ĢENERĀLADVOKĀTA F. DŽ. DŽEIKOBSA [F. G. JACOBS] SECINĀJUMI,

sniegti 2005. gada 24. februārī ( )

Lieta C‑394/02

Eiropas Kopienu Komisija

pret

Grieķijas Republiku





1. Ar prasību, kas celta atbilstoši EKL 226. pantam, Eiropas Kopienu Komisija lūdz Tiesu atzīt, ka, tā kā valsts elektrības uzņēmums Dimosia Epicheirisi Ilektrismoy (turpmāk tekstā – “DEI”) Megalopolis termoelektrocentrāles lenšu transportiera sistēmas izgatavošanas līguma slēgšanas tiesības piešķīra sarunu procedūras rezultātā, iepriekš nepublicējot paziņojumu, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1993. gada 14. jūnija direktīva 93/38/EEK, ar ko koordinē līgumu [slēgšanas tiesību] piešķiršanas procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē (turpmāk tekstā – “Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru direktīva”) ( ) un it īpaši minētās direktīvas 20. un turpmākie panti.

Fakti un lietas ierosināšanas pamats

2. 1997. gada beigās DEI, lai veiktu procedūru ietekmes uz vidi izvērtējumu saskaņā ar Padomes 1985. gada 27. jūnija direktīvu 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (turpmāk tekstā – “Ietekmes uz vidi novērtējuma direktīva”) ( ), iesniedza kompetentajai valsts iestādei, proti, Vides, teritorijas iekārtošanas un publisko darbu ministrijai projektu par sistēmas izveidi Megalopolis termoelektrocentrāles pelnu un cieto atkritumu atsērošanai un stabilizācijai un par to transportēšanu. Ar 1998. gada 29. oktobra un 1999. gada 30. decembra lēmumiem nacionālā vides aizsardzības iestāde piekrita šādam projektam. Šī lēmuma pamatā bija nosacījums DEI deviņu mēnešu laikā iesniegt pieteikumu par galīgās atļaujas saņemšanu centrāles atkritumu iznīcināšanai, kā arī divpadsmit mēnešu laikā ieviest lenšu transportieri pelnu transportam no Megalopolis centrāles uz Thoknia raktuvēm, kur pelni tiks apstrādāti.

3. Saņemot neoficiālu informāciju par galīgajiem izpildes termiņiem, 1999. gada 27. jūlijā DEI bez iepriekšējas paziņojuma publicēšanas nolēma uzsākt sarunu procedūru un uzaicināja uzņēmumus Koch/Metka un Dosco iesniegt savus piedāvājumus.

4. 2000. gada 18. janvārī uzņēmums Dosco paziņoja, ka tālākajā procedūrā tas nepiedalīsies.

5. Pēc vairāku mēnešu sarunām par cenu 2000. gada 29. augustā DEI ar uzņēmumu Koch/Metka noslēdza līgumu par lenšu transportiera sistēmas izgatavošanu.

6. 2000. gada 3. oktobrī Komisija no Grieķijas pieprasīja paskaidrojumus par šī līguma noslēgšanu. 2000. gada 9. novembrī Grieķija nosūtīja Komisijai savus paskaidrojumus. 2001. gada 17. aprīlī Komisija nosūtīja Grieķijai brīdinājuma vēstuli. 2001. gada 30. jūlijā Grieķija iesniedza Komisijai savu atbildi. Pēc tam, kad Grieķijai bija dota iespēja iesniegt savus apsvērumus, 2001. gada 21. decembrī Komisija izdeva argumentētu atzinumu, kurā tā konstatēja, ka saskaņā ar Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru direktīvas prasībām informācija par līgumu par lenšu transportiera sistēmas izgatavošanu pelnu transportēšanai starp Megalopolis centrāli un Thoknia raktuvēm bija jāpublicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Tā uzaicināja Grieķiju veikt vajadzīgos pasākumus, lai divu mēnešu laikā tiktu izpildītas argumentētā atzinuma prasības. Tā kā Grieķijas 2002. gada 3. aprīlī sniegtā atbilde Komisiju neapmierināja, 2002. gada 8. novembrī tā cēla prasību Tiesā.

Atbilstošās Kopienu tiesību nomas

7. Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru direktīvas 15. pants nosaka, ka “[publisko] piegādes un būvdarbu līgumu[s] un līgumu[s], kuru priekšmets ir XVI pielikuma A daļā uzskaitītie pakalpojumi, [slēgšanas tiesības] piešķir saskaņā ar III, IV un V sadaļas noteikumiem”.

8. Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru direktīvas 20. panta 1. punkts ir iekļauts IV sadaļā, kas regulē līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras, un tas paredz, ka “līgumslēdzēji subjekti, ievērojot 2. punktu, var izvēlēties jebkuru no 1. panta 7. punktā aprakstītajām procedūrām, ar noteikumu, ka saskaņā ar 21. pantu ir izsludināts konkurss”.

