Lieta C-623/11

Geodis Calberson GE

pret

Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

(Conseil d’État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“Lauksaimniecība — Pārtikas palīdzība — Regula (EK) Nr. 111/1999 — Programma lauksaimniecības produktu piegādei uz Krievijas Federāciju — Izvēlētais pretendents liellopu gaļas piegādes publiskā iepirkuma procedūrā — Kompetences noteikšana — Šķīrējklauzula”

Kopsavilkums – Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 17. janvāra spriedums

Lauksaimniecība – Kopējā lauksaimniecības politika – Pārtikas palīdzība – Programma lauksaimniecības produktu piegādei uz Krievijas Federāciju – Strīdi saistībā ar paziņojumu par pakalpojumu sniegšanu saistībā ar lauksaimniecības produktu bezmaksas piegādi – Prasības atlīdzināt zaudējumus, kas radušies intervences aģentūras pieļauto pārkāpumu dēļ, izpildot līgumtiesiskās saistības samaksāt par piegādi un atcelt finanšu nodrošinājumu, ko iemaksājis veiksmīgais konkursa dalībnieks – Tiesas kompetence – Šķīrējklauzula

(LESD 272. pants; Padomes Regula Nr. 2802/98 un Padomes Regulas Nr. 111/1999 10. pants, 12. panta 2. punkts un 16. pants; Komisijas Regulas Nr. 1799/1999 1. pants)

Regulas Nr. 111/1999, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, kā piemērot Regulu Nr. 2802/98 par programmu lauksaimniecības produktu piegādei uz Krievijas Federāciju, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 1125/1999, 16. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to Tiesai ir piešķirta kompetence izskatīt strīdus par apstākļiem, kādos intervences aģentūra, kura ir izvēlēta, lai saņemtu piedāvājumus paziņojumam par pakalpojumu sniegšanu saistībā ar lauksaimniecības produktu bezmaksas piegādi uz Krievijas Federāciju, veic maksājumu, kas pienākas izvēlētajam pretendentam, un atmaksā piegādes nodrošinājumu, kuru izvēlētais pretendents iemaksā šai iestādei, un tostarp par prasībām par zaudējumu atlīdzību, kas radušies šo darbību izpildē intervences aģentūras vainas dēļ.

Ja šajās regulās, kā arī Regulā Nr. 1799/1999 par liellopu gaļas piegādi Krievijai paredzētās piegādes tiek veiktas ar līgumu, ko noslēdz Komisija ar izvēlēto pretendentu, tad Regulas Nr. 111/1999 16. pantā ietvertā klauzula ir jāuzskata par šī līguma neatņemamu sastāvdaļu un tā ir jāuzskata par šķīrējklauzulu LESD 272. panta izpratnē. Ar šādu šķīrējklauzulu principā Tiesai tiek piešķirta kompetence izskatīt prasības, kas izriet no līguma, vai prasības, kurām ir tiešs sakars ar saistībām, kas izriet no šāda līguma. Samaksa par piegādi un finanšu nodrošinājuma atcelšana ir līgumtiesiskas saistības. Tās ir paredzētas attiecīgi Regulas Nr. 111/1999 10. pantā un 12. panta 2. punktā un tās ir kļuvušas par strīdīgā līguma neatņemamu sastāvdaļu saskaņā ar Regulas Nr. 1799/1999 1. pantu, atbilstoši kuram piegādi veic saskaņā ar Regulas Nr. 111/1999 noteikumiem. Tātad prasības atlīdzināt zaudējumus, kas radušies nokavējuma dēļ, izpildot šīs abas līgumtiesiskās saistības, ir jāuzskata par tādām, kas izriet no strīdīgā līguma ar šķīrējklauzulu, vai par tādām, kurām ir tiešs sakars ar saistībām, kas izriet no šī līguma. Turklāt atbilstoši pareizas tiesvedības prasībām vairākām tiesām vienlaikus nevar būt kompetence attiecībā uz vienu līgumu, tostarp atkarībā no attiecīgās līgumtiesiskās saistības veida, lai novērstu pretrunīgus nolēmumus, kas tādēļ varētu rasties. Līdz ar to Regulas Nr. 111/1999 16. pants ir jāsaprot tādējādi, ka ar to Tiesai ir piešķirta kompetence izskatīt prasības par zaudējumu atlīdzību, kas radušies no apgalvota nokavējuma, izpildot iepriekš minētās saistības.

