LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 165/8

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 30. novembra spriedumu lietā T-208/06 Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH/Eiropas Komisija 2012. gada 10. februārī iesniedza Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH

(Lieta C-70/12 P)

2012/C 165/14

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH (pārstāvji — F. Wijckmans, advocaat, un M. Visser, avocate)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

Apelācijas sūdzības iesniedzējas lūdz Tiesu:

— galvenokārt, atcelt Vispārējās tiesas spriedumu tiktāl, ciktāl tajā ir noteikts, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas ir pārkāpušas LESD 101. pantu, un tādēļ attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējām nav atcēlusi lēmuma 1. pantu;

— pakārtoti, atcelt Vispārējās tiesas spriedumu tiktāl, ciktāl tā savas neierobežotās kompetences ietvaros samazināja naudas soda sākumsummu tikai par 10 % un nav atcēlusi lēmumu tajā daļā, kurā naudas soda aprēķinā bija iekļauts palielinājums pārkāpuma ilguma dēļ;

— pakārtoti, atcelt Vispārējās tiesas spriedumu tiktāl, ciktāl tā nav atcēlusi lēmumu tajā daļā, kurā naudas soda pamatsummas samazinājums diferencētas pieejas dēļ bija ierobežots 25 % apmērā, un savas neierobežotās kompetences ietvaros Tiesai noteikt augstāku procentu likmi, kas pienācīgi atspoguļo apelācijas sūdzības iesniedzēju atbildības neesamību par aizliegto vienošanos tās daļā, kas attiecas uz lējumu masām no PMMA un sanitārajiem izstrādājumiem no PMMA, tādējādi nodrošinot, ka šāda samazināšana lielākā apmērā ir saskaņā ar samērīguma principu;

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam.

Pamati un galvenie argumenti

Quinn Barlo Ltd., Quinn Plastics NV un Quinn Plastics GmbH lūdz atcelt tiktāl, ciktāl tas ir precizēts viņu apelācijas sūdzībā, Vispārējās tiesas 2011. gada 30. novembra spriedumu lietā T-208/06 Quinn Barlo Ltd., Quinn Plastics NV un Quinn Plastics GmbH/Eiropas Komisija. Vispārējās tiesas spriedums attiecas uz apgalvotu aizliegtu vienošanos, kas izpaudās kā pret konkurenci vērstu nolīgumu un saskaņotu darbību kopums metakrilātu nozarē (Komisijas 2006. gada 31. maija Lēmums C(2006) 2098, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/F/38.645 — Metakrilāti)). Šajā spriedumā ir konstatēts, ka Quinn Barlo Ltd., Quinn Plastics NV un Quinn Plastics GmbH ir pārkāpušas EKL 81. pantu un Līguma par Eiropas ekonomikas zonu (EEZ) 53. pantu, piedaloties pret konkurenci vērstu nolīgumu un saskaņotu darbību kopumā attiecībā uz cietajām loksnēm no polimetilmetakrilāta, un tajā ir atzīta šo sabiedrību atbildība par dalību aizliegtā vienošanās no 1998. gada aprīļa līdz 1998. gada oktobra beigām un no 2000. gada 24. februāra līdz 2000. gada 21. augustam.

Savas apelācijas sūdzības pamatojumam Quinn Barlo Ltd., Quinn Plastics NV un Quinn Plastics GmbH izvirza trīs pamatus.

Ar pirmo pamatu, galvenokārt, tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir nepareizi piemērojusi Eiropas Savienības tiesības, konstatējot LESD 101. panta pārkāpumu, un/vai ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz Regulas Nr. 1/2003 (1) 2. panta piemērošanu. Gan Komisija, gan Vispārējā tiesa ir pieņēmušas juridisku nostāju, ka LESD 101. panta pārkāpums ir ticis pietiekami juridiski pierādīts, piemērojot kritēriju, kas sastāv no (i) apelācijas sūdzības iesniedzēju klātbūtnes četrās sanāksmēs un (ii) pierādījumu neesamību par apelācijas sūdzības iesniedzēju publisku norobežošanos no šajās sanāksmēs apspriestā. Šādi rīkodamās, gan Komisija, gan Vispārējā tiesa nav ievērojušas objektīvus un neapstrīdētus apsvērumus, kuri pierāda, ka izvelētais juridiskais kritērijs ir nepiemērots un katrā ziņā nepietiekams, lai nonāktu pie juridiska secinājuma, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas ir pārkāpušas LESD 101. pantu. Līdz ar to, pamatodamās uz šo kritēriju, Komisija un Vispārējā tiesa nav ievērojušas Regulas Nr. 1/2003 2. pantu un tās nav pietiekami juridiski pieradījušas LESD 101. panta pārkāpumu.

Otrais pamats ir iedalīts divās daļās. Ar otrā pamata pirmo daļu tiek pakārtoti apgalvots, ka Vispārējā tiesa, veicot korekcijas Komisijas novērtējumā par apgalvotā pārkāpuma ilgumu, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pārkāpjot vispārīgo nevainīguma prezumpcijas principu. Atbilstoši vispārīgajai nevainīguma prezumpcijai Vispārējā tiesa nevarēja pagarināt pirmo apgalvotā pārkāpuma laikposmu pēc datuma, kurā notika otrā sanāksme. Ar otrā pamata otro daļu tiek pakārtoti apgalvots, ka Vispārējās tiesas lēmums tās neierobežotas kompetences ietvaros palielināt naudas soda sākumsummu par 10 % ir kļūda tiesību piemērošanā un šāds lēmums ir pretrunā vispārīgajiem tiesiskās paļāvības un vienlīdzīgas attieksmes principiem. Attiecībā uz abām otrā pamata daļām Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punktu.

Ar trešo pamatu tiek pakārtoti apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, paturot spēkā samazinājumu 25 % apmērā no pamatsummas un nepiešķirot lielāku samazinājumu. Šādi rīkojoties, Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punktu un vispārīgo samērīguma principu.

(1) Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, OV L 1, 1. lpp.