9. Saskaņā ar šīs normas 2. punktu:

“Turpmāk norādītajos gadījumos līgumslēdzēji subjekti var izmantot procedūru, iepriekš neizsludinot konkursu: [..]

(c) ja tehnisku vai māksliniecisku iemeslu dēļ vai arī tādu iemeslu dēļ, kas saistīti ar ekskluzīvu tiesību aizsardzību, līgumu var izpildīt vienīgi konkrēts piegādātājs, būvuzņēmējs vai pakalpojumu sniedzējs;

(d) tik lielā mērā, cik noteikti nepieciešams, ja attiecīgiem līgumslēdzējiem subjektiem neparedzētu iemeslu dēļ radusies ārkārtēja steidzamība, kas liedz ievērot termiņus, kuri noteikti atklātām vai slēgtām procedūrām.”

10. Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru direktīvas 1. panta 7. punkts nosaka trīs līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras – atklāto, slēgto un sarunu procedūru, kuras pasūtītājam, īstenojot direktīvu, ir jāievēro.

11. Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru direktīvas 21. panta 1. punkts precizē līdzekļus, ar kādiem var izsludināt konkursu; nozīmīgākais no tiem ir paziņojuma, kas noformējams saskaņā ar šīs direktīvas pielikumos ietvertajiem paraugiem, publicēšana Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.

Pieņemamība

12. Grieķija iebilst pret Komisijas iesniegtās prasības pieņemamību divu iemeslu dēļ.

13. Pirmkārt, Komisija nav precizējusi līdzekļus, ar kādiem var izpildīt argumentētajā atzinumā noteiktās prasības. Tā kā šis iepirkums bija saistīts ar būvdarbu līgumu valsts vajadzībām, kas lielā mērā – aptuveni 85 % – tika pabeigts līdz argumentētajā atzinumā norādītajam termiņam, Grieķija nevarēja izpildīt šī atzinuma prasības. Ņemot vērā minēto, Grieķija apšauba Komisijas interesi ierosināt minēto procedūru sakarā ar valsts pienākumu neizpildi.

14. Otrkārt, procedūras sakarā ar valsts pienākumu neizpildi ierosināšana saskaņā ar EK līguma 226. pantu ir uzskatāma par procedūras ļaunprātīgu izmantošanu, jo Komisijai bija jāpiemēro 1989. gada 21. decembra Direktīva 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārskatīšanas] procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmumu [būvdarbu] līgumu[s] slēgšanas tiesības valsts vajadzībām (turpmāk tekstā – “Vispārējā tiesisko aizsardzības līdzekļu direktīva”) ( ), kura Komisijai dod tiesības tieši iejaukties publiskā iepirkuma līguma piešķiršanas procedūrā un pieprasīt dalībvalstij veikt darbības, lai izbeigtu skaidrus un acīmredzamus vispārējo direktīvu piegāžu, būvdarbu un pakalpojumu publiskā iepirkuma jomā pārkāpumus.

15. Attiecībā uz Grieķijas pirmo pamatu, pirmkārt, ir jāatzīmē, ka saskaņā ar pastāvīgu judikatūru, Komisijai nav jāpierāda, ka tai ir īpaša interese, izmantojot savas pilnvaras saskaņā ar EKL 226. pantu, celt prasību Tiesā. Ņemot vērā tās Līguma sarga lomu, Komisijai ir pilnvaras pastāvīgi izlemt, vai pret dalībvalsti jāceļ prasība sakarā ar tās pienākumu neizpildi, un noteikt, sakarā ar kuru attiecīgās dalībvalsts darbību vai bezdarbību šāda prasība ir iesniedzama ( ).

16. Tiesa ir nospriedusi arī, ka, tā kā pārkāpuma sekas pastāv arī pēc datuma, kad beidzās argumentētajā atzinumā noteiktais termiņš šo seku novēršanai, Komisijai var būt interese celt prasību Tiesā. Publisko iepirkumu lietu īpašajā kontekstā, neizdalot atšķirības starp publiskajiem būvdarbu, piegādes vai pakalpojumu līgumiem, Tiesa ir nospriedusi, ka prettiesiskas sekas pastāv visu līgumu izpildes laiku, kad šie līgumu ir noslēgti, pārkāpjot direktīvas publiskā iepirkuma jomā. ( )

17. Tiesa arī iepriekš ir noraidījusi tādus iebildumus attiecībā uz prasības nepieņemamību, kas pamatoti ar to, ka varbūtējā valsts pienākuma neizpilde tikusi izbeigta situācijā, kurā publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras tikušas pabeigtas līdz datumam, kad beidzās argumentētajā atzinumā noteiktais termiņš, jo iepirkuma līgumi līdz šim datumam nav tikuši pilnībā izpildīti. Šajā gadījumā Tiesa atkal neparedz atšķirības starp dažādiem publiskā iepirkuma līgumiem, kuri regulēti dažādās direktīvās. ( )

18. Šajā lietā no lietas materiāliem, kā to norādījis atbildētājs, izriet, ka līdz datumam, kad beidzās argumentētajā atzinumā noteiktais termiņš, iepirkuma līgums vēl nebija pilnībā izpildīts. Faktiski minētie būvdarbi tika izpildīti tikai 2002. gada maijā. No tā izriet, ka Komisijas interese iesniegt prasību Tiesā nevar tikt apstrīdēta.

