Keywords

Summary



Keywords

1. Valstu piešķirtie atbalsti – Jēdziens – Tiesisks raksturs – Interpretācija, balstoties uz objektīviem faktiem – Tiesas kontrole – Piemērojamība

(EKL 87. panta 1. punkts)

2. Valstu piešķirtie atbalsti – Jēdziens – Valsts iestādes veiktā zemes pārdošana uz izdevīgākiem nosacījumiem – Iekļaušana – Novērtējuma kritērijs – Tirgus cena – Noteikšanas metode

(EKL 87. panta 1. punkts)

3. Valstu piešķirtie atbalsti – Administratīvais process – Valsts pasākumi, kas ir tikuši īstenoti, par tiem neinformējot – Komisijas iespēja ar rīkojumu vērsties pie attiecīgās dalībvalsts, lai iegūtu informāciju, kuru tā uzskata par vajadzīgu – Lēmums, kuru Komisija pieņēma neizdodot rīkojumu, pamatojoties uz informāciju, kuru tā uzskatīja par fragmentāru – Nepieļaujamība

(Padomes Regula Nr. 659/1999)

4. Valstu piešķirtie atbalsti – Komisijas pārbaude – Komisijas iespēja vērsties pie ārējiem ekspertiem – Atbildības novirzīšana uz ekspertiem par atbalsta esamības pārbaudi – Nepieļaujamība

(EKL 87. panta 1. punkts)

5. Prasība atcelt tiesību aktu – Pamati – Pamati, kas varēja tikt izvirzīti pret Komisijas lēmumu jautājumā par valsts atbalstu – Pamati, kas netika izvirzīti attiecīgā atbalsta pārbaudes procedūras laikā – Atšķirība starp tiesiskiem pieņemamiem un faktiskiem nepieņemamiem apstākļiem

(EKL 88. panta 2. punkts un EKL 230. pants)

6. Valstu piešķirtie atbalsti – Jēdziens – Pasākumi, lai kompensētu uzņēmumam radušās izmaksas, pildot valsts pakalpojumus – Izslēgšana – Nosacījumi – Skaidri definēti valsts pakalpojumu pienākumi – Kompensācijas aprēķināšanas pamatā esošo parametru objektīva un caurskatāma noteikšana – Izmaksu kompensācijas ierobežojums – Kompensācijas noteikšana tad, kad uzņēmuma izvēle nav notikusi procedūrā par valsts pakalpojumu līguma noslēgšanu, pamatojoties uz izmaksu analīzi vidēja lieluma uzņēmumam attiecīgajā sektorā

(EKL 87. panta 1. punkts)

Summary

1. Atbalsts ir juridiska rakstura jēdziens un tas ir jāinterpretē, raugoties no objektīvu faktu viedokļa, Kopienu tiesai pēc būtības ir jāņem vērā gan tai iesniegtie izskatāmās prāvas konkrētie fakti, gan Komisijas apsvērumu tehniskais un sarežģītais raksturs, lai īstenotu pilnīgu kontroli jautājumā par to, vai pasākums ietilpst EKL 87. panta 1. punkta piemērošanas jomā. Tomēr atkāpe no šī principa ir [pieļaujama] ekonomiski sarežģītu apsvērumu gadījumā, kad tiesas juridiskā kontrole ir ierobežota.

(sal. ar 37. punktu)

2. Pasākumi, tostarp preču vai pakalpojumu piegāde uz izdevīgiem nosacījumiem, ar kuriem dažādos veidos tiek samazinātas uzņēmuma budžeta parastās izmaksas un kas tādēļ ir pielīdzināmi subsīdijām, ietver priekšrocību. Tad, kad šo principu piemēro gadījumā, kad valsts iestāde pārdod zemes gabalu uzņēmumam, tā sekas ir tādas, ka ir jānosaka, vai (tā) pircējs nevarēja iegūt pārdošanas cenu parastos tirgus apstākļos. Tad, kad Komisija šajā nolūkā pārbaudīja vērtētāju atzinumus, kuri bija veikti pēc attiecīgā darījuma, tai vajadzēja salīdzināt faktiski samaksāto cenu ar cenu, kāda bija minēta šajos dažādajos atzinumos, un noteikt, vai tā atšķīrās pietiekami, lai pamatotu apgalvojumu par priekšrocību. Ar šādu metodi ir iespējams ņemt vērā apšaubāmo raksturu, kāds piemīt šīm, pēc būtības retrospektīvi noteiktajām tirgus cenām.

(sal. ar 44.–45. punktu)

3. Regula Nr. 659/1999, kas faktiski ir piemērojama jebkuram administratīvam procesam, kas, kopš tās stāšanās spēkā, tiek uzsākts Komisijā, apstiprina to, ka tad, kad tā pārbauda tos valsts pasākumus, par kuriem tā nav tikusi informēta, kas var ietvert nelikumīgu valsts atbalstu, Komisija, ja tā uzskata, ka tās rīcībā nav visa vajadzīgā informācija lēmuma pieņemšanai, var attiecīgajai dalībvalstij pieprasīt, tai skaitā ar rīkojumu, to iesniegt.

