ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Vīzas, patvērums, imigrācija – Imigrācijas politika – Tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos – Direktīva 2003/86

(Padomes Direktīvas 2003/86 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

2. Vīzas, patvērums, imigrācija – Imigrācijas politika – Tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos – Direktīva 2003/86

(Padomes Direktīvas 2003/86 2. panta d) punkts un 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

Summary

1. Direktīvas 2003/86 par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā ietvertais formulējums “sociālās palīdzības sistēmas izmantošana” ir jāinterpretē tādējādi, ka šis noteikums neatļauj dalībvalstij pieņemt tādu tiesisko regulējumu par ģimenes atkalapvienošanos, saskaņā ar kuru ģimenes atkalapvienošanās netiek atļauta apgādniekam, kurš ir pierādījis, ka viņam ir stabili, pastāvīgi un pietiekami ienākumi, kas ļauj viņam apmierināt pašam savas un viņa ģimenes locekļu vajadzības, bet kuram viņa ienākumu apmēra dēļ tomēr var būt tiesības izmantot speciālo sociālo palīdzību īpašu, individuāli noteiktu nepieciešamo iztikas izdevumu segšanai, no ienākumiem atkarīgus attiecīgo pašvaldību iestāžu atbrīvojumus no nodokļiem vai ienākumus veicinošus pasākumus iedzīvotājiem ar zemiem ienākumiem minimālās pašvaldību politikas ietvaros.

Tā kā atļauja ģimenei atkalapvienoties saskaņā ar direktīvu ir princips, direktīvas 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētās tiesības ir jāinterpretē šauri. Turklāt dalībvalstīm atzīto rīcības brīvību tās nedrīkst izmantot tā, ka tas varētu apdraudēt direktīvas mērķi – veicināt ģimenes atkalapvienošanos – un tās lietderīgo iedarbību.

(sal. ar 43. un 52. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)

2. Direktīva 2003/86 par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos un it īpaši tās 2. panta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā, piemērojot minētās direktīvas 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzēto prasību par ienākumiem, ir ietverts nodalījums atkarībā no tā, vai ģimenes attiecības ir radušās pirms vai pēc apgādnieka ieceļošanas uzņemošajā dalībvalstī.

Ievērojot šāda nodalījuma neesamību, ko būtu vēlējies Savienības likumdevējs, atkarībā no brīža, kad ir dibināta ģimene, un ņemot vērā vajadzību neinterpretēt Direktīvas 2003/86 normas sašaurināti, kā arī neliegt tām lietderīgo iedarbību, dalībvalstīm nav rīcības brīvības, kas tām ļautu iekļaut šo nodalījumu dalībvalstu tiesību sistēmā, transponējot direktīvu. Turklāt tas, vai apgādniekam ir pastāvīgi un pietiekami ienākumi, lai apmierinātu savas un ģimenes vajadzības atbilstoši 7. panta 1. punkta c) apakšpunktam, nekādi nav atkarīgs no brīža, kad viņš ir dibinājis ģimeni.

(sal. ar 64. un 66. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)
Šajā sakarā šādai procedūrai ir jābūt vienkāršai, to ir jāspēj veikt saprātīgā termiņā un, ja [vielas] iekļaušana tiek noraidīta, ir jābūt iespējai noraidošo lēmumu pārsūdzēt tiesā.

Dalībvalsts, kura nav paredzējusi viegli pieejamu procedūru, kas ļauj panākt pārtikas produktu izgatavošanai izmantoto, no citām dalībvalstīm ievesto pārstrādes palīglīdzekļu, kas tur tiek likumīgi ražoti un/vai pārdoti, iekļaušanu valsts atļauto vielu sarakstā, nav izpildījusi tai EKL 28. pantā paredzētos pienākumus.

