PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS (trešā palāta)

2003. gada 3. aprīlī ( )

Konkurence – Koncentrācija – Regula (EEK) Nr. 4064/89 – Trešās personas celta prasība – Pieņemamība – Saistības iepriekšējas izskatīšanas sākuma stadijā – Preču zīmes licence – Saistību grozīšana – Termiņi – Valsts sniegts finanšu atbalsts – Nesamērīgi zema pārņemšanas cena – Nopietnu šaubu par koncentrācijas saderīgumu ar kopējo tirgu esamība – Saistību neesamība tirgos ar nopietnām konkurences problēmām

Lieta T‑114/02

BaByliss SA, Monrūža [Montrouge] (Francija), ko pārstāv Ž. F. Ginters [J.‑P. Gunther], avocat,

prasītāja,

ko atbalsta

De’Longhi SpA, Treviso (Itālija), ko pārstāv M. Merola [M. Merola], D. Domenikuči [D. Domenicucci] un I. van Šendela [I. van Schendel], advokāti,

persona, kas iestājusies lietā,

pret

Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv V. Supertī [V. Superti], K. Vīdners [K. Wiedner] un F. Leljevrs [F. Lelièvre], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā,

atbildētāja,

ko atbalsta

SEB SA, Ekijī [Écully], Francija, ko pārstāv D. Vualmo [D. Voillemot] un S. Obūrs [S. Hautbourg], avocats,

persona, kas iestājusies lietā,

par prasību atcelt Komisijas 2002. gada 8. janvāra Lēmumu SG(2002) D/228078 neiebilst pret SEB un Moulinex koncentrāciju un to atzīt par saderīgu ar kopējo tirgu un Nolīgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, ja vien tiek ievērotas ieteiktās saistības (Lieta COMP/M.2621 – SEB/Moulinex).

EIROPAS KOPIENU

PIRMĀS INSTANCES TIESA (trešā palāta)

šādā sastāvā: priekšsēdētājs K. Lēnartss [K. Lenaerts], tiesneši J. Azizi [J. Azizi] un M. Jēgers [M. Jaeger],

sekretārs H. Palasio Gonsaless [J. Palacio González], galvenais administrators,

ņemot vērā rakstveida procesu un 2002. gada 9. oktobra tiesas sēdi,

pasludina šo spriedumu.

Spriedums

Atbilstošās tiesību normas

1 Padomes 1989. gada 21. decembra Regula (EEK) Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli (OV L 395, 1. lpp., ar labojumiem OV 1990, L 257, 13. lpp., un kas grozīta ar Padomes 1997. gada 30. jūnija Regulu (EK) Nr. 1310/97 (OV L 180, 1. lpp.); turpmāk tekstā – “Regula Nr. 4064/89”) atbilstoši tās 1. pantam attiecas uz visām koncentrācijām Kopienas mērogā minētā panta 2. un 3. punkta nozīmē.

2 Par koncentrāciju Kopienas mērogā atbilstoši Regulas Nr. 4064/89 4. panta 1. punktam pirms tam ir jāpaziņo Komisijai.

3 Koncentrāciju Kopienas mērogā atbilstoši Regulas Nr. 4064/89 7. panta 1. punktam nevar uzsākt ne pirms paziņojuma par to, ne arī tikmēr, kamēr tā atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu. Tomēr Komisija atbilstoši 7. panta 4. punktam drīkst piešķirt atbrīvojumu no paziņošanas par koncentrāciju pienākuma.

4 Ja Komisija uzskata, ka paziņotā koncentrācija, lai gan atbilst šīs regulas darbības jomai, nerada nopietnas šaubas attiecībā uz tās saderību ar kopējo tirgu, tā atbilstoši Regulas Nr. 4064/89 6. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētajam izlemj necelt iebildumus un paziņo, ka koncentrācija ir saderīga ar kopējo tirgu (turpmāk tekstā – “pirmā stadija”).

5 Ja, savukārt, Komisija uzskata, ka paziņotā koncentrācija atbilst šīs regulas darbības jomai un rada nopietnas šaubas attiecībā uz tās saderību ar kopējo tirgu, tā atbilstoši Regulas Nr. 4064/89 6. panta 1. punkta c) apakšpunktam izlemj uzsākt lietvedību (turpmāk tekstā – “otrā stadija”).

6 Minētās regulas 6. panta 2. punktā ir noteikts:

“Ja Komisija uzskata, ka paziņotā koncentrācija pēc izmaiņām, ko izraisījuši koncentrācijā piedalošies uzņēmumi, 1. punkta c) apakšpunkta nozīmē vairāk nerada nopietnas šaubas attiecībā uz tās saderību ar kopējo tirgu, tā atbilstoši 1. punkta b) apakšpunktam izlemj paziņot, ka koncentrācija ir saderīga ar kopējo tirgu.

Komisija savam lēmumam saskaņā ar 1. punkta b) apakšpunktu drīkst pievienot nosacījumus un lēmumus, lai nodrošinātu to, ka attiecīgie uzņēmumi atbilst saistībām, ko tie uzņēmušies attiecībā pret Komisiju ar nolūku veidot koncentrāciju, kas saderīga ar kopējo tirgu.”

7 Saskaņā ar 18. panta 1. punktu Komisijas 1998. gada 1. marta Regulā (EK) Nr. 447/98 par paziņojumiem, termiņiem un uzklausīšanu, kas paredzēta Padomes Regulā (EEK) Nr. 4064/89 par kontroli attiecībā uz uzņēmumu koncentrāciju (OV L 61, 1. lpp.), tās “Komisijai ierosinātās saistības saskaņā ar Regulas [..] Nr. 4064/89 6. panta 2. punktu, kuras puses ir ierosinājušas, lai radītu pamatu lēmuma pieņemšanai saskaņā ar šīs regulas 6. panta 1. punkta b) apakšpunktu, iesniedz ne vēlāk kā trīs nedēļu laikā no paziņojuma saņemšanas dienas”.

8 Savā ziņojumā par Regulas Nr. 4064/89 un Regulas Nr. 447/98 robežās pieļaujamajiem koriģējošiem pasākumiem (OV 2001, C 68, 3. lpp.; turpmāk tekstā – “ziņojums par koriģējošiem pasākumiem”) Komisija definē pamatprincipus ierosinātajām saistībām.

9 Atbilstoši Regulas Nr. 4064/89 21. panta 1. punktam Komisijai vienīgai ir tiesības pieņemt lēmumus, kas minēti šajā regulā. 21. panta 2. punkts noteic, ka neviena dalībvalsts nepiemēro savas konkurences tiesības Kopienas mēroga koncentrācijai.

10 Katrā ziņā Komisija atbilstoši Regulas Nr. 4064/89 9. panta otrās daļas a) apakšpunktam Kopienas mēroga koncentrācijas lietu var nodot izskatīšanai dalībvalstij, ja koncentrācija draud radīt vai pastiprināt dominējošo stāvokli, kā rezultātā tiks būtiski traucēta efektīva konkurence šīs dalībvalsts tirgū, kas atbilst visām noteikta tirgus pazīmēm.

Prāvas rašanās fakti

I – Attiecīgie uzņēmumi

11 BaByliss SA (turpmāk tekstā – “prasītāja”) celtās prasības mērķis ir atcelt lēmumu, ar kuru Komisija atzinusi SEB un Moulinex koncentrāciju, izvirzot nosacījumus.

12 Prasītāja ir amerikāņu uzņēmumu grupas Conair kontrolēts franču uzņēmums, kas ar preču zīmi “BaByliss” specializējas par “skaistumkopšanas” saukto mazo ķermeņa kopšanai paredzēto elektroaparātu (piemēram, matu žāvētāji, loku šķēres un matu sukas, bārdas dzenamie aparāti un matu griežamās mašīnas, depilācijas aparāti sievietēm un citi ķermeņa kopšanai paredzētie aparāti) ražošanā un tirdzniecībā. Conair grupa Amerikas Savienotajās Valstīs un pasaules mērogā nodarbojas ar visādu veidu mazu mājsaimniecībā (virtuvē, ķermeņa kopšanai, tīrīšanai) izmantojamu elektroaparātu ražošanu, galvenokārt, ar preču zīmēm “Conair”, “Babyliss”, “Interplak”, “Forfex”, “Cuisinart”, “Revlon” un “Vidal Sassoon”.

13 SEB ir franču uzņēmums, kas pasaules mērogā izgudro, ražo un tirgo mazus mājsaimniecībā izmantojamus elektroaparātus. Vairāk nekā 120 valstīs uzņēmums tirgo savas preces ar pasaules mērogā izplatītām preču zīmēm (“Tefal” un “Rowenta”) un četrām reģionālajām preču zīmēm (“Calor” un “SEB” Francijā un Beļģijā, “Arno” Brazīlijā un “Mercosur” [Mercado Común del Sur] valstīs, kā arī “Samurai” Andu pakta valstīs). Pie SEB ar dažādām preču zīmēm ražotajiem produkcijas segmentiem pieder vārāmie un grilējamie aparāti (mazās plītiņas, fritējamie aparāti, tosteri, aparāti gadījuma rakstura ēdienu pagatavošanai), karstu dzērienu pagatavojamie aparāti (elektriskie kafijas automāti, espresso aparāti, ūdens vārītāji), mikseri un līdzīga veida ierīces, gludekļi un tvaika ierīces, ķermeņa kopšanai paredzētie aparāti (depilācijai, frizēšanai, skūšanai utt.), putekļu sūcēji, ventilācijas un apsildāmās ierīces, kā arī virtuves tehnika.

14 Arī Moulinex ir franču uzņēmums, kas visā pasaulē izgudro, ražo un tirgo mazus mājsaimniecībā izmantojamus elektroaparātus. Uzņēmums darbojas tajos pašos segmentos, kur SEB ar divām starptautiskām preču zīmēm (“Moulinex” un “Krups”) un reģionālo preču zīmi (“Swan” – Apvienotajā Karalistē). Tā preču sortimentā ir arī mikroviļņu krāsnis.

II – Process valstī

15 2001. gada 7. septembrī tribunal de commerce de Nanterre [Nantēras Tirdzniecības tiesa] uzsāka maksātnespējas procesu pret Moulinex grupu. Šīs tiesas ieceltajiem administratoriem atbilstoši Francijas tiesībām bija jākonstatē, vai attiecīgais uzņēmums ir spējīgs turpināt kārtot savus darījumus, tas ir, jāpārņem kādai trešai personai, vai arī būtu izbeidzama tā saimnieciskā darbība. Tā kā Moulinex grupas turpmāka darījumu veikšana izrādījās esam neiespējama, administratori mēģināja atrast uzņēmumu, kas daļēji vai pilnībā pārņem Moulinex.

16 Šī procesa ietvaros SEB pieteica savu kandidatūru noteiktu Moulinex aktīvu pārņemšanai mājsaimniecībā izmantojamo elektroaparātu nozarē, tostarp:

– visas preču zīmju “Moulinex”, “Krups” un “Swan” izmantošanas tiesībām attiecībā uz visām attiecīgajām precēm;

– daļu ražošanas līdzekļu (8 industriālās iekārtas no 18 iekārtu vienībām un noteiktas iekārtu vienības no nepārņemamajām iekārtām), lai no kopējā Moulinex sortimenta darītu iespējamu vismaz dažu modeļu ražošanu, izņemot putekļu sūcējus un mikroviļņu krāsnis;

– noteiktas ražotājsabiedrības, proti, Eiropai, tikai Vācijas un Spānijas sabiedrību, pārņemšanai.

17 Lai paplašinātu savu mājsaimniecībā izmantojamo elektroaparātu biznesu Francijā un pasaulē, 2001. gada 25. septembrī BaByliss nosūtīja tiesas ieceltajiem Moulinex administratoriem piedāvājumu iegādāties visu pasaules mēroga Krups biznesu, tostarp materiālus, iekārtas, noliktavas, rūpnieciskā īpašuma tiesības un Krups izplatītāju tīklu.

18 Ar 2001. gada 22. oktobra spriedumu tribunal de commerce de Nanterre apstiprināja SEB piedāvājumu par pārņemšanu.

III – Process Komisijā

19 Pamatojoties uz SEB iesniegumu, Komisija 2001. gada 27. septembrī atbilstoši Regulas Nr. 4064/89 7. panta 4. punktam piešķīra atbrīvojumu. Šis Komisijas lēmums galvenokārt tika pamatots ar to, ka tiesas ieceltie administratori ir prasījuši, lai pārņemšanas piedāvājums būtu beznosacījuma. Komisijas piešķirtais atbrīvojums bija vien pārņemto uzņēmuma aktīvu administrēšanai.

20 2001. gada 13. novembrī Komisija atbilstoši Regulas Nr. 4064/89 4. pantam saņēma plānotās SEB noteiktu Moulinex aktīvu pārņemšanas koncentrācijas paziņojumu.

21 2001. gada 21. novembrī Komisija Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī publicēja Regulas Nr. 4064/89 4. panta 3. punktā paredzēto paziņojumu. Paziņojuma 4. punktā bija aicinājums “visus ieinteresētos uzņēmumus vai personas Komisijai izteikt savu viedokli saistībā ar šo jautājumu”.

22 Pamatojoties uz šo publikāciju, BaByliss ar 2001. gada 27. un 29. novembra vēstulēm Komisijai izteica bažas par attiecīgo koncentrāciju un norādīja uz sekām, kas vērstas pret konkurenci, saistībā ar SEB un Moulinex apvienošanu sektorā, kurā prasītāja īslaicīgi gribēja attīstīties. Šajā sakarā BaByliss minēja, ka tā ir potenciālā SEB–Moulinex konkurente mājsaimniecībā izmantojamo elektroaparātu tirgus sektorā, it īpaši mazās virtuves tehnikas tirgū, kurā tā attīstīja savu biznesu ar preču zīmi “Cuisinart”. 2001. gada 29. novembra vēstules pielikumā BaByliss Komisijai iesniedza visaptverošu piedāvājumu par pārņemšanu, ieskaitot visu personālu un Moulinex aktīvus Francijā, kā arī pielikumā pievienoto 2001. gada novembra Cuisinart biznesa plānu (“Stratégie Cuisinart en France”).

23 Ar 2001. gada 30. novembra vēstuli BaByliss atbildēja uz Komisijas 2001. gada 27. novembrī nosūtīto jautājumu anketu par konkurences uzņēmumiem.

24 2001. gada 5. decembrī koncentrācijas dalībnieki ar Komisiju noslēdza vienošanos par saistību uzņemšanos.

25 Tajā pašā dienā BaByliss pārstāvji ar Komisiju apsprieda plānoto koncentrāciju.

26 Ar 2001. gada 6. decembra vēstuli BaByliss Komisijai izteica pretenzijas par to, ka tā atbilstoši Regulas Nr. 4064/89 9. pantam, pamatojoties uz valsts kompetento konkurences iestāžu iesniegumu, drīkst tām pilnībā vai daļēji nodot lietu izskatīšanai.

27 2001. gada 7. decembrī Francijas konkurences iestādes atbilstoši Regulas Nr. 4064/89 9. panta 2. punkta a) apakšpunktam informēja Komisiju par attiecīgās koncentrācijas iespējamo ietekmi uz konkurenci Francijas tirgū atsevišķu mazo mājsaimniecībā izmantojamo elektroaparātu tirdzniecībā.

28 Pamatojoties uz Komisijas kritiku, 2001. gada 18. decembrī noslēgtās koncentrācijas dalībnieki grozīja savas sākotnējās saistības.

29 2001. gada 20. decembrī BaByliss Komisijai darīja zināmu savu viedokli par tirgus daļu, kuru SEB–Moulinex būtu ieguvusi pēc koncentrācijas nodibināšanas Komisijas pārbaudīto preču grupā.

30 Ar 2001. gada 21. decembra vēstuli BaByliss atbildēja uz Komisijas 2001. gada 20. decembrī izsniegto jautājumu anketu par koncentrācijas dalībnieku saistībām.

31 Pamatojoties uz lietā ieinteresēto trešo personu viedokli, koncentrācijas dalībnieki no jauna grozīja savas saistības.

