ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 13. maijā iesniedza Administrativen sad – Varna (Bulgārija) – TS, HI/Ministar na zemedelieto, hranite i gorite

(Lieta C-325/22)

(2022/C 303/21)

Tiesvedības valoda – bulgāru

Iesniedzējtiesa

Administrativen sad – Varna

Pamatlietas puses

Prasītājas: TS, HI

Atbildētājs: Ministar na zemedelieto, hranite i gorite

Prejudiciālie jautājumi

1) Vai tāda valsts atbalsta saņēmējs, kas ir nelikumīgi piešķirts, noslēdzot maiņas līgumu, ar kuru tas ir saņēmis zemes gabalus meža teritorijā (īpašums, kas valstij pieder saskaņā ar privāttiesībām) neietilpst jēdziena “uzņēmums” definīcijā, ja saskaņā ar gada pārskatiem tas veic saimniecisko darbību, piedāvājot preces un pakalpojumus attiecīgajā tirgū, bet saskaņā ar Eiropas Komisijas Lēmuma (1) 127. apsvērumu neveic nekādu tiešu vai netiešu saimniecisko darbību ar maiņas rezultātā iegūto zemi, jo valsts tiesību aktos ir paredzēts objektīvs aizliegums, kas tam liedz zemesgabalam mainīt paredzēto zemes lietojumu un no mežaudzes nodalīto zemesgabalu apbūvēt vai atsavināt?

2) Vai tiesību norma LESD 107. pantā ir jāinterpretē un jāpiemēro tādējādi, ka, ņemot vērā “uzņēmuma” statusu un piemērojot “uzņēmuma” kritērijus, pieteiktais un faktiski aprakstītais nelikumīgi saņemtā valsts atbalsta saņēmēja ieguldījumu projekts, ko ir paredzēts īstenot uz maiņas rezultātā iegūtā valsts zemesgabala meža teritorijā un kas ir priekšnoteikums turpmākās procedūras uzsākšanai par būvniecības ceļā iegūto zemesgabalu nodalīšanu, kā arī ņemot vērā datus, kas ir iegūti par pabeigto pirmo posmu administratīvajā procedūrā iepriekšēja saskaņojuma veikšanai, ir jāņem vērā kā juridiski nozīmīgs apstāklis, neraugoties uz to, ka ir radusies objektīva neiespējamība īstenot ieguldījumu projektu saistībā ar parlamenta noteikto moratoriju un vēlāk ieviesto tiesību normu, kurā ir ietverts skaidrs aizliegums mainīt paredzēto zemes lietojumu un apbūvēt no valsts iegūtos zemesgabalus?

3) Vai LESD 107. pants un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2) 16. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir ietverts tiesību normās Zakon za darzhavnata sobstvenost (Valsts īpašuma likuma) 1.a panta 2. un 4. punktā (Papildu noteikumi), kurās, lai noteiktu valsts atbalsta summu, kas saņemta, veicot zemesgabalu maiņu meža teritorijā (īpašums, kas valstij pieder saskaņā ar privāttiesībām), tiek liegts izmantot zemesgabalu tirgus cenu, nosakot aprēķiniem tirgus faktorus un vērtēšanas kritērijus, kuri rada novirzi no zemesgabala faktiskās vērtības, un vai šāds valsts tiesiskais regulējums šajā izpratnē ir pretrunā efektivitātes principam?

(1) Komisijas Lēmums (ES) 2015/456 (2014. gada 5. septembris) par atbalsta shēmu SA.26212 (11/C) (ex 11/NN – ex CP 176/A/08) un SA.26217 (11/C) (ex 11/NN – ex CP 176/B/08), ko īstenojusi Bulgārijas Republika saistībā ar meža zemes maiņu (izziņots ar dokumenta numuru C(2014) 6207).