Dalībvalsts, kura ir paredzējusi pārstrādes palīglīdzekļiem un pārtikas produktiem, kuru izgatavošanai tiek izmantoti no citām dalībvalstīm ievesti pārstrādes palīglīdzekļi, kas tur tiek likumīgi ražoti un/vai pārdoti, iepriekšējas atļaujas saņemšanas kārtību, kurā netiek ievērots samērīguma princips, nav izpildījusi tai EKL 28. pantā paredzētos pienākumus.

Dalībvalstīm, ja nav veikta saskaņošana, ir jāizlemj, cik lielā mērā tās vēlas nodrošināt personu veselības un dzīvības aizsardzību, kā arī vai ir jāizvirza prasība par iepriekšējas atļaujas saņemšanu tādu pārstrādes palīglīdzekļu un pārtikas produktu laišanai tirgū, kuru ražošanā ir izmantoti pārstrādes palīglīdzekļi, un, lai gan lielu zinātnisku un praktisku neskaidrību dēļ dalībvalsts atbilstoši piesardzības principam var veikt aizsardzības pasākumus, negaidot, kamēr ar minēto produktu tirdzniecību saistīto risku esamība un pakāpe tiks pierādīta pilnībā, tomēr, ja pastāv riski saistībā ar noteiktām pārstrādes palīglīdzekļu kategorijām, valsts tiesiskajā regulējumā ir jābūt izvirzītam konkrētam mērķim un tam ir jābūt skaidri pamatotam ar pierādījumiem attiecībā uz konkrētajām kategorijām. Līdz ar to atļaujas kārtība ir nesamērīga, ja bez iepriekšējas atļaujas sistemātiski ir aizliegta visu tādu pārstrādes palīglīdzekļu vai pārtikas produktu tirdzniecība, kuru izgatavošanai ir izmantoti citās dalībvalstīs likumīgi ražoti un/vai tirgoti pārstādes palīglīdzekļi, nenošķirot dažādas to kategorijas vai draudu līmeni, kādu to izmantošana, iespējams, var radīt veselībai.

(sal. ar 85., 90., 91., 95., 97., 100. un 122. punktu un rezolutīvo daļu)
Lieta C-425/08

Enviro Tech (Europe) Ltd

pret

État belge

(Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“Vide un patērētāju aizsardzība — N-propilbromīda kā bīstamas vielas klasifikācija, iepakošana un marķēšana — Direktīva 2004/73/EK — Direktīva 67/548/EEK — Transponēšanas pienākums”

Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 15. oktobra spriedums I ‐ 10037

Sprieduma kopsavilkums

Tiesību aktu tuvināšana – Bīstamu vielu klasifikācija, iepakojums un marķēšana – Direktīva 67/548 – Pielāgošana tehnikas attīstībai

(Padomes Direktīva 67/548; Komisijas Direktīva 2004/73)

Kad Kopienu iestādēm ir plašas izvērtēšanas pilnvaras, kā tas ir gadījumā, kad Komisija veic pasākumus, lai tehnikas attīstībai pielāgotu Direktīvas 67/548 par to normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu, kas attiecas uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakojumu un marķēšanu, pielikumus, it īpaši attiecībā uz sarežģītu zinātnisku un tehnisku faktu izvērtēšanu nolūkā noteikt pieņemamo pasākumu veidu un apmēru, Kopienu tiesai vienīgi jāpārbauda, vai šīs izvērtēšanas pilnvaras nav īstenotas acīmredzami kļūdaini vai nepareizi izmantojot pilnvaras, kā arī, vai iestādes nav acīmredzami pārsniegušas savas izvērtēšanas pilnvaras. Šādā kontekstā Kopienu tiesa nevar aizstāt ar savu vērtējumu par zinātniskiem un tehniskiem faktiem Kopienu iestāžu, kurām vienīgajām Līgumā uzticēts šis uzdevums, vērtējumu. Tādējādi, ja Kopienu iestādei saistībā ar tās uzdevumu ir jāveic sarežģīta izvērtēšana, tās izvērtēšanas pilnvaras zināmā mērā attiecas arī uz tās rīcības pamatā esošo faktu konstatāciju.