32 2001. gada 28. decembrī prasītāja izteica piedāvājumu daļējai Moulinex pārņemšanai.

33 2002. gada 3. janvārī BaByliss papildināja savu atbildi uz Komisijas 2001. gada 20. decembrī izsniegto jautājumu anketu par koncentrācijas dalībnieku saistībām. Prasītāja no jauna izrādīja ieinteresētību pilnīgā vai daļējā Moulinex aktīvu pārņemšanā. Tāpat tā pauda bažas par savu stāvokli tirgū un SEB–Moulinex dominējošo stāvokli, kas rada svarīgāko Eiropas valstu koncentrāciju virknei mājsaimniecībā izmantojamo elektroaparātu preču grupu.

34 2002. gada 8. janvārī Komisija pieņēma lēmumu par SEB un Moulinex koncentrāciju, tam pievienojot nosacījumus atbilstoši Regulas Nr. 4064/89 6. panta 1. punkta b) apakšpunktam un 2. punktam un Nolīguma par Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ) 57. pantam (turpmāk tekstā – “Apstrīdētais lēmums”).

35 Tomēr Apstrīdētais lēmums neattiecas uz Francijas tirgu, jo Komisija tajā pašā dienā lietu daļējai izskatīšanai nodeva Francijas iestādēm.

36 2002. gada 8. jūlijā Francijas ekonomikas ministrs atzina koncentrāciju, nenosakot nekādas saistības, pamatojoties uz “maksātnespējas doktrīnu”.

Apstrīdētais lēmums

I - Attiecīgie preču tirgi

37 Saskaņā ar Apstrīdētā lēmuma 16. apsvērumu koncentrācija skar mazo mājsaimniecībā izmantojamo elektroaparātu pārdošanu, kas ietver 13 šādas grupas: fritējamie aparāti, mazas plītiņas, tosteri, sviestmaižu aparāti un vafeļu pannas, aparāti gadījuma rakstura ēdienu pagatavošanai (stone‑gril, wokparty, raclette, fondue utt.), elektriskie barbekjū un telpām paredzēti grili, rīsu vārāmie un tvaika katli, elektriskās kafijas kannas, ūdens vārāmie, espresso aparāti, mikseri un līdzīgas ierīces, gludekļi un tvaika ierīces, ķermeņa kopšanai paredzētie aparāti (aparāti veselībai un skaistumam). Pirmās 11 preču grupas pieder pie preču sortimenta “virtuve”.

38 Pēc Komisijas domām, katra mazo mājsaimniecībā izmantojamo elektroaparātu preču grupa veido īpašu preču tirgu (Apstrīdētā lēmuma 25. apsvērums). Komisijas secinājumi, galvenokārt, ir pamatoti ar aizstājamības pieprasījuma pusē analīzi, kur katrai grupai ir sava funkcija un tā ir paredzēta vienam noteikta veida gala patēriņam. Papildus tam Komisija noraida aizstājamību piedāvājuma pusē. Tā uzsver, ka, pat ja pieņemtu, ka visi ražotāji ir spējīgi ražot visus mazos mājsaimniecībā izmantojamos elektroaparātus, tam būtu nepieciešams papildu laiks un izmaksas, lai iekļūtu jaunajā preču tirgū.

II – Attiecīgie ģeogrāfiskie tirgi

39 Pēc Komisijas domām, “attiecīgo ģeogrāfisko tirgu definēšana pēc valsts mēroga rādās esam vispiemērotākā iepriekšējas pārbaudes pirmās stadijas beigās” (Apstrīdētā lēmuma 30. apsvērums).

III – Preču zīmes nozīme

40 Komisija konstatē, ka tirgi gala patērētāju izvēlē pieder pie vissvarīgākajiem faktoriem un līdz ar to ir atzīstami par vienu no galvenajiem konkurences elementiem starp mazo mājsaimniecībā izmantojamo elektroaparātu ražotājiem (Apstrīdētā lēmuma 36. apsvērums).

41 Šajā sakarā tā paskaidro, ka SEB un Moulinex investē ievērojamas summas, lai to preču zīmes arī turpmāk būtu labi pazīstamas (Apstrīdētā lēmuma 38. apsvērums). Tā konstatē, ka tāpat vērā ņemams ir tas, ka piedāvājumi Moulinex pārdošanas sakarā gandrīz nepārprotami attiecās uz šo uzņēmumu preču zīmēm un mazāk uz produkcijas vienībām (Apstrīdētā lēmuma 39. apsvērums).

IV – Konkurences analīze

42 Attiecībā uz koncentrācijas ietekmi uz konkurenci Komisija noraida viedokli, saskaņā ar kuru koncentrācijas sekas nebūtu citādākas nekā konkurences situācijā, kuras rezultāts būtu bijis Moulinex grupas likvidācija. Šajā sakarā tā norāda:

“Šāda veida argumentācija ir jānoraida izmeklēšanas pirmajā stadijā, jo noteikta skaita uzņēmumi ir pieteikušies jau Moulinex grupas maksātnespējas procesa laikā saistībā ar šīs grupas preču zīmju pārņemšanu. Vēl jo vairāk nevar izslēgt, ka noteiktas pārņemamā īpašuma iekārtu vienības vai tiesības būtu pārņēmuši citi uzņēmumi nevis SEB. Ņemot vērā preču zīmes nozīmi attiecīgajos tirgos, ir paredzams, ka šie citi uzņēmumi būtu bijuši spējīgi pilnībā vai daļēji atjaunot Moulinex konkurētspēju” (Apstrīdētā lēmuma 41. apsvērums).

43 Savas analīzes ietvaros Komisija nonākusi pie rezultāta, ka paziņotā koncentrācija ir iemesls nopietnām šaubām par saderību ar kopējo tirgu virknei virtuves tehnikas preču (Apstrīdētā lēmuma 44. apsvērums). Par ģeogrāfiskajiem tirgiem, kas analizēti Apstrīdētajā lēmumā, tā galvenokārt norāda:

– ka Portugālē, Grieķijā, Beļģijā un Nīderlandē, kur SEB un Moulinex pirms koncentrācijas dažkārt bija nozīmīga pozīcija mazo mājsaimniecībā izmantojamo elektroaparātu nozarē, SEB stāvoklis ar Moulinex pievienošanu tiks pastiprināts un koncentrācija lielākajā daļā attiecīgo preču grupu novedīs pie ievērojamas tirgus daļu savienošanas. Pēc Komisijas domām, šāda varenība tirgū palielinās vienīgi vienreizējas preču zīmju daudzveidības dēļ, kamēr tādi tirgus dalībnieki kā Philips, Braun vai Taurus valda tikai katra pār vienu preču zīmi (Apstrīdētā lēmuma 43. un 45.–47. apsvērums);

– ka Vācijā, Austrijā, Dānijā, Zviedrijā un Norvēģijā koncentrācija rada būtiskas izmaiņas konkurences priekšnoteikumos virknei preču tirgu (Apstrīdētā lēmuma 43. apsvērums)

– un, visbeidzot, ka citās dalībvalstīs konkurences priekšnoteikumos koncentrācija radīs nebūtiskas pārmaiņas (Apstrīdētā lēmuma 43. apsvērums).

44 Pēc Komisijas domām, paziņotā koncentrācija būs pamats nopietnām šaubām par saderību ar kopējo tirgu šādos tirgos (Apstrīdētā lēmuma 128. apsvērums):

– Vācija: fritējamie aparāti un barbekjū grili;

– Austrija: fritējamie aparāti un aparāti gadījuma rakstura ēdienu pagatavošanai;

– Beļģija: mikseri un līdzīga veida ierīces, espresso aparāti, ūdens vārītāji, tosteri, aparāti gadījuma rakstura ēdienu pagatavošanai, barbekjū grili, kā arī gludekļi un tvaika ierīces;

– Dānija: fritējamie aparāti un mazās plītiņas;

– Grieķija: fritējamie aparāti, ūdens vārītāji, sviestmaižu pagatavojamie aparāti un vafeļu pannas, espresso aparāti, kā arī mikseri un līdzīga veida ierīces;

– Norvēģija: fritējamie aparāti un mazās plītiņas;

– Nīderlande: fritējamie aparāti, espresso aparāti, mazās plītiņas, aparāti gadījuma rakstura ēdienu pagatavošanai, barbekjū grili, kā arī gludekļi un tvaika ierīces;

– Portugāle: fritējamie aparāti, tosteri, elektriskās kafijas kannas, espresso aparāti, ūdens vārītāji, mazās plītiņas, sviestmaižu pagatavojamie aparāti un vafeļu pannas, aparāti gadījuma rakstura ēdienu pagatavošanai, mikseri un līdzīga veida ierīces;

– Zviedrija: fritējamie aparāti.

45 Savukārt paziņotā koncentrācija, pēc Komisijas domām, attiecībā uz ķermeņa kopšanai paredzēto aparātu tirgu nav pamats nopietnām šaubām, kur atbilstošā dalībnieku kopējā tirgus daļa visās valstīs (izņemot Franciju), neņemot vērā šīs produkcijas tirgus daļas izvēlēto definējumu, ir mazāka par 20 % (Apstrīdētā lēmuma 44. apsvērums).

V- Koncentrācijas dalībnieku saistības

46 Koncentrācijas dalībnieku ierosinātās saistības, tad, pēc Komisijas domām, nopietnas šaubas attiecībā uz koncentrācijas saderību ar kopējo tirgu var izklīdināt, jo tās tieši un tūlītēji atrisina konkurences problēmas, kas ar lēmumu tika konstatētas (izņemot Franciju).

47 Sākotnēji ar koncentrācijas dalībnieku 2001. gada 5. decembra saistību ierosinājumu bija paredzēts, ka no kopējās EEZ divus gadus būs izņemtas preču zīmei “Moulinex” piederīgās preces: fritējamie aparāti, mazās plītiņas, aparāti gadījuma rakstura ēdienu pagatavošanai, barbekjū grili, kā arī gludekļi un tvaika ierīces. Pēc Komisijas domām, šīs sākotnēji ierosinātās saistības tomēr nebūtu radījušas iespēju, ka kāds cits tirgus dalībnieks ieņem Moulinex grupas vietu, un, pēc tās domām, nav attiecināmas uz visiem tirgiem, saistībā ar kuriem koncentrācija radītu nopietnas šaubas (Apstrīdētā lēmuma 135. apsvērums).

48 Tādēļ 2001. gada 18. decembrī koncentrācijas dalībnieki savu ierosinājumu “uzlaboja”, lai “to darītu īstenojamu un efektīvu” (Apstrīdētā lēmuma 135. apsvērums). Šis ierosinājums visām preču grupām Beļģijā, Grieķijā, Nīderlandē un Portugālē un attiecībā uz fritējamiem aparātiem Vācijā, Austrijā, Dānijā, Norvēģijā un Zviedrijā ietver preču zīmes “Moulinex” ekskluzīvu licenci uz trim gadiem (ar saistību izņemt no tirgus preču zīmi “Moulinex” vēl vienu gadu papildus tam). Attiecīgajiem licences saņēmējiem būtu bijis pienākums attiecināt piegādes pienākumu uz licences devēja tosteriem, elektriskajām kafijas kannām, ūdens vārītājiem, kā arī mikseriem un līdzīga veida ierīcēm.

49 Uz aicinājumu izteikt savu viedokli trešās personas – uzņēmumi kritizēja šīs saistības, it īpaši attiecībā uz licences ilgumu un termiņu, kad notiks atturēšanās no piedalīšanās tirgū, piegādes pienākumu, koriģēšanas trūkumu attiecībā uz paziņotās koncentrācijas sekām konkurencē noteiktos tirgos, pietiekamu ekonomisko priekšnosacījumu trūkumu, lai saistībā ar konkrētajiem tirgiem tirgū iestātos jauni tirgus dalībnieki, kā arī nepietiekamu preču zīmes “Moulinex” kontroli ar licences saņēmējiem īpaši fritējamiem aparātiem paredzētajos pasākumos, jo SEB šo preču zīmi varēja turpināt izmantot citām precēm (Apstrīdētā lēmuma 136. apsvērums).

50 No Apstrīdētā lēmuma izriet, ka SEB “padarīja perfektas” savas saistības, kur preču zīmes licence tika paplašināta uz visu mājsaimniecībā izmantojamo elektroaparātu kopumu Vācijā, Austrijā, Dānijā, Norvēģijā un Zviedrijā. Šādi saistības attiecībā uz šīm piecām valstīm tika piemērotas tām saistībām, kas jau bija tikušas ierosinātas saistībā ar Beļģiju, Grieķiju, Nīderlandi un Portugāli. Papildus tam SEB pagarināja licences termiņu uz pieciem gadiem (un atturēšanos no piedalīšanās tirgū – uz trim gadiem) un atsauca licences saņēmēju piegādes pienākumu (Apstrīdētā lēmuma 137. apsvērums).

51 Komisijas akceptētās saistības Apstrīdētajā lēmumā ir šādas:

“129 SEB grupa apņemas jebkurai šo valstu trešai personai piešķirt ekskluzīvu preču zīmes “Moulinex” licenci visu 13 mazo mājsaimniecībā izmantojamo elektroaparātu tirdzniecībai.

130 Šis licences līgums ar vienu vai vairākām trešām personām tiek noslēgts uz pieciem gadiem. Licences darbības termiņa laikā un trīs gadus pēc šī termiņa beigām SEB attiecīgajās valstīs ar preču zīmi “Moulinex” neveiks nekādu mazo mājsaimniecībā izmantojamo elektroaparātu tirdzniecību. Papildus tam SEB grupa apņemas attiecīgajās valstīs netirgot nekādus Moulinex modeļus ar citu preču zīmi, ja vien licences saņēmējs nav izšķīries par preču piegādi no SEB vai par rūpnieciskā īpašuma licences iegādi.

131 Ar licenci tiek nodrošināta preču zīmes “Moulinex” izmantošana, lai licences saņēmējs noteiktajā ģeogrāfiskajā tirgū varētu iedibināt un nostiprināt savu preču zīmi. Tādējādi licences saņēmējs preču zīmes “Moulinex” licences darbības termiņa laikā var izmantot preču zīmi “Moulinex” vienu pašu vai kopā ar savu preču zīmi un jebkurā brīdī no “co‑branding” var pāriet uz savas preču zīmes izmantošanu. SEB ir tiesības, lai viens vai vairāki licences saņēmēji respektētu Moulinex logotipu.

132 Viens vai vairāki licenču saņēmēji brīvi var noteikt attiecīgus piegādes noteikumus visām attiecīgajām precēm un valstīm. Ja tie vēlas, tie var pieprasīt SEB noslēgt piegādes līgumu uz visu vai daļēju licences darbības termiņu par visām vai daļu attiecīgo preču. Šāda veida piegādei būtu jāatbilst 65 % no 2000. gada laikā pārdoto Moulinex preču apjoma. Jāteic, ka SEB ierosina noteikt piegādes saistību licences saņēmējiem par mikseriem un līdzīga veida ierīcēm Vācijā. Šo izņēmumu SEB pamato ar darba vietu saglabāšanas prasību produkciju ražojošās struktūrvienībās, kuras ir jāpārņem atbilstoši tribunal de commerce de Nanterre lēmumam.

133 Turklāt SEB grupa apņemas katram licences saņēmējam, pamatojoties uz tā iesniegumu, izsniegt licenci attiecībā uz rūpnieciskā īpašuma tiesībām (paraugi un modeļi, patenti un know‑how) vienam vai vairākiem Moulinex sortimenta modeļiem, lai licences saņēmējs šos modeļus var ražot pats vai pēc savas izvēles nodot ražot trešai personai.

134 Turklāt SEB grupa apņemas iecelt pilnvaroto pārstāvi, kam sākumā jārūpējas par to, lai SEB grupa uzņemtās saistības pilda pienācīgi. SEB apņemas noslēgt licences līgumu vai līgumus ar tajā vai tajos paredzētajām saistībām [..] laikā no brīža, kad tā no Komisijas saņēmusi apstiprinošu lēmumu. Ja tas paredzētajā laikā nav noticis pilnībā vai daļēji, pilnvarotajam pārstāvim tiek uzdots meklēt vienu vai vairākus licences saņēmējus un noslēgt ar tiem līgumus [..] laikā. Licences saņēmēju izvēlei nepieciešams Komisijas apstiprinājums.”

