Keywords

Summary



Keywords

Kapitāla brīva aprite – Ierobežojumi – Dāvinājuma nodoklis

(EKL 56. un 58. pants)

Summary

Kopā aplūkoti EKL 56. un 58. panta noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kas attiecībā uz dāvinājuma nodokļa aprēķināšanu paredz, ka, dāvinot šīs valsts teritorijā esošu nekustamo īpašumu, ja dāvinātāja un apdāvinātā dzīvesvieta dāvinājuma izdarīšanas datumā ir citā dalībvalstī, ar nodokli apliekamās bāzes atlaide ir mazāka nekā atlaide, kāda tiktu piemērota, ja vismaz vienas šādas personas dzīvesvieta šajā datumā būtu bijusi pirmajā dalībvalstī.

Tā kā saskaņā ar šo valsts tiesisko regulējumu attiecīgā nekustamā īpašuma apliekamās bāzes atlaides piemērošana ir atkarīga no dāvinātāja vai apdāvinātā dzīvesvietas dāvināšanas datumā, lielāka nodokļu nasta dāvinājumam starp nerezidentiem ir kapitāla brīvas aprites ierobežojums.

Šādu atšķirīgu attieksmi nevar pamatot ar apsvērumu, ka tā attiecas uz situācijām, kuras ir objektīvi atšķirīgas. Ja ar valsts tiesisko regulējumu saistībā ar nodokļa uzlikšanu par nekustamo īpašumu, kas iegūts ar dāvinājumu un kas atrodas attiecīgajā dalībvalstī, vienādā situācijā tiek nostādīti, no vienas puses, apdāvināti nerezidenti, kas šo īpašumu ieguvuši no dāvinātāja nerezidenta, un, no otras puses, apdāvināti nerezidenti vai rezidenti, kas šādu īpašumu ieguvuši no dāvinātāja rezidenta, kā arī apdāvināti rezidenti, kas šo pašu īpašumu ieguvuši no dāvinātāja nerezidenta, atšķirīga attieksme pret šiem apdāvinātajiem attiecībā uz atlaides piemērošanu šī nekustamā īpašuma ar nodokli apliekamajai bāzei šādā tiesiskā regulējumā pārkāpj Savienības tiesību prasības. Attiecībā uz dāvinājuma nodokļa iekasēšanas kārtību un nosacījumiem starp šīm divām personu kategorijām nav nekādu objektīvu atšķirību, kas varētu pamatot atšķirīgu attieksmi.

Turklāt dalībvalsts, kuras teritorijā atrodas dāvinātais nekustamais īpašums, lai pamatotu no saviem tiesību aktiem izrietošu kapitāla brīvas aprites ierobežojumu, nevar atsaukties uz ārpus tās gribas esošu iespēju, ka apdāvinātais var izmantot līdzīgu atlaidi, ko piešķir cita dalībvalsts – piemēram, dalībvalsts, kurā dāvinātājs un apdāvinātais dzīvoja dāvinājuma datumā, – un kas varētu pilnībā vai daļēji kompensēt šīs personas ciestos zaudējumus mazākas atlaides dēļ, kas tikusi piemērota, aprēķinot pirmajā dalībvalstī maksājamo dāvinājuma nodokli. It īpaši tas tā ir gadījumā, ja dalībvalsts, kurā dzīvo dāvinātājs un apdāvinātais, piemēro mazāku atlaidi, nekā piešķīrusi dalībvalsts, kuras teritorijā atrodas dāvinātais nekustamais īpašums, vai arī nosaka lielāku šī nekustamā īpašuma vērtību, nekā tā ir noteikta šajā pēdējā minētajā valstī.

Turklāt nodokļu tiesību noteikumu mantojuma jomā apiešanas risks, veicot vairākus vienlaicīgus dāvinājumus vai nododot visu personas īpašumu secīgos dāvinājumos ilgākā laika posmā, nevar pamatot ar nodokli apliekamajai bāzei piemērojamās atlaides ierobežojumu, ja šāds risks šķiet pilnīgi hipotētisks. Runājot par iespējamiem turpmākiem dāvinājumiem, lai arī dalībvalstij, kuras teritorijā atrodas dāvinātais nekustamais īpašums, patiešām ir tiesības nodrošināt, lai nodokļu tiesību normas mantojuma jomā netiktu apietas, veicot sadalītus dāvinājumus starp vienām un tām pašām personām, apiešanas risks saistībā ar dāvinājumiem starp personām, kuras nedzīvo šajā dalībvalstī, ir tāds pats, kā saistībā ar dāvinājumiem, kuros ir iesaistīts rezidents. Tā kā, lai radītu šķērsli šādiem sadalītiem dāvinājumiem, valsts tiesiskajā regulējumā attiecībā uz dāvinājumiem, kurā ir iesaistīts rezidents, ir noteikta nevis samazinātas likmes atlaide, bet gan augstākais – pilnas likmes atlaides, kas ir paredzēta šādiem dāvinājumiem, vienreizēja piemērošana ar nodokli apliekamajai bāzei, kas iegūta no attiecīgo dāvinājumu summas, samazinātas likmes atlaides piemērošanu, ja dāvinājums tiek veikts starp personām nerezidentiem, nevar uzskatīt par piemērotu veidu, lai sasniegtu šādas apiešanas novēršanas mērķi.

Attiecīgais valsts tiesiskais regulējums nav pamatojams ar nepieciešamību saglabāt valsts nodokļu sistēmas saskaņotību tāpēc, ka nodokļu priekšrocība, kas tādā dalībvalstī, kuras teritorijā atrodas dāvinātais nekustamais īpašums, rodas no pilnas likmes atlaides piemērošanas ar nodokli apliekamajai bāzei, ja šādā dāvinājumā ir iesaistīts vismaz viens šīs valsts rezidents, tajā netiek kompensēta ne ar vienu noteiktu nodokļu maksājumu saistībā ar dāvinājuma nodokli.

(sal. ar 28., 35., 38., 42., 44., 46., 48.–51. un 54.–56. punktu un rezolutīvo daļu)