Tādējādi Komisija ar Direktīvu 2004/73, ar ko divdesmit devīto reizi tehnikas attīstībai pielāgo Direktīvu 67/548, klasificējot n-propilbromīdu kā viegli uzliesmojošu vielu, ievērojot ekspertu grupas par uzliesmošanu atzinumu, kas balstīts uz rezultātiem, kuri iegūti no vairākiem izmēģinājumiem, kas veikti saskaņā ar dažādām metodēm, ko apstiprina informācija, kas iegūta no zinātniskām publikācijām, vai klasificējot šo pašu vielu kā 2. kategorijā ietilpstošu reproduktīvajai funkcijai toksisku vielu, ievērojot ekspertu atzinumu, kurš balstīts uz Direktīvas 67/548 VI pielikuma 4.2.3. punktā, it īpaši šī pielikuma 4.2.3.3. punktā paredzētajiem kritērijiem, īstenojot savas izvērtēšanas pilnvaras, nav pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vai nepareizi izmantojusi pilnvaras un nav acīmredzami pārsniegusi savas izvērtēšanas pilnvaras.

(sal. ar 47., 62., 64., 70. un 71. punktu un rezolutīvo daļu)
Regulas Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas Nr. 2019/93, Nr. 1452/2001, Nr. 1453/2001, Nr. 1454/2001, Nr. 1868/94, Nr. 1251/1999, Nr. 1254/1999, Nr. 1673/2000, Nr. 2358/71 un Nr. 2529/2001, 42. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas paredz dalībvalstīm rīcības brīvību, kuras ietvaros tām ir tiesības noteikt pamatsummu EUR 0 apmērā un nepiešķirt nekādas tiesības uz maksājumiem no valsts rezerves lauksaimniekam, kurš atrodas īpašā situācijā, kas paredzēta 21. pantā Regulā Nr. 795/2004, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā īstenot vienreizējo maksājumu shēmu, kura paredzēta Regulā Nr. 1782/2003, un kas grozīta ar Regulu Nr. 1974/2004, ja šī pamatsumma ir balstīta uz objektīviem kritērijiem, nerada nevienlīdzīgu attieksmi pret lauksaimniekiem un novērš tirgus un konkurences izkropļojumus.

Kopienu tiesības, it īpaši Regulas Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas Nr. 2019/93, Nr. 1452/2001, Nr. 1453/2001, Nr. 1454/2001, Nr. 1868/94, Nr. 1251/1999, Nr. 1254/1999, Nr. 1673/2000, Nr. 2358/71 un Nr. 2529/2001, 42. panta 4. punkts neliedz piemērot tādu valsts tiesību noteikumu, saskaņā ar kuru papildu maksājumu summas palielinājumam, kas rodas no ieguldījuma ražošanas jaudā vai zemes iegādes, piemēro EUR 500 atskaitījumu pirms pamatsummas noteikšanas, kas ir pamats tiesību uz maksājumiem no valsts rezerves piešķiršanai.

Tā kā šis valsts tiesību noteikums ir piemērojams visiem lauksaimniekiem, kuri ir iesnieguši pieteikumu saistībā ar valsts rezervi, tas ir vispārēja rakstura tiesību pasākums, kas ir balstīts uz objektīviem kritērijiem un kas nav pretējs vienlīdzīgas attieksmes principam, kā arī nerada tirgus un konkurences izkropļojumus saskaņā ar minēto 42. panta 4. punktu.

(sal. ar 38., 40. un 46. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)
Direktīvas 80/987 par dalībvalstu normatīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku [darba ņēmēju] aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā 3. un 4. pants nav pret tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā ir atļauts darba ņēmēju neapmierinātos prasījumus kvalificēt kā “sociālā nodrošinājuma pabalstu” tādēļ, ka tos apmierina iestāde, kas dod galvojumu.