52 Pēc Komisijas domām, saistību dēļ ievērojami samazinās tirgus daļu iegūšana, kuru radījusi paziņotā koncentrācija. Komisijas skatījumā palielinājums saglabājas tikai ar preču zīmi “Krups” tirgotajām precēm. Tirgus daļu pieaugums saistībā ar preču zīmi “Krups”, pēc Komisijas domām, var būt pamats konkurences problēmām tikai Portugālē saistībā ar espresso aparātiem un aparātiem gadījuma rakstura ēdienu pagatavošanai (Apstrīdētā lēmuma 139. apsvērums).

53 Paredzamās saistības, kā to uzskata Komisija, rada ilgstošu priekšnosacījumu atjaunošanu efektīvai konkurencei. Kā to skaidro Komisija, piecu gadu licences darbības termiņš, proti, rada iespēju licences saņēmējam pāriet no preču zīmes “Moulinex” uz savu preču zīmi ar ierobežotiem zaudējumiem SEB, ja pēdējā minētā varētu preču zīmi “Moulinex” no jauna ieviest konkrētajos tirgos. Šajā sakarā Komisija norāda, ka vidējais mazā mājsaimniecībā izmantojamā elektroaparāta kalpošanas laiks ir apmēram trīs gadi. Licences saņēmēja pāreja uz savu preču zīmi papildus ir atvieglota arī ar to, ka preču zīme “Moulinex” konkrētajā ģeogrāfiskajā telpā visām mazajām elektriskajām mājsaimniecībā izmantojamām precēm nāk par labu tikai licences saņēmējam (Apstrīdētā lēmuma 140. apsvērums).

54 Komisija uzskata, ka ar ekskluzīvo licenci uzņemto saistību paplašināšana attiecībā uz visām mazajām elektriskajām mājsaimniecībā izmantojamajām precēm un līdz ar to arī uz precēm, par kurām Komisijai nebija nopietnu šaubu, ir nepieciešama, lai nodrošinātu šo koriģējošo pasākumu efektivitāti un iedzīvināšanu. Ja licences būtu attiecināmas tikai uz noteiktu skaitu precēm, tad “rebranding” īstenošana būtu būtiski sašaurināta, jo preču zīmi “Moulinex” attiecīgajās valstīs būtu izmantojuši divi konkurenti, respektīvi, SEB un licences saņēmējs, kura licences piemērošana būtu ierobežota attiecībā uz noteiktām precēm (Apstrīdētā lēmuma 141. apsvērums).

55 Komisija norāda, ka papildus tam licences saņēmējs Moulinex preču ražošanā ir pastāvīgs, ja tas pats to vēlas, un SEB, no otras puses, var piespiest licences saņēmēju nodrošināt to ar jauniem modeļiem, ko SEBMoulinex sortimentā radījis valstīs, kurās nav piemērojamas saistības (Apstrīdētā lēmuma 142. apsvērums).

56 Visbeidzot Komisija min, ka atbilstoši saistībām licences saņēmējam (saņēmējiem) jau ir jābūt pārstāvētam (pārstāvētiem) tirgū vai potenciālā veidā būt spējīgam (spējīgiem) eksistēt un būt neatkarīgam (neatkarīgiem), nepastāvēt saistībā ar SEB grupu, tāpat būt apveltītam (apveltītiem) ar kompetenci un motivāciju aktīvi un efektīvi konkurēt konkrētajos tirgos. Tāpat atbilstoši saistībām licences saņēmējam (saņēmējiem) ir jābūt savai preču zīmei, kas var tikt izmantota kopā ar preču zīmi “Moulinex” (Apstrīdētā lēmuma 144. apsvērums).

57 Līdz ar to Komisija aizstāv viedokli (Apstrīdētā lēmuma 146. apsvērums), ka pušu ierosinātās saistības ir pietiekamas, lai klīdinātu šaubas par koncentrācijas saderību ar kopējo tirgu minētajās deviņās valstīs, ja vien puses izpilda šādas saistības:

“a) saistība izsniegt ekskluzīvu preču zīmes “Moulinex” licenci ar 5 gadu darbības termiņu mājsaimniecībā izmantojamo elektroaparātu tirdzniecībai attiecībā uz lēmumā minētajām 13 preču grupām, kā tas minēts šī lēmuma 1. punkta a) apakšpunktā;

b) saistība licences darbības termiņa laikā un trīs gadus pēc šī termiņa beigām netirgot nekādas preces ar preču zīmi “Moulinex”, kā tas norādīts 1. punkta c) apakšpunktā;

c) saistība netirgot Moulinex preču modeļus ar citu preču zīmi tajos reģionos, par kuriem licences saņēmējs (saņēmēji) noslēdzis piegādes līgumu vai saņēmis rūpnieciskā īpašuma licenci, kā tas minēts 1. punkta e) apakšpunktā;

d) saistība uz pieprasījuma pamata noslēgt ar ikvienu licences saņēmēju piegādes līgumu, izņemot par mikseru piegādi Vācijā, (piegādes cena atbilst pašizmaksai, kurai pievienotas ražošanas un piegādes izmaksas) un/vai izsniegt rūpnieciskā īpašuma licenci, kā tas paredzēts 1. punkta d) apakšpunktā;

e) saistība deviņās attiecīgajās valstīs līdz licences līguma darbības termiņa beigām sekot jauno modeļu attīstības politikai un saglabāt pilnu preču zīmes “Moulinex” nozīmi tirdzniecībā un konkurencē atbilstoši 1. punkta h) apakšpunktam;

f) saistība noslēgt ekskluzīvās preču zīmju licences līgumu vai līgumus ar deviņām attiecīgajām valstīm 1. punkta h) apakšpunkta un 2. punkta e) apakšpunkta iv) daļā šo saistību izpildei paredzētajos termiņos;

g) saistība attiecībā uz Komisijas piekrišanas nepieciešamību licences saņēmēja vai licences saņēmēju izvēlē atbilstoši 1. punkta i) apakšpunktam un

h) saskaņā ar 2. punkta e) apakšpunkta ii) daļu ievērot attiecīgo pilnvarotā pārstāvja iniciatīvu uzņemto saistību vai dotā uzdevuma izpildei.”

58 SEB uzņemto saistību detalizēts izklāsts ir atrodams Apstrīdētā lēmuma pielikumā.

59 Pielikuma 2. punkta g) apakšpunktā ir noteikts:

“Ja šīs koncentrācijas atzīšanas gadījumā, ko veikusi cita konkurences iestāde, ir noteiktas saistības, kas ir pretrunā attiecīgajām saistībām vai ir tādas, ka pārsniedz tās robežas, kas nepieciešams, lai attiecīgajos tirgos atjaunotu konkurenci, SEB grupa var pieprasīt Komisijai šo saistību pārbaudi, lai novērstu minētās pretrunas vai pilnībā vai daļēji atbrīvotu SEB grupu no priekšnosacījumiem un pienākumiem, kas ir attiecīgajās saistībās un kas vairs nav nepieciešamas.”

VI – Valsts atbalsts

60 Atbildot uz trešo personu argumentiem par to, ka SEB plānotajā nodošanā ar Francijas iestāžu palīdzību saņem valsts atbalstu, Apstrīdētā lēmuma 10. apsvērumā ir atzīts, ka pirmā iepriekšējas izmeklēšanas procedūra Francijas iestādēs liecināja par to, ka ar maksātnespējas procesa robežās paredzētie publiski tiesiskie pasākumi SEB būtu labvēlīgi. Šo pasākumu iedarbība tādējādi, pēc Komisijas domām, nav jāņem vērā paredzētajā koncentrācijas pārbaudē, pamatojoties uz Regulu Nr. 4064/89.

Process un lietas dalībnieku prasījumi

61 Ar prasības pieteikumu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegts 2002. gada 15. aprīlī, prasītāja cēlusi šo prasību. Ar atsevišķu dokumentu, ko Pirmās instances tiesa saņēmusi tajā pašā dienā, prasītāja atbilstoši Pirmās instances tiesas Reglamenta 76.a pantam pieprasījusi izskatīt lietu paātrinātā procesā.

62 Komisija ar 2002. gada 30. aprīļa vēstuli Pirmās instances tiesai paziņoja, ka neiebilst iesniegumam par lietas izskatīšanu steidzamā kārtā. Turklāt Komisija minēja, ka prasītāja nav norādījusi, ka Apstrīdētais lēmums ir individuāli skāris prasītāju.

63 Pirmās instances tiesas kanceleja ar 2002. gada 8. maija vēstuli Komisijai darīja zināmu, ka Pirmās instances tiesa devusi piekrišanu tās lūgumam pagarināt atbildes raksta iesniegšanas termiņu līdz 2002. gada 24. jūnijam. Turklāt Pirmās instances tiesa atbildētāju lūdza nevilcināt procesu un savlaicīgi atbildēt uz jautājumiem par prasības pieņemamību, izmantojot aizstāvības argumentus.

64 Procesa organizatorisko pasākumu ietvaros Pirmās instances tiesas kanceleja ar 2002. gada 17. jūnija vēstuli prasītājai prasīja sniegt atbildi uz rakstveida jautājumiem līdz 2002. gada 28. jūnijam.

65 Komisija 2002. gada 24. jūnijā izsniedza atbildes rakstu, primāri minot iebildumus par prasības pieņemamību un pakārtoti – aizstāvības argumentus.

66 Prasītāja 2002. gada 28. jūnijā Pirmās instances tiesai iesniedza atbildes uz Pirmās instances tiesas uzdotajiem jautājumiem.

67 Pirmās instances tiesa (trešā palāta) ar 2002. gada 2. jūlija lēmumu deva piekrišanu prasītājas lūgumam par lietas izskatīšanu paātrinātā procesā atbilstoši Reglamenta 76.a pantam.

68 Pēc [Tiesas] sekretāra pieprasījuma prasītāja 2002. gada 18. jūlijā iesniedza apsvērumus par Komisijas atbildes rakstā sniegto atbildi par prasības pieņemamību.

69 Ar vēstuli, ko Pirmās instances tiesas kanceleja saņēmusi 2002. gada 19. jūlijā, SEB lūdza iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam. Ar vēstuli, ko Pirmās instances tiesas kanceleja saņēmusi 2002. gada 29. jūlijā, De’Longhi lūdza iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam. Trešās palātas priekšsēdētājs ar 2002. gada 16. septembra rīkojumu šiem pieteikumiem deva piekrišanu. Atbildot uz lūgumiem, pirmkārt, SEB attiecīgi tika lūgta iesniegt iestāšanās rakstu un, otrkārt, De’Longhi – iesniegt noteiktus dokumentus, uz kuriem tā bija atsaukusies savā pieteikumā.

70 Pirmās instances tiesa (trešā palāta), pamatojoties uz tiesneša referenta ziņojumu, nolēma uzsākt mutvārdu procesu un procesa organizatorisko pasākumu ietvaros prasīja lietas dalībniekus iesniegt noteiktus dokumentus un atbildēt uz rakstveida jautājumiem. Lietas dalībnieki izpildīja prasīto norādītajos termiņos.

71 Pirmās instances tiesa 2002. gada 9. oktobra sēdē uzklausīja lietas dalībnieku mutvārdu paskaidrojumus un atbildes uz Pirmās instances tiesas uzdotajiem jautājumiem.

72 Prasītājas, ko atbalsta De’Longhi, prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

– atcelt Apstrīdēto lēmumu,

– piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

73 Komisijas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

– prasību noraidīt kā nepieņemamu un pakārtoti – kā nepamatotu,

– piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

74 SEB prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

– prasību noraidīt kā nepieņemamu un pakārtoti – kā nepamatotu,

– piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Par pieņemamību

I – Lietas dalībnieku argumenti

75 Prasītāja, ko atbalsta De’Longhi, paskaidro, ka apstrīdētais akts EKL 230. panta nozīmē to skāris tieši un individuāli. BaByliss no jauna iestājas mazās elektriskās virtuves tehnikas tirgū un līdz ar to tiešā veidā konkurē ar SEB un Moulinex. Tāpat tā aktīvi piedalījusies ir administratīvajā procesā, kas norisinājies, līdz ticis pieņemts Apstrīdētais lēmums.

76 Komisija paskaidro, ka prasītāju Apstrīdētais lēmums individuāli nav skāris.

77 Komisija, pirmkārt, kā pierādījumu norāda uz to, ka, lai BaByliss Apstrīdētais lēmums skartu individuāli, nepietiek vien ar apstākli, ka prasītāja pēc savas iniciatīvas reaģējusi uz 4. panta 3. punktā Regulā Nr. 4064/89 paredzēto publikāciju par koncentrāciju Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī un uzsākusi kontaktēties ar Komisiju. BaByliss neko nav norādījusi par to, ka Apstrīdētais lēmums to skāris personisku iezīmju vai īpašu apstākļu dēļ, kas to individualizē līdzīgi kā SEB.

78 Komisija uzskata, ka vairāki uzņēmumi – tāpat kā prasītāja – aktīvi ir piedalījušies administratīvajā procesā. Vienīgais fakts par to, ka uzņēmums ir izteicis viedokli, nav uzskatāms par pamatojumu tam, ka tādējādi Apstrīdētais lēmums prasītāju skāris individuāli. Pastiprināta koncentrāciju izmeklēšana prasa regulāru kontaktu ar vairākiem tirgus dalībniekiem.

79 Otrkārt, Komisija norāda, ka 2. pantā BaByliss statūtos ir noteikts: “uzņēmuma mērķis ir uzņēmējdarbības veikšana visās ražošanas, apstrādes, pārstāvniecības, importa un eksporta, kā arī vairumtirdzniecības, starpnieka un mazumtirdzniecības jomās, it īpaši ar frizieru un skaistumkopšanas, parfimērijas un dāvanu veida vienībām un precēm”, turpretim ar Apstrīdēto lēmumu atzītā koncentrācija attiecas uz mazajiem mājsaimniecībā izmantojamiem elektroaparātiem, kam nav nekāda sakara ar “frizieru, skaistumkopšanas, parfimērijas un citādu veidu dāvanu veida precēm”.

80 Treškārt, Komisija apšauba, ka prasītāja atzīstama par tādu uzņēmumu, kas mazās elektriskās virtuves tehnikas tirgū “iestājusies no jauna”, un ka, spriežot pēc tās izteikumiem, ne Apstrīdētā lēmuma pieņemšanas brīdī, ne arī prasības celšanas brīdī tā nav piedalījusies tirgū ne ar vienu mazo mājsaimniecībā izmantojamo elektroaparātu. BaByliss sevi bija nosaukusi par “potenciālo konkurējošo uzņēmumu”. Tā paziņojusi, ka tā šādas preces “oficiāli” grib ieviest tirgū 2002. gada 15. maijā, par to neiesniedzot nekādus pierādījumus.

81 Ceturtkārt, Komisija norāda, ka nekas neliecina par to, ka BaByliss kā Francijā uzņēmējdarbību veicošas sabiedrības preces vistiešākajā veidā konkurē ar tām precēm, ko SEB izplata ģeogrāfiskajos tirgos, par ko Komisija izteikusi nopietnas šaubas, turklāt Komisija nav izteikusies par stāvokli Francijas tirgū, kura pārbaudi veic Francijas konkurences iestādes.

