ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
158

Ir tādējādi jākonstatē, ka, pat ja šī pamata otrās līdz sestās daļas ietvaros Niko Tube un NTRP izvirzītie argumenti būtu jāatzīst par pamatotiem, šis lēmums nozīmētu pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas prettiesiskumu un tādējādi varētu izraisīt minētā sprieduma atcelšanu tikai tiktāl, ciktāl ar to tiktu apšaubīts minētā sprieduma 98., 102., 103. un 111. punktā Vispārējās tiesas izvirzītais pamatojums par to, ka attiecīgo saistīto sabiedrību īstenotie darījumi ar attiecīgo preci ir mazsvarīgi vai iestrādāti datos, kurus Komisijai iesniegušas konkrēto saistīto sabiedrību mātessabiedrības, un attiecībā uz šiem darījumiem nav apstrīdams un nav arī apstrīdēts, ka tiem nav bijusi noteicoša ietekme antidempinga maksājuma likmes aprēķinā. No tā izriet, ka pretapelācijas sūdzības otrais pamats, pat ja pieņemtu, ka tas ir pamatots kādā no tā otrās līdz sestajai daļai, katrā ziņā nevarēja izraisīt pārsūdzētā sprieduma atcelšanu, un līdz ar to šis pamats nav iedarbīgs. Līdz ar to ir jānoraida pamata otrā līdz sestā daļa.
32

Pirmkārt, tiesības uz atlīdzību par apgalvoto morālo kaitējumu neizriet tieši no pārsūdzētā rīkojuma prettiesiskuma, ne arī no strīdīgā tiesību akta prettiesiskuma. No vienas puses, apstākļi, uz kuriem galvenokārt attiecās prasījumu par atlīdzību pamatotības pārbaude, būtībā nav identiski tiem, uz kuriem galvenokārt attiecās pārbaude par to, vai iepriekš minētajā rīkojumā lietā M/EMEA ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un vai prasība ir pieņemama, un, no otras puses, — kā to atgādinājusi Pirmās instances tiesa 2009. gada 6. maija sprieduma 103. punktā — šā akta atcelšana kā tāda varētu būt uzskatāma par minētā morālā kaitējuma pietiekamu novēršanu.
Dalībvalsts, kura ir pieņēmusi un paturējusi spēkā tiesību aktu, saskaņā ar kuru nodokļu maksātājiem, kas pārceļ savu dzīvesvietu uz citu dalībvalsti, ir noteikts pienākums iekļaut visus neattiecinātos ienākumus nodokļu bāzē par pēdējo taksācijas gadu, kurā tie tika uzskatīti par nodokļu maksātājiem rezidentiem, nav izpildījusi EKL 18., 39. un 43. pantā paredzētos pienākumus.

Tā kā Līguma noteikumu par personu brīvu pārvietošanos – atbilstoši to formulējumam – mērķis ir nodrošināt uzņemošajā dalībvalstī tādu pašu attieksmi kā pret šīs valsts pilsoņiem, tiem pretrunā ir arī tiesību normas, kuras traucē vai attur kādas dalībvalsts pilsoni atstāt tā izcelsmes valsti, lai realizētu savas tiesības uz brīvu pārvietošanos. Tā tas ir tādu dalībvalsts tiesību aktu gadījumos, kuros nodokļu maksātājam, kurš pārceļ savu dzīvesvietu uz citu dalībvalsti, ir radīts pienākums samaksāt nodokli, pirms ir pienākums to darīt nodokļu maksātājiem, kas turpina dzīvot pirmajā dalībvalstī. Šī atšķirīgā attieksme, kas finansiālā ziņā var nelabvēlīgi ietekmēt personas, kas pārceļ savu dzīvesvietu uz ārvalstīm, nav izskaidrojama ar objektīvu situācijas atšķirību. Attiecībā uz dalībvalsts tiesību aktiem, kuros ir paredzēts aplikt ar nodokli jau iegūtus ienākumus, tās personas situācija, kas pārceļ savu dzīvesvietu uz citu dalībvalsti, ir līdzīga tādas personas situācijai, kuras dzīvesvieta paliek pirmajā dalībvalstī. No tā izriet, ka šāda atšķirīga attieksme var radīt šķērsli EKL 39. un 43. pantā paredzēto brīvību īstenošanai.