(2) Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).
4)

Vai ar Direktīvas 93/13/EEK 7. panta 1. punktu ir saderīga tāda valsts tiesiskā regulējuma interpretācija, kas gadījumā, ja pēc negodīgu līguma noteikumu izslēgšanas līgums nevar palikt spēkā, paredz, ka pārdevējam vai piegādātajam ir tiesības atmaksāt no patērētāja saņemtos maksājumus atkarībā no tā, vai vienlaicīgi patērētājs ir piedāvājis atmaksāt no pārdevēja vai piegādātāja saņemtos maksājumus vai patērētājs ir sniedzis šādas atmaksas nodrošinājumu, turklāt nosakot, ka no patērētāja saņemamajā summā netiks iekļautas noilgušu prasījumu par atmaksu summas?
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 13. maijā iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – KRI SpA, quale incorporante della SI.LO.NE. – Sistema logistico nord-est Srl/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

(Lieta C-323/22)

(2022/C 294/23)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Corte suprema di cassazione

Pamatlietas puses

Kasācijas sūdzības iesniedzēja: KRI SpA, quale incorporante della SI.LO.NE. – Sistema logistico nord-est Srl

Pretkasācijas sūdzības iesniedzējs: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

Prejudiciālie jautājumi

Vai Padomes Direktīvas 92/12/EEK (1) (1992. gada 25. februāris) 14. panta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka akcīzes preču nelikumīgas novirzes [no atliktās nodokļa maksāšanas režīma] gadījumā noliktavas saimnieka, kas garantē nodokļa samaksu, atbildība ir objektīva un nekādā gadījumā nav iespējams atbrīvoties no pienākuma [samaksāt nodokli] un no summām, kuras atbilst piemērotiem sodiem, pat tad, ja šo novirzi ir izraisījusi prettiesiska rīcība, kas ir attiecināma – tikai – uz trešo personu, vai arī tas ir jāinterpretē tādējādi, ka atbrīvojums no nodokļa un no piemērotiem sodiem ir atzīstams – kā negadījums vai nepārvaramas varas gadījums – tad, ja garantējošam noliktavas saimniekam ne tikai nav nekādas saistības ar trešās personas prettiesisku rīcību, bet ir arī tiesiska paļāvība, kurā tas nav vainojams, ka preču atliktās nodokļa maksāšanas režīmā pārvadāšana ir likumīga.

(1) Padomes Direktīva 92/12/EEK (1992. gada 25. februāris) par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību (OV 1992, L 76, 1. lpp.).
1)

Neatkarīgi no valsts tiesību normām, kas ar zināmiem nosacījumiem atļauj ārvalstnieka uzturēšanos viņa veselības stāvokļa dēļ un vajadzības gadījumā aizsargā viņu no izraidīšanas, vai Direktīvas 2011/95/ES (1) 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka slims palestīniešu bēglis, kurš pēc tam, kad ir faktiski izmantojis UNRWA aizsardzību vai palīdzību, atstāj valsti vai teritoriju UNRWA darbības teritorijā, kurā bija viņa pastāvīgā dzīvesvieta, pamatojoties uz to, ka viņam nav pietiekamas piekļuves aprūpei un ārstēšanai, kas nepieciešama viņa veselības stāvoklim, un ka šis aprūpes trūkums rada reālu risku viņa dzīvībai vai fiziskajai integritātei, var uzskatīt, ka viņa personiskā drošība ir nopietni apdraudēta un viņš atrodas situācijā, kur UNRWA nespēj nodrošināt viņam dzīves apstākļus atbilstoši savai misijai?
C 237/28

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 3. martā iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – A. G./Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra

(Lieta C-162/22)

(2022/C 237/37)

Tiesvedības valoda – lietuviešu

Iesniedzējtiesa

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Pamatlietas puses

Apelācijas sūdzības iesniedzējs: A. G.

