21

Šādos apstākļos Verwaltungsgerichtshof nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Vai – neatkarīgi no [Hartas] 52. panta 1. punkta un Direktīvas [2000/78] 6. panta – par tiešu diskrimināciju jeb atšķirīgu attieksmi vecuma dēļ Hartas 21. panta un [šīs] direktīvas 2. panta 1. punkta un 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē ir uzskatāms tas, ka saistībā ar to, ka tiek ieviesta nediskriminējoša algu palielināšanas sistēma jaunajiem ierēdņiem, esošais ierēdnis, kas ticis diskriminēts iepriekšējā jeb vecā tiesiskā regulējuma apstākļos, jo algu palielināšanas sistēmas ietvaros netika ierēķināts laiks līdz 18 gadu vecuma sasniegšanai, var uz pieteikuma pamata izvēlēties pāreju uz jauno [algas palielināšanas] sistēmu un tādējādi panākt nediskriminējoši aprēķināta algas palielināšanas atskaites datuma noteikšanu, tomēr saskaņā ar valsts tiesību normām šāda pieteikuma apmierināšanas sekas ir tādas, ka jaunajā sistēmā, lai gan mainās (kļūst izdevīgāks) algas palielināšanas atskaites datums, tajā paredzētās lēnākas palielināšanas dēļ viņa atalgojuma tiesiskais statuss (un līdz ar to arī alga, kas viņam pienākas) neuzlabojas tādā mērā, lai viņš iegūtu tādu pašu atalgojuma tiesisko statusu kā vecā, diskriminējošā tiesiskā regulējuma ietvaros labvēlīgāk situētais esošais ierēdnis (kuram gan nevis pirms, bet pēc 18 gadu vecuma sasniegšanas ir uzkrāts salīdzināms laiks, kas viņam vecā tiesiskā regulējuma ietvaros jau tika ierēķināts), kas nesaskata vajadzību izvēlēties pāreju uz jauno sistēmu? 2) Ja atbilde būtu apstiprinoša: vai ierēdnis – trūkstot pamatojumam Hartas 52. panta 1. punkta un Direktīvas [2000/78] 6. panta izpratnē (šajā ziņā skat. trešo jautājumu) – tiesvedībā par atalgojuma tiesiskā statusa atzīšanu uz Hartas 21. panta un [šīs] direktīvas 2. panta tiešu piemērojamību var atsaukties arī tad, ja viņš jau iepriekš uz sava pieteikuma pamata ir ieguvis izdevīgāku algas palielināšanas atskaites datumu jaunās sistēmas ietvaros? 3) Ja atbilde uz pirmo jautājumu būtu apstiprinoša: vai kā pārejas posma fenomens – pārvaldības ekonomijas un iegūto tiesību aizsardzības vai pat tiesiskās paļāvības aizsardzības apsvērumu dēļ – Hartas 52. panta 1. punkta un [minētās] direktīvas 6. panta gaismā ir pamatota saistībā ar jaunajiem ierēdņiem paredzētas nediskriminējošas sistēmas ieviešanu arī turpmāk saglabāta diferencēšana attiecībā uz viņu atalgojuma tiesisko statusu – starp labvēlīgāk situētajiem esošajiem ierēdņiem, kas neizvēlas pāreju uz jauno sistēmu, no vienas puses, un neatkarīgi no šīs izvēles iespējas arī turpmāk nelabvēlīgāk situētajiem esošajiem ierēdņiem, no otras puses, arī ja a) valsts likumdevējam, reglamentējot algu palielināšanas sistēmu, nav nepieciešama darba koplīguma slēdzēju pušu piekrišana, bet ir jārīkojas tikai atbilstoši tiesiskās paļāvības principa konstitucionālajiem ierobežojumiem, kas neprasa iegūto tiesību aizsardzību vecās sistēmas pilnīgas saglabāšanas nozīmē labvēlīgāk