ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
71

Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz otro un trešo jautājumu ir jāatbild, ka Direktīva 2014/42 ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir paredzēta ne tikai to īpašumu konfiskācija, kuri veido ekonomisku ieguvumu no noziedzīga nodarījuma, par kuru attiecībā pret šī noziedzīgā nodarījuma izdarītāju ir ticis pasludināts notiesājošs spriedums, bet arī tādu šim izdarītājam piederošu īpašumu konfiskācija, par kuriem valsts tiesa, kas izskata lietu, ir pārliecināta, ka tie ir iegūti no citām noziedzīgām darbībām, ievērojot šīs direktīvas 8. panta 8. punktā paredzētās garantijas un ar nosacījumu, ka noziedzīgais nodarījums, par kuru tā izdarītājs ir notiesāts, ir viens no minētās direktīvas 5. panta 2. punktā uzskaitītajiem un ka šis nodarījums var tieši vai netieši radīt ekonomisku ieguvumu šīs pašas direktīvas izpratnē.
17

Šajā apelācijas tiesā Moldovas Republika apgalvo, ka minētajai šķīrējtiesai bija jāatsakās no savas kompetences. Vispirms tā norāda, ka prasījums, ko Energoalians pārņēma no Derimen un kas izrietēja no elektroenerģijas pārdošanas līguma, neesot “ieguldījumi” EHN 26. panta 1. punkta, lasot to kopā ar šī nolīguma 1. panta 6. punktu, izpratnē un tāpēc par to nevarēja uzsākt procesu šķīrējtiesā, kas EHN III daļā ir paredzēts konkrēti tikai attiecībā uz ieguldījumiem. Turpinājumā, pat pieņemot, ka šis prasījums varētu būt “ieguldījumi” šo tiesību normu izpratnē, tos neesot “veicis” EHN slēdzējpuses uzņēmums, jo Derimen ir Britu Virdžīnu salās reģistrēts uzņēmums. Visbeidzot, minētais prasījums attiecoties uz elektroenerģijas pārdošanas darījumu, kas netika veikts Moldovas “teritorijā”, jo elektroenerģija tika pārdota un nogādāta tikai līdz robežai, kas šķir Ukrainu no Moldovas Republikas, Ukrainas pusē.
33

Turklāt jānorāda, ka Regulas Nr. 561/2006 3. panta a) punkts, ciktāl ar to ir ieviests izņēmums no šīs regulas piemērošanas jomas, ir jāinterpretē šauri. It īpaši šādu izņēmumu nevar interpretēt tā, ka tas pārsniegtu to, kas ir nepieciešams, lai nodrošinātu tādu interešu aizsardzību, kuras ar to ir paredzēts garantēt, un tā piemērošanas joma ir jānosaka, ņemot vērā attiecīgā tiesiskā regulējuma mērķus (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2013. gada 3. oktobris, Lundberg, C‑317/12, EU:C:2013:631, 20. punkts un tajā minētā judikatūra).
38

Tas nozīmē, kā ģenerāladvokāts to ir norādījis secinājumu 27. punktā, ka ACVN “izmantošanas” jēdziens Regulas Nr. 1308/2013 103. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē ir konstatējams tad, kad konfliktējošo apzīmējumu līdzības pakāpe no vizuālā un/vai fonētiskā skatpunkta ir īpaši augsta un tuvu identiskai, tādējādi aizsargātās ģeogrāfiskās norādes izmantošana izpaužas ar to tik cieši saistītā formā, ka strīdīgais apzīmējums ir no tās acīmredzami nenodalāms.
19

The Software Incubator, pamatojoties uz valsts tiesiskā regulējuma, ar kuru transponēta Direktīva 86/653, noteikumiem cēla pret Computer Associates prasību High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Augstā tiesa (Anglija un Velsa), Karaļnama kompetences lietu departaments, Apvienotā Karaliste). Computer Associates apstrīdēja to, ka tās attiecības ar The Software Incubator ir kvalificējamas kā tirdzniecības pārstāvības līgums, apgalvojot, ka datorprogrammatūras piegāde klientam elektroniski kopā ar atļaujas izsniegšanu minētās programmatūras izmantošanai nav uzskatāma par “preču pārdošanu” šīs direktīvas 1. panta 2. punkta izpratnē.
151