Direktīva 80/987 par dalībvalstu normatīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku [darba ņēmēju] aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā nav pret valsts tiesisko regulējumu, kurā darba ņēmēja sākotnējie prasījumi attiecībā uz darba samaksu tiek izmantoti tikai kā salīdzinājuma bāze, lai noteiktu ar garantiju fonda intervences starpniecību garantējamā pabalsta apmēru.

Darba ņēmēja pieteikuma, kurš iesniegts, lai panāktu neapmierināto prasījumu attiecībā uz darba samaksu apmierināšanu ar garantiju fonda starpniecību, ietvaros Direktīva 80/987 par dalībvalstu normatīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku [darba ņēmēju] aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā nav pret viena gada noilguma termiņa piemērošanu (līdzvērtības princips). Tomēr valsts tiesai ir jāpārbauda, vai tā ieviešana nepadara praktiski neiespējamu vai pārmērīgi grūtu to tiesību īstenošanu, kas izriet no Kopienu tiesību sistēmas (efektivitātes princips).

(sal. ar 50. punktu un rezolutīvās daļas 3) punktu)
Jēdzieni “nolīgums”, “uzņēmumu apvienību lēmumi” un “saskaņotas darbības” no subjektīvā viedokļa aptver saskaņošanas formas, kurām ir viens un tas pats raksturs un kuras atšķiras tikai pēc to intensitātes un izpausmes veidiem. Tādējādi kritēriji, atbilstoši kuriem tiek veikts vērtējums, vai rīcības mērķis vai sekas ir nepieļaut, ierobežot vai izkropļot konkurenci, ir piemērojami, ja runa ir par vienošanos, lēmumu vai saskaņotām darbībām.

Lai novērtētu, vai saskaņotas darbības ar EKL 81. panta 1. punktu ir aizliegtas, to konkrēto seku vērā ņemšana tātad ir lieka tad, ja ir redzams, ka to mērķis ir nepieļaut, ierobežot vai izkropļot konkurenci kopējā tirgū. Atšķirība starp pārkāpumiem, kuru pamatā ir mērķis, un pārkāpumiem, kuru pamatā ir sekas, ir saistīta ar apstākli, ka noteiktu veidu vienošanās starp uzņēmumiem jau pēc sava rakstura var tikt uzskatītas par kaitējošām normālas konkurences labai funkcionēšanai. Tātad, ja ir noteikts, ka saskaņotām darbībām ir pret konkurenci vērsts mērķis, nav vajadzības izskatīt to sekas.

(sal. ar 29. un 30. punktu)
Lieta C-150/08

Siebrand BV

pret

Staatssecretaris van Financiën

(Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“Kombinētā nomenklatūra — Tarifu pozīcijas 2206 un 2208 — Raudzēts dzēriens, kas satur destilētu spirtu — Dzēriens, kas iegūts no augļiem vai dabiska produkta — Vielu pievienošana — Sekas — Sākotnējā dzēriena garšas, smaržas un izskata zaudēšana”

Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 7. maija spriedums I ‐ 3943

Sprieduma kopsavilkums

Kopējais muitas tarifs – Tarifu pozīcijas – Raudzēti dzērieni, kas satur destilētu spirtu un ir iegūti no augļiem vai dabiska produkta, tiem pievienojot dažādas vielas

(Padomes Regulas Nr. 2658/87 I pielikums, pozīcijas 2206 un 2208; Komisijas Regula Nr. 2587/91)

