1)

Vai Savienības tiesības un it īpaši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 15., 20., 30. un 47. pants, UNICE, CEEP un EAK noslēgtā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas transponēts ar Padomes Direktīvu 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) (1), 2. un 4. klauzula, Eiropas tiesnešu neatkarības un neatceļamības pamatprincips, kā tas ir interpretēts Tiesas judikatūrā spriedumā lietā C-658/18 UX/Governo della Repubblica italiana (EU:C:2020:572), nepieļauj tādu valsts tiesību normu kā 2017. gada 13. jūlija Likumdošanas dekrēta Nr. 116 (turpmāk tekstā – “Likumdošanas dekrēts Nr. 116/2017”) 29. pants, ar ko miertiesnese prasītāja darba apstākļu ziņā salīdzinājumā ar salīdzināmiem profesionāliem tiesnešiem bez objektīviem iemesliem tiek diskriminēta šādos faktiskajos apstākļos: — prasītāja ir strādājusi par miertiesnesi nepārtraukti kopš 2002. gada un nav sasniegusi 70 gadu vecumu, kuru viņa sasniegs 2022. gadā, un 2017. gada 15. augustā nav uzkrājusi vairāk kā 16 gadu faktiskā darba stāžu kā goda tiesnese; — tāpēc, lai gan saskaņā ar valsts tiesību normu (Likumdošanas dekrēta Nr. 116/2017 29. panta 1. punkts) prasītājai ir atļauts turpināt pildīt tiesas spriešanas funkcijas līdz 70 gadu vecumam, viņa nevar piedalīties pirmajā vērtēšanas procedūrā apstiprināšanai štata goda tiesneša amatā, ko Consiglio superiore della magistratura [Augstākā tieslietu padome] rīkos 2022. gadā, saskaņā ar Likumdošanas dekrēta Nr. 116/2017 29. panta 3. punktu; — līdz ar to, tā kā prasītāja nevar iesniegt pieteikumu dalībai 2022. gadā paredzētajā vērtēšanas procedūrā apstiprināšanai štata amatā, viņa – ņemot vērā, ka saskaņā ar agrāk spēkā esošo tiesisko regulējumu 2021. gada 31. decembrī beidza pildīt tiesas spriešanas funkcijas, jo bija sasniegusi 68 gadu vecumu –, vairs nevar atsākt pildīt amata pienākumus no 2022. gada 1. janvāra, jo, lai gan jaunajā tiesiskajā regulējumā ir paredzēta amata pienākumu izpildes turpināšana līdz 70 gadu vecumam tiem, kuri 2017. gada 15. augustā pildīja amata pienākumus, tajā ir paredzēta arī amata pienākumu pildīšanas izbeigšana tiem, kuri nevar iesniegt pieteikumu apstiprināšanai amatā (Likumdošanas dekrēta Nr. 116/2017 29. panta 9. punkts); — saskaņā ar minēto valsts tiesisko regulējumu, prasītāja saņems no Itālijas valdības vienīgi zaudējumu atlīdzību no 1 500 EUR līdz 2 500 EUR gadā par katru amata pienākumu pildīšanas gadu, atkarībā no gadā noturēto tiesas sēžu skaita, nepārsniedzot maksimālo ierobežojumu 50 000 EUR apmērā, turklāt atsakoties no visām tiesībām uz atalgojumu, normatīvajos aktos paredzētajām tiesībām un sociālā nodrošinājuma tiesībām, kuras tiek pieprasītas tiesvedībā TAR Emilia Romagna [Emīlijas Romanjas Reģionālajā Administratīvajā tiesā] un kuras Savienības tiesībās ir garantētas par tiesas spriešanas funkcijām, kas veiktas darbinieka statusā, kuru Itālijas valdība neatzīst, ieskaitot darba tiesisko attiecību sociālo apdrošināšanu un izrietošos pensijas pabalstus; — TAR Emilia Romagna ar 2022. gada 9. februāra lēmumu par pagaidu noregulējumu, piemērojot Eiropas Savienības Tiesas spriedumu UX un pretēji valsts tiesiskajam regulējumam un Consiglio superiore della magistratura 16.–17. februāra atzinumam, uzlika atjaunot prasītāju miertiesneses amatā līdz 70 gadu vecumam; — Tribunale di Rimini [Rimini tiesas] priekšsēdētājs, izpildot TAR Emilia Romagna lēmumu par pagaidu noregulējumu, ar 2022. gada 1. marta dekrētu lika nekavējoties atjaunot prasītāju amatā; — šajā tiesā kā zaudējumu atlīdzība par Itālijas valdības izdarīto Savienības tiesību goda tiesnešu juridiskā statusa un tiesību jomā klaju un pastāvīgu pārkāpumu tiek pieprasīta summa – kas atbilst atalgojumam, kuru prasītājai būtu jāsaņem par laikposmu no 2022. gada 10. līdz 28. februārim, tādā apmērā kā salīdzināmam profesionālajam tiesnesim – kuras juridiskais pamats ir TAR Emilia Romagna lēmums par atjaunošanu amatā pagaidu noregulējuma kārtībā, bet kas ir pretrunā valsts tiesiskajam regulējumam, kurā, lai gan atzīstot Savienības tiesību neizpildi, pirmkārt, tiek liegta jebkāda iespēja līdz 70 gadu vecumam atjaunot amatā goda tiesnesi prasītāju, kura pret savu gribu 2021. gada 31. decembrī beidza pildīt amata pienākumus saskaņā ar Consiglio di Stato [Valsts padomes] pagaidu noregulējuma kārtībā pieņemto nolēmumu, kas ir ticis pieņemts, pārkāpjot Tiesas spriedumu lietā UX, un, otrkārt, prasītājai nodarīto zaudējumu atlīdzība tiek ierobežota ar iepriekš noteiktu fiksētu summu, kura ir ievērojami mazāka nekā faktiskie zaudējumi, kuri tika nodarīti, pārkāpjot Savienības garantētās tiesības?