iestāžu lēmumu, ar kuru tām uzliek pienākumu samaksāt parādu ( ). Šī judikatūra apstiprina analīzi, saskaņā ar kuru piedziņas procedūras uzsākšana nav pakļauta priekšnosacījumam, ka muitas parāds kļuvis neapstrīdams.

70. Tādējādi šajā lietā, līdzko Ungārijas muitas iestādes informēja Grieķijas muitas iestādes par to, ka pēcmuitošanas pārbaudes rezultātā ir atklātas kļūdas daļā sertifikātu EUR.1, Grieķijas muitas iestādēm bija tiesības un pat pienākums uzsākt muitas nodokļu piedziņas procedūru par tām automašīnām, kuras tika ievestas ar šiem sertifikātiem, lai gan par šīs pārbaudes secinājumiem tika celta prasība atbilstoši valsts tiesību normām ( ).

71. Tagad vajadzētu noskaidrot, kas jādara ar Grieķijas muitas iestāžu pieņemtajiem lēmumiem, ko apstrīdēja pamata prāvā un kas attiecas uz automašīnām, kuru sertifikāti EUR.1 beigās tika apstiprināti atbilstoši Ungārijas tiesas pieņemtajiem nolēmumiem.

72. Atbildi uz šo jautājumu nevilcinoties var izsecināt no atbildes, kādu es iesaku dot uz iepriekšējo jautājumu. Kā jau ir konstatēts, ar Asociācijas līgumu paredz nodrošināt, ka, importējot Kopienā preces, kuras atbilst nosacījumiem, lai tās uzskatītu par Ungārijas izcelsmes precēm, piemēro šajā līgumā paredzēto atvieglojumu režīmu. Asociācijas līguma lietderīgas iedarbības princips varētu tikt apdraudēts, ja tādām precēm, kuru Ungārijas izcelsme beidzot tika apstiprināta ar eksportētājvalsts kompetentas tiesas nolēmumiem, būtu liegts piemērot atvieglojumu režīmu. Tātad šis lietderīgas iedarbības princips iestājas pret to, lai šādā gadījumā importētājvalsts muitas iestādes veiktu ievedmuitas nodokļu pēcmuitošanas piedziņu, tiem pieskaitot nodokļus un naudas sodus.

73. Tāpat tiesības uz efektīvu tiesisko aizsardzību tiktu acīmredzami pārkāptas, ja pēc tam, kad eksportētājs tiesā būtu panācis pēcmuitošanas pārbaužu secinājumu, ar kuriem apšauba sertifikātu EUR.1 likumīgumu, atcelšanu, importētājvalsts muitas iestādes tomēr būtu piedzinušas muitas nodokļus no importētāja, pamatojoties uz šīs pārbaudes secinājumiem.

74. Tādējādi konkrētās lietas apstākļos Grieķijas muitas iestādēm vajadzēja atcelt vai atsaukt apstrīdētos administratīvos lēmumus, kas attiecas uz automašīnām, kuru Ungārijas izcelsme beidzot tika apstiprināta.

75. Līdz ar to iesaku uz trešo jautājumu atbildēt, ka Asociācijas līgumā noteiktās muitas nodokļu atcelšanas lietderīgas iedarbības princips iestājas pret administratīvajiem lēmumiem, ar ko uzliek pienākumu samaksāt muitas nodokļus, tiem pieskaitot nodokļus un naudas sodus, un ko importētājvalsts muitas iestādes ir pieņēmušas pirms to prasību izskatīšanas rezultāta noteikšanas, kas celtas par pēcmuitošanas pārbaudes secinājumiem, ja atbilstoši tiesas nolēmumiem attiecībā uz šīm prasībām sertifikātu EUR.1 likumīgums tika apstiprināts.

C – Par ceturto prejudiciālo jautājumu

76. Iesniedzējtiesa jautā, vai atbildi uz iepriekšējiem jautājumiem var ietekmēt fakts, ka ne Grieķijas muitas iestādes, ne Ungārijas muitas iestādes nav pieprasījušas sasaukt 4. protokola 33. pantā paredzētās Asociācijas komitejas sēdi.

77. Iesaku Tiesai šo jautājumu saprast tādā veidā, ka iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai uz iepriekš uzdotajiem jautājumiem sniegtās atbildes var ietekmēt fakts, ka ne Grieķijas muitas iestādes, ne Ungārijas muitas iestādes pēc tam, kad Ungārijas tiesa pieņēma nolēmumus, nav iesniegušas šo jautājumu Asociācijas komitejā.