Attiecībā uz pārsūdzētā sprieduma 133. punktā minēto divu posmu aprēķina metodi no strīdīgā lēmuma 102. apsvēruma trešā ievilkuma izriet, ka pretēji Vispārējās tiesas konstatējumiem Komisija ir nevis atzinusi, ka šādas metodes izmantošana ir būtisks attiecīgās shēmas elements, bet gan būtībā to, ka atbrīvojuma no nodokļa par virspeļņu summa sistemātiski atbilda starpībai starp peļņu, ko faktiski reģistrēja saņēmējs, un hipotētisko peļņu, kas tam būtu radusies, ja tas būtu darbojies neatkarīgi no savas grupas, lai arī kāda metode tika izmantota, lai to konstatētu.
19

Lai Boehringer Ingelheim Ungārijas tirgū izplatītās zāles paliktu subsidētas, tā ar NEAK noslēdza “līgumus par finansējuma apjomu” laikposmam no 2013. gada 1. oktobra līdz 2017. gada 31. decembrim. Saskaņā ar šiem līgumiem Boehringer Ingelheim apņēmās par tās pārdoto zāļu daudzumu līgumos noteiktajā apmērā samaksāt NEAK iemaksas, ko iekasē no apgrozījuma par šo zāļu pārdošanu. Precīzāk, iemaksu summa tika izteikta procentos no NEAK subsīdijas bruto summas, ņemot vērā par subsidēto cenu pārdotās iepakojuma vienības (kastītes) (iemaksas, kas aprēķinātas saskaņā ar sistēmu, kura balstīta uz cenu par kastīti), vai arī dažos līgumos tā tika noteikta 100 % apmērā, ja tika pārsniegta NEAK subsīdijas robežvērtība par attiecīgo produktu (iemaksas, kas balstītas uz robežvērtību).
8

Šīs regulas III nodaļā “Kabotāža” ir ietverts tās 8. pants, kurā ir paredzēts: “1. Visi pārvadātāji, kuri veic komercpārvadājumus [ar citu personu īpašumā esošu transportlīdzekli] un kuriem ir Kopienas atļauja, un transportlīdzekļa vadītāji, ja tie ir trešās valsts valstspiederīgie, kuriem ir transportlīdzekļa vadītāja atestāts, ir tiesīgi pēc šīs nodaļas noteikumiem veikt kabotāžas pārvadājumus. 2. Tiklīdz ir piegādāta krava, kura tika ievesta ar ienākošu starptautisku pārvadājumu, 1. punktā minētajiem pārvadātājiem ir atļauts ar to pašu transportlīdzekli vai, ja tas ir sakabināts transportlīdzeklis, ar tā paša transportlīdzekļa mehānisko transportlīdzekli veikt līdz trīs kabotāžas pārvadājumiem, kas seko starptautiskajam pārvadājumam no citas dalībvalsts vai no trešās valsts uz uzņēmēju dalībvalsti. [..] 3. Kravas iekšzemes autopārvadājumus, kurus uzņēmējā dalībvalstī veic ārvalsts pārvadātājs, uzskata par atbilstīgiem šai regulai, ja pārvadātājs var iesniegt skaidrus pierādījumus par ienākošo starptautisko pārvadājumu un par katru veiktu secīgu kabotāžas pārvadājumu. Pirmajā daļā minētajos pierādījumos par katru pārvadājumu iekļauj šādu informāciju: a) kravas nosūtītāja nosaukums vai vārds, adrese un paraksts; b) pārvadātāja nosaukums vai vārds, adrese un paraksts; c) kravas saņēmēja nosaukums vai vārds un adrese, kā arī tā paraksts un piegādes datums, kad krava ir nodota; d) kravas pārņemšanas vieta un datums un paredzētā piegādes vieta; e) vispārīgs kravas īpašību un iepakojuma metodes apraksts un bīstamo kravu gadījumā – to vispārēji atzīts apraksts, kā arī iepakojuma vienību skaits un to īpašais marķējums un numuri; f) kravas bruto svars vai citādi izteikts kravas daudzums; g) mehāniskā transportlīdzekļa un piekabes reģistrācijas numurs. 4. Lai pierādītu, ka tiek ievēroti šajā pantā izvirzītie noteikumi, netiek prasīti nekādi papildu dokumenti. 5. Katram pārvadātājam, kas reģistrācijas dalībvalstī ir tiesīgs saskaņā ar šīs dalībvalsts tiesību aktiem veikt 1. panta 5. punkta a), b) un c) apakšpunktā noteiktos kravu komercpārvadājumus ar [citu personu īpašumā esošu] autotransportu, ir atļauts saskaņā ar šajā nodaļā paredzētajiem nosacījumiem vajadzības gadījumā veikt tā paša veida kabotāžas pārvadājumu operācijas vai kabotāžas pārvadājumu operācijas ar tās pašas kategorijas transportlīdzekļiem. 6. Atļauja veikt kabotāžas pārvadājumu atbilstīgi pārvadājumu veidiem, kas minēti 1. panta 5. punkta d) un e) apakšpunktā, ir neierobežota.”
50