Šo šķērsli nevar pamatot ar vajadzību nodrošināt nodokļu parāda efektīvu piedziņu, jo sadarbības mehānismi starp dalībvalstu iestādēm Savienības ietvaros, it īpaši Direktīvā 2008/55 paredzētie, kas attiecas uz savstarpējo palīdzību prasījumu piedziņā attiecībā uz zināmiem nodokļiem un citiem pasākumiem, ir pietiekami, lai ļautu izcelsmes dalībvalstij veikt nodokļu parāda piedziņu citā dalībvalstī. Tādējādi ar šo valsts tiesisko regulējumu noteiktais pienākums ir nesamērīgs salīdzinājumā ar mērķi atvieglot nodokļu parāda piedziņu.

Minēto šķērsli nevar arī pamatot ar vajadzību nodrošināt nodokļu ieturēšanas kompetenču sadalījumu starp dalībvalstīm, ņemot vērā to, ka izcelsmes dalībvalsts gadījumā, ja nodokļu maksātājs pārceļ savu dzīvesvietu uz citu dalībvalsti, nezaudē tiesības īstenot savu kompetenci nodokļu jomā saistībā ar darbībām, kas jau ir veiktas tās teritorijā, un tādējādi tai nav jāatsakās no savām tiesībām noteikt atbilstošo nodokļa summu.

Visbeidzot, tā kā valsts tiesību aktos nepastāv tieša saikne starp nodokļu priekšrocību, kas izriet no iespējas attiecināt ienākumus uz vairākiem taksācijas periodiem, no vienas puses, un šīs priekšrocības kompensāciju ar kaut kādu nodokļu maksājumu, no otras puses, šo tiesību aktu nevar pamatot ar vajadzību nodrošināt nodokļu režīma saskaņotību.

(sal. ar 52., 53., 57., 59.–61., 67., 68., 79., 87., 88. un 101. punktu un rezolutīvās daļas 1. punktu)
No minētās regulas 7. panta 2. punkta gramatiskās interpretācijas attiecībā uz tās ievaddaļā esošo izteicienu “kas ir apzinātas” izriet, ka Padomei katrā atsevišķā gadījumā ir jāizvērtē vienības, kas “pieder” vai kuru “kontrolē”, statuss, tostarp atkarībā no attiecīgās piederības pakāpes vai attiecīgās kontroles intensitātes. Savukārt, ņemot vērā vārda “iesaldē” izmantošanu šajā pašā noteikumā, līdzekļu iesaldēšanas pasākuma attiecināšana uz vienību, kuru Padome ir apzinājusi kā tādu, kas pieder vienībai, kura pati ir apzināta kā tāda, kas piedalās kodolieroču izplatīšanā, vai kuru kontrolē šāda vienība, ir obligāta un šāds pasākums nav jāpamato ar to, ka piederošā vai kontrolētā vienība pati piedalās šajās izplatīšanas darbībās. Šie abi vērtējumi nav pretrunīgi, jo pirmais vērtējums attiecas uz pienākumu pārbaudīt – ar zināmu rīcības brīvību – vienības, kas “pieder” attiecīgajai vienībai vai kuru “kontrolē” šāda vienība, statusu, savukārt otrais vērtējums attiecas uz pienākumu iesaldēt šādas vienības līdzekļus, nepārbaudot, vai tā pati piedalās kodolieroču izplatīšanā. Šādos apstākļos no tā, ka Padomei ir rīcības brīvība attiecībā uz piederošas vai kontrolētas vienības statusu, nevar tikt secināts, ka Padomei ir rīcības brīvība arī izvērtēt šādas vienības līdzdalību kodolieroču izplatīšanā, lai pieņemtu lēmumu par tās līdzekļu iesaldēšanu.