19. Manuprāt, ir jānoraida Grieķijas apgalvojumi, ka nav iespējams de facto izpildīt argumentētā atzinuma prasības un tādējādi Komisijas prasībai nav priekšmeta.

20. Vispirms, Tiesa ir konsekventi norādījusi, ka, “neskatoties uz to, ka pienākumu neizpilde tiek novērsta pēc tam, kad beidzās argumentētajā atzinumā noteiktais termiņš, tomēr vēl aizvien pastāv interese prasības celšanā, lai varētu konstatēt dalībvalsts atbildības rašanās pamatu par šī pienākuma neizpildi attiecībā pret citām dalībvalstīm, Kopienu vai privātpersonām” ( ). Jāpiebilst, ka minētais attiecas arī uz tādiem gadījumiem, kad valsts pienākuma neizpilde vairs nav novēršama.

21. Potenciālo prasību sakarā ar atbildības iestāšanos pamata noteikšana var būt īpaši svarīga publisko iepirkumu noteikumu pārkāpuma gadījumā. Ir vispāratzīts, ka pilnībā izpildīta iepirkuma līguma atcelšana, ja ir pārkāpti piemērojamie Kopienas noteikumi publiskā iepirkuma jomā, ne vienmēr ir pats labākais risinājums, un parasti tas neatbilst ne sabiedrības, ne privātajām interesēm. Tas pamatā attiecas uz tādiem publiskajiem būvdarbu līgumiem, kas ir gandrīz izpildīti. Šādos apstākļos pieņemamākais risinājums ir atlīdzināt pusēm nodarītos zaudējumus, kas radušies pārkāpuma dēļ. Tieši tas ir loģiskais pamats, kāds noteikts gan Vispārējā tiesisko aizsardzības līdzekļu direktīvā, gan 1992. gada 25. februāra Padomes direktīvā 92/13/EEK ( ), ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu [slēgšanas tiesību] piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē (turpmāk tekstā – “Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru tiesiskās aizsardzības līdzekļu direktīva”). Augstāk minēto direktīvu otrā panta 6. punkts ļauj dalībvalstīm paredzēt, ka pēc līguma noslēgšanas, kas notiek pēc publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas, par sūdzības izskatīšanu atbildīgā struktūra ir pilnvarota lemt tikai par zaudējumu atlīdzināšanu personām, kam pārkāpuma dēļ nodarīts kaitējums. Tiesas paziņojums par to, ka noticis pārkāpums, var būt pamats, lai celtu prasības par zaudējumu atlīdzināšanu valsts tiesās arī tādos gadījumos, kad iepirkuma līguma slēgšanas tiesības ir jau piešķirtas un līgumi ir pilnībā izpildīti.

22. Turklāt minētais attiecas arī uz Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru direktīvas pārkāpumu gadījumiem. Pieļaujot, ka Grieķija ir izpildījusi savus pienākumus atbilstoši Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru tiesiskās aizsardzības līdzekļu direktīvai, kas, kā es to norādīšu, ir piemērojama šajā lietā, tomēr šajā lietā jebkurai līgumslēdzējpusei, kurai ir nodarīti zaudējumi pārkāpuma dēļ, būtu jāgūst labums, piemērojot salīdzinoši izdevīgi noteikto zaudējumu atlīdzināšanas mehānismu. ( )

23. Grieķija norāda, ka jebkurā gadījumā šajā lietā nav trešās personas, kura varētu atsaukties uz Tiesas spriedumu, pieprasot zaudējumu atlīdzināšanu valsts tiesā. Arī šis arguments ir jānoraida.

24. Pirmkārt, šāds apgalvojums nav apstiprinājies praksē. Varbūtējo prasītāju loku ļoti plaši nosaka abas Tiesiskās aizsardzības līdzekļu direktīvas, proti, ka prasītājs ir “tāda persona, kura ir vai ir bijusi ieinteresēta iegūt konkrētu līgumu [konkrēto iepirkumu] un kurai ir nodarīts kaitējums vai ir iespējams, ka tiks nodarīts kaitējums varbūtēja pārkāpuma dēļ”. Tādējādi to personu skaits, kuras, pamatojoties uz šiem noteikumiem, varētu iesniegt prasības pieteikumu par zaudējumu atlīdzināšanu, ir potenciāli nozīmīgs, un, manuprāt, to esamību nevar izslēgt a priori. Šajā lietā otrs uzņēmums Dosco piedalījās sākotnējās publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas stadijās, bet vēlāk atteicās no turpmākas piedalīšanās procesā (nepaskaidrojot Tiesai iemeslus). Turklāt Komisija saskaņā ar tās apsvērumiem ir rīkojusies atbilstoši individuālai sūdzībai. Tādējādi pretēji atbildētāja izteiktajiem apgalvojumiem nevar izslēgt varbūtību, ka šajā lietā varētu būt arī citas personas, kuras varētu gūt labumu saistībā ar Tiesas spriedumu, kurā tiktu atzīts Kopienas noteikumu par publiskajiem iepirkumiem pārkāpums.

