ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 419/3

Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 15. septembra spriedums (Curtea de Apel Bucureşti, Curtea de Apel Oradea (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SC Star Storage SA/Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (ICI) (C-439/14), SC Max Boegl România SRL u.c./RA Aeroportul Oradea u.c. C-488/14)

(Apvienotās lietas C-439/14 un C-488/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīvas 89/665/EEK un 92/13/EEK - Publiski līgumi - Pārbaudes procedūras - Valsts tiesību akti, kuros tiek prasīta “labticīgas rīcības drošības nauda” līgumslēdzējas iestādes aktu pārbaudes procedūru pieejamībai - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 47. pants - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību)

(2016/C 419/04)

Tiesvedības valoda – rumāņu

Iesniedzējtiesa

Curtea de Apel Bucureşti, Curtea de Apel Oradea

Pamatlietas puses

Prasītājas: SC Star Storage SA (C-439/14), SC Max Boegl România SRL, SC UTI Grup SA, Astaldi SpA, SC Construcții Napoca SA (C-488/14)

Atbildētāji: Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (ICI) (C-439/14), RA Aeroportul Oradea, SC Porr Construct SRL, Teerag-Asdag Aktiengesellschaft SC Col-Air Trading SRL, AVZI SA, Trameco SA, Iamsat Muntenia SA (C-488/14)

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvas 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārbaudes] procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām [piegāžu un būvdarbu publisko līgumu slēgšanas tiesības], kurā grozījumi ir izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. decembra Direktīvu 2007/66/EK, 1. panta 1.–3. punkts un Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/13/EEK, ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2007/66, 1. panta 1.–3. punkts, skatīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neaizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds tiek aplūkots pamatlietās, kurā jebkuras sūdzības par līgumslēdzējas iestādes aktu pieņemamībai ir noteikts nosacījums par prasītāja pienākumu iesniegt tajā paredzēto labticīgas rīcības drošības naudu par labu līgumslēdzējai iestādei, jo šī drošības nauda ir jāatmaksā prasītājam neatkarīgi no prasības iznākuma.

(1) OV C 448, 15.12.2014.

OV C 26, 26.1.2015.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 243/12

Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 4. maija spriedums (High Court of Justice Queen's Bench (England & Wales) Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Queen, pēc lūguma, ko iesniegušas Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Ltd, British American Tobacco UK Ltd/Secretary of State for Health

(Lieta C-547/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Direktīva 2014/40/ES - 7. un 18. pants un 24. panta 2. un 3. punkts - 8. panta 3. punkts, 9. panta 3. punkts, 10. panta 1. punkta a), c) un g) apakšpunkts, 13. un 14. pants - Tabakas izstrādājumu ražošana, noformēšana un pārdošana - Spēkā esamība - Juridiskais pamats - LESD 114. pants - Samērīguma princips - Subsidiaritātes princips - Eiropas Savienības pamattiesības - Vārda brīvība - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 11. pants)

(2016/C 243/11)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Pamatlietas puses

Prasītāji: The Queen, pēc lūguma, ko iesniegušas Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Ltd, British American Tobacco UK Ltd

Atbildētājs: Secretary of State for Health

piedaloties: Imperial Tobacco Ltd, JT International SA, Gallaher Ltd, Tann UK Ltd, Tannpapier GmbH, V. Mane Fils, Deutsche Benkert GmbH & Co KG, Benkert UK Ltd, Joh. Wilh. von Eicken GmbH

Rezolutīvā daļa:

1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 3. aprīļa Direktīvas 2014/40/ES par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu un ar ko atceļ Direktīvu 2001/37/EK 24. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka dalībvalstīm ir ļauts saglabāt vai ieviest papildu prasības tikai attiecībā uz tādiem tabakas izstrādājumu iepakojuma aspektiem, kuri ar šo direktīvu nav saskaņoti;

2) Direktīvas 2014/40 13. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka ar to ir aizliegts uz iepakojuma marķējuma, uz ārējā iesaiņojuma, kā arī uz pašiem tabakas izstrādājumiem izvietot noteiktu informāciju, uz kuru attiecas šī norma, pat ja šī informācija ir objektīvi patiesa;

3) izskatot High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) [Anglijas un Velsas Augstā Karaliskā tiesa, Administratīvā tiesa] uzdotos prejudiciālos jautājumus, nav atklājies neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Direktīvas 2014/40 7. un 18. panta un 24. panta 2. un 3. punkta, kā arī šīs direktīvas II sadaļas II nodaļas normu spēkā esamību.