82 Piektkārt, Komisija paskaidro, ka prasītāja nepamatoti balstījusies uz spriedumiem lietā Air France. Šis gadījums ir pilnīgi citādāks nekā ar Air France. 1994. gada 19. maija spriedumā lietā T‑2/93 Air France/Komisija (Recueil, II‑323. lpp.) Pirmās instances tiesa konstatēja, ka Komisija konkurences stāvokli konkrētajos tirgos ir pamatojusi, it īpaši ņemot vērā Air France situāciju (sprieduma 45. punkts), ka tas ir vienīgais nopietnais konkurents koncentrāciju nodibinājušajiem uzņēmumiem, savukārt prasītāja vispār nav koncentrācijas darījumu skarto uzņēmumu tirgos. Komisija piebilst, ka tāpat Pirmās instances tiesa norādījusi, ka saskaņā ar Air France, Francijas valdības un Komisijas noslēgto savstarpējo vienošanos Air France pienākums bija izbeigt līdzdalību sabiedrībā TAT (sprieduma 46. punkts), savukārt BaByliss šajā gadījumā nevar atsaukties ne uz vienu līdzīga rakstura vienošanos vai lēmumu, nu kura izrietētu, ka tā, pamatojoties uz konkrētajiem lietas apstākļiem, ir individualizēta tāpat kā SEB. Komisija uzskata, ka tāpat saskaņā ar Pirmās instances tiesas 1994. gada 24. marta spriedumu lietā T‑3/93 Air France/Komisija (Recueil, II‑121. lpp.) Air France ir bijusi konkurents British Airways, savukārt BaByliss šajā gadījumā sevi uzskata par (vēl jo vairāk – potenciālu) SEB konkurējošo uzņēmumu.

83 Visbeidzot, Komisija norāda, ka prasība ir atzīstama par nepieņemamu saistībā ar jauno EKL 230. panta interpretāciju Pirmās instances tiesas 2002. gada 3. maija spriedumā lietā T‑177/01 Jégo‑Quéré SA/Komisija (Recueil, II‑2365. lpp., 51. punkts), jo Apstrīdētais lēmums, no vienas puses, ir individuāls lēmums, kam nav nekādas vispārīgas nozīmes, bet, no otras puses, nekādā ziņā neierobežo prasītājas (kas vēl jo vairāk nav pārstāvēta koncentrācijas skartajos tirgos) tiesības un prasītājai neuzliek nekādus pienākumus. Prasītājas tiesiskais stāvoklis konkrēti un faktiski nav skarts.

84 SEB uzskata, ka prasītāju Apstrīdētais lēmums individuāli nav skāris. Prasītāja kolektīvā procesa ietvaros tāpat kā SEB varēja piedāvāt konkrētu un nopietnu pārņemšanas piedāvājumu, ja to faktiski būtu interesējusi visu vai daļas Moulinex aktīvu pārņemšana. SEB atgādina, ka Pirmais prasītājas piedāvājums Moulinex pārņemšanai tomēr nebija nopietns, un tribunal de commerce de Nanterre to nav uzskatījusi par pieņemamu esam, kamēr vēlākie piedāvājumi tikuši izteikti tikai pēc koncentrācijas un kalpojuši mēģinājumam apšaubīt SEB ierosināto pārņemšanas plānu. Tā piebilst, ka prasītāja arī nekādā veidā nav izrādījusi interesi saistībā ar preču zīmes “Moulinex” saņemšanu, lai gan šāda veida licence saistībā ar tās minēto attīstības stratēģiju tai būtu varējusi darīt iespējamu ilgstoši un efektīvi darboties konkrētajos tirgos.

85 Papildus tam SEB norāda, ka BaByliss preces līdz šim nav realizētas nevienā no ģeogrāfiskajiem tirgiem, uz kuriem attiecas Apstrīdētais lēmums, pat ne Francijā, kur prasības aktivitātes bijušas vien prezentācija restorānā Lionā 2002. gada maijā. SEB piebilst, ka turklāt savā konkurences analīzē Komisija prasītāju nav minējusi ne kā pašreizēju, ne kā potenciālu konkurenti.

86 Visbeidzot, SEB uzsver, ka prasītāja nav piedalījusies arī Conseil de la concurrence [Konkurences padomes] referenta veiktajā izmeklēšanas procesā Francijā un pat nav nedz piedalījusies pati, nedz arī pārstāvēta Conseil de la concurrence sēdē.

II – Pirmās instances tiesas vērtējums

87 Atbilstoši EKL 230. panta ceturtajai daļai “jebkura fiziska vai juridiska persona [..] var griezties Tiesā par lēmumu, kas adresēts šai personai, vai par lēmumu, kas – kaut arī regulas vai lēmuma formā adresēts citai personai – tomēr šo personu skar tieši un individuāli”.

88 Prasītāja nav ne koncentrācijas dalībniece, ne arī Apstrīdētā lēmuma adresāte. Līdz ar to ir jāpārbauda, vai to lēmums ir skāris tieši un individuāli.

89 Skāruma tiešums nav apstrīdams. Tā kā Apstrīdētais lēmums paredz tūlītēju plānotās koncentrācijas realizāciju, tad konkrēto tirgus stāvoklis tieši var mainīties, kas ir atkarīgs tikai no pušu gribas (skat. iepriekš minēto 1994. gada 24. marta spriedumu lietā Air France/Komisija, 80. punkts).

90 Līdz ar to ir jāpārbauda, vai prasītāju lēmums skar tieši un individuāli.

91 Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru “citas personas, kas nav lēmuma adresātes, ir individuāli skartas tad, ja lēmums [tās] skar personisko iezīmju vai īpašu apstākļu dēļ, kas tās izceļ no pārējo personu loka un [tās] līdz ar to līdzīgā veidā tiek individualizētas tāpat kā adresāti (Tiesas 1963. gada 15. jūlija spriedums lietā 25/62 Plaumann/Komisija, Recueil, 197., 223. lpp.).

92 Šajā sakarā Pirmās instances tiesa konstatē, ka saistībā ar piedalīšanos procedūrā prasītāja, pamatojoties uz Regulas Nr. 4064/89 4. panta 3. punktā minēto iepriekšējo paziņojumu, ar 2001. gada 27., 29. un 30. novembra, kā arī ar 2001. gada 6., 20., 21. un 28. decembra vēstulēm Komisijai ir iesniegusi savus apsvērumus par attiecīgā koncentrācijas darījuma sekām saistībā ar attiecīgo tirgu konkurences situāciju un arī par savu stāvokli. Tālāk Komisija uzklausījusi prasītāju 2001. gada 5. decembra sēdē, kā arī telefonkonferencē 2002. gada 4. janvārī kopā ar atbildīgajām amatpersonām, kas veic koncentrācijas projekta pārbaudi.

93 Šajā sakarā BaByliss galvenokārt izteica to pašu kritiku, kā tas minēts prasības pieteikumā Pirmās instances tiesai. Šie apsvērumi galvenokārt attiecās uz koncentrācijas seku dažādos attiecīgos ģeogrāfiskos un preču tirgos pamatojumu, it īpaši saistībā ar BaByliss situāciju, kā arī – uz ierosināto SEB saistību, lai atrisinātu ar Moulinex pārņemšanu saistītās konkurences problēmas, efektivitātes vērtējumu.

94 Visbeidzot ir jākonstatē, ka Komisijai prasītājas iesniegtās vēstules neatspoguļo tikai vienpusēju un no savas puses vēlamu rīcību, bet gan to, ka Komisija, vispirmām kārtām, ir prasītāju aicinājusi iesniegt savus apsvērumus par ierosinātajām koncentrācijas pušu saistībām.

95 Līdz ar to prasītāja ir aktīvi piedalījusies procesā. Proti, vienkārša līdzdalība procesā nav uzskatāma par pietiekamu, kā to pamatoti uzsvērusi Komisija, lai konstatētu, ka prasītāju lēmums ir individuāli skāris, turklāt, ja runa ir par koncentrācijām, kuru izmeklēšanas process prasa uzturēt pastāvīgus kontaktus ar vairākiem uzņēmumiem, tomēr aktīva līdzdalība administratīvajā procesā ir faktors, kas judikatūrā regulāri tiek ņemts vērā konkurences jautājumos, ieskaitot koncentrācijas kontroles īpašas nozares, lai kopā ar citiem īpašiem apstākļiem pierādītu prasības pieņemamību (skat. it īpaši Tiesas 1986. gada 28. janvāra spriedumu lietā 169/84 Cofaz u.c./Komisija, Recueil, 391. lpp., 24. un 25. punkts, un 1998. gada 31. marta spriedumu apvienotajās lietās C‑68/94 un C‑30/95 Francija/Komisija, sauktu “Kali & Salz”, Recueil, I‑1375. lpp., 54. punkts, kā arī iepriekš minēto 1994. gada 19. maija spriedumu lietā Air France/Komisija, 44. punkts).

96 Ciktāl, turklāt ir runa par prasītājas kā konkurējoša uzņēmuma stāvokli, ir jāatgādina, ka BaByliss, to neapstrīdot Komisijai vai SEB, ir atzinusi sevi par vienu no galvenajiem dalībniekiem mazo “skaistumkopšanas” vai ķermeņa kopšanai izmantojamo elektroaparātu (matu žāvētāji, loku šķēres un matu sukas, bārdas dzenamie un matu griežamie aparāti, depilācijas aparāti sievietēm un citi ķermeņa kopšanai paredzētie aparāti utt.) tirgū.

97 Atbilstoši Apstrīdētā lēmuma 16. apsvērumam koncentrācija attiecas uz mazo mājsaimniecībā izmantojamo elektroaparātu tirdzniecību; šī biznesa nozare ietver 13 preču grupas, proti, 11 virtuves tehnikas preču grupas, gludekļus un tvaika ierīces un ķermeņa kopšanai paredzēto aparātu grupu. Saskaņā ar šo, kā tas izriet no Apstrīdētā lēmuma 16. apsvēruma, ķermeņa kopšanai paredzēto aparātu tirgu ir skārusi šī konkrētā koncentrācija. Ne Komisija, ne arī SEB šajā sakarā nav apstrīdējusi, ka prasītāja ir viena no svarīgākajām konkurentēm vai līdzdalībniecēm šo “skaistumkopšanas” vai ķermeņa kopšanas aparātu preču tirgū.

98 Papildus tam ir vērts norādīt, ka saistības tāpat attiecas uz 13 mazo mājsaimniecībā izmantojamo elektroaparātu grupu kopumu, kas ietver arī “skaistumkopšanas” vai ķermeņa kopšanas aparātus.

99 Ja arī prasītāja ne Apstrīdētā lēmuma pieņemšanas brīdī, ne arī prasības celšanas brīdī nav bijusi pārstāvēta pārējos 12 koncentrācijas skartajos konkrētajos tirgos, tad tās skatījumā tā vismaz ir potenciāls konkurējošs uzņēmums, jo tā pašlaik iestājas Eiropas mazās elektriskās virtuves tehnikas tirgū.

100 Komisija un SEB potenciālā konkurējošā uzņēmuma prasības pieņemamību nav apstrīdējušas, ja runa, kā šajā gadījumā, ir par oligopolistiskiem tirgiem, kurus it īpaši raksturo augsti, uz attīstītas uzticēšanās preču zīmei balstīti iestāšanās noteikumi un sarežģīta pieeja mazumtirdzniecībai (šajā ziņā skat. Pirmās instances tiesas 1997. gada 27. novembra spriedumu lietā T‑290/94 Kaysersberg/Komisija, Recueil, II‑2137. lpp.).

101 Komisija un SEB turpretim uzsver, ka apgalvojums, ka prasītāja ir potenciāls konkurējošs uzņēmums, nav nedz izvirzīts, nedz arī pierādīts. Katrā ziņā savās atbildēs uz Pirmās instances tiesas rakstveida jautājumiem, kā arī apsvērumos par prasības nepieņemamības izņēmumu tā norāda, ka savas pieredzes Amerikas tirgū kopš 2001. gada sākuma dēļ tā sākusi īstenot savu stratēģiju iekļūt Eiropas mazo mājsaimniecībai izmantojamo elektroaparātu tirgū ar preču zīmi “Cuisinart”, proti, tirgojot mazās plītiņas, tosterus, espresso aparātus, kā arī mikserus un līdzīga veida ierīces. To apstiprina šis: pirmās Eiropas tirgus studijas saistībā ar mazo elektronisko virtuves tehniku (2001. gada februāris), tehniskas studijas par elektriskās spriedzes pieskaņošanu Cuisinart aparātiem (2001. gada februāris–augusts), sadarbības līgums uz trim gadiem ar Paul Bocuse (2001. gada oktobris) un Cuisinart izstādes ar Paul Bocuse Orlando un Čikāgā (2001. gada septembris un 2002. gada maijs), stratēģijas un budžeta 2002. gadam izstrādes pabeigšana par Cuisinart ieviešanu Eiropā (2001. gada novembris), sarunas ar svarīgākajiem franču klientiem par preču zīmes “Cuisinart” uzņemšanu tirdzniecības programmā (2001. gada decembris–2002. gada maijs), oficiālā ievešana franču presē (paredzēta 2002. gada martā, bet beigās pārcelta) un, visbeidzot, 2002. gada 16. maijā “Cuisinart ieviešanas Francijā pie Paul Bucose Lionā, piedaloties apmēram 50 viesiem, oficiālais datums”. Prasītāja bija vēlējusies ienākt elektrisko kafijas kannu un espresso aparātu, kā arī fritējamo aparātu segmentā.

102 Tas, ka BaByliss, kā to uzsver Komisija un SEB, savu faktisko iestāšanos koncentrācijas skartajos tirgos, salīdzinot ar saviem paziņojumiem, ir vairākkārtīgi pārcēlusi, nav uzskatāms par pietiekamu, lai secinātu, ka tā nav uzskatāma par potenciālu konkurējošo uzņēmumu. Viens vienīgs fakts, ka, lai iestātos tirgū, nepieciešams vairāk laika nekā paredzēts, proti, nenozīmē to, ka tā nenotiks, turklāt – kā to Komisija norādījusi Apstrīdētā lēmuma 24. apsvērumā – “ar iestāšanos jaunu preču tirgū saistītajiem izdevumiem un laika patēriņam, ņemot vērā tirgus īpatnības, var būt liela nozīme un ka “konkurentam neatkarīgi no tā, vai tas ir pārstāvēts citos tirgos kaimiņu reģionos vai konkrētajā preču tirgū citā ģeogrāfiskā reģionā, attiecībā uz iestāšanos jaunā preču tirgū ir jārūpējas, lai tā apgrozījums un līdz ar to arī pārdošanas apjomi ir pietiekami, [un] tam ir nepieciešama pārdošanas veicināšana, veicot tirdzniecību un popularizējot tā preču zīmi gala patērētāju vidū, kam nepieciešams noteikts laiks un kas rada paaugstinātas mārketinga un reklāmas izmaksas”.

103 BaByliss arī pirms savu preču izplatīšanas tirgos atradās tiešās konkurences attiecībās ar SEB–Moulinex saistībā ar tās preču uzņemšanu starp tirdzniecības uzņēmumiem svarīgāko klientu – izplatītāju preču piedāvājumā. Šajā sakarā prasītāja paskaidro, ka no 2002. gada oktobra bija paredzēti pasākumi “virknē veikalu”, ko izvēlējās Auchan un Monoprix. Tādējādi BaByliss uzskatāma par aktuālu koncentrācijas pušu konkurējošu uzņēmumu visos mazās elektriskās mājsaimniecībā izmantojamās virtuves tehnikas tirgos, kuros tā īslaicīgi iestājusies ar preču zīmi “Cuisinart”. Turklāt prasītāja, kurai par to neviens neiebilda, norāda, ka ķermeņa kopšanai paredzētos aparātus un mazo elektrisko virtuvē izmantojamo virtuves tehniku visi klienti skaita pie vienas un tās pašas preču nodaļas, ka tie paši klienti par šīm precēm realizē tos pašus tirdzniecības piedāvājumus un ka pastāv saistība ar iepirkšanas politiku, pateicoties kurai šo grupu kopējais apgrozījums ir ietverts kopējos piegādes datos, kas ir saistīti ar kopējo rezultātu skaitliskā izteiksmē.

104 Saskaņā ar 2001. gada novembra prasītājas biznesa plānu vismaz īslaicīgi, acīmredzot, tikai ir paredzēta iestāšanās tirgū, ko katrā ziņā neskar Apstrīdētais lēmums. Tomēr prasītāja norādīja, ka BaByliss grupas stratēģija ir preču zīmi “Cuisinart” vispirms ieviest Francijas tirgū, lai uzkrātu mārketinga pieredzi un pamatinvestīcijas novirzītu tur, kur ir stipra grupas kopējā organizācija, un ka tā gribētu balstīties uz veiksmīgu iestāšanos Francijas tirgū, lai tādējādi rastu pieeju arī citās dalībvalstīs.