Otra puse apelācijas tiesvedībā: Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra

Prejudiciālais jautājums

Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/58/EK (1) (2002. gada 12. jūlijs) par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē 15. panta 1. punkts, to aplūkojot kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7., 8., 11. pantu un 52. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to kompetentajām valsts iestādēm ir aizliegts izmantot elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzēju saglabātos datus, kas var sniegt informāciju par elektronisko komunikāciju līdzekļu lietotāju datiem un veikto komunikāciju, izmeklējot ar korupciju saistītus amata pienākumu pārkāpumus, neatkarīgi no tā, vai piekļuve šiem datiem konkrētajā gadījumā ir piešķirta smagu noziegumu apkarošanas un nopietnu sabiedrības drošības apdraudējumu novēršanas nolūkos?

(1) OV 2002, L 201, 37. lpp.
2.

Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, atzīstot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja no paziņojuma dokumentācijas nevar atsaukt vienu no reprezentatīvajiem lietojumiem. Atbilstoši Regulai Nr. 1107/2009 un Regulai Nr. 844/2012 brīvība izvēlēties reprezentatīvos lietojumus atjaunošanas procedūras sākumā atspoguļo un noteikti arī ietver brīvību tos atsaukt šīs procedūras laikā. Vispārējā tiesa arī esot pieļāvusi tiesību kļūdu, atzīstot, ka ir piemērojamas Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) Administratīvās vadlīnijas. Atjaunošana ir vienota procedūra, kas ietver divus savstarpēji saistītus posmus. Tādēļ neesot svarīgi, ka EFSA Administratīvās vadlīnijas attiecas uz procedūru, kas sākas ar “pieteikuma iesniegšanu un beidzas ar EFSA secinājuma pieņemšanu un publicēšanu”, un ka līdz ar to atsaukšana var notikt tikai pirmajā posmā, kas norisinās EFSA.
1)

Vai Pilsoņu tiesību direktīvas 2004/38 (1) 2., 4., 5., 27. un 29. pants, ar kuriem tiek transponēts LESD 20. un 21. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek pieļauts dalībvalsts tiesiskais regulējums (šajā gadījumā tas, kas izriet no Ministerieel Besluit van 30 juni 2020 houdende dringende maatregelen om de verspreiding van het coronavirus COVID-19 te beperken (ministrijas 2020. gada 30. jūnija Noteikumi par steidzamu pasākumu noteikšanu koronavīrusa COVID-19 izplatības ierobežošanai) redakcijā, kas grozīta ar ministrijas 2020. gada 10. jūlija noteikumu 3. vai attiecīgi 5. pantu, 18. un 22. panta), atbilstoši kuram, nosakot vispārēju pasākumu: — Beļģijas pilsoņiem un viņu ģimenes locekļiem, kā arī Savienības pilsoņiem, kuri uzturas Beļģijas teritorijā, un viņu ģimenes locekļiem principā ir aizliegts izbraukt no Beļģijas, veicot nebūtiskus ceļojumus uz Eiropas Savienības un Šengenas zonas valstīm, kas apzīmētas sarkanā krāsā saskaņā ar krāsu kodu, kurš ir izstrādāts, pamatojoties uz epidemioloģiskiem datiem; — Savienības pilsoņiem, kuri nav Beļģijas pilsoņi, un viņu ģimenes locekļiem (neatkarīgi no tā, vai viņiem ir tiesības uzturēties Beļģijas teritorijā) tiek piemēroti ieceļošanas ierobežojumi (piemēram, pašizolācija un testi), veicot nebūtiskus ceļojumus uz Beļģiju no Eiropas Savienības un Šengenas zonas valstīm, kas apzīmētas sarkanā krāsā saskaņā ar krāsu kodu, kurš ir izstrādāts, pamatojoties uz epidemioloģiskiem datiem?
1)

Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 50. pantā un Konvencijas, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu (turpmāk tekstā – “KĪŠN”), 54. pantā noteiktajam non bis in idem principam ir pretrunā tāda kriminālprocesa veikšana, kas kādā dalībvalstī uzsākts pret to pašu personu un par tiem pašiem nodarījumiem, attiecībā uz kuriem kādā citā dalībvalstī jau ir noticis kriminālprocess, kas noslēdzies ar galīgu prokuratūras lēmumu izbeigt kriminālizmeklēšanu?
4)