(1) OV C 56, 16.2.2015.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 16/10

Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 19. novembra spriedums (Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Roman Bukovansky/Finanzamt Lörrach

(Lieta C-241/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos - Attiecības starp šo nolīgumu un divpusējām konvencijām par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu - Vienlīdzīga attieksme - Diskriminācija pilsonības dēļ - Eiropas Savienības dalībvalsts pilsonis - Pārrobežu darba ņēmēji - Ienākumu nodoklis - Kompetences nodokļu jomā sadalījums - Nodokļu piesaiste - Pilsonība)

(2016/C 016/11)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Finanzgericht Baden-Württemberg

Pamatlietas puses

Prasītājs: Roman Bukovansky

Atbildētāja: Finanzamt Lörrach

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Kopienas un tās dalībvalstu, no vienas puses, un Šveices Konfederācijas, no otras puses, 1999. gada 21. jūnijā parakstītā Nolīguma par personu brīvu pārvietošanos 2. pantā un šī nolīguma I pielikuma 9. pantā ietvertie nediskriminēšanas un vienlīdzīgas attieksmes principi ir interpretējami tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāda divpusēja konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu kā 1971. gada 11. augustā starp Šveices Konfederāciju un Vācijas Federatīvo Republiku noslēgtā konvencija, kas grozīta ar 2002. gada 12. marta pārskatīšanas protokolu, atbilstoši kurai kompetence ar nodokli aplikt tāda Vācijas nodokļu maksātāja ienākumus no darba samaksas, kuram nav Šveices pilsonības, taču kurš savu dzīvesvietu ir pārcēlis no Vācijas uz Šveici, tomēr saglabājot darba vietu pirmajā minētajā valstī, ir šo ienākumu gūšanas vietas valstij, proti, Vācijas Federatīvajai Republikai, taču kompetence aplikt ar nodokļiem Šveices pilsoņa ienākumus no darba samaksas analoģiskā situācijā ir jaunajai dzīvesvietas valstij, šajā gadījumā – Šveices Konfederācijai.

(1) OV C 303, 8.9.2014.
2)

Regulas Nr. 2913/92, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 1791/2006, 204. pants, to lasot kopsakarā ar Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai Nr. 2913/92, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2007. gada 28. februāra Regulu (EK) Nr. 214/2007, 859. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka novēlota pirmajā Kopienas ārējā tranzīta procedūrā esošu preču uzrādīšana galamērķa vietas muitas iestādei otrās Kopienas ārējās tranzīta procedūras ietvaros ir pienākuma neizpilde, no kā rodas muitas parāds, ja vien nav izpildīti šīs regulas 356. panta 3. punktā vai 859. panta otrajā ievilkumā un 2. punkta c) apakšpunktā paredzētie nosacījumi, tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 30/2

Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 23. novembra spriedums – Eiropas Komisija/Stichting Greenpeace Nederland, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe)

(Lieta C-673/13 P) (1)

(Apelācija - Piekļuve iestāžu dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/200 - Vide - Orhūsas konvencija - Regula (EK) Nr. 1367/2006 - 6. panta 1. punkts - Fiziskas vai juridiskas personas komerciālo interešu apdraudējuma risks - Jēdziens “informācija, kas attiecas uz emisijām vidē” - Dokumenti attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļos iekļautās aktīvās vielas atļaujas procedūru - Aktīvā viela glifosāts)

(2017/C 030/02)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Smulders, P. Ondrůšek, P. Oliver un L. Pignataro–Nolin)

Personas, kas iestājušās lietā apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumu atbalstam: American Chemistry Council Inc. (ACC), CropLife America Inc., National Association of Manufacturers of the United States of America (NAM) (pārstāvji – M. Abenhaïm, advokāts, K. Nordlander, advokat, un P. Harrison, solicitor), CropLife International AISBL (CLI) (pārstāvji – D. Abrahams, barrister, R. Cana un E. Mullier, advokāti, kā arī A. Patsa, dikigoros), European Chemical Industry Council (Cefic), European Crop Protection Association (ECPA) (pārstāvji – I. Antypas un D. Waelbroeck, advokāti, kā arī D. Slater, solicitor), European Crop Care Association (ECCA) (pārstāvis – S. Pappas, dikigoros), Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un A. Lippstreu)