Minētā sprieduma 39. punktā ir atgādināts, ka šajā 10. pantā ir reglamentēta piemērojamā disciplinārsoda noteikšana un ir noteikts, ka šim sodam ir jābūt samērīgam ar izdarītā pārkāpuma smagumu, it īpaši, ņemot vērā Savienībai nodarītā kaitējuma apmēru. Kā Vispārējā tiesa būtībā ir norādījusi pārsūdzētā sprieduma 37. punktā, no paša minētā 10. panta formulējuma izriet, ka tajā paredzētā disciplinārsoda mērķis ir sodīt par prettiesisku rīcību. Saskaņā ar Civildienesta noteikumu 86. panta 1. punktu šāda prettiesiska rīcība izriet no jebkādas attiecīgā ierēdņa pieļautas Civildienesta noteikumos paredzēto pienākumu neizpildes. Tādējādi, kā ģenerāladvokāts ir norādījis secinājumu 58. punktā, Civildienesta noteikumu mērķis ir nodrošināt to noteikumu un pienākumu ievērošanu, kuriem ir jānodrošina Savienības iestādes pienācīga darbība, nosakot disciplinārsodus.
8

Ar 2009. gada 12. jūnija Lēmumu C(2009) 4694 Komisija lūdza Federālo tīklu aģentūru saskaņā ar Direktīvas 2003/55 22. panta 4. punkta trešo daļu, tagad – Direktīvas 2009/73 36. panta 9. punkts, grozīt tās 2009. gada 25. februāra lēmumus, tos papildinot ar diviem nosacījumiem. Pirmais no tiem bija par aizliegumu vienā vai vairākos lielos dabasgāzes tirgos dominējošam uzņēmumam gada laikā rezervēt vairāk nekā 50 % no OPAL transportēšanas jaudas uz Čehijas robežas. Ar otro nosacījumu tika paredzēts izņēmums no šā ierobežojuma, atļaujot to pārsniegt gadījumā, ja attiecīgais uzņēmums tirgū nodod 3 miljardus m3 gadā gāzes apjoma gāzes vadā OPAL saskaņā ar atklātu, pārskatāmu un nediskriminējošu procedūru, ciktāl, pirmkārt, gāzes vadu pārvaldošajai sabiedrībai vai uzņēmumam, kuram ir pienākums īstenot programmu, ir jāgarantē atbilstošas transportēšanas jaudas pieejamība un brīva izejas punkta izvēle un otrkārt, gāzes realizācijas un jaudas pārejas programmu noformējumam ir jāsaņem Federālās tīklu aģentūras apstiprinājums.
28

Šajā ziņā ir jāatgādina, ka atšķirība starp pabalstiem, kuri ietilpst Regulas Nr. 883/2004 piemērošanas jomā, un pabalstiem, kuri no tās ir izslēgti, izriet galvenokārt no katra pabalsta būtiskajām iezīmēm, it īpaši no tā mērķiem un piešķiršanas nosacījumiem, nevis no tā, vai pabalsts valsts tiesību aktos ir vai nav kvalificēts kā sociālā nodrošinājuma pabalsts (skat. it īpaši spriedumus, 2015. gada 16. septembris, Komisija/Slovākija, C‑433/13, EU:C:2015:602, 70. punkts, un 2018. gada 25. jūlijs, A (Palīdzība personai ar invaliditāti), C‑679/16, EU:C:2018:601, 31. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
16