Drošības padomes rezolūcijas, no vienas puses, un Padomes kopējās nostājas, kā arī tās regulas, no otras puses, ietilpst atšķirīgās tiesību sistēmās. Tiesību aktus, kas ir pieņemti, no vienas puses, Apvienoto Nāciju Organizācijas ietvaros un, no otras puses, Savienības ietvaros, ir pieņēmušas struktūras, kurām ir autonomas pilnvaras, kas tām ir piešķirtas ar to pamata statūtiem, kādi ir līgumi, ar kuriem tās tika nodibinātas. Turklāt, izstrādājot Kopienas pasākumus, kuru mērķis ir kopējā nostājā paredzētās Drošības padomes rezolūcijas īstenošana, Savienībai ir pienācīgi jāņem vērā attiecīgās rezolūcijas formulējums un mērķi. Tāpat, interpretējot regulu, ar kuru tiek īstenota Drošības padomes rezolūcija, ir jāņem vērā šīs rezolūcijas teksts un mērķis.

(sal. ar 54. un 55. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Sociālā politika – UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku – Direktīva 1999/70 – Pasākumi, lai novērstu secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu – Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir efektīvi pasākumi, lai novērstu un sodītu šādu ļaunprātīgu izmantošanu – Jēdziens “objektīva, cieša saikne ar iepriekšējo darba līgumu uz nenoteiktu laiku, kas noslēgts ar to pašu darba devēju” – Valsts tiesas pienākums interpretēt valsts tiesības saskaņā ar Savienības tiesībām

(Padomes Direktīvas 1999/70 pielikuma 5. klauzulas 1. punkts)

Summary

Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ir iekļauts Direktīvas 1999/70 par UNICE , CEEP un EAK pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, 5. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesiskajā regulējumā paredzētais jēdziens “objektīva, cieša saikne ar iepriekšējo darba līgumu uz nenoteiktu laiku, kas noslēgts ar to pašu darba devēju” ir jāpiemēro situācijās, kad līgums uz noteiktu laiku nav ticis noslēgts uzreiz pēc līguma uz nenoteiktu laiku ar to pašu darba devēju un kad starp šiem līgumiem ir vairāku gadu intervāls, ja visā šajā laika posmā sākotnējās darba tiesiskās attiecības turpinājušās par vienu un to pašu darbību, ar to pašu darba devēju noslēdzot secīgus nepārtrauktus līgumus uz noteiktu laiku. Valsts tiesai attiecīgās valsts tiesību normas ir jāinterpretē, cik vien iespējams, atbilstoši minētās 5. klauzulas 1. punktam.

(sal. ar 57. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Pārejas noteikumi tirdzniecības starp dalībvalstīm aplikšanai ar nodokļiem

(Padomes Direktīvas 77/388 28.c panta A daļa)

Summary

Ja preces piegāde Kopienas iekšienē faktiski ir notikusi, tomēr, to veicot, piegādātājs ir slēpis patiesā pircēja identitāti, lai tam ļautu izvairīties no pievienotās vērtības nodokļa maksāšanas, piegādes Kopienas iekšienē nosūtīšanas dalībvalsts, pamatojoties uz pilnvarām, kuras tai ir saskaņā ar Sestās direktīvas 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2000/65, 28.c panta A daļas [a) punkta] teikuma pirmo daļu, šādam darījumam var atteikt piemērot atbrīvojumu no nodokļa.