Pārējie lietas dalībnieki: Stichting Greenpeace Nederland, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (pārstāvji – B. Kloostra un A. van den Biesen, advocaten)

Persona, kas iestājusies lietā otra lietas dalībnieka prasījumu atbalstam: Zviedrijas Karaliste (pārstāvji – E. Karlsson, L. Swedenborg, A. Falk, U. Persson, C. Meyer-Seitz un N. Otte Widgren)

Rezolutīvā daļa:

1) atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2013. gada 8. oktobra spriedumu Stichting Greenpeace Nederland un PAN Europe/Komisija (T-545/11, EU:T:2013:523);

2) nodot lietu T-545/11 atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;

3) lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

(1) OV C 71, 8.3.2014.
4)

Direktīvas 2001/29 5. panta 2. punkta a) apakšpunkts un tās 5. panta 2. punkta b) apakšpunkts nepieļauj tādus valsts tiesību aktus, kādi ir aplūkoti pamatlietā un kuri ievieš sistēmu, kas tiesību subjektiem piešķirtās taisnīgās atlīdzības finansēšanai apvieno divus atlīdzību veidus, proti, pirmkārt, fiksētu atlīdzību, ko pirms reproducēšanas darbības maksā ierīču, ar kuru palīdzību var izgatavot aizsargāto darbu reprodukcijas, Kopienas ražotājs, importētājs vai pircējs, šīs ierīces laižot apgrozībā valsts teritorijā, un, otrkārt, proporcionālu atlīdzību, kas tiek iekasēta pēc šīs reproducēšanas darbības un ko nosaka tikai cena par vienību, reizināta ar izgatavoto reprodukciju skaitu, kas ir jāmaksā fiziskām vai juridiskām personām, kuras izgatavo šīs reprodukcijas, ja: — fiksēta atlīdzība, kas jāmaksā pirms reproducēšanas darbības, tiek aprēķināta tikai atkarībā no ātruma, ar kādu attiecīgā ierīce var izgatavot reprodukcijas; — proporcionāla atlīdzība, kas tiek iekasēta pēc reproducēšanas darbības, atšķiras atkarībā no tā, vai parādnieks ir sadarbojies šīs atlīdzības iekasēšanā; — kombinētā sistēma kopumā neietver mehānismus, it īpaši atlīdzināšanas mehānismus, kas attiecībā uz dažādām lietotāju kategorijām ļauj papildus piemērot faktiskā kaitējuma un iepriekš noteikta kaitējuma kritērijus.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 138/17

Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 26. februāra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Les Laboratoires Servier SA/Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l'Économie et des Finances

(Lieta C-691/13) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Cilvēkiem paredzētas zāles - Direktīva 89/105/EEK - 6. panta 2. punkts - Veselības apdrošināšanas kases kompensējamo zāļu saraksts - Atmaksāšanas nosacījumu grozīšana zālēm saistībā ar to iekļaušanu no jauna sarakstā - Pienākums norādīt pamatojumu)

(2015/C 138/22)

Tiesvedības valoda – franču

Iesniedzējtiesa

Conseil d'État

Pamatlietas puses

Prasītāja: Les Laboratoires Servier SA

Atbildētāji: Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l'Économie et des Finances

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās, 6. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu ir piemērojams lēmumam, ar kuru zāles tiek no jauna iekļautas to zāļu sarakstā, ko sedz veselības apdrošināšanas sistēma, bet kurā ir ierobežota šo zāļu kompensēšana noteiktai pacientu kategorijai.