25. Otrkārt, piekrišana Grieķijas argumentiem būtu līdzvērtīga atļaujai valsts iestādēm apiet no ES noteikumiem izrietošos pienākumus attiecībā uz publiskajiem iepirkumiem. Ņemot vērā pirmstiesas un tiesas procesa ilgumu saskaņā ar EKL 226. pantu, ir ļoti iespējams, ka līdz tam brīdim, kad Tiesa būs taisījusi spriedumu pēc būtības, iepirkums, ko ietekmēja varbūtēja valsts pienākuma neizpilde, jau būs pilnībā realizēts, ja vien nebūs veikti pagaidu pasākumi, kas aptur publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru vai piešķirtā iepirkuma izpildi. Tādējādi dalībvalstis regulāri visā pirmstiesas procedūras laikā varētu noraidīt Komisijas apgalvojumus, vienlaicīgi realizējot apstrīdēto iepirkumu, un tikai vēlāk apšaubīt Komisijas iesniegtās prasības pieņemamību, pamatojoties uz argumentētā atzinuma īstenošanas neiespējamību. Turklāt nav pieņemami, ka dalībvalsts atrodas labākā situācijā tad, kad pārkāpums ir pabeigts, nekā tad, kad pārkāpumu vēl var labot.

26. Visbeidzot, Tiesa ir norādījusi, ka, tā kā konstatējums, ka dalībvalsts nav izpildījusi savus pienākumus, nav saistīts ar secinājumu par no tā izrietošajiem zaudējumiem, tad dalībvalsts vairs nevar atsaukties uz to, ka nevienai trešajai personai nav nodarīti zaudējumi, kas saistīti ar varbūtējiem publisko iepirkumu regulējošo noteikumu pārkāpumiem no valsts līgumslēdzēju iestāžu puses. ( )

27. Pastāvīgā judikatūrā ir noteikts, ka attiecībā uz vajadzību precizēt pasākumus, kādi ir jāveic dalībvalstij, ja tā nav izpildījusi savus pienākumus, no Komisijas nevar pieprasīt, lai tās argumentētajā atzinumā tiktu norādīti pasākumi vai rīcība, kas ir jāveic, lai novērstu sekas, kas radušās sakarā ar attiecīgā valsts pienākuma neizpildi ( ). Šī judikatūra, kas atbalsta Komisijas parasto praksi saskaņā ar EKL 226. pantu, manuprāt, šo noteikumu kontekstā īsteno “institucionālās autonomijas” principu, kas regulē attiecības starp Kopienu un tās dalībvalstīm ( ). Saskaņā ar varas dalīšanas sistēmu, kas noteikta Eiropas Kopienas dibināšanas līgumā, un, nepastāvot piemērojamiem Kopienas normatīvajiem aktiem, atbildība par Kopienas normu ieviešanu, piemērošanu un izpildi ir jāuzņemas dalībvalstīm saskaņā ar šo valstu nacionālajām tiesību sistēmām ( ), kas, protams, ir jāveic, ievērojot Tiesas noteikto efektivitātes principu.

28. Savukārt Grieķija atsaucas uz Tiesas spriedumu lietā Komisija/Austrija, kas pamato tās prasījumus. Šajā lietā Tiesa kā izņēmumu no tās iepriekšējās judikatūras nosprieda, ka “Komisijai ir īpaši jānorāda attiecīgajai dalībvalstij veicamais pasākums, ja tā vēlas celt prasību par valsts pienākuma neizpildi sakarā ar šī pasākuma nepieņemšanu” ( ). Daļu no Komisijas prasības pieteikuma Tiesa iztulkoja kā prasību atzīt, ka atbildētājai dalībvalstij bija jāizbeidz visi līgumi, kurus atbildīgās valsts institūcijas bija noslēgušas, pārkāpjot Kopienu tiesības. Tā kā šāda valsts pienākuma neizpilde nebija norādīta pirmstiesas procedūras laikā, Tiesa atzina, ka šajā daļā prasība ir noraidāma, jo Komisija bija grozījusi savas prasības priekšmetu, tādējādi pārkāpjot Austrijas Republikas aizstāvības tiesības.

29. Manuprāt, apstākļi šajā lietā nav salīdzināmi ar apstākļiem lietā Komisija/Austrija. Šajā lietā Komisija pirmstiesas un tiesas procedūru laikā nav grozījusi savas prasības priekšmetu, proti, ka Grieķija nav izpildījusi tai uzliktos pienākumus, kas izriet no Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru direktīvas normām, pēc sarunu procedūras piešķirot līguma slēgšanas tiesības uzņēmumam DEI, iepriekš nepublicējot paziņojumu. Savā iesniegumā Komisija no Grieķijas nav pieprasījusi izpildīt citus pasākumus, kā vien tos, kurus tā norādījusi argumentētajā atzinumā. Līdz ar to, tā kā Komisija nav grozījusi savas prasības priekšmetu, atbildētāja aizstāvības tiesības nav tikušas pārkāptas.