2017. gada septembrī paralēli tiesvedībām Vispārējā tiesā OH cēla prasību iesniedzējtiesā Polymeles Protodikeio Athinon (Atēnu pirmās instances tiesa, Grieķija), lūdzot uzlikt Komisijas loceklim pienākumu atlīdzināt kaitējumu, kas viņam esot nodarīts tādēļ, ka viņš pret OH ir izteicis neslavu ceļošus apgalvojumus, pārmetot viņam, ka viņš esot lauzis savstarpējās uzticības saikni un neesot izpildījis savas dienesta funkcijas. Šīs Komisijas locekļa rīcības rezultātā Komisija esot lauzusi OH darba līgumu, tādējādi radot viņam mantisko kaitējumu, ko viņš novērtē 452299 EUR apmērā un kas atbilst atalgojuma zaudējumam par laikposmu no 2016. gada 1. novembra līdz 2019. gada 31. oktobrim. OH lūdz iesniedzējtiesu piespriest Komisijas loceklim samaksāt viņam summu 600000 EUR apmērā kā atlīdzību par morālo kaitējumu un likt šim Komisijas loceklim atsaukt apmelojošos un ļaunprātīgos apgalvojumus, ar kuriem viņam esot nodarīts kaitējums.
14

Direktīvas 2015/849 1. pantā ir noteikts: “1. Šīs direktīvas mērķis ir nepieļaut to, ka Savienības finanšu sistēma tiek izmantota nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai. 2. Dalībvalstis nodrošina, ka nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšana un teroristu finansēšana ir aizliegta. 3. Šajā direktīvā par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu tiek uzskatīta šāda rīcība, ja tā izdarīta ar nodomu: a) īpašuma konversija vai nodošana, zinot, ka šāds īpašums ir iegūts noziedzīgā darbībā vai piedaloties šādā darbībā, lai slēptu vai maskētu šā īpašuma nelikumīgo izcelsmi vai lai palīdzētu jebkurai personai, kas ir iesaistīta šādas darbības pasūtīšanā, izvairīties no minētās personas rīcības juridiskajām sekām; b) īpašuma patiesās būtības, izcelsmes, atrašanās vietas, izvietojuma, aprites, tiesību uz to slēpšana vai maskēšana vai īpašuma piederības slēpšana vai maskēšana, zinot, ka šāds īpašums iegūts noziedzīgā darbībā vai piedaloties šādā darbībā; c) īpašuma iegūšana, valdījums vai lietošana, tā saņemšanas laikā zinot, ka šāds īpašums iegūts noziedzīgā darbībā vai piedaloties šādā darbībā; d) piedalīšanās kādā no darbībām, kas minētas a), b) un c) apakšpunktā, apvienošanās minēto darbību izdarīšanai, izdarīšanas mēģinājums, palīdzība to veikšanā, pamudināšana uz tām, padomu došana vai izpildes atvieglošana. [..]”
34