105 Turklāt ir jānorāda, ka prasītāju 100 % kontrolē Amerikas sabiedrība Conair, kas darbojas ASV un citur pasaulē ar preču zīmēm “BaByliss”, “Conair” un “Revlon” visos mazo elektroaparātu preču segmentos (virtuve, skaistumkopšana, tīrīšana).

106 Lai gan BaByliss nav pārstāvēta nevienā no Regulas Nr. 4064/89 izpratnē skartajiem tirgiem, tās pozīcijas ķermeņa kopšanai paredzēto aparātu tirgū, kā arī tās mātes sabiedrības Conair darbības un pieredzes dēļ tai var tikt radīts pamats to uzskatīt par “potenciālo” konkurenti un tai var tikt atvieglota iestāšanās mazās elektriskās virtuves tehnikas tirgū.

107 Visbeidzot, kas attiecas uz Komisijas argumentu par BaByliss sabiedrības darījumu mērķi, ir pietiekami konstatēt, ka prasītājas darbība nav ierobežota tikai ar frizieru un skaistumkopšanas sektoru, kā tas izriet no vārda “it īpaši” uzņēmējdarbības definīcijā.

108 Treškārt, ir jāatgādina, ka BaByliss saistībā ar savas plānotās iestāšanās mazo mājsaimniecībā izmantojamo elektroaparātu tirgū vairākkārt ir pieteikusies Moulinex pārņemšanā pilnībā vai vismaz daļējā to aktīvu pārņemšanā.

109 Tā 2001. gada 25. septembrī tā iesniedza pirmo piedāvājumu par daļēju pārņemšanu, kas ietvēra kopējo Krups aktīvu (tiesības uz intelektuālo īpašumu, materiāli un iekārtas, ražotājrūpnīca Mehiko, noliktavas, izplatītāju tīkls) pārņemšanu par EUR 100 miljoniem.

110 SEB min, ka šis piedāvājums prasītāju nevar individualizēt, jo tas nav bijis pieņemams un ka tribunal de commerce de Nanterre to nevienā brīdī nav ņēmusi vērā.

111 Prasītāja uzsver, ka tai nav ticis prasīts iesniegt globālu piedāvājumu par visa Moulinex aktīvu un personāla nodošanu, jo, neskatoties uz atbilstošiem rakstveida jautājumiem, tai nebūtu bijusi pieeja uzņēmuma finanšu datiem. Tikai SEB bija iespējams veikt pilnīgu pārbaudi par Moulinex rūpnīcām un līdz ar to arī iesniegt aptverošu pārņemšanas piedāvājumu Moulinex tiesas ieceltajiem administratoriem.

112 Arī De’Longhi ar 2001. gada 3. decembra Komisijai adresēto vēstuli kritizēja trūkstošo pārskatāmību Moulinex pārņemšanas procesā, kā norādīts turpinājumā:

“SEB ietvēra daļēju pārņemšanu, kas ierobežota ar noteiktām Moulinex preču vienībām un ar tām saistītajām aktivitātēm, pēc tam arī iegūstot formu un citu līdzekļu pārņemšanu, kas nav saistīti ar pārņemtajām aktivitātēm [..], šajā sakarā nemainot kopējo cenu. Turklāt SEB praktiski saņēma pilnvaras izmantot preču zīmi “Moulinex” visai savai produkcijai, bet, kaut arī šī vērtīgā preču zīme Eiropas attiecīgajā sektorā ir vadošā, kā pretizpildījumu neparedzot nekādus pienākumus [..]. Ar šo izskaidrojama nenoteiktība, kas bija pārņemšanas procesā, izrādot interesi. Nosauktie apstākļi bija iemesls tam, ka vairākums pretendentu blakus SEB savus piedāvājumus neiesniedza, kā arī tas izskaidroja to, kādēļ pārņemšanas priekšnosacījumi un process netika publiskoti un kādēļ tas notika īsi pirms tam, kad tā tika apstiprināta.”

113 SEB to apstrīd. Kā tā to paskaidro – tad, tā kā runa nebija par likvidācijas procesu tiesas ceļā, izskatīšanai varēja tikt iesniegti tikai piedāvājumi par uzņēmuma sanāciju, un tiesas ieceltais administrators noteiktajā termiņā saņēma tikai trīs piedāvājumus par Moulinex pilnīgu vai daļēju aktīvu pārņemšanu, proti, piedāvājums no Euroland, no sabiedrības Participation industrielle un SEB grupas. Pirmos divus tribunal de commerce de Nanterre atzina par nepieņemamiem, savukārt citi interešu apliecinājumi, ko saņēma administratori, galvenokārt, attiecās tikai uz preču zīmi “Krups”. Šie dažādie interešu apliecinājumi, it īpaši BaByliss, kas neattiecās uz Krups kapitāla daļām, bet gan uz noteiktiem šī uzņēmuma aktīviem, bija restriktīvi un neiederējās sanācijas plānā, jo tie neietvēra ne Moulinex rūpnieciskā īpašuma, ne arī personāla pārņemšanu, tādēļ tie tika atzīti par nepieņemamiem. Šādos apstākļos tribunal de commerce de Nanterre nolēma, ka “vienīgais” ir atlicis “SEB grupas piedāvājums”. SEB min, ka apelācijas sūdzībā, kas tika iesniegta par šo lēmumu, Versaļas apelācijas tiesa (Cour d’appel de Versailles) noraidīja visus iebildumus par tiesas ieceltā administratora veikto procedūru, lai gan BaByliss, kas brīvprātīgi bija iestājusies šajā procesā, uzsvēra to, ka “ātras un sasteigtas interesējošā uzņēmuma pārņemšanas dēļ, pirmkārt, Euroland un SA BaByliss sabiedrībām nav iespējams iepazīties ar dokumentāciju un normālos apstākļos un saprātīgos termiņos izstrādāt tālākas darbības (vai tā būtu Euroland vai BaByliss) plānu”.

114 Šajā sakarā ir jānorāda, ka valsts līmeņa juridiska kvalifikācija katrā ziņā nav piemērota, lai novērtētu kādas aktivitātes dabu, izmantojot Kopienu tiesību normas (Pirmās instances tiesas 2000. gada 12. decembra spriedums lietā T‑128/98 Aéroports de Paris/Komisija, Recueil, II‑3929. lpp., 128. punkts). Savukārt, ja BaByliss piedāvājums saskaņā ar Francijas tiesībām būtu atzīstams par nepieņemamu, jo tas neatbilda sanācijas plānam par uzņēmuma pārņemšanu, tas nemaina apstākli, ka prasītāja ar šo piedāvājumu jau 2001. gada 25. septembrī ir izrādījusi interesi par vismaz daļēju Moulinex pārņemšanu.

115 Tālāk prasītāja turpināja izrādīt interesi par Moulinex sabiedrību, formulējot trīs papildu piedāvājumus pilnīgai vai daļējai pārņemšanai, kā minēts tālāk:

– 2001. gada 29. novembra piedāvājums par kopēju Moulinex pārņemšanu, kas ietvēra kopējā personāla Francijā pārņemšanu (apmēram 5500 personas) un Moulinex aktīvu pārņemšanu, ieskaitot noliktavas par simbolisku cenu EUR 1 apmērā un tika paziņots Komisijas struktūrvienībām, kuras veic pārbaudi par koncentrāciju, kā arī Konkurences, Paterētāju aizsardzības un Krāpšanas apkarošanas ģenerāldirektorātiem (DGCCRF) un Francijas ekonomikas ministra pārstāvim;

– 2001. gada 28. decembra piedāvājums par daļēju Moulinex pārņemšanu, kas attiecās uz kopējo pasaules līmeņa Krups aktivitāšu pārņemšanu, šī uzņēmuma rūpniecisko īpašumu un personālu par summu, kura nosakāma atkarībā no attiecīgo aktīvu apmēra, un kas tika paziņots Komisijas struktūrvienībām, kuras veic koncentrācijas pārbaudi, un Francijas iestādēm;

– 2002. gada 15. februāra piedāvājums par noteiktu Moulinex aktīvu pārņemšanu: tas jaunais piedāvājums par Moulinex piedāvājumu, ko BaByliss adresēja tiesas ieceltajam šī uzņēmuma administratoram, kas neietvēra SEB pārņemamos Alençon, Bayeux un Falaise esošos Moulinex aktīvus, kā arī visus materiālus mikroviļņu krāšņu ražošanai; BaByliss [prasītājas] piedāvātā cena bija EUR 150 000;

116 Ja arī šie dažādie piedāvājumi neatbilda izvirzītajiem nosacījumiem un to izskatīšanai tie netika iesniegti kompetentajām iestādēm vai tika iesniegti tikai pēc koncentrācijas – vai attiecībā uz 2001. gada 15. februāri – iesniegti tikai pēc Apstrīdētā lēmuma pieņemšanas, tad tie tomēr kopš 2001. gada 25. septembra apliecina izteikto un pastāvīgo prasītājas interesi par Moulinex pārņemšanu vai noteiktu šī uzņēmuma aktīvu pārņemšanu.

117 No tā visa izriet, ka SEB un Moulinex lēmums prasītāju ir skāris tieši un individuāli un ka prasība par Apstrīdētā lēmuma atzīšanu par spēkā neesošu ir atzīstama par pieņemamu.

Par lietas būtību

118 Prasītāja savas prasības atbalstam izvirza četrus pamatus. Pirmais prasības pamats, galvenokārt, ir pamatots ar formālu kļūdu, jo Komisija akceptēja novēlotus SEB saistību ierosinājumus. Ar otro pamatu tiek norādīts, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā koncentrāciju apstiprināja pirmās procesa stadijas beigās, neuzsākot otro stadiju. Ar trešo prasības pamatu tiek norādīts uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo uzņemtās saistības nebija pietiekamas, lai novērstu konkurences problēmas. Ceturtais prasības pamats balstīts uz Komisijas pieļautu kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā nav pārbaudījusi, vai SEB stāvoklis nav pastiprināts ar nepamatoti zemu cenu par Moulinex pārņemšanu un Francijas valdības finansiālu palīdzību.

I – Par pirmo pamatu, kas saistīts ar būtiskām formālām kļūdām, Komisijai pieņemot novēlotus SEB saistību ierosinājumus

Lietas dalībnieku argumenti

119 Prasītāja uztur prasību, ka Apstrīdētajā lēmumā ir formas trūkumi, jo tā strīdīgo koncentrāciju atzīst, pamatojoties uz saistībām, ko SEB ierosināja tikai pēc paredzētā trīs nedēļu termiņa, skaitot no pieteikuma saņemšanas brīža.

120 Prasītāja atgādina, ka atbilstoši 18. panta 1. punktam Regulā Nr. 447/98 “saistības [pirmajā stadijā] Komisijai ir jāiesniedz trīs nedēļu laikā no paziņojuma saņemšanas brīža”. Tā tālāk citē šādu vietu no Komisijas ziņojuma par koriģējošiem pasākumiem 37. punkta:

“Ievērojot to, ka koriģējoši pasākumi procesa pirmajā stadijā ir paredzēti, lai sniegtu skaidru atbildi uz viegli identificējamām konkurences problēmām, ierosinātajām saistībām paredzētie grozījumi ir akceptējami tikai daļēji. Šādi grozījumi, ja tiek iesniegti kā tūlītējas atbildes uz konsultāciju rezultātiem, ietver skaidrojumus, pilnveidojumus un/vai citādus uzlabojumus, ar kuriem tiek nodrošināts, ka šīs saistības ir īstenojamas un efektīvas.”

121 Pēc prasītājas domām, Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 447/98 18. pantu un ziņojuma par koriģējošiem pasākumiem 37. punktu, akceptējot SEB jaunās saistības, kas tika iesniegtas vairāk nekā desmit dienas pēc noteiktā trīs nedēļu termiņa.

122 2001. gada 5. decembrī, tātad pēdējā termiņa dienā, kā to norāda prasītāja, SEB ierosināja Komisijai saistības, kas bija vienīgi noteiktu preču grupu tirdzniecības ar preču zīmi “Moulinex” divu gadu garumā kopēja EEZ (Apstrīdētā lēmuma 135. apsvērums). Pati Komisija pārstāvēja viedokli, ka šāda veida saistības nerada iespēju atrisināt ar koncentrāciju saistītās konkurences problēmas. Zīmīgi, ka Komisija nav uzskatījusi, ka vajag veikt tirgus testu šādu pasākumu efektivitātes pamatošanai.

123 Prasītāja norāda, ka tikai 2001. gada 18. decembrī, tātad piecas nedēļas pēc koncentrācijas paziņošanas, SEB ierosināja jaunas saistības, kas nozīmēja, ka trešām personām ir jāizsniedz preču zīmes “Moulinex” licence visām koncentrācijā ietvertajām preču grupām uz laiku līdz trim gadiem. Tā piebilst, ka šis otrais ierosinājums pēc savas būtības bija pamats trešajam ierosinājumam, kurš īsi pirms Apstrīdētā lēmuma pieņemšanas tika būtiski grozīts, lai rastu risinājumu tam, ko Komisija bija konstatējusi (Apstrīdētā lēmuma 129.–134. apsvērums).

124 Pēc prasītājas domām, līdz ar to otrais un trešais SEB ierosinājums pēc savas būtības tāpat kā attiecībā uz to nozīmīgumu un ilgumu pamatīgi atšķīrās no sākotnējā ierosinājuma. Līdz ar to šos ierosinājumus Komisijas paziņošanas nozīmē nekādā ziņā nevar uzskatīt vienīgi par tīriem sākotnējo saistību uzlabojumiem, daudz vairāk tie ietvēra jaunas saistības. Šajā sakarā Komisijai šajā procesā bija jānolemj aizsākt otro stadiju.

125 Prasītāja norāda – salīdzinājumam ar 359. un 362. punktu lietā, kas bija pamats Komisijas 2000. gada 14. marta Lēmumam par koncentrācijas nesaderīgumu ar kopējo tirgu un nolīgumu par EEZ darbību (Lieta COMP/M.1672 – Volvo/Scania) (OV 2001, L 143, 74. lpp.), pirmo ierosinājumu Volvo iesniedza noteiktajā termiņā (otrās stadijas laikā) un tad 15 dienas vēlāk iesniedza jaunu saistību ierosinājumu. Komisija atteicās ņemt vērā šo otro ierosinājumu, jo “jaunajā ierosinājumā [nebija] neviena punkta, kuru Volvo nebūtu varējis ietvert saistībās, kas tika iesniegtas noteiktā trīs mēnešu termiņa ietvaros”.

126 Komisija uzskata, ka apgalvojumam, ka “tā ir pieļāvusi formālu kļūdu, apstiprinot novēloti iesniegtas SEB saistības”, nav nekāda pamatojuma.

Pirmās instances tiesas vērtējums

127 Jāatgādina, ka koncentrācijas līdzdalībnieces pirmās stadijas laikā Komisijai iesniedza trīs ierosinājumus, proti, 2001. gada 5. decembrī, 2001. gada 18. decembrī un vēlāk, precīzi nenosakāmā laika brīdī pirms Apstrīdētā lēmuma pieņemšanas 2002. gada 8. janvārī.