30. Savā otrajā pamatā par lietas nepieņemamību, kas saistīts ar procedūras ļaunprātīgu izmantošanu, Grieķija apgalvo, ka Komisijai bija jāpiemēro tiešās iejaukšanās procedūra, ko paredz Vispārējās tiesiskās aizsardzības līdzekļu direktīvas 3. pants.

31. Atsaukšanās uz šo pantu acīmredzami ir Grieķijas neuzmanība, jo šo direktīvu nevar piemērot šai lietai ( ). Uz Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru direktīvas noteikumu pārkāpumiem attiecas Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru tiesiskās aizsardzības līdzekļu direktīva, kas tika speciāli izveidota, lai ievērotu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru īpatnības attiecīgajā nozarē un lai mazinātu Vispārējās tiesiskās aizsardzības līdzekļu direktīvas trūkumus attiecībā uz Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru direktīvas noteikumu pārkāpumiem ( ).

32. Turklāt Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru tiesiskās aizsardzības līdzekļu direktīva tās 8. pantā paredz īpašu procedūru, kas Komisijai dod tiesības tieši vērsties pie dalībvalsts, ja ir atklāts skaidrs un acīmredzams Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru direktīvas pārkāpums. Izņemot atšķirīgos termiņus, kādi noteikti dalībvalsts atbildes sniegšanai uz Komisijas paziņojumu, procedūra ir tāda pati kā Vispārējās tiesiskās aizsardzības līdzekļu direktīvas 3. pantā noteiktā procedūra. Lai gan Komisija savā rakstveida atbildē nav minējusi šo aspektu, tomēr tiesas sēdē tā piebilda, ka, neskatoties uz rakstveida apsvērumiem, atbilstošā procedūra bija tā procedūra, kas noteikta Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru tiesiskās aizsardzības līdzekļu direktīvas 8. pantā. Tādējādi var secināt, ka Grieķijas iebildumi attiecas uz Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru tiesiskās aizsardzības līdzekļu direktīvas 8. pantā noteikto procedūru, nevis uz Vispārējās tiesiskās aizsardzības līdzekļu direktīvas 3. pantā noteikto procedūru.

33. Tiesa, manuprāt, diezgan nelabprāt ir norādījusi ( ), ka “speciālā procedūra saskaņā ar [Vispārējās tiesiskās aizsardzības līdzekļu direktīvas 3. pantu] ir pagaidu pasākums, kas nemazina un neierobežo Komisijas pilnvaras saskaņā ar Līguma [226.] pantu. Šis pants Komisijai dod diskrecionāro varu vērsties Tiesā, ja tā uzskata, ka dalībvalsts nav izpildījusi [..] pienākumus, ko tai uzliek Līgums, un ka attiecīgā valsts nav ievērojusi Komisijas argumentēto atzinumu” ( ). Ņemot vērā šo abu noteikumu faktiski vienādo raksturu, tās apgalvojumi arī ir jāņem vērā, lai piemērotu Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru tiesiskās aizsardzības līdzekļu direktīvas 8. pantā noteikto procedūru.

34. Tā kā sakarā ar to īpašajām pazīmēm publisko iepirkumu noteikumu pārkāpumi prasa nekavējošu rīcību, lai novērstu situācijas, kad fakts jau ir noticis, un tā kā Komisijas pilnvaras saskaņā ar abās tiesisko aizsardzības līdzekļu direktīvās paredzētajām procedūrām ir īpaši domātas, lai novērstu tādas situācijas, kad atklāts skaidrs un acīmredzams pārkāpums, var saprast Grieķijas viedokli par Komisijas izdarītās izvēles lietderību. Tomēr Komisijas veiktā speciālo procedūru izmantošana, kas ir paredzēta abās tiesiskās aizsardzības līdzekļu direktīvās, atbilst tās diskrecionārajai varai, lemjot par īstenošanas pasākumiem šajā jautājumā, un, pat ja kādam varētu rasties praktiskas dabas iebildumi, šādu rīcību nevar nosodīt no juridiskā viedokļa.

35. No iepriekšminētā izriet, ka iebildumi par nepieņemamību, kurus ir izteikusi Grieķija, būtu jānoraida.

Lietas būtība

36. Komisija apgalvo, ka līgums ietilpst Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru direktīvas kompetencē un tādēļ tas ir jāpiešķir saskaņā ar vienu no procedūrām, kas ietver paziņojuma publicēšanu, kā tas ir noteikts šīs direktīvas 20. panta 1. punktā.