Šajā saistībā viltotu rēķinu vai viltotu deklarāciju iesniegšana, kā arī jebkāda cita veida manipulatīvas darbības ar pierādījumiem var kavēt precīzu nodokļa iekasēšanu un tādējādi – apdraudēt raitu kopējās pievienotās vērtības nodokļa sistēmas darbību. Šādas darbības ir uzskatāmas par vēl jo smagākām, ja tās ir veiktas saskaņā ar pārejas režīmu nodokļa uzlikšanai darījumiem Kopienas iekšienē, kurš darbojas, pamatojoties uz nodokļu maksātāju iesniegtajiem pierādījumiem. Attiecīgi Savienības tiesības neliedz dalībvalstīm neattaisnotu rēķinu izrakstīšanu uzskatīt par krāpšanu nodokļu jomā un šādā gadījumā atteikties piešķirt atbrīvojumu no nodokļa.

Tomēr īpašos gadījumos, kad, neskatoties uz savstarpēju palīdzību un administratīvo sadarbību starp attiecīgo dalībvalstu nodokļu iestādēm, nopietni iemesli liek uzskatīt, ka par iegādi Kopienas iekšienē, kas atbilst attiecīgajai piegādei, varētu netikt samaksāts pievienotās vērtības nodoklis galamērķa dalībvalstī, nosūtīšanas dalībvalstij principā ir pienākums preču piegādātājam atteikt atbrīvojumu no nodokļa un noteikt pienākumu samaksāt nodokli a posteriori , lai izvairītos no tā, ka par attiecīgo darījumu vispār netiek samaksāts nodoklis. Atbilstoši kopējās pievienotās vērtības nodokļa sistēmas pamatprincipam šis nodoklis ir maksājams par katru ražošanas vai izplatīšanas darbību, atskaitot pievienotās vērtības nodokli, kas tieši ietekmē dažādos cenu veidojošos elementus.

(sal. ar 48., 49., 52. un 55. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Savienības tiesības – Principi – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Atzīšana Eiropas Cilvēktiesību konvencijā – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas ņemšana vērā

(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. punkts)

2. Savienības tiesības – Principi – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Atzīšana Eiropas Savienības Pamattiesību hartā – Valsts tiesiskais regulējums, kurā prasības celšanai tiesā ir paredzēts nosacījums par iepriekšēju tiesāšanās izdevumu samaksu un/vai advokāta piedalīšanos – Juridiskās palīdzības liegšana juridiskai personai, kas nevar samaksāt šo avansu – Pieļaujamība – Nosacījumi – Valsts tiesas vērtējums

(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. punkts)

Summary

1. Tiesību efektīvas aizsardzības tiesā princips ir vispārējs Savienības tiesību princips, kas izriet no visām dalībvalstīm kopīgām konstitucionālajām tradīcijām un kas ir noteikts Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. un 13. pantā.

Attiecībā uz pamattiesībām kopš Lisabonas līguma stāšanās spēkā ir jāņem vērā Eiropas Savienības Pamattiesību harta, kurai atbilstoši LES 6. panta 1. punkta pirmajai daļai “ir tāds pats juridiskais spēks kā Līgumiem”. Minētās hartas 51. panta 1. punktā ir paredzēts, ka tās normas attiecas uz dalībvalstīm tikai tad, ja tās īsteno Savienības tiesību aktus.

Šajā ziņā atbilstoši paskaidrojumiem attiecībā uz Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, kas saskaņā ar LES 6. panta 1. punkta trešo daļu un šīs pašas hartas 52. panta 7. punktu ir jāņem vērā, to interpretējot, Hartas 47. panta otrā daļa atbilst Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. panta 1. punktam.

(sal. ar 29.–32. punktu)

2. Efektīvas tiesību aizsardzības princips, kas ir noteikts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā, ir jāinterpretē tādējādi, ka uz to var atsaukties juridiskas personas un ka palīdzība, kas piešķirta, piemērojot šo principu, var ietvert it īpaši atbrīvojumu no iepriekšējas tiesāšanās izdevumu samaksas un/vai advokāta piedalīšanos.

Šajā ziņā valsts tiesai ir jāpārbauda, vai juridiskās palīdzības piešķiršanas noteikumi ierobežo tiesības uz lietas izskatīšanu tiesā tādā veidā, kas ietekmē šo tiesību būtību, vai tie ir vērsti uz leģitīmu mērķi un vai izmantotie līdzekļi ir samērīgi ar paredzēto mērķi.