Vai saskaņā ar Regulas 3. panta c) punktu gadījumā, ja patenta pretenzijas aptver gan atsevišķu jaunu molekulu, gan šīs molekulas kombināciju ar jau esošām un zināmām zālēm, kas, iespējams, ir publiski pieejamas, vai vairākas šādas pretenzijas par kombinācijām, PAS var tikt piešķirts tikai: a) attiecībā uz atsevišķu molekulu, ja tā tiek laista tirgū kā zāles, b) attiecībā uz zāļu, ko aptver patents, laišanu tirgū pirmo reizi neatkarīgi no tā, vai runa ir par to zāļu monoterapiju, ko aptver spēkā esošais pamatpatents, vai pirmo kombinēto terapiju, vai arī c) a) vai b) apakšpunktā minētajā gadījumā pēc patenta īpašnieka izvēles neatkarīgi no tirgus atļaujas piešķiršanas datuma? Ja runa ir par kādu no iepriekš minētajiem gadījumiem, kas to pamato?
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 9. decembrī iesniedza High Court (Īrija) – X/International Protection Appeals Tribunal, Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General

(Lieta C-756/21)

(2022/C 472/30)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

High Court

Pamatlietas puses

Prasītājs: X

Atbildētāji: International Protection Appeals Tribunal, Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General

Prejudiciālie jautājumi

1) Vai apstākļos, kad saistībā ar alternatīvās aizsardzības pieteikumu ir notikusi pilnīga sadarbības pienākuma neizpilde, kā atspoguļots sprieduma lietā C-277/11 (1) M./Minister for Justice, Equality and Law Reform and Ors 66. punktā (ECLI:EU:C:2012:744), šī pieteikuma izskatīšana ir uzskatāma par tādu, kurai ir liegta “jebkāda lietderīga iedarbība” lietas C-137/14 (2) Komisija/Vācija izpratnē (ECLI:EU:C:2015:683)?

2) Ja atbilde uz A jautājumu ir apstiprinoša, vai iepriekš minētā sadarbības pienākuma neizpilde pati par sevi dod pieteikuma iesniedzējam tiesības prasīt lēmuma [par atteikumu piešķirt alternatīvo aizsardzību] atcelšanu?

3) Ja atbilde uz B jautājumu ir noliedzoša, tad, ja tas ir piemērojams, kam ir pienākums pierādīt, ka lēmums par atteikumu varētu būt bijis citāds, ja lēmuma pieņēmējs būtu pienācīgi sadarbojies?

4) Vai lēmuma par starptautiskās aizsardzības pieteikumu nepieņemšana saprātīgā termiņā dod pieteikuma iesniedzējam tiesības prasīt lēmuma atcelšanu, kad tas ir pieņemts?

5) Vai laiks, kas ir vajadzīgs, lai ieviestu izmaiņas dalībvalstī piemērojamajā patvēruma piešķiršanas regulējumā, attaisno to, ka šī dalībvalsts nepiemēro starptautiskās aizsardzības sistēmu, kuras ietvaros būtu ticis nodrošināts, ka lēmums par šādu aizsardzības pieteikumu tiek pieņemts saprātīgā termiņā?

6) Ja iestādei, kas pieņem lēmumu [par starptautisko aizsardzību] trūkst pierādījumu par pieteikuma iesniedzēja garīgās veselības stāvokli, bet ir daži pierādījumi, kas liecina par to, ka pieteikuma iesniedzējs, iespējams, cieš no šādām problēmām, vai tad šim lēmuma pieņēmējam, pirms tas pieņems galīgo lēmumu, ir pienākums veikt papildu izpēti vai jebkāds cits pienākums saskaņā ar lietas C-277/11 M./Minister for Justice, Equality and Law Reform and Ors 66. punktā minēto sadarbības pienākumu vai saskaņā ar citiem apsvērumiem?