Dzērieni uz raudzēta spirta bāzes, kas sākotnēji atbilst kombinētās nomenklatūras, kas iekļauta Regulas Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kas ir grozīta ar Regulu Nr. 2587/91, I pielikumā norādītajai pozīcijai 2206, kuriem ir pievienota noteikta daļa destilēta spirta, ūdens, cukura sīrupa, aromātvielu, krāsvielu un, dažiem no tiem, krēma bāze, kā rezultātā tiem ir zudusi garša, smarža un/vai izskats, kas raksturīgs dzērienam, kurš ražots no noteikta augļa vai dabīga produkta, ietilpst nevis kombinētās nomenklatūras pozīcijā 2206, bet gan tās pozīcijā 2208, ņemot vērā, pirmkārt, to būtiskas objektīvas īpašības un pazīmes, it īpaši destilēta spirta saturu, otrkārt, to organoleptiskās īpašības un, visbeidzot, to, ka tie ir paredzēti lietošanai kā alkoholiski dzērieni.

(sal. ar 35.–40. punktu un rezolutīvo daļu)
Lai noteiktu, vai attiecīgais nodarījums ir “nodarījum[s], [..] kas nav nodarījums”, par kuru [persona] nodota Pamatlēmuma 2002/584/TI 27. panta 2. punkta izpratnē, kā dēļ būtu jāpiemēro minētā pamatlēmuma 27. panta 3. punkta g) apakšpunktā un 4. punktā paredzētā piekrišanas procedūra, ir jāpārbauda, vai nodarījuma sastāva elementi atbilstoši to juridiskajai kvalifikācijai nodošanas dalībvalsts tiesībās ir tie paši, par kuriem persona tika nodota, un vai pietiekami atbilst apcietināšanas orderī un vēlākajā procesuālajā dokumentā ietvertā informācija. Izmaiņas laika un vietas apstākļos ir pieļaujamas tiktāl, ciktāl tās izriet no ordera izdošanas dalībvalstī procesa ietvaros savāktajiem pierādījumiem attiecībā uz apcietināšanas orderī aprakstītajām darbībām, nemaina nodarījuma raksturu un nerada minētā pamatlēmuma 3. un 4. pantā paredzētos neizpildīšanas pamatus.

Pamatlēmuma 2002/584 par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm 27. panta 2. punktā ir paredzēts specialitātes noteikums, atbilstoši kuram nevar veikt nodotās personas kriminālvajāšanu, to notiesāt vai tai atņemt brīvību par nodarījumu, kas izdarīts pirms tās nodošanas un kas nav nodarījums, par kuru tā nodota. Nodošanas lūguma pamatā ir informācija, kas atspoguļo kriminālprocesa stadiju Eiropas apcietināšanas ordera izdošanas brīdī. Tādējādi procesa gaitā ir iespējams, ka aplūkojamie fakti vairs neatbilst vairākiem sākotnēji aprakstīto faktu aspektiem. Ar savāktajiem pierādījumiem var precizēt, pat grozīt nodarījuma sastāvu, kurš sākotnēji bija Eiropas apcietināšanas ordera izdošanas pamatā.

Pamatlēmuma 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm 27. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzētais izņēmums, saskaņā ar ko 27. panta 2. punktā paredzētais specialitātes princips nav piemērojams, ja kriminālprocess neļauj piemērot pasākumus, kas ierobežotu personas brīvību, ir interpretējams tādējādi, ka gadījumā, ja pastāv “nodarījum[s], [..] kas nav nodarījums”, par kuru [persona] nodota, ir jālūdz piekrišana atbilstoši šī pamatlēmuma 27. panta 4. punktam un tā jāsaņem, ja ir jāizpilda ar brīvības atņemšanu saistīts sods vai pasākums. Pret nodoto personu par nodarījumu var uzsākt kriminālvajāšanu un to notiesāt pirms piekrišanas saņemšanas, ja vien kriminālvajāšanas stadijā vai spriedumā par šo noziedzīgo nodarījumu tai netiek piemērots ar brīvības ierobežošanu saistīts pasākums. Katrā ziņā 27. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzētajam izņēmumam nav pretrunā situācija, kurā nodotajai personai piemēro ar brīvības ierobežošanu saistītu pasākumu pirms piekrišanas saņemšanas, ja šis pasākums ir juridiski pamatots ar pārējiem Eiropas apcietināšanas orderī ietvertajiem apsūdzības pamatiem.