Veicot šo vērtējumu, valsts tiesa var ņemt vērā strīdus priekšmetu, prasītāja saprātīgās izredzes panākt labvēlīgu rezultātu, ietekmes uz to smagumu, piemērojamo tiesību un procedūras sarežģītību, kā arī prasītāja spējas efektīvi aizstāvēt savas tiesības. Lai novērtētu samērīgumu, valsts tiesa var ņemt vērā arī iepriekš iemaksājamo tiesāšanās izdevumu lielumu un šķēršļa, ko tie, iespējams, rada lietas izskatīšanai tiesā, novēršamību vai nenovēršamību.

Attiecībā it īpaši uz juridiskām personām valsts tiesa var ņemt vērā to situāciju. Tādējādi tā var ņemt vērā attiecīgās juridiskās personas formu un to, vai tai ir vai nav mērķa gūt peļņu, kā arī tās dalībnieku vai akcionāru finansiālās iespējas un iespējas tiem iegūt prasības celšanai tiesā vajadzīgo summu.

(sal. ar 59.–62. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Starptautiskie nolīgumi – EEK un Turcijas Asociācijas līgums – Personu brīva pārvietošanās – Darba ņēmēji – Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 13. pantā ietvertais “atturēšanās no jebkādas darbības” noteikums – Piemērojamība – Jauns ierobežojums – Jēdziens

(EEK un Turcijas Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 13. pants)

Summary

Attiecībā uz darba ņēmējiem no Turcijas, kuri ir strādājuši tādā dalībvalstī, kurā līdz 1980. gada 1. decembrim bija stājies spēkā Lēmums Nr. 1/80 par asociācijas izveidi, kuru pieņēmusi Asociācijas padome, kas tika nodibināta ar līgumu, ar kuru izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas Kopienu un Turciju, ir jāteic, ka šī lēmuma 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka par “jaunu ierobežojumu” šī panta izpratnē ir uzskatāma stingrāku noteikumu noteikšana pēc 1980. gada 1. decembra šajā dalībvalstī ieviestā normā, kas attiecas uz kārtību, kādā darba ņēmēji no Turcijas iegūst uzturēšanās atļauju, un kurā paredzēta 1980. gada 1. decembrī piemērojamās normas noteikumu atvieglošana, pat ja šī stingrāku noteikumu noteikšana nepasliktina šādas uzturēšanās atļaujas iegūšanas nosacījumus salīdzinājumā ar nosacījumiem, kas izriet no 1980. gada 1. decembrī spēkā esošās normas, kas ir jāizvērtē valsts tiesai.

Šajā ziņā ir jāteic, ka, tā kā Lēmuma Nr. 1/80 13. panta formulējumā nav norādīts nekāds konkrēts datums, no kura ir piemērojams “atturēšanās no jebkādas darbības” noteikums, jaunu ierobežojumu esamība šī panta izpratnē var tikt izvērtēta attiecībā uz datumu, kad stājās spēkā teksts, kurā tas ir ietverts, šajā gadījumā – Lēmuma Nr. 1/80 spēkā stāšanās datumu.

Tomēr no minētā neizriet, ka šis ir vienīgais atbilstošais datums. Tāpēc, lai noteiktu jēdziena “jauni ierobežojumi” piemērojamību minētā Lēmuma Nr. 1/80 13. panta izpratnē, ir jāatsaucas uz šī panta mērķi, proti, radīt nosacījumus, kas ir labvēlīgi darba ņēmēju brīvas pārvietošanās pakāpeniskai ieviešanai, aizliedzot valsts iestādēm ieviest jaunus šķēršļus minētajai brīvībai, lai nesarežģītu šīs brīvības pakāpenisku īstenošanu starp dalībvalstīm un Turcijas Republiku. Jāuzskata, ka šajā 13. pantā ietvertā “atturēšanās no jebkādas darbības” pienākuma piemērojamība pēc analoģijas attiecas uz ikvienu jaunu šķērsli darba ņēmēju brīvas pārvietošanās īstenošanai, kas ietver attiecīgajā datumā pastāvošo nosacījumu pastiprināšanu.