128 Šīs saistības būtu rezumējamas šādi:

– saskaņā ar sākotnējo 2001. gada 5. decembra redakciju (turpmāk tekstā – “sākotnējā saistību redakcija”) tika noteikts pienākums no kopējās EEZ uz diviem gadiem izņemt piecas attiecīgo Moulinex preču grupas;

– grozītajā 2001. gada 18. decembra redakcijā (turpmāk tekstā – “saistību grozītā redakcija”) bija saistības izsniegt ekskluzīvu licenci uz trim gadiem preču zīmei “Moulinex” kopā ar saistību izņemt no tirgus preču zīmi “Moulinex” pēc licences līguma termiņa beigām uz turpmāko vienu gadu attiecībā uz visām mazo mājsaimniecībā izmantojamo elektroaparātu grupām Beļģijā, Grieķijā, Nīderlandē un Portugālē un attiecībā uz fritējamiem aparātiem Vācijā, Austrijā, Dānijā, Norvēģijā un Zviedrijā, un licences ņēmēju piegādes pienākumu četrām attiecīgo preču kategorijām;

– visbeidzot, saistību galīgajā redakcijā, kas tika akceptēta pārsūdzētajā lēmumā (turpmāk tekstā – “saistību galīgā redakcija”), bija saistības izsniegt ekskluzīvu licenci uz pieciem gadiem preču zīmei “Moulinex” kopā ar saistību izņemt no tirgus preču zīmi “Moulinex” pēc licences līguma termiņa beigām uz turpmākajiem trim gadiem attiecībā uz visām mazo mājsaimniecībā izmantojamo elektroaparātu grupām Austrijā, Vācijā, Beļģijā, Dānijā, Grieķijā, Norvēģijā, Nīderlandē, Portugālē un Zviedrijā, un licences ņēmēju divu gadu, kā arī licences ņēmēja divu gadu piegādes pienākumu Vācijā attiecīgajai preču grupai.

129 Regulas Nr. 447/98 18. panta 1. punktā ir noteikts:

“Saskaņā ar Regulas Nr. 4064/98 [..] 6. panta 2. punktu ieinteresēto uzņēmumu Komisijai ierosināmās saistības, kuras, pēc dalībnieku domām, ir pamats lēmuma pieņemšanai atbilstoši minētās regulas 6. panta 1. punkta b) apakšpunktam, ieinteresētie uzņēmumi Komisijai iesniedz ne vēlāk kā trīs nedēļu laikā no paziņojuma saņemšanas dienas.”

130 Tā kā par koncentrāciju tika paziņots 2001. gada 13. novembrī, tad saistību ierosinājumu Komisijā iesniegšanas termiņš beidzās pirmajā stadijā 2001. gada 5. decembrī saskaņā ar Regulas Nr. 447/98 6.–9. pantā un 18. panta 3. punktā minēto aprēķinu metodi. Tā rezultātā sākotnējā saistību redakcija Komisijai tika iesniegta Regulas Nr. 447/98 18. panta 1. punktā paredzētajā termiņā.

131 Katrā ziņā ir skaidrs, ka ar sākotnējo saistību redakciju nav domāta tā, kuru Komisija beigu beigās akceptēja, pieņemdama Apstrīdēto lēmumu. Proti, sākotnējā saistību redakcija atbilstoši Apstrīdētā lēmuma 135. apsvērumam nevarēja izkliedēt visas nopietnās Komisijas šaubas par koncentrācijas saderīgumu ar kopējo tirgu, jo ar to nebija ļauts padarīt iespējamu, ka Moulinex vietu ieņem cits tirgus dalībnieks un ka tā neattiecās uz visiem tirgiem, kur koncentrācija varēja radīt nopietnas šaubas.

132 Tiklab saistību grozīto redakciju, kā arī galīgo reakciju koncentrācijas dalībnieki neapstrīdami iesniedza tikai pēc 18. panta 1. punktā Regulā Nr. 447/98 minētā trīs nedēļu termiņa notecējuma. Līdz ar to ir jāpārbauda, vai Komisijai bija tiesības pieņemt šos ierosinājumus, nepārkāpjot pēdējo minēto tiesību normu.

133 Tiktāl, pirmkārt, ir jāievēro Regulu Nr. 4064/89 un Nr. 447/98 piemērojamo tiesību normu redakcija.

134 Koncentrācijas līdzdalībniekiem atbilstoši Regulas Nr. 447/98 18. panta 1. punktam Komisijai ir jāiesniedz tās saistības trīs nedēļu laikā, “kuras, pēc dalībnieku domām, ir pamats [lēmuma pieņemšanai pirmās stadijas beigās]”.

135 Tālāk atbilstoši Regulas Nr. 4064/89 10. panta 1. punkta otrajai daļai pirmā stadija tiek pagarināta līdz sešām nedēļām, ja ieinteresētie uzņēmumi pēc koncentrācijas paziņojuma saskaņā ar šīs regulas 6. panta 2. punktu piedāvā uzņemties saistības, kas, “pēc dalībnieku domām, ir jāņem vērā[, pieņemot lēmumu pirmās stadijas beigās]”.

136 No šo noteikumu redakcijas izriet, ka Regulas Nr. 447/98 18. panta 1. punktā minētais trīs nedēļu termiņš koncentrācijas dalībniekiem pēc savas būtības ir atzīstams par saistošu tādā nozīmē, ka Komisijai pirmās stadijas laikā saistības nav jāņem vērā, ja dalībnieki šīs saistības iesniedz pēc noteiktā termiņa.

137 Lai konstatētu, vai Regulas Nr. 447/98 18. panta 1. punkts ir jāinterpretē šādi, tāpat ir jāizvērtē šīs normas teksts kopā ar tajā nosprausto mērķi.

138 Šeit ir jāņem vērā, ka minētā tiesību norma tika ieviesta ar Regulu Nr. 447/98, ar ko pēc Regulas Nr. 1310/97 pieņemšanas tika atcelta Komisijas 1994. gada 21. decembra Regula (EK) Nr. 3384/94 par paziņojumiem, termiņiem, kā arī uzklausīšanu saskaņā ar Regulu Nr. 4064/89 (OV L 377, 1. lpp.). Ar pēdējo minēto Regulā Nr. 4064/89 tika ieviestas pamatnormas par saistībām pirmajā stadijā. Regulas Nr. 447/98 preambulas 16. apsvērumā Komisija skaidro, ka termiņi šajā regulā paredzēto saistību iesniegšanai tika paredzēti, lai “Komisija saistības, kas noteiktas, lai koncentrāciju darītu saderīgu ar kopējo tirgu, kārtīgi varētu izvērtēt un nodrošināt nepieciešamās konsultācijas ar dalībniekiem, trešām personām un dalībvalstu iestādēm”.

139 Līdz ar to no šī apsvēruma izriet, ka Komisija, Regulas Nr. 447/98 18. panta 1. punktā ieviešot minēto termiņu, ir gribējusi nodrošināt, lai tai būtu nepieciešamais laiks izvērtēt ierosinātās saistības un konsultēties ar trešām personām. Šī mērķa labad, bez šaubām, ir nepieciešams, lai šajā normā paredzētais termiņš būtu pusēm saistošs, lai tās pirms pirmās stadijas pabeigšanas saistības nevarētu ierosināt tādā brīdī, kad Komisijas rīcībā, savukārt, nav nepieciešamā laika izvērtēt šīs saistības un konsultēties ar trešām personām, turklāt šis termiņš nekādā ziņā nevar būt saistošs Komisijai, jo, ņemot vērā katra konkrētā gadījuma apstākļus, tā var konstatēt, ka ir pietiekams arī īsāks termiņš, lai veiktu šo novērtējumu un izvērstu konsultācijas.

140 Tātad Regulas Nr. 447/98 18. panta 1. punkts ir saprotams tādējādi, ka koncentrācijas dalībnieki no Komisijas nevar pieprasīt ņemt vērā pēc trīs nedēļu termiņa notecējuma iesniegtos ierosinājumus un grozījumus saistībās un ka Komisijai turpretī, ja vien tās rīcībā ir nepieciešamais laiks pārbaudes veikšanai, ir iespējams apstiprināt koncentrāciju ar šiem ierosinājumiem pat tad, ja grozījumi izdarīti pēc trīs nedēļu termiņa notecējuma.

141 Tā rezultātā Komisija saistību grozīto redakciju un galīgo redakciju varēja pieņemt arī pēc Regulas Nr. 447/98 18. panta 1. punktā noteiktā trīs nedēļu termiņa, jo šis termiņš tai nebija saistošs.

142 Papildus tam Komisija ar savu piekrišanu šīm saistībām pretēji prasītājas apgalvotajam ievēroja attiecīgos principus, kurus tā norādīja savā ziņojumā par koriģējošiem pasākumiem.

143 Pirmkārt, šajā sakarā ir jākonstatē, ka šis ziņojums pretēji Komisijas atbildes rakstā minētajam viedoklim ir juridiski saistošs. Proti, Komisijai ir saistoši tās pieņemtie ziņojumi koncentrāciju kontroles jomā, ja vien šajos ziņojumos nav atkāpes no Līguma un Regulas Nr. 4064/89 noteikumiem (skat. Tiesas 2002. gada 13. jūnija spriedumu lietā C‑382/99 Nīderlande/Komisija, Recueil, I‑5163. lpp., 24. punkts, un 2002. gada 26. septembra spriedumu lietā C‑351/98 Spānija/Komisija, Recueil, I‑8031. lpp., 53. punkts). Turklāt Komisija nevar atkāpties no noteikumiem, ko tā pati pieņēmusi (skat. it īpaši Pirmās instances tiesas 1991. gada 17. decembra spriedumu lietā T‑7/89 Hercules Chemicals/Komisija, Recueil, II‑1711. lpp., 53. punkts).

144 Savā ziņojumā par koriģējošiem pasākumiem Komisija norāda:

“37 Ja tomēr no pārbaudes izriet, ka piedāvātās saistības nav pietiekamas, lai klīdinātu šaubas saistībā ar konkurenci, puses par to tiek informētas. Ja ievēro, ka koriģējošie pasākumi pirmajā stadijā ir paredzēti, lai sniegtu vienkāršu atbildi uz skaidri pamanāmām aizdomām saistībā ar konkurenci, tad ierosināto saistību grozījumi ir akceptējami tikai daļēji. Šādi grozījumi, ja tiek iesniegti kā tūlītējas atbildes uz konsultāciju rezultātiem, ietver skaidrojumus, pilnveidojumus un/vai citādus uzlabojumus, ar kuriem tiek nodrošināts, ka šīs saistības ir īstenojamas un efektīvas.”

145 Attiecībā uz grozījumiem, kas veikti ar saistību galīgo redakciju, tad ir skaidrs un prasītāja arī to neapstrīd, ka šajā sakarā ir runa par ierobežota rakstura grozījumiem ziņojuma par koriģējošiem pasākumiem 37. punkta nozīmē. Salīdzinājumā ar iepriekšējo redakciju galīgā saistību redakcija ir ierobežota ar ekskluzīvās licences un attiecīgas atturēšanās no piedalīšanās tirgū pagarināšanu, sākotnēji četrās dalībvalstīs piemēroto pamatprincipu par licences derīgumu attiecībā uz visiem mājsaimniecībā izmantojamiem elektroaparātiem piemērošanu arī pārējām piecām dalībvalstīm un, visbeidzot, piegādes pienākuma apjoma samazināšanu. Tā kā šie grozījumi attiecas tikai uz saistību piemērojamību laikā, attiecībā uz precēm un telpu, tad tie ir uzskatāmi par ierobežojoša rakstura grozījumiem sākotnējās redakcijas uzlabošanai un pilnveidošanai ziņojuma par koriģējošiem pasākumiem 37. punkta nozīmē.

146 Attiecībā uz izmaiņām, kas tika veiktas ar grozījumiem sākotnējā redakcijā, kas bija izmaiņas pienākumā par īslaicīgu atturēšanos piedalīties tirgū ar preču zīmi “Moulinex”, ir jākonstatē, ka SEB kā preču zīmes “Moulinex” īpašnieks ar ekskluzīvu licenci, kā arī ar atteikšanos no piedalīšanās tirgū zaudē tiesības izmantot šo preču zīmi konkrētos reģionos. Tiktāl apstāklis, ka ekskluzīvas licences izsniegšana dara iespējamu arī trešām personām izmantot preču zīmi, var tikt uztverts kā “uzlabojums” salīdzinājumā ar vienkāršu atteikšanos.

147 Papildus tam SEB atbilstoši 1. punkta c) apakšpunktam ir pienākums atturēties izmantot preču zīmi “Moulinex” arī trīs gadus pēc licences līguma darbības termiņa beigām. Turklāt licences saņēmēji atbilstoši 1. punkta a) apakšpunkta otrajai daļai licences līguma darbības laikā jebkurā brīdī var sākt izmantot preču zīmi “Moulinex”, lai visbeidzot pārietu uz savu preču zīmi. Piemērojot šos abus noteikumus, preču zīme “Moulinex” no tirgus ir izņemta vismaz uz trim gadiem un vismaz teorētiski – ilgākais uz astoņiem gadiem. Tomēr pretēji prasītājas apgalvotajam sākotnējā saistību redakcija nav ierobežota tikai ar to, ka sākotnējā redakcijā paredzētā atteikšanās no preču zīmes “Moulinex” piedalīšanās tirgū tiek aizstāta ar licences izsniegšanu uz šo preču zīmi, bet gan tas šo atteikšanos pastiprina ar SEB uzliktajām saistībām attiecībā uz licences izsniegšanu. Pamatojoties uz šo, galīgā saistību redakcija ir sākotnējās versijas “uzlabojums”.

148 Turklāt šis uzlabojums, lai gan ar trešām personām acīmredzami nenotika konsultācijas par sākotnējo saistību redakciju, ir uzskatāms par “tūlītēju atbildi uz konsultāciju rezultātiem”, lai darītu saistības “īstenojamas un efektīvas”. Prasītāja pati 25. jautājumā konkurences uzņēmumiem izsniegtajā anketā paskaidroja, ka ilgstoša pozīcija attiecīgos valsts preču tirgos ir priekšnosacījums diviem ļoti svarīgiem elementiem, proti, patērētāju uzticībai preču zīmei un pieejai dažādiem izplatītāju tīkliem. Tādējādi Komisija loģiskā kārtā no konsultācijām ar trešām personām varēja izsecināt, ka ekskluzīva licence preču zīmei “Moulinex” ir tūlītēja atbilde uz trešo personu norādītajām problēmām, jo šī licence salīdzinājumā ar vienkāršu atteikšanos no piedalīšanās tirgū padara iespējamu, ka Moulinex vietā iestājas tirgus dalībnieks, kura rīcībā ir pazīstama preču zīme un pieeja izplatītāju tīklam.

149 Kā izriet no lietas dokumentiem, De’Longhi 2001. gada 17. decembra ziņojumā “par iespējamām SEB” saistībām Komisijai skaidri norādīja, ka “alternatīva pārņemšanai būtu SEB saistības izsniegt preču zīmes “Moulinex” licenci trešām personām visos valstu tirgos, kuros koncentrācija paralēli izsauc īpaši lielas, pret konkurenci vērstas sekas”. Lai gan De’Longhi, kā to var pieņemt no tās teiktā tiesas sēdē, šo viedokli detalizēti paskaidroja savā 2002. gada 3. janvāra atbildē jautājumu anketā par saistībām, tas tomēr ir norādījums uz to, ka Komisija saprātīgā veidā, nepieļaujot acīmredzamu kļūdu, licences izsniegšanu varēja uztvert kā tūlītēju atbildi uz konsultācijām ar trešām personām, jo De’Longhi pati deva priekšroku šādai izvēlei, pirms to ierosināja SEB.

150 Visu šo iemeslu dēļ grozītā saistību redakcija, kā arī to galējā redakcija ir uzskatāmas par ierobežota rakstura grozījumiem, ko Komisija var akceptēt saskaņā ar ziņojuma par koriģējošiem pasākumiem 37. punktu pēc Regulas Nr. 447/98 18. panta 1. punktā paredzētā termiņa notecējuma.

151 Tā rezultātā pirmais pamats ir noraidāms pilnībā.

II – Par otro pamatu par to, ka Komisija, apstiprinādama koncentrāciju, neuzsākot otro stadiju, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā

Lietas dalībnieku argumenti

152 Prasītāja norāda, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā atbilstoši Regulas Nr. 4064/89 6. panta 1. punkta c) apakšpunktam nav uzsākusi otro stadiju, lai gan pirmās stadijas beigās nebija izpildīti priekšnosacījumi apstiprinājuma izteikšanai, jo SEB ierosinātās saistības pārliecinošā veidā nedarīja iespējamu izklīdināt visas nopietnās šaubas saistībā ar koncentrācijas saderīgumu ar kopējo tirgu.