7) Ja dalībvalsts pilda savu pienākumu saskaņā ar Kvalifikācijas direktīvas (3) 4. panta 1. punktu, proti vērtē attiecīgās pieteikuma sastāvdaļas, vai tad būtu pieļaujams atzīt, ka pieteikuma iesniedzēja vispārējā ticamība pati par sevi nav pierādīta, jo viņš bija sniedzis maldīgas ziņas un pēc tam pirmajā saprātīgi iespējamā brīdī tās paskaidroja un atsauca?

(1) EU:C:2012:744

(2) EU:C:2015:683

(3) Padomes Direktīva 2004/83/EK (2004. gada 29. aprīlis) par minimālajiem standartiem un statusu, lai trešo valstu pilsoņus vai bezvalstniekus atzītu par bēgļiem vai personām, kam kādā citā veidā vajadzīga starptautiska aizsardzība, un par sniegtās aizsardzības apjomu (OV 2004, L 304, 12. lpp.).
2.

pakārtoti 1. prasījumam, a) atcelt pārsūdzēto spriedumu un apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to bāzes slodzes patērētājiem ar vismaz 7 000 izmantošanas gada stundām tiek pieprasīts atmaksāt vairāk nekā 20 %, bāzes slodzes patērētājiem ar vismaz 7 500 izmantošanas gada stundām – vairāk nekā 15 % un bāzes slodzes patērētājiem ar vismaz 8 000 izmantošanas gada stundām – vairāk nekā 10 % no publicētās tīkla maksas, un pārējā daļā nodot lietu atpakaļ atkārtotai izskatīšanai Vispārējā tiesā par pirmās instances 1. prasījuma a) punktu, atcelt apstrīdēto lēmumu arī pārējā daļā; b) pakārtoti a) punktam – atcelt pārsūdzēto spriedumu un apstrīdēto lēmumu attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju, ciktāl ar to bāzes slodzes patērētājiem ar vismaz 7 000 izmantošanas gada stundām tiek pieprasīts atmaksāt vairāk nekā 20 % no publicētās tīkla maksas, un pārējā daļā nodot lietu atpakaļ atkārtotai izskatīšanai Vispārējā tiesā par pirmās instances 1. prasījuma b) punktu, atcelt apstrīdēto lēmumu kopumā [vai “arī pārējā daļā”] attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju;
2)

Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai trešo valstu valstspiederīgie, kuri – neatkarīgi no attiecīgajiem iemesliem – ir pārņēmuši līdzīgas rietumu normas un vērtības, faktiski uzturoties dalībvalstī viņu identitāti veidojošajā dzīves posmā, ir jāuzskata par “īpašas sociālas grupas dalībniekiem” Kvalifikācijas direktīvas 10. panta 1. punkta d) apakšpunkta izpratnē? Vai jautājums par to, vai ir konstatējama “īpaša sociāla grupa, kurai attiecīgajā valstī ir īpatna identitāte”, ir jāizvērtē no dalībvalsts viedokļa, vai arī minētais, lasot kopā ar Kvalifikācijas direktīvas 10. panta 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka noteicošā nozīme ir tam, ka ārvalstnieks var pierādīt, ka viņš izcelsmes valstī tiek uzskatīts par daļu no īpašas sociālas grupas vai attiecīgi katrā ziņā uz viņu izcelsmes valstī atbilstošās pazīmes tiek attiecinātas? Vai prasība, saskaņā ar kuru rietumnieciskošana var pamatot bēgļa statusu tikai tad, ja tās pamatā ir reliģiski vai politiski iemesli, atbilst Kvalifikācijas direktīvas 10. pantam, lasot to kopā ar neizraidīšanas principu un patvēruma tiesībām?
1)