Tāpēc ir svarīgi nodrošināt, lai dalībvalstis nenovirzītos no izvirzītā mērķa, grozot noteikumus, kurus tās ir pieņēmušas darba ņēmēju no Turcijas brīvas pārvietošanās labā pēc Lēmuma Nr. 1/80 spēkā stāšanās to teritorijā. No minētā izriet, ka datums, sākot no kura ir jānovērtē, vai jaunu noteikumu ieviešana rada jaunus ierobežojumus, ir datums, kurā šie noteikumi tika pieņemti.

(sal. ar 49.–52., 54.–56. un 62. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Lauksaimniecība – Kopējā lauksaimniecības politika – Integrētā administrācijas un kontroles sistēma konkrētām atbalsta shēmām – Vienreizējo maksājumu shēma – Tiesības pretendēt uz atbalstu – Tiesību atstāt zemi atmatā izmantošana

(Padomes Regulas Nr. 1782/2003 46. pants, 54. panta 6. punkts, 57. pants un 63. panta 1. punkts)

2. Lauksaimniecība – Kopējā lauksaimniecības politika – Integrētā administrācijas un kontroles sistēma konkrētām atbalsta shēmām – Vienreizējo maksājumu shēma – Tiesību atstāt zemi atmatā izmantošana

(Padomes Regulas Nr. 796/2004 50. panta 4. punkts un 51. pants)

Summary

1. Regulas (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, 54. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka lauksaimnieks var pieprasīt atbalstu, pamatojoties uz viņa rīcībā esošajām tiesībām uz maksājumu, tostarp arī saistībā ar platībām, par kurām nav tiesību uz maksājumu par atmatā atstātu zemi, tikai tad, ja viņš vispirms ir aktivējis visas savas tiesības atstāt zemi atmatā.

No Regulas Nr. 1782/2003 struktūras un mērķiem izriet, ka tās 54. panta 6. punktā paredzētais pienākums, saskaņā ar kuru pirms jebkuru citu tiesību pieprasīšanas vispirms ir jāpieprasa tiesības atstāt zemi atmatā, ir absolūts tādā nozīmē, ka tas attiecas uz jebkuru attiecīgā lauksaimnieka rīcībā esošo platību. Lai saglabātu šīs tiesību normas iedarbību, ir svarīgi, lai tiesības uz maksājumu par atmatā atstātu zemi tiktu aktivētas pirms citām tiesībām, neraugoties uz to, vai tās ir vai nav pamatotas ar platībām, par kurām ir tiesības pretendēt uz maksājumu par atmatā atstātu zemi. Pretējā gadījumā faktiska lauksaimniecības zemes atstāšana atmatā būtu apdraudēta, jo daļa no tiesībām atstāt zemi atmatā paliktu neizmantotas vai nu tādēļ, ka daži lauksaimnieki ir nodevuši daļu no savām platībām, par kurām ir tiesības uz maksājumu par atmatā atstātu zemi, vai tādēļ, ka tie tiesību nodošanas gadījumā – saskaņā ar minētās regulas 46. pantu, kas jāskata kopā ar tās 57. pantu, vienreizējo maksājumu shēmas reģionalizācijas ietvaros atbilstoši minētās regulas 63. panta 1. punktam – ir saņēmuši tiesības atstāt zemi atmatā bez šim nolūkam piemērotām zemēm.