78. Es uzskatu, ka uz šo jautājumu ir jādod noraidoša atbilde šādu iemeslu dēļ.

79. Mēs redzējām, ka importētājvalsts muitas iestādes nevar vienpusēji atzīt par nelikumīgu eksportētājvalsts muitas iestāžu atbilstošā veidā izsniegto sertifikātu EUR.1. Ja rodas pamatotas šaubas par sertifikāta pareizību, importētājvalsts muitas iestādes var tikai lūgt eksportētājvalsts muitas iestādes veikt pēcmuitošanas pārbaudi. Tāpat tām ir arī saistoši šīs pārbaudes secinājumi, ja eksportētājvalsts muitas iestādes ir spējušas noteikt attiecīgās preces izcelsmi.

80. Atbilstīgi 4. protokola 33. pantam, ja saistībā ar šo pārbaudi rodas strīds starp importētājvalsts muitas iestādēm un eksportētājvalsts muitas iestādēm, tām savā starpā jācenšas panākt abpusēji pieņemamu risinājumu. Ja nav iespējams panākt izlīgumu, šīm iestādēm jānodod strīds izskatīšanai Asociācijas komitejā.

81. Tādējādi apstāklis, ka ne Grieķijas muitas iestādes, ne Ungārijas muitas iestādes nav griezušās Asociācijas komitejā, nevar iestāties pret faktu, ka Grieķijas muitas iestādēm jāņem vērā Ungārijas tiesu pieņemtie nolēmumi un ka gadījumā, ja ar šiem nolēmumiem apstiprina attiecīgo automašīnu Ungārijas izcelsmi, iepriekš minētās iestādes nevar par tām piedzīt muitas nodokli.

82. Es ierosinu norādīt iesniedzējtiesai, ka atbildi uz iepriekšējiem jautājumiem nevar ietekmēt fakts, ka ne Grieķijas muitas iestādes, ne Ungārijas muitas iestādes nav pieprasījušas sasaukt Asociācijas komitejas sēdi saskaņā ar 4. protokola 33. pantu.

D – Par piekto prejudiciālo jautājumu

83. Piektais prejudiciālais jautājums ir uzdodams tikai gadījumā, ja uz pirmajiem diviem jautājumiem, kas ir izskatīti iepriekš, ir sniegta noraidoša atbilde. Tā kā es iesaku uz tiem sniegt apstiprinošu atbildi, pēdējais jautājums nav jāizskata.

V – Secinājumi

84. Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, es iesaku Tiesai uz Dioikitiko Protodikeio Athinon uzdotajiem jautājumiem atbildēt šādi:

1) Eiropas Līgums par asociācijas izveidošanu starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Ungārijas Republiku, no otras puses, un Asociācijas līgumam pievienotais 4. protokols par “produktu izcelsmes” jēdziena definīciju un administratīvās sadarbības metodēm, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Kopienu un to dalībvalstu, no vienas puses, un Ungārijas Republikas, no otras puses, Asociācijas padomes 1996. gada 28. decembra Lēmumu Nr. 3/96 par grozījumiem 4. protokolā, un it īpaši tā 31. panta 2. punkta noteikumi par savstarpējās palīdzības pienākumu, kā arī tā 32. panta noteikumi par preču izcelsmes apliecinājumu pārbaudēm, ir jāinterpretē tādējādi, ka importētājvalsts muitas iestādēm ir jāņem vērā tiesu nolēmumi, kas pieņemti eksportētājvalstī saistībā ar prasībām par eksportētājvalsts muitas iestāžu veiktās pārbaudes rezultātiem attiecībā uz preču pārvadājumu sertifikātu likumīgumu, ja minētās iestādes zināja par šo prasību pastāvēšanu un par šo nolēmumu saturu un neatkarīgi no tā, vai pārbaudi ir pieprasījušas veikt importētājvalsts muitas iestādes.

2) Asociācijas līgumā noteiktās muitas nodokļu atcelšanas lietderīgas iedarbības princips iestājas pret administratīvajiem lēmumiem, ar ko uzliek pienākumu samaksāt muitas nodokļus, tiem pieskaitot nodokļus un naudas sodus, un ko importētājvalsts muitas iestādes ir pieņēmušas pirms to prasību izskatīšanas rezultāta noteikšanas, kas celtas par pēcmuitošanas pārbaudes secinājumiem, ja atbilstoši tiesas nolēmumiem attiecībā uz šīm prasībām sertifikātu EUR.1 likumīgums tika apstiprināts.

3) Atbildi uz iepriekšējiem jautājumiem nevar ietekmēt fakts, ka ne Grieķijas muitas iestādes, ne Ungārijas muitas iestādes nav pieprasījušas sasaukt Asociācijas komitejas sēdi saskaņā ar 33. pantu 4. protokolā, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu Nr. 3/96.