situētiem esošajiem ierēdņiem, kuri neizvēlas pāreju uz jauno sistēmu; b) valsts likumdevējam šajā ziņā būtu arī rīcības brīvība nodrošināt vienlīdzību esošo ierēdņu vidū, ierēķinot laikposmu arī pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas un atstājot spēkā vecos algu palielināšanas noteikumus, kas piemērojami līdz šim diskriminētajiem esošajiem ierēdņiem; c) līdz ar to saistītās administratīvās izmaksas būtu ievērojamas, jo būtu sagaidāms liels skaits iesniegumu, tomēr savu tiešo izmaksu ziņā ne tuvu nesasniegtu nelabvēlīgāk situēto ierēdņu salīdzinājumā ar labvēlīgāk situētajiem ierēdņiem nesaņemto un nākotnē nesaņemamo ienākumu kopējo apmēru; d) pārejas posms, kurā turpina pastāvēt atšķirīga attieksme pret esošajiem ierēdņiem, ilgst daudzus gadu desmitus, un arī ilgtermiņā līdz ar principiālo “iecelšanas apturēšanu” attiecībā uz jaunajiem ierēdņiem valsts civildienesta tiesiskajās attiecībās tas skar visu ierēdņu absolūto vairākumu; e) ir notikusi sistēmas retroaktīva ieviešana, kas uz ierēdņa rēķina, ņemot vērā Savienības tiesību pārākumu, katrā ziņā ir īstenojama laikā starp 2004. gada 1. janvāri un 2010. gada 30. augustu kā ierēdņiem izdevīgāks piemērojams tiesiskais regulējums, kuru piemērot savā gadījumā ierēdnis ir lūdzis arī jau pirms Likuma par reformu pieņemšanas? 4) Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu būtu noliedzoša vai ja atbilde uz trešo jautājumu būtu apstiprinoša: a) Vai tiesiskais regulējums, kas attiecībā uz nodarbinātības laikposmiem karjeras sākumā paredz ilgāku algu palielināšanas laikposmu un tādēļ sarežģī virzību uz nākamo algas pakāpi, ir uzskatāms par netiešu atšķirīgu attieksmi vecuma dēļ? b) Ja atbilde būtu apstiprinoša, vai šis regulējums, ņemot vērā ierēdņa nelielo profesionālo pieredzi karjeras sākumā, ir samērīgs un vajadzīgs? 5) Ja atbilde uz trešo jautājumu ir apstiprinoša: a) Vai tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru “cits laiks” maksimāli līdz 3 gadiem tiek ierēķināts pilnā apmērā un vēl maksimāli 3 gadi kā puse no šī laika, ja tajā nav notikušas nedz mācības skolā, nedz uzkrāta profesionāla pieredze, arī ir uzskatāms par diskrimināciju vecuma dēļ? b) Ja atbilde būtu apstiprinoša: vai šāda nevienlīdzīga attieksme ir pamatota, lai novērstu atalgojuma tiesiskā statusa pasliktināšanos ierēdņiem (acīmredzot, ar to ir domāti arī jaunie ierēdņi), kuri līdz 18 gadu vecuma sasniegšanai nav nostrādājuši laikposmus, ko varētu ņemt vērā, veicot virzību karjerā, lai gan var ņemt vērā arī citus laikposmus, kas sasniegti pēc 18 gadu vecuma sasniegšanas? 6) Ja atbilde uz ceturtā jautājuma a) daļu būtu apstiprinoša, bet uz ceturtā jautājuma b) daļu – noliedzoša un vienlaikus atbilde uz trešo jautājumu vai piektā jautājuma a) daļu būtu apstiprinoša, bet uz piektā jautājuma b) daļu – noliedzoša: Vai jaunā regulējuma diskriminējošās iezīmes ir pamats tam, ka atšķirīgā attieksme pret esošajiem ierēdņiem kā pārejas posma fenomens vairs nav pamatota?”