(1) OV C 85, 22.3.2014.
1)

tādos apstākļos kā pamatlietā Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīva 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā, skatot to Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta gaismā, nepieļauj, ka ar dalībvalsts – kurā atrodas tā uzņēmuma juridiskā adrese, kurš ir norīkojis darba ņēmējus darbā citā dalībvalstī, – tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru ir aizliegta no darba attiecībām izrietošo prasījumu cedēšana, var tikt radīts šķērslis tam, lai tāda arodbiedrība kā Sähköalojen ammattiliitto ry celtu prasību otrās no šīm dalībvalstīm, kurā tiek veikts darbs, tiesā, lai darbā norīkoto darba ņēmēju vārdā piedzītu algas prasījumus, kas attiecas uz minimālo algu Direktīvas 96/71 izpratnē un kuri šai arodbiedrībai tikuši cedēti, jo šāda cedēšana ir saskaņā ar pēdējā minētajā dalībvalstī spēkā esošajām tiesībām;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 138/6

Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 5. marta spriedums (Tribunal do Trabalho de Leiria (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Modelo Continente Hipermercados SA/Autoridade Para As Condições de Trabalho – Centro Local do Lis (ACT)

(Lieta C-343/13) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Akciju sabiedrību apvienošanas kārtība - Direktīva 78/855/EEK - Apvienošana pievienojot - 19. pants - Sekas - Vispārēja visu iegūstamās sabiedrības aktīvu un pasīvu nodošana ieguvējai sabiedrībai - Pārkāpums, ko iegūstamā sabiedrība izdarījusi pirms apvienošanas - Pārkāpuma konstatējums administratīvā lēmumā pēc šīs apvienošanas - Valsts tiesības - Iegūstamās sabiedrības administratīvās atbildības nodošana - Pieļaujamība)

(2015/C 138/06)

Tiesvedības valoda – portugāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunal do Trabalho de Leiria

Pamatlietas puses

Prasītāja: Modelo Continente Hipermercados SA

Atbildētāja: Autoridade Para As Condições de Trabalho – Centro Local do Lis (ACT)

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1978. gada 9. oktobra Trešās direktīvas 78/855/EEK, kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz akciju sabiedrību apvienošanos, kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīvu 2009/109/EK, 19. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka “apvienošana pievienojot” minētās direktīvas 3. panta 1. punkta izpratnē rada pienākuma maksāt naudas sodu, kas ar galīgu lēmumu pēc šīs apvienošanas ir noteikts par darba tiesību pārkāpumiem, kurus iegūstamā sabiedrība ir izdarījusi pirms minētās apvienošanas, nodošanu ieguvējai sabiedrībai.

(1) OV C 260, 7.9.2013.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 202/9

Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 8. maija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Idrodinamica Spurgo Velox u.c./Acquedotto Pugliese SpA

(Lieta C-161/13) (1)

(Publiskie iepirkumi - Ūdens nozare - Direktīva 92/13/EEK - Efektīvas un ātras pārsūdzības procedūras - Termiņi prasību celšanai - Datums, kurā sāk skaitīt šos termiņus)

2014/C 202/10

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

Pamatlietas puses

Prasītāji: Idrodinamica Spurgo Velox, Giovanni Putignano e figli srl, Cogeir srl, Splendor Sud srl, Sceap srl

Atbildētāja: Acquedotto Pugliese SpA

Piedaloties: Tundo srl, Giovanni XXIII Soc. coop. arl

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia – Prasība interpretēt 1., 2.a, 2.c un 2.f pantu Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvā 92/13/EEK, ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē (OV L 76, 14. lpp.) – Termiņš prasības celšanai – Termiņa sākums – Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts, ka termiņš prasības celšanai sākas no dienas, kad prasītājam ir paziņots lēmums par galīgo līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu – Prasītājs, kas par to, ka pastāv tiesību normu publisko iepirkumu piešķiršanas jomā pārkāpums, ir uzzinājis pēc minētās paziņošanas

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/13/EEK, ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. decembra Direktīvu 2007/66/EK, 1. panta 1. un 3. punkts, kā arī 2.a panta 2. punkta pēdējā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka termiņš prasības celšanai atcelt lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu ir jāsāk skaitīt no jauna, ja ir jauns līgumslēdzējas iestādes lēmums, kas ir pieņemts pēc šī lēmuma par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, taču pirms līguma parakstīšanas, un kas var ietekmēt minētā piešķiršanas lēmuma likumību. Šo termiņu sāk skaitīt no vēlākā lēmuma paziņošanas pretendentiem vai – nepaziņošanas gadījumā – no brīža, kad tas tiem ir kļuvis zināms.

Gadījumā, ja pretendents pēc valsts tiesiskajā regulējumā paredzētā termiņa prasības celšanai beigām uzzina par apgalvotu pretlikumību, kura ir pieļauta, pirms ir pieņemts lēmums par iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, tad tiesības celt prasību par šo lēmumu tam ir garantētas vienīgi šajā termiņā, izņemot, ja valsts tiesiskajā regulējumā ir tieši paredzēta norma, ar kuru garantē šādas tiesības atbilstoši Savienības tiesībām.