37. Grieķija nav apstrīdējusi, ka būtībā līgums attiecas uz Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru direktīvu, bet tā apgalvo, ka tās 20. panta 2. punkta c) un d) apakšpunkts to atbrīvo no minētās direktīvas saistībām. Attiecībā uz c) apakšpunktu darbu tehniskā specifikācija padarīja izvēlēto uzņēmumu Koch/Metka par vienīgo atbilstošo līgumslēdzēju, kurš ir spējīgs veikt prasītos darbus. Attiecībā uz d) apakšpunktu ārkārtējo steidzamību radīja vietējo atbildīgo iestāžu neparedzētie lēmumi, nosakot īsus termiņus vides aizsardzības procedūru izpildei, kas jebkuru procedūru, kam nepieciešama publicēšana, padarīja neiespējamu.

38. Pirmkārt, ir jānorāda, ka atkāpes no noteikumiem, kas noteikti, lai nodrošinātu Kopienu tiesību efektivitāti publisko iepirkumu jomā, uz kurām ir norādījusi Grieķija, ir jāinterpretē sašaurināti. Papildus jānorāda, ka pierādīšanas nasta par tādu ārkārtēju apstākļu pastāvēšanu, kas attaisno izņēmumu, gulstas uz to personu, kas uz tiem pamatojas ( ).

39. Attiecībā uz Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru direktīvas 20. panta 2. punkta c) apakšpunktu Grieķija apgalvo, ka līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu Koch/Metka var attaisnot trīs tehniski iemesli. Pirmkārt, transportējamo pelnu specifiskās īpašības, kas izriet no fakta, ka degviela, kas tiek izmantota rūpnīcā, ir lignīts, nevis ogles, un tas savukārt pieprasa īpašus tehniskus risinājumus. Lignītu kā kurināmo saskaņā ar Grieķijas iesniegtajiem tehniskajiem pētījumiem izmanto tikai vēl vienā rūpnīcā pasaulē, un tehniskie risinājumi, ko prasa lignīta izmantošana, ļoti reti tiek izmantoti rūpnīcās, kas izmanto ogles. Otrkārt, nestabilā augsnes apakškārta sarežģīja transportiera lentu balsta būvniecību. Visbeidzot, jaunās transportiera lentas bija jāpievieno jau esošajām lentām, lai nodrošinātu to savietojamību. Ņemot vērā šīs tehniskās specifikācijas, pēc līgumslēdzējas iestādes viedokļa tikai Koch/Metka varēja veikt šos darbus.

40. Neesmu pārliecināts, ka Grieķijas piedāvātie argumenti atbilstoši pamato, ka Koch/Metka bija vienīgais līgumslēdzējs, kurš bija spējīgs veikt minētos darbus. Fakts, ka uz veicamajiem darbiem tika attiecināti ārkārtēji tehniskie ierobežojumi vēl nenozīmē, kā Grieķija, šķiet, uzskata, ka tikai vienam uzņēmumam bija tāda zinātība, lai ievērotu šos ierobežojumus. Tiesa ir nospriedusi, ka savu rīcību dalībvalsts var pamatot ar izņēmumu, kas paredzēts Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru direktīvas 20. panta 2. punkta c) apakšpunktā, tikai tad, ja šo noteikumu izpratnē tā var konstatēt, ka pastāv “tehniskie iemesli”, un pierādīt, ka šie “tehniskie iemesli” ir absolūti būtiski, lai šī līguma slēgšanas tiesības piešķirtu konkrētam uzņēmumam ( ).

41. Izvilkumi no neatkarīgā tehniskā ziņojuma, uz kuriem atsaucas Grieķija savos rakstveida apsvērumos, apstiprina Megalopolis centrālē izmantotā kurināmā īpašo raksturojumu un specifiskās īpašības, kā arī pelnu transportēšanas sekas. Tomēr tehniskajā ziņojumā nekur nav norādīts, ka vienīgi Koch/Metka varēja nodrošināt prasīto pakalpojumu. Faktiski minētais izvilkums apstiprina, ka tehniskie risinājumi rūpnīcās, kur kā kurināmo izmanto lignītu, var tikt izmantoti arī rūpnīcās, kur kā kurināmo izmanto ogles, pat ja tos izmanto ļoti reti.

42. Manuprāt, šī pati argumentācija attiecas uz ierobežojumiem, kas saistīti ar augsnes apakškārtas konfigurāciju, un nepieciešamību savienot jauno transportēšanas lentas sistēmu ar jau esošo sistēmu. Augsnes apakškārtas ģeoloģiskā nestabilitāte un nepieciešamība pēc jaunās un esošās transportēšanas lentas savietojamības ir tehnisks iemesls, ko līgumslēdzēja iestāde var ņemt vērā, kad tā izvēlas labāko pretendentu, tomēr šie argumenti paši par sevi nav uzskatāmi par pietiekamiem, lai atzītu, ka Koch/Metka bija vienīgais uzņēmums, kas bija spējīgs izpildīt līgumu.