Vai ir jāuzskata, ka Sudski poslovnik (Tiesu Reglaments, Narodne novine, br. 37/14, 49/14, 8/15, 35/15, 123/15, 45/16, 29/17, 33/17, 34/17, 57/17, 101/18, 119/18, 81/19, 128/19, 39/20 un 47/20) 177. panta 3. punkta pirmā teikuma otrajā daļā un otrajā teikumā ietvertais noteikums, kurā ir paredzēts, ka “otrās instances tiesā lietu uzskata par pabeigtu dienā, kad nolēmums tiek nosūtīts no tiesneša biroja pēc tam, kad lieta ir atsūtīta atpakaļ no reģistrācijas dienesta. Sākot no lietas saņemšanas dienas, reģistrācijas dienestam tā ir jānosūta atpakaļ tiesneša birojam pēc iespējas īsākā termiņā. Pēc tam nolēmums tiek nosūtīts [lietas dalībniekiem] astoņu dienu laikā”, ir saderīgs ar LES 19. panta 1. punktu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu?
1)

Vai ar Regulas Nr. 1305/2013 (1) 17. pantu ir saderīgs tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds paredzēts Rīkojuma Nr. 9/2015 26. pantā, kas kā prasību atbalsta piešķiršanai pretendentiem, kuri Lauku attīstības programmas 2014.–2020. gadam pasākuma “Ieguldījumi materiālajos aktīvos” 4.1. apakšpasākuma “Ieguldījumi lauku saimniecībās” ietvaros pretendē uz atbalstu, izvirza to, ka pirms pieteikšanās atbalstam to ierīkotai saimniecībai, ir nepieciešams uzrādīt apliecību par lopkopības saimniecības reģistrāciju uz pieteikuma iesniedzēja vārda kā pierādījumu par lopkopības darbības veikšanu Regulas Nr. 1307/2013 (2) 4. panta izpratnē, vai arī attiecīgās regulas mērķu sasniegšanai pietiek ar to, ka lauku saimniecības īpašnieks var pierādīt, ka viņš pašlaik ir nepieciešamās lopkopības saimniecības reģistrācijas uz sava vārda iegūšanas procesā?
C 422/8

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 10. augustā iesniedza Court of Appeal (Īrija) – GV/Chief Appeals Officer, Social Welfare Appeals Office, Minister for Employment Affairs and Social Protection, Ireland, Attorney General

(Lieta C-488/21)

(2021/C 422/12)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal

Pamatlietas puses

Prasītāja: GV

Atbildētāji: Chief Appeals Officer, Social Welfare Appeals Office, Minister for Employment Affairs and Social Protection, Īrija, Attorney General

Prejudiciālie jautājumi

1) Vai saskaņā ar Direktīvas 2004/38/EK (1) 7. panta 2. punktu darba ņēmēja, kas ir Savienības pilsonis, tiešā augšupējā radinieka atvasinātās uzturēšanās tiesības ir atkarīgas no tā, vai šis radinieks joprojām ir darba ņēmēja apgādībā?

2) Vai Direktīva 2004/38/EK liedz uzņēmējai dalībvalstij ierobežot piekļuvi sociālajam pabalstam darba ņēmēja, kas ir Savienības pilsonis, ģimenes loceklim, kuram ir atvasinātas uzturēšanās tiesības kā darba ņēmēja apgādībā esošai personai, ja piekļuve šādam pabalstam nozīmētu, ka šis ģimenes loceklis vairs nav darba ņēmēja apgādībā?

3) Vai Direktīva 2004/38/EK liedz uzņēmējai dalībvalstij ierobežot piekļuvi sociālajam pabalstam darba ņēmēja, kas ir Savienības pilsonis, ģimenes loceklim, kuram ir atvasinātas uzturēšanās tiesības kā darba ņēmēja apgādībā esošai personai, pamatojoties uz to, ka pabalsta izmaksas rezultātā attiecīgais ģimenes loceklis kļūs par pārmērīgu slogu valsts sociālās palīdzības sistēmai?

