Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 17. februārī (pilnveidotā redakcijā 2020. gada 16. aprīlī) iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – BPC Lux 2 Sàrl u.c./Banco de Portugal u.c.

(Lieta C-83/20)

(2020/C 247/06)

Tiesvedības valoda – portugāļu

Iesniedzējtiesa

Supremo Tribunal Administrativo

Pamatlietas puses

Pārsūdzības iesniedzēji: BPC Lux 2 Sàrl, BPC UKI LP, Bennett Offshore Restructuring Fund Inc., Bennett Restructuring Fund LP, Queen Street Limited, BTG Pactual Global Emerging Markets and Macro Master Fund LP, BTG Pactual Absolute Return II Master Fund LP, CSS LLC, Beltway Strategic Opportunities Fund LP, EJF Debt Opportunities Master Fund LP, TP Lux HoldCo Sàrl, VR Global Partners LP, CenturyLink Inc. Defined Benefit Master Trust, City of New York Group Trust, Dignity Health, GoldenTree Asset Management Lux Sàrl, GoldenTree High Yield Value Fund Offshore 110 Two Ltd, San Bernardino County Employees Retirement Association, EJF DO Fund (Cayman) LP, Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group SA

Atbildētāji: Banco de Portugal, Banco Espírito Santo SA, Novo Banco SA

Prejudiciālie jautājumi

1) Vai Savienības tiesības – konkrēti [Eiropas Savienības Pamattiesību hartas] 17. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/59/ES (1) (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012, it īpaši tās 36., 73. un 74. pants – ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums kā iepriekš izklāstītais, kas tika piemērots, veicot noregulējuma darbības, kas izpaužas kā pagaidu iestādes izveide un aktīvu nodalīšana, un kurā, daļēji transponējot minēto direktīvu, visā tās transponēšanas termiņā, a) nebija paredzēts veikt objektīvu, piesardzīgu un reālistisku noregulējamās kredītiestādes aktīvu un saistību novērtējumu pirms attiecīgās darbības veikšanas; b) nebija paredzēts izmaksāt atlīdzību, kas, pamatojoties uz iepriekšējā a) daļā minēto novērtējumu, iespējami pienāktos noregulējamajai iestādei vai attiecīgā gadījumā akciju vai citu īpašumtiesību instrumentu īpašniekiem, tā vietā vienīgi paredzot, ka iespējamais atlikums no ieņēmumiem, kas gūti no pagaidu bankas pārdošanas, ir atmaksājams sākotnējai kredītiestādei vai tās maksātnespējas masai; c) nebija paredzēts, ka noregulējamās iestādes akcionāriem ir tiesības saņemt summu, kas nav mazāka par to, ko viņi būtu saņēmuši gadījumā, ja iestāde tiktu pilnībā likvidēta parastajā maksātnespējas procedūrā, taču paredzot šo aizsardzības mehānismu tikai kreditoriem, kuru prasījumi netika nodoti; d) nebija paredzēts veikt kādu citu, no a) daļā minētā novērtējuma nošķirtu, novērtējumu, lai noskaidrotu, vai attieksme pret akcionāriem un kreditoriem būtu bijusi labvēlīgāka gadījumā, ja attiecībā uz noregulējamo kredītiestādi būtu tikusi uzsākta parastā maksātnespējas procedūra?

2) Vai, ņemot vērā Tiesas judikatūru, kas izriet no 1997. gada 18. decembra sprieduma Inter-Environnement Wallonie [lieta C-129/96 (2); judikatūra, ko minētā Tiesa vēlāk ir apstiprinājusi], tāds valsts tiesiskais regulējums kā šajā lietā aprakstītais, ar ko ir daļēji transponēta Direktīva 2014/59/ES, noregulējuma darbības veikšanas kontekstā iespējami būtiski apdraud minētajā direktīvā, it īpaši tās 36., 73. un 74. pantā, paredzētā rezultāta sasniegšanu?

(1) OV 2014, L 173, 190. lpp.

(2) EU:C:1997:628