(sal. ar 35., 39., 43. un 44. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)

2. Regulas Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Regulā Nr. 1782/2003, kurā grozījumi ir izdarīti ar Regulu Nr. 659/2006, 51. pants, lasot to kopā ar šīs regulas 50. panta 4. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka, ņemot vērā tiesiskās drošības principu, 51. panta 1. punktā paredzētā sankcija nav piemērojama lauksaimniekam, kurš, neaktivējot visas savas tiesības atstāt zemi atmatā, tādēļ ka viņa rīcībā nav pietiekams to hektāru skaits, par kuriem ir tiesības uz maksājumu par atmatā atstātu zemi, ir aktivējis savas tiesības uz maksājumu, pamatojoties uz pastāvīgajām ganībām.

(sal. ar 53. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Prejudiciāli jautājumi – Tiesas kompetence – Robežas

(LESD 267. pants)

2. Personu brīva pārvietošanās – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Pašnodarbināti tirdzniecības pārstāvji – Direktīva 86/653

(Padomes Direktīvas 86/653 17. panta 2. punkta a) apakšpunkts)

3. Personu brīva pārvietošanās – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Pašnodarbināti tirdzniecības pārstāvji – Direktīva 86/653

(Padomes Direktīvas 86/653 18. panta a) punkts)

Summary

1. Ja valsts tiesu uzdotie jautājumi attiecas uz kādas Savienības tiesību normas interpretāciju, Tiesai principā ir pienākums pieņemt nolēmumu. Nedz LESD 267. panta teksts, nedz minētajā pantā noteiktās procedūras mērķis nenorāda uz to, ka Līguma izstrādātāji būtu paredzējuši neiekļaut Tiesas jurisdikcijā lūgumus sniegt prejudiciālu nolēmumu par kādu Savienības tiesību normu konkrētajā gadījumā, kad kādas dalībvalsts tiesību aktos ir ietverta atsauce uz šādas tiesību normas saturu, lai noteiktu normas, kas piemērojamas šīs dalībvalsts pilnībā iekšējai situācijai. Ja valsts tiesību aktos saistībā ar šīs valsts pilnībā iekšējo situāciju ir paredzēti tādi paši risinājumi kā Savienības tiesībās, lai citstarp nepieļautu diskrimināciju vai iespējamus konkurences izkropļojumus, no Savienības tiesībām pārņemto noteikumu vai jēdzienu vienveidīga interpretācija neatkarīgi no apstākļiem, kādos tos paredzēts piemērot, noteikti ir Savienības interesēs – lai novērstu interpretācijas atšķirības nākotnē.

Šie principi ir spēkā arī gadījumā, ja tiesību akti, ar kuriem transponēta direktīva, kuru lūgts interpretēt, attiecīgo situāciju nereglamentē tieši, bet ir piemērojami tai pēc analoģijas saskaņā ar valsts tiesu praksi.

(sal. ar 10. un 24.–26. punktu)

2. Saskaņā ar Direktīvas 86/653 par dalībvalstu tiesību aktu koordinēšanu attiecībā uz pašnodarbinātiem tirdzniecības pārstāvjiem 17. panta 2. punkta a) apakšpunkta otro ievilkumu tirdzniecības pārstāvim ir tiesības uz atlīdzību, ja un ciktāl šīs atlīdzības izmaksa, ņemot vērā visus apstākļus, ir taisnīga. Tātad nevar izslēgt iespēju, ka minētā pārstāvja rīcība var tikt ņemta vērā vērtējumā, kura mērķis ir noteikt tā atlīdzības taisnīgumu.

(sal. ar 44. punktu)

3. Direktīvas 86/653 par dalībvalstu tiesību aktu koordinēšanu attiecībā uz pašnodarbinātiem tirdzniecības pārstāvjiem 18. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts, ka pašnodarbinātam tirdzniecības pārstāvim tiek liegta tā klientūras atlīdzība tad, ja pilnvarotājs konstatē šā pārstāvja pieļauto pienākumu neizpildi, kas notikusi pēc paziņošanas par līguma izbeigšanu ar iepriekšēju paziņojumu un pirms līguma izbeigšanās un kas varētu attaisnot attiecīgā līguma izbeigšanu bez iepriekšēja paziņojuma.

(sal. ar 45. punktu un rezolutīvo daļu)