(sal. ar 28.–33. un 35. punktu un rezolutīvo daļu)

Lieta C-623/11

Geodis Calberson GE

pret

Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

(Conseil d’État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“Lauksaimniecība — Pārtikas palīdzība — Regula (EK) Nr. 111/1999 — Programma lauksaimniecības produktu piegādei uz Krievijas Federāciju — Izvēlētais pretendents liellopu gaļas piegādes publiskā iepirkuma procedūrā — Kompetences noteikšana — Šķīrējklauzula”

Kopsavilkums – Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 17. janvāra spriedums

Lauksaimniecība — Kopējā lauksaimniecības politika — Pārtikas palīdzība — Programma lauksaimniecības produktu piegādei uz Krievijas Federāciju — Strīdi saistībā ar paziņojumu par pakalpojumu sniegšanu saistībā ar lauksaimniecības produktu bezmaksas piegādi — Prasības atlīdzināt zaudējumus, kas radušies intervences aģentūras pieļauto pārkāpumu dēļ, izpildot līgumtiesiskās saistības samaksāt par piegādi un atcelt finanšu nodrošinājumu, ko iemaksājis veiksmīgais konkursa dalībnieks — Tiesas kompetence — Šķīrējklauzula

(LESD 272. pants; Padomes Regula Nr. 2802/98 un Padomes Regulas Nr. 111/1999 10. pants, 12. panta 2. punkts un 16. pants; Komisijas Regulas Nr. 1799/1999 1. pants)

Regulas Nr. 111/1999, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, kā piemērot Regulu Nr. 2802/98 par programmu lauksaimniecības produktu piegādei uz Krievijas Federāciju, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 1125/1999, 16. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to Tiesai ir piešķirta kompetence izskatīt strīdus par apstākļiem, kādos intervences aģentūra, kura ir izvēlēta, lai saņemtu piedāvājumus paziņojumam par pakalpojumu sniegšanu saistībā ar lauksaimniecības produktu bezmaksas piegādi uz Krievijas Federāciju, veic maksājumu, kas pienākas izvēlētajam pretendentam, un atmaksā piegādes nodrošinājumu, kuru izvēlētais pretendents iemaksā šai iestādei, un tostarp par prasībām par zaudējumu atlīdzību, kas radušies šo darbību izpildē intervences aģentūras vainas dēļ.

Ja šajās regulās, kā arī Regulā Nr. 1799/1999 par liellopu gaļas piegādi Krievijai paredzētās piegādes tiek veiktas ar līgumu, ko noslēdz Komisija ar izvēlēto pretendentu, tad Regulas Nr. 111/1999 16. pantā ietvertā klauzula ir jāuzskata par šī līguma neatņemamu sastāvdaļu un tā ir jāuzskata par šķīrējklauzulu LESD 272. panta izpratnē. Ar šādu šķīrējklauzulu principā Tiesai tiek piešķirta kompetence izskatīt prasības, kas izriet no līguma, vai prasības, kurām ir tiešs sakars ar saistībām, kas izriet no šāda līguma. Samaksa par piegādi un finanšu nodrošinājuma atcelšana ir līgumtiesiskas saistības. Tās ir paredzētas attiecīgi Regulas Nr. 111/1999 10. pantā un 12. panta 2. punktā un tās ir kļuvušas par strīdīgā līguma neatņemamu sastāvdaļu saskaņā ar Regulas Nr. 1799/1999 1. pantu, atbilstoši kuram piegādi veic saskaņā ar Regulas Nr. 111/1999 noteikumiem. Tātad prasības atlīdzināt zaudējumus, kas radušies nokavējuma dēļ, izpildot šīs abas līgumtiesiskās saistības, ir jāuzskata par tādām, kas izriet no strīdīgā līguma ar šķīrējklauzulu, vai par tādām, kurām ir tiešs sakars ar saistībām, kas izriet no šī līguma. Turklāt atbilstoši pareizas tiesvedības prasībām vairākām tiesām vienlaikus nevar būt kompetence attiecībā uz vienu līgumu, tostarp atkarībā no attiecīgās līgumtiesiskās saistības veida, lai novērstu pretrunīgus nolēmumus, kas tādēļ varētu rasties. Līdz ar to Regulas Nr. 111/1999 16. pants ir jāsaprot tādējādi, ka ar to Tiesai ir piešķirta kompetence izskatīt prasības par zaudējumu atlīdzību, kas radušies no apgalvota nokavējuma, izpildot iepriekš minētās saistības.

(sal. ar 28.–33. un 35. punktu un rezolutīvo daļu)