153 Saskaņā ar ziņojumu par koriģējošiem pasākumiem “uzņemtajām saistībām, kuras uzņemas pirmajā stadijā attiecībā pret Komisiju, “pārliecinošā veidā” būtu jāizslēdz visas “nopietnās šaubas” saistībā ar koncentrācijas saderīgumu ar kopējo tirgu. Pirmās stadijas laikā uzņemtās saistības var būt pamats apstiprinājumam, neiesākot otro stadiju, tikai tad, ja

– līdz ar koncentrāciju radušās konkurences problēmas ir aptveramas visai skaidri;

– ja minētās saistības ir pietiekamas, lai pārliecinošā veidā izklīdinātu nopietnas šaubas, un tādējādi ir tādas, kas vienkārši izklīdina skaidras šaubas saistībā ar konkurenci;

– minētās saistības ir “tūlītēja atbilde” uz Komisijas konsultācijām ar tirgus dalībniekiem un pusēm.

154 Tā Komisija savā ziņojumā par korekcijas pasākumiem ir nonākusi pie šāda secinājuma:

“Piekrišanu saistībām pirmajā stadijā var akceptēt tikai dažu veidu gadījumos. Konkurences problēmai ir jābūt tik skaidri redzamai un koriģējošajiem pasākumiem tik skaidriem, ka dziļāka izmeklēšana nav nepieciešama.”

155 Tāpat prasītāja atgādina, ka Komisija minētajā Volvo/Scania lietā ir noraidījusi koncentrācijas dalībnieku ierosinājumus, pēc tam konstatējot:

“Nav secināms, ka jaunais ierosinājums skaidri un nepārprotami būtu izklīdinājis visas minētās šaubas saistībā ar konkurenci. Pamatojoties uz jauno ierosinājumu sarežģītību, Komisijai nebūtu bijis iespējams tos efektīvi novērtēt īsajā atlikušajā laikā līdz termiņa beigām saskaņā ar regulas par koncentrācijas kontroli 10. panta 3. punktu. Būtu bijusi nepieciešama papildu izmeklēšana un saskaņā ar attiecīgajiem regulas par koncentrācijas kontroli noteikumiem būtu nepieciešams apzināt ieinteresēto trešo personu viedokli.”

156 Šādos apstākļos Komisija, pēc prasītājas domām, pirmās stadijas beigās nevarēja apstiprināt koncentrāciju, nepieļaujot kļūdu tiesību piemērošanā. Pēc šīs stadijas Komisijai ar nepieciešamo pārliecības pakāpi nebija iespējams konstatēt, ka paredzamie ierosinājumi varētu izkliedēt virkni šaubu saistībā ar koncentrācijas saderīgumu ar kopējo tirgu.

157 Trīs elementi liecina par to, ka Komisija pirmās stadijas beigās ar nepieciešamo pārliecību nevarēja konstatēt, ka iesniegtie ierosinājumi ir pietiekami, lai atrisinātu visas konkurences problēmas, ko rada koncentrācija.

158 Pirmkārt, prasītāja min, ka pēc tās rīcībā esošās informācijas Komisija līdz šim nekad neko nav apstiprinājusi vienīgi uz saistību pamata, kas attiecas uz preču zīmju licencēm; šādas saistības parasti ir kopā vai ir papildinātas ar citiem koriģējošiem pasākumiem, kā, piemēram, aktīvu cesija. Prasītāja atgādina, ka šajā sakarā Komisija pati sava ziņojuma par koriģējošiem pasākumiem 16. punktā noteica: “Tur, kur horizontāla veida pārklāšanās kādā īpašā tirgū veido konkurences problēmu, ir jāīsteno vispiemērotākās aktivitātes.” Pēc prasītājas teiktā – tā rezultātā Komisijai nevarēja būt tāda pieredze, kas tai ar nepieciešamo pārliecību varēja ļaut konstatēt to, vai vienkāršs apstiprinājums preču zīmes licences izsniegšanai nepārprotami varēja atrisināt apzinātās konkurences problēmas.

159 Otrkārt, prasītāja norāda, ka Komisijai nav bijis nepieciešamais ieskats par uzņemto saistību efektivitāti. Pretēji parastai cesijas saistībai, kuras sekas Komisija varētu viegli pārredzēt, preču zīmes efektivitāti jau pēc savas būtības ir grūti novērtēt, jo tas ir atkarīgs no vairākiem faktoriem, kā, piemēram, licences darbības termiņš, tam sekojoša atturēšanās no preču zīmes izmantošanas un precīzs licences perimetrs. Turklāt šādu saistību seku pamatojums tiek sarežģīts ar to, ka preču zīmes “Moulinex” licence saskaņā ar Komisijas paredzētajām saistībām atkarībā no preces un valsts var tikt izsniegta dažādiem uzņēmumiem. Līdz ar to Komisija nav bijusi spējīga, neveicot precīzāku izmeklēšanas procesu, ar vajadzīgo pārliecību pamatot to, vai licences ņēmējs pēc koncentrācijas atsevišķām preču grupām un valstīm faktiski var radīt faktisku atsvaru attiecībā pret SEB–Moulinex.

160 Treškārt, ir jānorāda, ka SEB uzņemto saistību grozītās redakcijas pamatošanai jautājumu anketa 2001. gada 20. decembrī tika iesniegta trešām personām [uzņēmumiem] un atbildi sniegt tika pieprasīts 2001. gada 21. decembrī. Šī ārkārtīgi īsā atbildes sniegšanas termiņa dēļ nav bijis iespējams attiecīgajām personām izteikt precīzu un detalizētu viedokli par iespējamām ierosināto saistību sekām. Prasītāja piekrīt, ka noteiktos gadījumos ļoti īss termiņš atbildes sniegšanai par saistībām ir akceptējams, kuru sekas – kā aktīvu cesijas gadījumā – ir viegli aptveramas. Šajā kompleksu un reti praktizētu saistību gadījumā turpretī vienas dienas termiņš nav pietiekams, lai trešās personas varētu izteikt detalizētu viedokli.

161 Komisija apstrīd, ka tā, akceptēdama koncentrāciju pirmās stadijas beigās, neuzsākot padziļinātas izmeklēšanas procesu, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.

Pirmās instances tiesas vērtējums

162 Ir jākonstatē, ka prasītāja, apgalvodama, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neuzsākot otro stadiju, kaut arī SEB ierosinātās saistības nav bijušas pietiekamas, lai pārliecinošā veidā klīdinātu šaubas, apšauba ekonomiskās kārtības vērtējumu, kas Komisiju mudināja akceptēt SEB ierosinātās saistības. Šajā sakarā šis pamats pārklājas ar trešo pamatu, kas balstīts uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz saistību uzņemšanos, lai atrisinātu radušās konkurences problēmas. Tādējādi šis attiecīgā pamata aspekts tiks izskatīts trešā pamata ietvaros.

163 Pirmās stadijas laikā uzņemtās saistības saskaņā ar Regulas Nr. 1310/97 astoto apsvērumu var akceptēt, “ja konkurences problēmas ir pilnīgi identificējamas un viegli labojamas”. Tāpat ziņojuma par koriģējošiem pasākumiem 37. punktā ir noteikts, ka pirmās stadijas koriģējošiem pasākumiem “ir jāsniedz vienkārša atbilde par pilnīgi identificējamām konkurences problēmām”.

164 Attiecībā uz konkrētajām konkurences problēmām ir jākonstatē, ka prasītāja nav identificējusi citas problēmas kā Komisija to darījusi Apstrīdētajā lēmumā.

165 Šajā sakarā katrā ziņā ir vērts atgādināt, ka Komisija ir balstījusies uz uzmanīgu konkurences analīzi. Pretēji administratīvajā procesā pārstāvēto lietas dalībnieku viedoklim, saskaņā ar kuru ģeogrāfiskie tirgi ir atzīstami par pasaules mēroga tirgiem, tai Apstrīdētā lēmuma 30. apsvērumā attiecīgo ģeogrāfisko tirgu definīcija pēc valsts mēroga “pirmās stadijas beigās” likās esam “vispiemērotākā”. Turklāt, lai pēc koncentrācijas novērtētu jaunās vienības konkurējošo stāvokli, Komisija, saskaitot kopējās SEB un Moulinex tirgus daļas, pieņēma, ka saistībā ar Moulinex nav konstatējami nekādi zaudējumi apgrozījumā, lai gan šādi zaudējumi var rasties saistībā ar uzņēmuma pārņemšanu un nav šaubu, ka noteikti Moulinex modeļi vairāk netiek ražoti. Tā arī Komisija Apstrīdētā lēmuma 42. apsvērumā paskaidroja, ka “vismaz pirmajā procesa stadijā” nav izslēgts tas, “ka jaunizveidotajai vienībai ir iespējams atjaunot Moulinex konkurētspēju, kas nebija iespējams pirms maksātnespējas procesa”.

166 Līdz ar to Komisija skaidri ir identificējusi ar koncentrāciju radušās konkurences problēmas.

167 Prasītāja izvirza trīs argumentus, lai pierādītu, ka Komisija ar noteiktu pārliecību nav varējusi pieņemt, ka ar ierosinātām saistībām bija iespējams novērst šaubas saistībā ar koncentrācijas saderīgumu, un līdz ar to, apstiprinot koncentrāciju pirmās stadijas beigās, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā. Šie argumenti, pirmkārt, balstīti uz saistību veidu, otrkārt, un nepietiekamu Komisijas ieskatu, pamatojot saistības, un, treškārt, uz termiņu, kura ietvaros trešām personām (uzņēmumiem) bija jāsniedz viedoklis par saistībām.

168 Pirmā argumenta ietvaros, proti, par ierosināto saistību veidu, ir runa par ekskluzīvas licences uz preču zīmi “Moulinex” līgumiem 9 dalībvalstīs attiecībā uz 13 konkrēto preču grupām uz laiku līdz 5 gadiem un par SEB grupas saistību licences līguma darbības termiņa laikā un vēl 3 gadus pēc termiņa notecējuma atturēties veikt tirdzniecību ar preču zīmi “Moulinex”.

169 Ne Regulā Nr. 4064/89, ne arī ziņojumā par koriģējošiem pasākumiem skaidri nav paredzēts, kāda veida saistības otrās stadijas beigās vai pirmās stadijas robežās ir akceptējamas vai ir jāakceptē. Tā kā ar Regulas Nr. 4064/89 palīdzību būtu jānovērš tirgus struktūru atzīšana vai stiprināšana, kas būtiski var traucēt efektīvu konkurenci kopējā tirgū, Komisijai ierosinātajām saistībām tomēr būtu jākalpo par pamatu secinājumam, ka ar attiecīgo koncentrāciju netiek nodibināts vai pastiprināts dominējošs stāvoklis. Šajā sakarā būtībā nav atšķirības starp saistībām, kuras uzņemas pirmajā stadijā, un saistībām, kuras uzņemas otrajā stadijā, lai gan tajā pašā laikā pirmās minētās šajā stadijā nepieciešamās tirgus izpētes trūkuma dēļ ne tikai nedrīkst pieļaut tādu iznākumu, ka ar darījumu netiek nodibināts vai pastiprināts dominējošais stāvoklis, bet tām arī jābūt pietiekamām, lai šajā ziņā skaidri izkliedētu nopietnas šaubas.

170 Pat, ja uzņēmuma aktīvu cesija, galvenokārt, ir uzskatāma par piemērotāko koriģējošo pasākumu, lai horizontālas pārklāšanās gadījumā vienkāršā veidā būtu pretstatāma konkurences problēmai, tomēr sākotnēji nevar izslēgt, ka licences ir atzīstamas par piemērotu pasākumu radušos konkurences problēmu novēršanai. Tā Pirmās instances tiesa 1999. gada 25. marta spriedumā lietā T‑102/96 Gencor/Komisija (Recueil, II‑753. lpp., 319. punkts) atzina, ka “a priori nav izslēdzams tas, ka pirmajā brīdī rīcību noteicošas saistības, kā, piemēram, preču zīmes neizmantošana noteiktu laiku vai koncentrācijas rezultātā radušās vienības daļas ražotspējas nodošana konkurentiem, vai vispārīgas pieejas nodrošināšana būtiskai infrastruktūrai ar nediskriminējošiem nosacījumiem, tāpat varētu būtu piemērotas, lai novērstu dominējošā stāvokļa nodibināšanu vai pastiprināšanu”.

171 Prasītāja uzsver, ka Komisija līdz šim nav apstiprinājusi koncentrāciju, tikai pamatojoties uz saistību izsniegt licenci uz preču zīmi. Tas nav svarīgi, jo SEB uzņemto saistību akceptēšanu no Komisijas puses nevar kritizēt vienīgi tāpēc, ka Komisija līdz šim nav apstiprinājusi koncentrāciju, pamatodamās tikai uz saistībām, kas attiecas uz preču zīmi, ciktāl šādas saistības ir atzīstamas par piemērotām, lai efektīvi atrisinātu radušās konkurences problēmas. Šis jautājums, kas attiecas uz saistību saturu, tiek apskatīts pamata par saistību nepietiekamo raksturu ietvaros.

172 No lietas materiāliem arī izriet, ka administratīvā procesa laikā vairākas trešās personas (uzņēmumi), tostarp arī De’Longhi, Komisijai darīja zināmu, ka licences līgums noteiktos apstākļos būtu pietiekams, lai atrisinātu radušās konkurences problēmas (skat. iepriekš 149. punktu).

173 Tirdzniecības zīmei koncentrācijas skartajā sektorā, bez šaubām, ir primāra nozīme un tā gala patērētāju izvēlei ir īpaši svarīga. Piedāvājumi Moulinex pārņemšanai gandrīz tikai attiecās uz šīs preču grupas zīmi un nevis tā produkcijas vienībām; arī prasītāja, pirmām kārtām, bija ieinteresēta preču zīmes “Krups” iegūšanā. Neapstrīdami ir tas, ka ķermenisko lietu cesijai šajā gadījumā neapstrīdami konkurences struktūrā bija sekundāra nozīme. Ja tiktu pieprasītas no tiesībām uz preču zīmes izmantošanu izrietošās bezķermeniskas lietas, tad tas lielākoties līdzinātos daļējam koncentrācijas aizliegumam un būtu pretrunā samērīguma principam, ja SEB–Moulinex dominējošā stāvokļa nodibināšanu vai pastiprināšanu varētu novērst ar licences izsniegšanu.

174 Ir jākonstatē, ka prasītāja nav minējusi, ka Komisijai nebija iespējams pat konstatēt, vai trešā(-s) persona(-s) [uzņēmums(-i)] ir spējīga(-as) radīt faktisku atsvaru attiecībā pret SEB–Moulinex. Vēl jo vairāk, tieši pretēji, Komisija saistību galīgajā redakcijā ietvēra apsvērumu par licences saņēmēja īpašībām un paredzēja, ka licences saņēmējam(-iem) ir nepieciešama Komisijas piekrišana, tam (tiem) ir jābūt spējīgiem pastāvēt un būt neatkarīgiem un ka tam (tiem) konkrētajā tirgū jābūt spējīgiem efektīvi konkurēt.

175 Tālāk pretēji prasītājas apgalvotajam no SEB uzņemtajām saistībām izriet, ka vienā valstī nevar būt vairāki licences saņēmēji; proti, saistības skaidri 1. punkta a) apakšpunktā norāda uz to, ka katrā konkrētajā dalībvalstī licence ir ekskluzīva, un 1. punkta c) apakšpunktā ir noteikts, ka licence attiecas uz visiem mazajiem mājsaimniecībā izmantojamiem elektroaparātiem un ne licences saņēmējs, ne arī SEB preču zīmi “Moulinex” nedrīkst izmantot citām precēm.