Attiecībā uz šī jautājuma kontekstu no Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem un tās spriedumiem par attiecīgo Ungārijas tiesisko regulējumu (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2015. gada 3. decembris, Banif Plus Bank, C‑312/14, EU:C:2015:794, 43. un 44. punkts, kā arī 2018. gada 20. septembris, OTP Bank un OTP Faktoring, C‑51/17, EU:C:2018:750, 26. un 27. punkts) izriet, ka pēc 2014. gada 30. aprīļa sprieduma Kásler un KáslernéRábai (C‑26/13, EU:C:2014:282) Kúria (Augstākā tiesa) pasludināja savu lēmumu Nr. 2/2014 PJE (Magyar Közlöny 2014/91., 10975. lpp.), kas pieņemts civiltiesību vienveidības interesēs un attiecas uz aizdevuma līgumiem, kurus pārdevēji vai pakalpojumu sniedzēji noslēguši ar patērētājiem. Saskaņā ar šo lēmumu noteikumi par valūtas maiņas kursa svārstībām, kas ietverti ārvalsts valūtā izteiktajos aizdevuma līgumos, ciktāl tajos ir paredzēta asimetrija starp šīs valūtas pirkšanas kursu, kas tiek piemērots līdzekļu izmaksāšanas laikā, un tā pārdošanas kursu, kas piemērots to atmaksas ikmēneša maksājumu aprēķināšanai, ir jāuzskata par negodīgiem, it īpaši tāpēc, ka banka no patērētāja saņem atlīdzību, kas ir vienāda ar starpību starp minētajiem kursiem, nesniedzot viņam pretizpildījuma pakalpojumu. Savukārt attiecībā uz noteikumiem par valūtas maiņas kursa risku, kuru sekas ir tādas, ka minētās valūtas vērtības pieauguma risks gulstas vienīgi uz patērētāju, saņemot par to izdevīgāku procentu likmi nekā tā, kas tiek piedāvāta aizdevumam, kurš ir izteikts valsts valūtā, minētajā lēmumā ir norādīts, ka šie noteikumi nevar tikt pārbaudīti attiecībā uz to negodīgumu, ņemot vērā, ka principā tie – valsts tiesību aktu, ar kuriem ir paredzēts transponēt Direktīvas 93/13 4. panta 2. punktu, izpratnē – attiecas uz līguma galveno priekšmetu.
35

Protams, minētās direktīvas 3. panta 2. punktā ir paredzēta virkne izņēmumu no vispārējā pienākuma publicēt prospektu, kas ir noteikts šī panta 1. punktā, tostarp tad, ja vērtspapīru piedāvājums ir adresēts tikai kvalificētiem ieguldītājiem. Kā norādīts šīs pašas direktīvas 16. apsvērumā, Savienības likumdevējs ir vēlējies diferencēt dažādu kategoriju ieguldītāju aizsardzības vajadzības it īpaši atkarībā no to kompetences līmeņa. Tādējādi uz vērtspapīru piedāvājumiem, kas ir paredzēti tikai kvalificētajiem ieguldītājiem, neattiecas pienākums iepriekš publicēt prospektu, jo pēdējie minētie – atšķirībā no privātajiem ieguldītājiem – var ar saviem līdzekļiem piekļūt to ieguldījumu lēmumu pieņemšanai nepieciešamajai informācijai neatkarīgi no prospekta.
2

Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Ieņēmumu un muitas dienests, Apvienotā Karaliste) un WR par pēdējam minētajam adresētu paziņojumu par akcīzes nodokļa piedziņu, kas ir kļuvis iekasējams par precēm, kuras viņš ir transportējis uz Apvienoto Karalisti bez spēkā esoša administratīva dokumenta, kas pierādītu, ka šī pārvietošana ir notikusi atliktās nodokļa maksāšanas režīmā.
46

Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka Direktīvas 2009/103 3. panta pirmā, otrā un pēdējā daļa, lasot tās kopsakarā ar tās 1. panta 1. un 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tām nav pretrunā tāda valsts tiesiskā regulējuma interpretācija, ar kuru no apdrošināšanas seguma un līdz ar to – no atlīdzības atbilstoši obligātajai civiltiesiskās atbildības apdrošināšanai saistībā ar vilcēja izmantošanu tiek izslēgts kaitējums īpašumam, ko šis vilcējs ir nodarījis tam piekabinātai puspiekabei brīdī, kad noticis ceļu satiksmes negadījums.
10

AsylG 3.e pantā “Iekšējā aizsardzība” ir paredzēti obligātie nosacījumi alternatīvas iekšējās aizsardzības esamībai, un tajā ir paredzēts: “(1) Ārvalstniekam nepiešķir bēgļa statusu, ja: 1. viņam daļā no izcelsmes valsts teritorijas nav pamatoti jābaidās no vajāšanas vai ir pieejama 3.d pantā noteiktā aizsardzība pret vajāšanu un 2. viņš var droši un likumīgi ceļot uz šo valsts daļu un tikt tajā uzņemts, un, kā var pamatoti pieņemt, tajā apmetīsies. (2) Izvērtējot, vai daļa no izcelsmes valsts teritorijas atbilst 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem, brīdī, kad tiek pieņemts lēmums par pieteikumu, ņem vērā vispārējos apstākļus, kādi dominē minētajā valsts daļā, un ārvalstnieka personīgos apstākļus, ievērojot Direktīvas 2011/95/ES 4. pantu. Šajā nolūkā tiek iegūta precīza un aktuāla informācija no atbilstīgiem avotiem, piemēram, no Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos un Eiropas Patvēruma atbalsta biroja.”
19