Ja tā neizmantoja savu kompetenci, kas ļauj tai likt attiecīgajai dalībvalstij iesniegt šo informāciju, tā nevar atsaukties uz tās rīcībā esošās informācijas fragmentāro raksturu, lai pamatotu Lēmumu.

(sal. ar 55.–60. punktu)

4. Ja Komisija, lai gan tas nav tās pienākums, tostarp var pieņemt ārējo ekspertu palīdzību, lai pārbaudītu to, vai pastāv valsts atbalsts, tā jebkurā gadījumā netiek atbrīvota no pienākuma izvērtēt no viņu darbiem izrietošo atzinumu pēc tā objektīvā satura un nevis pēc tajā iespējami minētajiem nepamatotajiem apgalvojumiem. Tā patiešām ir Komisijas, nevis minēto vērtētāju galvenā un ekskluzīvā atbildība ‑ ar Kopienu tiesas kontroles palīdzību nodrošināt EKL 87. panta ievērošanu un EKL 88. panta ieviešanu.

(sal. ar 71.–72. punktu)

5. Komisijas Lēmuma likumība jautājumā par valsts atbalstu ir izvērtējama atkarībā no informācijas, kas varēja būt Komisijas rīcībā tad, kad tā šo lēmumu pieņēma. Šī principa sekas ir tādas, ka, kaut arī nekas nekavē prasītāju izvirzīt juridisku pamatu, ko tā kā ieinteresētā persona nebija izdarījusi formālās pārbaudes procedūras laikā, lai pamatotu savu prasību par šāda lēmuma atcelšanu, savukārt nav pieļaujams, ka tā varētu balstīties uz Komisijai nezināmiem faktiskiem argumentiem, kurus tā nav darījusi zināmus šīs procedūras norises laikā.

(sal. ar 38., 102. punktu)

6. Tiktāl, ciktāl valsts iejaukšanās ir jāuzskata par kompensāciju par ieguvēju uzņēmumu sniegtajiem pakalpojumiem, sniedzot valsts pakalpojumus, un tādējādi faktiski šie uzņēmumi negūst finansiālu peļņu un, tātad, minētās iejaukšanās rezultātā tie netiek nostādīti konkurējoši izdevīgākā stāvoklī salīdzinājumā ar konkurējošiem uzņēmumiem, uz šādu iejaukšanos neattiecas EKL 87. panta 1. punkts.

Lai šajā konkrētajā gadījumā uz šādu kompensāciju varētu neattiecināt valsts atbalsta kvalifikāciju, ir jāapvieno vienkopus noteiktu nosacījumu skaits. Pirmkārt, ieguvējam uzņēmumam ir jāpilda pienākumi, kas saistīti ar valsts pakalpojumu sniegšanu, un šiem pienākumiem ir jābūt skaidri definētiem. Otrkārt, kompensācijas aprēķināšanas pamatā esošos parametrus ir jānosaka objektīvi un caurskatāmi iepriekš, lai izvairītos no tā, ka šī kompensācija varētu ietvert ekonomisku priekšrocību, atbalstot ieguvēju uzņēmumu salīdzinājumā ar konkurējošiem uzņēmumiem. Treškārt, kompensācija nevar pārsniegt to, kas vajadzīgs, lai pilnībā vai daļēji nosegtu izmaksas, kuras radušās, pildot valsts pakalpojumu pienākumus, ņemot vērā uz tām attiecināmos ieņēmumus, kā arī saprātīgu peļņu par šo pienākumu izpildi. Ceturtkārt, gadījumā, kad valsts pakalpojumus veicošā uzņēmuma izvēle nav izdarīta procedūras ietvaros par valsts pakalpojumu līguma noslēgšanu, ir jānosaka kompensācijas līmenis, pamatojoties uz izmaksu analīzi vidēja [lieluma] uzņēmumam, kas ir labi pārvaldīts un atbilstoši aprīkots, lai spētu izpildīt šo valsts pakalpojumu nepieciešamās prasības, ņemot vērā uz šo pienākumu izpildi attiecināmos ieņēmumus, kā arī saprātīgo peļņu.

No tā izriet, ka gadījumā, kad uzņēmums nes apgrūtinājumu, ļaujot trešām personām izmantot tā stāvlaukumu dažādos veidos, regulāri un bez maksas saskaņā ar vienošanos, kas noslēgta ar teritoriālo kopienu vispārējās sabiedrības un tieši tikpat arī attiecīgo trešo uzņēmumu interesēs un, kad šis uzņēmums ir tiešais ieguvējs attiecībā uz daļu no teritoriālās kopienas piešķirtā finansējuma stāvlaukuma ierīkošanai, Komisija nevar kopumā uzskatīt, ka ar šo finansējuma daļu noteikti ir tikušas radītas priekšrocības šim uzņēmumam, bet gan tai, ņemot vērā tās rīcībā esošo informāciju, iepriekš vajadzēja pārbaudīt, vai šo finansējuma daļu var vai nevar uzskatīt par kompensācijas ekvivalentu uzņēmuma nestajam apgrūtinājumam.

(sal. ar 129.–133. punktu)