43. Grieķijas nostāju apgāž vēl divi fakti. Pirmkārt, tā pati līgumslēdzēja iestāde jau agrāk bija publicējusi paziņojumus par līdzīgu būvdarbu veikšanu Megalopolis, un, otrkārt, arī uzņēmums Dosco bija uzaicināts piedalīties sarunās. Kā to norāda Komisija, Grieķija savā 2000. gada 9. novembra atbildē ir norādījusi, ka sākotnēji uzņēmums Dosco arī tika uzskatīts par tehniski spējīgu izpildīt līgumu. Citu iespējamo līgumslēdzēju neesamība nav bijusi tik acīmredzama, kā to apgalvo Grieķija.

44. Īsumā, attiecībā uz Grieķijas centieniem pierādīšanas nastu par šiem lietas aspektiem uzlikt Komisijai Grieķijas pamatojums, pamatojoties uz 40. punktā minētajiem pamatojumiem, šķiet esam nepareizs. Jāatgādina, ka viens no publisko iepirkumu noteikumu pamatmērķiem ir dot iespēju līgumslēdzējām iestādēm un uzņēmumiem gūt labumu no Eiropas tirgus piedāvātajām iespējām visā Eiropā. Tādējādi Grieķija ir liegusi šāda mērķa īstenošanu, jo, nepublicējot paziņojumu, netika pārbaudīts tirgus.

45. Ņemot vērā iepriekš minēto, jāsecina, ka Grieķija nav pierādījusi, ka grūtības, kas radās saistībā ar veicamo darbu tehniskajiem ierobežojumiem, bija tik būtiskas, lai saskaņā ar Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru direktīvas 20. panta 2. punkta c) apakšpunktu šī līguma slēgšanas tiesības piešķirtu Koch/Metka.

46. Attiecībā uz tādu atkāpi no noteikumiem, kas pamatota ar ārkārtējas steidzamības apstākļiem, lai varētu sekmīgi atsaukties uz šīm atkāpēm no noteikumiem saskaņā ar Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru direktīvas 20. panta 2. punkta d) apakšpunktu, ir jāizpilda trīs nosacījumu kopums, proti, jāpastāv neparedzētam iemeslam, ārkārtējai steidzamībai, kas padara citās procedūrās paredzēto laika termiņu ievērošanu neiespējamu, un cēloņsakarībai starp neparedzētu iemeslu un no tā izrietošu ārkārtēju steidzamību.

47. Grieķija šajā lietā par neparedzētu iemeslu uzskata termiņus, ko ar 1999. gada 30. decembra lēmumu noteikusi valsts iestāde, kas bija kompetenta vides apstākļu izvērtēšanā šajā projektā. Saskaņā ar šo lēmumu atļauja vietējai atkritumu pārstrādei bija jāiegūst no vietējās pašvaldības līdz 2000. gada septembrim, bet jaunajām lenšu transportiera sistēmām bija jāsāk darboties līdz 2000. gada decembrim. Šādu īsu termiņu noteikšana bija saistīta ar vietējo pašvaldību un iedzīvotāju izdarīto spiedienu uz valsts vides aizsardzības iestādi, jo pastāvēja bažas, ka esošās iekārtas piesārņo vidi. Saskaņā ar Grieķijas sniegto informāciju šo termiņu neievērošana izraisītu nopietnas juridiskas sekas galvenokārt sankciju veidā.

48. Manuprāt, jebkurai līgumslēdzējai iestādei, kas ievēro normālu rūpības līmeni, ir jāzina obligātās procedūras vides un citos jautājumos, kuras saskaņā ar piemērojamiem noteikumiem ir jāievēro valsts līmenī, ja tiek plānota iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršana, uz kuru ir attiecināmas direktīvas par publiskajiem iepirkumiem. Tādēļ līgumslēdzējām iestādēm ir jāņem vērā šādas procedūras un to iespējamās sekas, veicot iepirkumu plānošanu, lai neradītu nekādus Kopienu tiesību pārkāpumus. Lietā Komisija/Vācija, ņemot vērā kompetentās valsts vides iestādes publisko darba plānu apstiprināšanas nokavējumu, līgumslēdzēja iestāde bija nolēmusi atcelt atklāto procedūru un piešķirt līguma slēgšanas tiesības sarunu procedūrā, iepriekš nepublicējot paziņojumu par konkursu; Tiesa nosprieda, ka “varbūtība, ka institūcija, kurai ir jāapstiprina projekts, pirms noteiktā termiņa beigām varētu celt iebildumus par iemesliem, par kuriem tā ir pilnvarota to darīt [..], ir kaut kas, kas ir paredzams projekta apstiprināšanas procedūrā” ( ). Es piekrītu Komisijai, ka šajā gadījumā ir jāpiemēro tāda pati argumentācija.