176 Attiecībā uz otro pārmetumu, atbilstoši kuram Komisija nav guvusi nepieciešamo ieskatu paredzēto saistību efektivitātes novērtēšanā, ir pietiekami konstatēt, ka preču zīmes licences iedarbība ir atkarīga no vairākiem faktoriem, kuri ir kontrolējami grūtāk nekā uzņēmuma aktīvu cesija, tomēr sākotnēji nav izslēdzams, ka Komisija svarīgos parametrus var izvērtēt jau pirmajā stadijā.

177 Turklāt ir jākonstatē, ka Komisija ņēma vērā visus prasītājas norādītos kritērijus un tos varēja izmēģināt tirgū. Tā uz savas pārbaudes un trešo personu [uzņēmumu] atbilžu pamata labāk varēja atpazīt sākotnējo uzņemto saistību nepieļaujamību un veikt nepieciešamos uzlabojumus saistībā ar licences termiņu, konkrēto atteikšanos no preču zīmes izmantošanas un precīzu licences perimetru. Saistību galīgajā redakcijā it īpaši ir paredzēts:

– licences līguma darbības termiņa pagarināšana un attiecīga atteikšanās no preču zīmes izmantošanas uz diviem gadiem, kur sākotnēji bija paredzēts laiks uz trim un vienu gadu (saistību 1. punkta c) apakšpunkta pirmā daļa);

– licences līguma darbības paplašināšana uz visām atbilstošajām precēm un aizliegums SEB visas (arī neatbilstošās) preces konkrētajās deviņās dalībvalstīs tirgot ar preču zīmi “Moulinex” (saistību 1. punkta a) apakšpunkts un 1. punkta c) apakšpunkta otrā daļa);

– licences saņēmēju saistības saņemt noteiktas attiecīgās preces no SEB atcelšana (izņemot īpašo Vācijas gadījumu) (saistību 1. punkta d) apakšpunkts);

– prasība, lai licences saņēmēji jau būtu pārstāvēti tirgū vai potenciālā veidā būtu spējīgi to darīt (saistību 1. punkta g) apakšpunkts).

178 Šādos apstākļos saistības nav atzīstamas par plašām un sarežģītām tādā mērā, ka Komisijai ar nepieciešamo pārliecību nebija iespējams konstatēt, ka tirgū ir atjaunojama efektīva konkurence, turklāt saistību galīgajā versijā ir ņemta vērā trešo personu [uzņēmumu] kritika. Tāpat ir jākonstatē, ka tā paša iemesla dēļ no Komisijas puses apstiprinātās saistības precīzi bija pietiekamas, lai Komisija varētu pamatot visus šos saistību elementus.

179 Treškārt, attiecībā uz termiņiem, kas trešām personām [uzņēmumiem] bija dots, lai izteiktu savu viedokli, ir jānorāda, ka sava ziņojuma par koriģējošiem pasākumiem 34. punktā Komisija paredzēja:

“34 Lai radītu pamatu lēmuma pieņemšanai atbilstoši 6. panta 2. punktam, ierosinājumiem par saistībām ir jāatbilst šādiem priekšnoteikumiem:

a) tie ir jāiesniedz savlaicīgi, t.i., vēlākais, pēdējā trīs nedēļu termiņa dienā;

[..]

Pusēm tirgus testa veikšanas nolūkā Komisijai savlaicīgi ir jāiesniedz konfidenciāla rakstura saistību ierosinājumu redakcija.”

180 Prasītāja sūdzas, ka tai apsvērumi par saistību grozīto redakciju bija jāiesniedz 2001. gada 21. decembrī, lai gan šī redakcija tai tika iesniegta tikai 2001. gada 20. decembrī. Kā to uzsver Komisija, no lietas materiāliem izriet, ka šis pārmetums balstīts uz nepareiziem lietas faktiskajiem apstākļiem, jo Komisijas vēstulē skaidri bija norādīts, ka termiņš būs uzskatāms par notecējušu 2002. gada 2. janvārī, nevis 2001. gada 21. decembrī. Līdz ar to trešo personu [uzņēmumu], tostarp arī prasītājas, rīcībā bija 12 dienas, lai iesniegtu apsvērumus par saistību grozīto redakciju. Šis laika sprīdis – it īpaši ņemot vērā koncentrācijas izmeklēšanas procesa steidzamību –, bez šaubām, bija pietiekams. Tāpat Pirmās instances tiesa iepriekš minētajā spriedumā lietā Kaysersberg/Komisija 24 stundu termiņu atzina par pamatotu, kas trešām personām tika piešķirts apsvērumu iesniegšanai par saistību jauno redakciju. Tāpat ir jāievēro, ka prasītāja izsaka kritiku par laiku, kurš bija tās rīcībā, lai iesniegtu apsvērumus par pēdējiem saistību ierosinājumiem, ka tā no savas puses, neskatoties uz īso termiņu, bija spējīga rakstveidā komentēt saistību grozīto redakciju. Visbeidzot prasītāja nenorāda ne uz vienu elementu, lai raksturotu to, ka ilgākā termiņa tā būtu varējusi iesniegt citus faktus, kas mainītu Apstrīdēto lēmumu. Šajā sakarā ir vērts atgādināt, ka prasītāja būtībā Pirmās instances tiesai ir iesniegusi tos pašus argumentus ko administratīvajā procesā. Jāatzīst, ka Komisija ir pieņēmusi Apstrīdēto lēmumu, ņemot vērā visus apstākļus pēc tam, kad tā pienācīgi bija uzklausījusi trešās personas [uzņēmumus] par pasākumu efektivitāti konstatēto konkurences problēmu atrisināšanai.

181 No iepriekš minētā izriet, ka ne attiecīgās konkurences problēmas, ne SEB ierosinātās saistības, ne arī trešām personām [uzņēmumiem] dotais laiks Komisiju nekavēja uzskatīt, ka pirmās stadijas beigās nopietnās šaubas var tikt izklīdinātas.

182 Tā rezultātā ir jākonstatē, ka pamats, kas balstīts uz to, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neuzsākot otro stadiju, ir noraidāms.

III – Par trešo prasības pamatu – acīmredzamu kļūdu novērtējumā, jo saistības neesot bijušas pietiekamas radušos konkurences problēmu kontekstā

183 Pēc prasītājas domām, pieņemot Apstrīdēto lēmumu, ir pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā, jo SEB ierosinātās saistības nebija atzīstamas par pietiekamām, lai atrisinātu ar koncentrāciju radušās konkurences problēmas.

184 Šim pamatam ir piecas daļas. Prasītāja uzskata, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā šādu iemeslu dēļ:

– saistība izsniegt preču zīmes licenci nav piemērota tam, lai atrisinātu ar koncentrāciju radušās konkurences problēmas;

– saistību termiņi ir pārāk īsi;

– piegādes saistība Vācijas tirgū un priekšnosacījumi par piegādes iespējamību attiecībā uz visiem licences saņēmējiem ir pamats SEB–Moulinex dominējošā stāvokļa pastiprināšanai;

– ar Komisijas atļauju radītā iespēja vienlaicīgi vairākiem uzņēmumiem izmantot vienu un to pašu preču zīmi Eiropas Savienībā var novest pie SEB–Moulinex un uzņēmuma(-u), kuriem ir tiesības uz licenci, savstarpēji saskaņotas rīcības;

– saistības nav noteiktas attiecībā uz tirgiem, kuros pastāv pamats rasties nopietnām konkurences problēmām.

185 Papildus tam De’Longhi uztur prasību, ka saistības novedīs pie preču zīmes “Moulinex” tirgus sadalījuma.

Par pirmo daļu – ka saistība izsniegt preču zīmes licenci būtībā nav piemērota tam, lai atrisinātu ar koncentrāciju radušās problēmas





A – Lietas dalībnieku argumenti

186 Pēc prasītājas domām, saistība izsniegt preču zīmes licenci būtībā nav piemērota tam, lai atrisinātu ar koncentrāciju radušās problēmas. Vienkārša saistība izsniegt preču zīmes licenci nevarētu līdzsvarot negatīvo tirgus daļu 40 % apmērā kopējā mazās elektriskās virtuves tehnikas tirgū, izņemot Franciju.

187 Prasītāja norāda, ka Komisija pati savā ziņojumā par koriģējošiem pasākumiem minējusi:

– tur, kur horizontāla veida pārklāšanās kādā īpašā tirgū veido konkurences problēmu, ir jāīsteno vispiemērotākā darbība (16. punkts);

– izņēmuma gadījumos cesijas darījuma pakete, kas aptver vienīgi preču zīmi un produkcijas aktīvus, ir atzīstama par pietiekamu, lai radītu priekšnosacījumus efektīvai konkurencei. Tomēr Komisijai tad jābūt “pārliecinātai par to, ka šo aktīvu ieguvējs integrējas faktiski un tūlīt pat” (18. punkts).

188 Savukārt šajā ziņojumā Komisija neparedz, ka preču zīme pati par sevi varētu būt piemērota atrisināt horizontāla veida pārklāšanos. Līdz šim Komisija nekad nav uzlikusi saistības par preču zīmes licences pasākumiem, neparedzot tos ar citiem koriģējošiem pasākumiem, kā, piemēram, preču zīmju un darījumu aktivitāšu cesija, ražotspējas cesija vai ar nododamo industriālo uzņēmumu saistīto daļu rūpnīcas, administratīvais un ražojošais personāls (skat., piemēram, 1996. gada 16. janvāra Komisijas Lēmumu 96/435/EK par Regulas Nr. 4064/89 piemērošanas procedūru, ar ko koncentrācija atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu un EEZ līguma darbību (Lieta IV/M.623 – Kimberly‑Clark/Scott) (OV L 183, 1. lpp.).

189 Kā piemēru prasītāja min Komisijas 2001. gada 27. jūlija Lēmumu par koncentrācijas saderīgumu ar kopējo tirgu (Lieta N IV/M.2337 – Nestlé/Ralston Purina, OV C 239, 8. lpp.), kam Komisija pievienoja saistības par preču zīmes licenču izsniegšanu, kas bija piemērotas, lai novērstu pušu darījumu aktivitāšu horizontālo pārklāšanos un tirgus daļā nodibināt jaunu vienību ekvivalentu tai, kas Ralston Purina piederēja pirms koncentrācijas. Turklāt Komisija pieprasīja cedēt visas ar saistībām skartās produkcijas kopību, lai licences saņēmēji nenokļūtu netiešā konkurencē ar Nestlé/Ralston Purina. Līdzīgus pasākumus Komisija veica iepriekš minētajā lietā Kimberly‑Clark/Scott.

190 Komisija apstrīd, ka saistība attiecībā uz preču zīmes licences izsniegšanu nav uzskatāma par pietiekamu, lai atrisinātu ar koncentrāciju radušās problēmas.

B – Pirmās instances tiesas vērtējums

191 Kā jau tas izriet no iepriekš minētā pamata, jau sākotnēji nevar izslēgt, ka rīcību noteicošas saistības – kā saistība preču zīmes licences izsniegšanai – ir piemērotas ar koncentrāciju izraisītas konkurences problēmas atrisināšanai un ka izšķirošais jautājums nav par to, vai Komisija koncentrāciju var apstiprināt jau agrāk, pamatojoties uz saistību izsniegt preču zīmes licenci, bet gan tikai par to, vai šādas saistības konkrētos apstākļos ir piemērotas, lai novērstu dominējošā stāvokļa nodibināšanu vai pastiprināšanu.

192 Preču zīmes neapstrīdami ir primārais konkurences faktors konkrētajos tirgos. Daudzi ražotāji ir izvēlējušies pilnībā vai daļēji izņemt savu produkciju no tirgus un paturēt tikai preču zīmes, pārdevējus un mārketinga komandu.

193 Tā kā vidējais mazās elektriskās virtuves tehnikas kalpošanas laiks ir apmēram trīs gadi, piecu gadu preču zīmes licence saistībā ar papildu trīs gadu periodu, kurā SEB atturas no jebkādas mazo mājsaimniecībā izmantojamo elektroaparātu tirdzniecības, dara iespējamu licences saņēmējam tā Moulinex preču klientiem pāriet uz tā paša preču zīmi. Tas vēl jo vairāk tā ir saskaņā ar saistību noteikumiem, kad vienam vai vairākiem licences saņēmējiem ir jābūt spējīgiem eksistēt, būt neatkarīgiem un efektīvi konkurēt attiecīgajos tirgos, kā arī licences saņemšanai ir nepieciešama Komisijas piekrišana.

194 Tāpat ir jāatgādina, ka licences izsniegšana uz preču zīmi ir koriģējošs pasākums, ko ievēro un pieprasa trešās personas [uzņēmumi]. Līdz ar to šis pasākums konkurences problēmu atrisināšanai šķita esam pieņemams.

195 Tā rezultātā SEB uzņemtās saistības par preču zīmes licences izsniegšanu, atstājot atklātu jautājumu par saistību ilgumu, varēja atrisināt ar koncentrāciju radušās konkurences problēmas.

196 To nevar apšaubīt arī ar prasītājas minētajiem piemēriem. No vienas puses, prasītājas apgalvojumi nav faktoloģiski pareizi. Tā, piemēram, SEB–Moulinex tirgus daļa mazās elektriskās mājsaimniecībā izmantojamās tehnikas tirgū Eiropā ir 30 %, nevis 40 %. Tāpat Komisija lietā Nestlé/Ralston Purina nepieprasīja nekādu preču zīmes cesiju Spānijas tirgum, bet apstiprināja abus saistību variantus, ar ko pusēm tika noteikts izsniegt preču zīmes licenci kopā uz astoņiem gadiem (divu stadiju ietvaros), tirgū tikai nodibinot jauno preču zīmi (iepriekš minētā lēmuma Nestlé/Ralston Purina 68. apsvērums). No otras puses, prasītāja nav pierādījusi, ka tirgi un ar koncentrāciju radītās problēmas ir uzrādījuši līdzīgas pazīmes kā šajā gadījumā. Ja Komisija būtu uzskatījusi, ka ar noteiktu koncentrāciju radušās problēmas nav atrisināmas ar saistībām, kas attiecas uz preču zīmes licenci, tas tomēr nenozīmē, ka šādas saistības nav pietiekamas, lai novērstu draudus saistībā ar dominējošā stāvokļa nodibināšanos vai pastiprināšanos, kā tas izriet no citas koncentrācijas citā tirgū ar atšķirīgām pazīmēm.

Par otro daļu – acīmredzamu kļūdu Komisijas novērtējumā īsā saistību termiņa dēļ





A – Lietas dalībnieku argumenti

197 Prasītāja apgalvo, ka Komisijas akceptēto saistību termiņi ir pārāk īsi. Pēc prasītājas domām, efektīvas konkurences atjaunošana ir pamats tam, ka attiecīgā preču zīmes “Moulinex” pārņēmēja rīcībā būtu līdzekļi, lai attīstītu attiecīgās preču zīmes, un tas uz to arī tiek mudināts. Apstrīdētajā lēmumā (36. apsvērums) Komisija pati norāda, ka “preču zīme gala patērētāju izvēlē ir viens no svarīgākajiem faktoriem un līdz ar to ir atzīstama arī par vienu no galvenajiem konkurences elementiem mazās elektriskās mājsaimniecībā izmantojamās tehnikas ražotāju vidū”. Pēc BaByliss domām, šis viedoklis ir attaisnojams ar to, ka sektorā, kur preces tehnoloģiskām īpašībām nav izšķirošas nozīmes patērētāja pirkšanas izvēlē, preču zīmes tēlam ir būtiska nozīme klienta uzticības iegūšanā ar ražotāja starpniecību.

198 Šajā sakarā preču zīmes popularizēšana ir viens no svarīgākajiem faktoriem attiecīgajos tirgos, kur atpazīstamības pakāpes uzturēšana prasa paaugstinātas izmaksas, lai atbalstītu patērētāju paražas un pārvarētu uz pamatīgi nodibinātu tirgus dalībnieku reputāciju balstītus pieejas kritērijus. Šādas investīcijas ekonomiski izlīdzinās tikai ilgākā laika periodā, pieņemot, ka visa ieguldījumu peļņa atgriežas pie investora. Tātad, kamēr jau tirgū iedibinājies uzņēmums var iztikt ar relatīvi samērīgiem reklāmas izdevumiem, lai uzturētu jau šādu