(1) OV C 189, 29.6.2013.
1)

atcelt Padomes un Padomē sanākušo Eiropas Savienības dalībvalstu valdību pārstāvju Lēmumu 2011/708/ES par to, lai Savienības vārdā parakstītu un provizoriski piemērotu Gaisa transporta nolīgumu starp Amerikas Savienotajām Valstīm, no vienas puses, Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no otras puses, Islandi, no trešās puses, un Norvēģijas Karalisti, no ceturtās puses; un par to, lai Savienības vārdā parakstītu un provizoriski piemērotu Papildnolīgumu starp Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no vienas puses, Islandi, no otras puses, un Norvēģijas Karalisti, no trešās puses, par to, kā piemērot Gaisa transporta nolīgumu starp Amerikas Savienotajām Valstīm, no vienas puses, Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no otras puses, Islandi, no trešās puses, un Norvēģijas Karalisti, no ceturtās puses;
—

administratīvā naudas soda, kas ir jāmaksā piegādātājiem, kuri nav izpildījuši šo pienākumu, aprēķina veids ir noteikts, nepārsniedzot to, kas ir nepieciešams, lai mudinātu ražotājus faktiski palielināt zaļās elektroenerģijas ražošanu un piegādātājus, kam ir minētais pienākums, faktiski iegādāties prasītos sertifikātus, izvairoties it īpaši no minēto piegādātāju sodīšanas veidā, kas būtu pārmērīgs;
1)

atcelt Padomes 2012. gada 14. maija Lēmumu 2012/272/ES par to, lai Savienības vārdā parakstītu Pamatnolīgumu par partnerību un sadarbību starp Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Filipīnu Republiku, no otras puses, ciktāl Eiropas Savienības Padome tajā ir pievienojusi juridiskos pamatus par trešo valstu valstspiederīgo atpakaļuzņemšanu, transportu un vidi;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 253/7

Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 5. jūnija spriedums (Tribunale di Fermo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināltiesvedība pret M

(Lieta C-398/12) (1)

(Konvencija, ar ko īsteno Šengenas Nolīgumu - 54. pants - “Ne bis in idem” princips - Piemērošanas joma - Līgumslēdzējas valsts pieņemts rīkojums par nenodošanu iztiesāšanai tiesā pierādījumu trūkuma dēļ - Iespēja atsākt tiesas izmeklēšanu jaunu pierādījumu atklāšanās gadījumā - Personas, attiecībā uz kuru “lieta ir pabeigta”, jēdziens - Kriminālvajāšana citā līgumslēdzējā valstī pret to pašu personu un par tiem pašiem faktiem - Publiskās apsūdzības izbeigšana un ne bis in idem principa piemērošana)

2014/C 253/09

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale di Fermo

Pamatlietas puses

M

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tribunale di Fermo – Šengenas Līguma īstenošanas konvencijas 54. panta interpretācija – “Ne bis in idem” princips – Jēdziens “persona, attiecībā uz kuru ir pasludināts galīgs tiesas spriedums” – Dalībvalsts tiesas pieņemts galīgs nolēmums par tiesvedības izbeigšanu

Rezolutīvā daļa:

Konvencijas, ar ko īsteno Šengenas 1985. gada 14. jūnija Nolīgumu starp Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdībām, Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Francijas Republikas valdību par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopīgām robežām, kas parakstīta 1990. gada 19. jūnijā Šengenā, 54. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka rīkojums par nenosūtīšanu iztiesāšanai tiesā, kas līgumslēdzējā valstī, kurā šis rīkojums ir pieņemts, ir šķērslis jaunas kriminālvajāšanas uzsākšanai par tiem pašiem faktiem pret personu, par kuru ir taisīts minētais rīkojums, ja vien nav parādījušies jauni pierādījumi pret pēdējo minēto, ir jāuzskata par nolēmumu, kas satur galīgu nolēmumu šī panta izpratnē, kas tādējādi ir šķērslis jaunai kriminālvajāšanai pret šo pašu personu par tiem pašiem faktiem citā dalībvalstī.

(1) OV C 355, 17.11.2012.