49. Kā norāda Komisija, DEI kompetentai valsts vides iestādei 1997. gada pēdējā ceturksnī, t.i., vairāk nekā divpadsmit mēnešus pirms kompetentās valsts vides iestādes lēmumā noteiktā beigu termiņa, jau bija iesniedzis projektu par attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu. No lietas materiāliem tāpat izriet, ka notiekošā, cieto atkritumu transportēšanas laikā izraisītā vides piesārņošana bija aktuāla problēma gan valsts, gan vietējā līmenī. Turklāt DEI jau agrāk bija veicis darbus, ievērojot piemērojamos publisko iepirkumu noteikumus. Līdz ar to var secināt, ka DEI bija pilnībā informēts par piemērojamajiem noteikumiem, kas attiecas uz ietekmes uz vidi izvērtējumu un publiskā iepirkuma procedūrām, un zināja par atkritumu jautājuma politiski jutīgo raksturu.

50. Šajos apstākļos kompetentās valsts vides iestādes noteiktos īsos termiņus, manuprāt, nevar kvalificēt kā neparedzētus iemeslus Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru direktīvas 20. panta 2. punkta d) apakšpunkta nozīmē. Jāuzsver, ka acīmredzami ne valsts noteikumos, ne arī vides piesārņojuma jomā nebija neplānotu izmaiņu, kas varētu prasīt nekavējošu kompensējošu rīcību.

51. Turklāt par Sabiedriskas nozīmes pakalpojumu nozaru direktīvas noteikumu pārkāpuma iemeslu tika uzskatīts Vides, plānošanas un valsts būvdarbu ministrijas lēmums. Tomēr pastāvīgajā judikatūrā jau ir noteikts, ka valsts jēdziens Kopienu tiesībās un it īpaši Līguma 226. pantā paredzētās prasības nozīmē ir jāsaprot tā, ka tas ietver visas valsts institūcijas. Judikatūrā ir noteikts arī, ka “dalībvalsts nevar atsaukties uz noteikumiem, praksi vai apstākļiem, kas pastāv valsts tiesību sistēmā, lai attaisnotu valsts nespēju pildīt pienākumus [..], kas ir noteikti direktīvā” ( ). Tiesa arī ir norādījusi, ka “Kopienas direktīvas, kas regulē publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu, zaudētu savu efektivitāti, ja līgumslēdzējas iestādes darbības nebūtu attiecināmas uz valsti” ( ).

52. Atļaut dalībvalstij attaisnot pienākumu, kas izriet no Kopienu tiesībām, neizpildi, pamatojoties uz vienas no valsts struktūru veidojošās daļas, kas šajā lietā ir Grieķijas valdības neatņemama daļa, darbībām (vai bezdarbību), būtu ne tikai nepamatoti, bet arī bīstami. Pienākumi, kas izriet no publisko iepirkumu direktīvām, attiecas uz dalībvalstīm, un tādēļ to pienākums ir nodrošināt, lai to struktūras daļas ar savām darbībām vai bezdarbību neradītu citas valsts iestādes vai institūcijas nespēju izpildīt Kopienu tiesībās paredzētos pienākumus. Jāpiebilst, ka lietas dalībnieki nav apstrīdējuši Grieķijas atbildību par DEI darbībām saskaņā ar Kopienu tiesībām.

53. Šo faktu hronoloģija tāpat nepamato izvirzīto apgalvojumu par to, ka ir pastāvējusi “ārkārtējā steidzamība”. Šajā sakarā pietiek norādīt, pirmkārt, ka DEI projektu, lai apstiprinātu tā atbilstību vides prasībām, iesniedza 1997. gadā, bet tā galīgais apstiprinājums, pamatojoties uz apstākļiem, netika sniegts līdz pat 1999. gada beigām. Otrkārt, sarunas ar Koch/Metka par būvdarbu cenu ilga vairāk nekā sešus mēnešus. Visbeidzot, jānorāda, ka faktiski būvdarbi netika pabeigti vēl divus gadus pēc “īso” termiņu beigu datumiem, kas, pamatojoties uz vides riskiem, tika noteikti valsts vides iestādes lēmumos. Kaut arī es pilnībā piekrītu, ka risku, kas apdraud vidi vai veselību, dēļ noteiktos apstākļos ir pieļaujamas atkāpes no direktīvu noteikumiem par publiskajiem iepirkumiem, tomēr šajā lietā nekas neliecina, ka ir pastāvējuši šādi ārkārtējas steidzamības apstākļi. Faktiski, kā tas iepriekš ir minēts 5. punktā, vairākus mēnešus ilgušās sarunas par cenu var norādīt, ka tam par iemeslu, iespējams, bija cenu samazinājums.

Secinājumi

54. Ņemot vērā augstāk minēto, uzskatu, ka Tiesai ir jānospriež:

1) tā kā uzņēmums DEI tiesības slēgt iepirkuma līgumu par Megalopolis termoelektrocentrāles lenšu transportiera sistēmas izgatavošanu piešķīra sarunu procedūras rezultātā, nepublicējot paziņojumu, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1993. gada 14. jūnija direktīva 93/38/EEK, ar ko koordinē līgumu [slēgšanas tiesību] piešķiršanas procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē, un it īpaši tās 20. un turpmākie panti;

2) Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.