It īpaši, atzīstot, ka frāze “poļu iznīcināšanas nometne”, kas izmantota rakstā, kurš tiek aplūkots tajā izskatāmajā lietā, Polijā var tikt uztverta negatīvi, kā arī varētu maldināt sabiedrības daļu, radot tai iespaidu, ka poļi ir atbildīgi par iznīcināšanas nometņu izveidi un tajās izdarītajiem noziegumiem, kā arī šokēt personas, kuras pašas ir bijušas ieslodzītas šajās nometnēs vai kuru radinieki ir miruši no Vācijas okupācijas spēku rokas Otrā pasaules kara laikā, minētā tiesa tomēr vēlas noskaidrot, vai tādi īpašie apstākļi, kādi ir šajā tiesvedībā, ir pietiekami, lai uzskatītu, ka Mittelbayerischer Verlag varēja saprātīgi paredzēt, ka to var iesūdzēt kādā Polijas tiesā, pamatojoties uz to, ka šī raksta saturs ir kāda Polijas iedzīvotāja personisko tiesību pārkāpums, lai arī minētā raksta tekstā – pat visplašākajā tā interpretācijā – SM vai jebkuram citam polim nekādi netiek pārmesta jebkāda akta izpilde, nedz arī tas uz to attiecas tieši vai netieši.
104

Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz uzdotajiem jautājumiem ir jāatbild, ka Direktīvas 2004/38 15. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka lēmums par Savienības pilsoņa izraidīšanu no uzņemošās dalībvalsts teritorijas, kas pieņemts, pamatojoties uz šo tiesību normu, tādēļ, ka šim Savienības pilsonim vairs nav pagaidu uzturēšanās tiesību šajā teritorijā saskaņā ar šo direktīvu, nav pilnībā izpildīts tikai tādēļ vien, ka minētais Savienības pilsonis ir fiziski atstājis minēto teritoriju laikposmā, kāds minētajā lēmumā ir noteikts viņa brīvprātīgai izceļošanai. Lai izmantotu jaunas uzturēšanās tiesības saskaņā ar minētās direktīvas 6. panta 1. punktu tajā pašā teritorijā, Savienības pilsonim, attiecībā uz kuru ir pieņemts šāds lēmums par izraidīšanu, ir ne tikai fiziski jāpamet uzņemošās dalībvalsts teritorija, bet arī jāpārtrauc sava uzturēšanās šajā teritorijā faktiskā un efektīvā veidā, un tas nozīmē to, ka, atgriežoties minētajā teritorijā, nevar uzskatīt, ka viņa uzturēšanās faktiski ir daļa no viņa iepriekšējās uzturēšanās tajā pašā teritorijā nepārtrauktības. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai tas tā ir, ņemot vērā visus konkrētos apstākļus, kas raksturo attiecīgā Savienības pilsoņa īpašo situāciju. Ja no šādas pārbaudes izriet, ka Savienības pilsonis nav faktiski un efektīvi pārtraucis pagaidu uzturēšanos uzņemošās dalībvalsts teritorijā, šai dalībvalstij nav pienākuma pieņemt jaunu lēmumu par izraidīšanu, pamatojoties uz tiem pašiem faktiem, par kuriem jau ir pieņemts lēmums par šī Savienības pilsoņa izraidīšanu, bet tā var balstīties uz šo pēdējo minēto lēmumu, lai liktu viņam atstāt tās teritoriju.
124

Kā uzsver iesniedzējtiesa, šī jautājuma pamatā ir tas, ka CSDD ar komersantiem noslēdz līgumus, saskaņā ar kuriem CSDD nodod tiem personas datus par transportlīdzekļu un to vadītāju valsts reģistrā iekļautajiem pārkāpumu uzskaites punktiem, it īpaši tādējādi, ka ikviena persona, kura vēlas iegūt informāciju par konkrētam vadītājam reģistrētajiem pārkāpumu uzskaites punktiem, šos datus var iegūt ne tikai no CSDD, bet arī no šiem komersantiem.
142