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV 2004, L 158, 77. lpp.).
3)

Ja atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša: vai pārskatāmības prasība ir jāinterpretē tādējādi, ka tā ietver advokātes pienākumu līgumā norādīt pakalpojumu izmaksas, kuru specifiskie tarifi var tikt skaidri noteikti un iepriekš precizēti, vai arī ir jāparedz indikatīvas pakalpojumu izmaksas (provizorisko pakalpojumu paredzamās izmaksas), ja nav iespējams paredzēt konkrētu darbību skaitu (vai to ilgumu) un atlīdzību par tām līguma noslēgšanas laikā, un iespējamos riskus, kas rada izmaksu palielināšanos vai samazināšanos? Vai, pārbaudot līguma noteikuma par izmaksām atbilstību pārskatāmības prasībai, ir nozīme tam, vai informācija par juridisko pakalpojumu izmaksām un veidu, kādā tās tiek aprēķinātas, patērētājam tiek sniegta ar jebkādiem atbilstošiem līdzekļiem vai arī tā ir izklāstīta pašā līgumā par juridisko pakalpojumu sniegšanu? Vai informācijas trūkums pirms līguma noslēgšanas stadijā var tikt kompensēts ar informāciju, kas sniegta līguma izpildes laikā? Vai līguma noteikuma atbilstības pārskatāmības prasībai izvērtēšanu ietekmē tas, ka sniegto juridisko pakalpojumu galīgās izmaksas kļūst skaidras tikai pēc tam, kad ir beigusies to sniegšana? Vai, pārbaudot līguma noteikuma par izmaksām atbilstību pārskatāmības prasībai, nozīme ir tam, ka līgumā nav paredzētas periodiskas advokātes atskaites par sniegtajiem pakalpojumiem vai periodiska rēķinu uzrādīšana patērētājam, kas ļautu patērētājam laikus pieņemt lēmumu par atteikšanos no juridiskajiem pakalpojumiem vai grozīt līguma cenu?
C 289/29

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 7. maijā iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – UAB“Vittamed technologijos” likvidācijas procesā/Valstybinė mokesčių inspekcija

(Lieta C-293/21)

(2021/C 289/40)

Tiesvedības valoda – lietuviešu

Iesniedzējtiesa

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Pamatlietas puses

Prasītāja: UAB “Vittamed technologijos”, likvidācijas procesā

Atbildētāja: Valstybinė mokesčių inspekcija

Prejudiciālie jautājumi

Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (1) (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 184. līdz 187. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka nodokļa maksātājam ir (vai nav) pienākums koriģēt pievienotās vērtības nodokļa (PVN) atskaitījumus, kas aprēķināti par preču un pakalpojumu iegādi kapitālieguldījumu preču ražošanai, gadījumā, ja šīs preces vairs nav paredzētas izmantošanai ar nodokli apliekamās saimnieciskās darbības ietvaros, jo nodokļa maksātāja īpašnieks (akcionārs) nolemj to nodot likvidācijai un šis nodokļa maksātājs iesniedz lūgumu to svītrot no PVN maksātāju reģistra? Vai atbildi uz šo jautājumu ietekmē lēmuma par nodokļa maksātāja likvidāciju iemesli, proti, fakts, ka lēmums par šīs personas likvidāciju tika pieņemts pieaugošo zaudējumu, pasūtījumu neesamības un akcionāra šaubu par plānotās (paredzētās) saimnieciskās darbības rentabilitātes dēļ?

(1) Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.)
1)

Vai Savienības tiesības, it īpaši Padomes Direktīvas 2003/86/EK (1) (2003. gada 22. septembris) par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos 2. panta f) punkts, lasot to kopsakarā ar 10. panta 3. punkta a) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka “nepilngadīgais bez pavadības”, kurš ir bēglis un uzturas kādā no dalībvalstīm, saskaņā ar viņa valsts tiesību aktiem “nedrīkst būt precējies”, lai rastos tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos ar pirmās pakāpes radiniekiem taisnā augšupējā līnijā?