Komisija apgalvo, ka Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir noteikti saskaņā ar Direktīvas 92/43 6. panta 2. punktu, kurš aplūkots kopā ar šīs direktīvas 7. pantu. Tā uzskata, ka Spānijas iestādes nav veikušas atbilstošus pasākumus, lai novērstu Donjanas apgabala aizsargājamajās teritorijās, it īpaši Doñana (ZEPA/LIC ES0000024), Doñana Norte y Oeste (ZEPA/LIC ES6150009) un Dehesa del Estero y Montes de Moguer (ZEC ES6150012) teritorijās, esošo dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanos. Tā precizē, ka Almonte‑Marismas ūdens nesējslāņa pārmērīga izmantošana ir izraisījusi Donjanas nacionālā parka piekrastes lagūnu izžūšanu un tādējādi to aizsargājamo dabas teritoriju noplicināšanos, kas ir atkarīgas no šī ūdens nesējslāņa, it īpaši vairāku Direktīvā 92/43 aizsargāto dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanos.
–

pastāv saikne starp BP prettiesiskajām darbībām un no tām izrietošajiem pirkuma un pārdošanas nosacījumiem, no vienas puses, un BP akcionāriem nodarīto kaitējumu attiecībā uz akciju kursu laikā no 2007. gada 16. janvāra līdz 2010. gada 25. jūnijam, no otras puses.
195

Šī prasība par tiesu neatkarību, kas ir neatraujami saistīta ar tiesas spriešanu, ietilpst to tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā un tiesību uz lietas taisnīgu izskatīšanu saturā, kurām ir kardināla nozīme kā garantijai visu to tiesību aizsardzībai, kuras privātpersonām izriet no Savienības tiesībām, un dalībvalstu kopējo vērtību, kas izklāstītas LES 2. pantā, tostarp tiesiskuma vērtības, saglabāšanai. Atbilstoši tiesiskumu raksturojošajam varas dalīšanas principam ir jānodrošina tiesu neatkarība tostarp no likumdošanas varas un izpildvaras (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2021. gada 2. marts, A.B. u.c. (Augstākās tiesas tiesnešu iecelšana – Pārsūdzība), C‑824/18, EU:C:2021:153, 116. un 118. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).
29

Ar pirmo un trešo jautājumu, kuri ir jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Regulas Nr. 1215/2012 13. panta 2. punkts, lasot to kopsakarā ar tās 10. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj to, ka tiesas jurisdikcija strīdā starp profesionālu subjektu, kas ir ieguvis prasījuma tiesības, kuras sākotnēji bija cietušajai pusei pret civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas sabiedrību, no vienas puses, un šo pašu civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas sabiedrību, no otras puses, tiek balstīta – attiecīgā gadījumā autonomi – uz šīs regulas 7. panta 2. punktu vai 7. panta 5. punktu.
42

Regulas Nr. 702/2014, kas pieņemta, piemērojot LESD 108. panta 4. punktu, 3. pantā ir paredzēts, ka neatkarīgi no vispārējā pienākuma paziņot par katru pasākumu, ar kuru ir paredzēts ieviest vai grozīt “jaunu atbalstu”, LESD 108. panta 3. punkta izpratnē, kas ir viens no valsts atbalsta kontroles sistēmas pamatelementiem, dalībvalsts var atsaukties uz atbrīvojumu no šī pienākuma saskaņā ar šo regulu, ja tās pieņemts atbalsta pasākums vai tās paredzēts atbalsta projekts atbilst regulā paredzētajiem nosacījumiem. Šie nosacījumi kā atkāpe no minētā vispārējā pienākuma ir interpretējami šauri. Turpretim uz valsts atbalstu, uz kuru neattiecas Regula Nr. 702/2014, joprojām attiecas LESD 108. panta 3. punktā paredzētais paziņošanas un atturēšanās no īstenošanas pienākums (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2019. gada 5. marts, Eesti Pagar, C‑349/17, EU:C:2019:172, 59., 60. un 86. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).