(sal. ar 76. punktu un rezolutīvās daļas 3) punktu)
17

Saskaņā ar pamatnostādņu 32. punktu: “Attiecībā uz no jauna veidojamiem tirgiem “pamatdirektīvas” [divdesmit septītajā] apsvērumā ir norādīts, ka tirgi, kuros de facto ir risks, ka uzņēmumam, kurš dominē tirgū, varētu būt ievērojama tirgus daļa, tomēr nav jāpakļauj nepiemērotam ex ante regulējumam. Priekšlaicīga ex ante regulējuma noteikšana var mainīt konkurences faktorus, kas rodami no jauna veidojamos tirgos. [..]”
4

Regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunktā ir noteikts: “1. Kopienas preču zīme piešķir tās īpašniekam uz to ekskluzīvas tiesības. Īpašniekam ir tiesības aizliegt visām trešām personām bez viņa piekrišanas darījumos izmantot: [..] c) jebkādu apzīmējumu, kas ir identisks vai līdzīgs Kopienas preču zīmei saistībā ar precēm vai pakalpojumiem, kas nav līdzīgi tiem, attiecībā uz ko ir reģistrēta Kopienas preču zīme, ja šī pēdējā ir Kopienā pazīstama un ja minētās zīmes izmantošanā bez pietiekama iemesla varētu netaisnīgi gūt labumu no Kopienas preču zīmes atšķirīguma [atšķirtspējas] vai pazīstamības [reputācijas] vai tai kaitēt.”
92

Ņemot vērā šos apstākļus, Pirmās instances tiesa nav pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas situācija nav salīdzināma ar Landbouwschap vai CIRFS situācijām, kuras tā bija kvalificējusi kā specifiskas, pat kā izņēmuma situācijas. Apelācijas sūdzības iesniedzējai, kas ir tikai viena no daudzajām Eiropas Savienības arodbiedrībām, kura it īpaši pārstāv jūrniekus, kā arī ir viena no daudzajām Dānijas arodbiedrībām un nav vienīgā, kas pārstāv jūrniekus, nebija sarunu rīkotājas stāvokļa, kas ir skaidri ierobežots un tieši saistīts ar apstrīdētā lēmuma priekšmetu. Tā kā tā nebija tieši iesaistīta attiecīgo Dānijas likumdevēja nodokļu pasākumu pieņemšanā, saistībā ar kuriem Komisija nolēma necelt iebildumus, apelācijas sūdzības iesniedzējas iestāšanās pret šiem pasākumiem nebija pietiekama, lai to varētu kvalificēt par sarunu rīkotāju iepriekš minētā sprieduma apvienotajās lietās Kwekerij van der Kooy u.c./Komisija, kā arī iepriekš minētā sprieduma lietā CIRFS u.c./Komisija nozīmē.
70

Citiem vārdiem sakot, lai gan Pirmās instances tiesa uzskatīja minēto preču zīmju grafisko elementu par dominējošo elementu salīdzinājumā ar pārējiem to elementiem, tomēr nav tiesa, ka tā nav ņēmusi vērā vārdisko elementu. Gluži otrādi, tieši šā elementa novērtēšanas ietvaros pirmās instances tiesa būtībā atzina tā nenozīmīgumu, it īpaši pamatojoties uz to, ka atšķirības starp konfliktējošo preču zīmju vārdiskajiem elementiem neļauj apšaubīt secinājumu, pie kāda ir nonākusi Pirmās instances tiesa no preču zīmju salīdzināšanas no vizuālā viedokļa.
21

Otrkārt, trešajā konkursa procedūrā līgumslēdzēja subjekts esot būtiski mainījis publiskā iepirkuma īguma noteikumus, līdz ar to vairāki piedāvājumi esot varējuši kļūt “neatbilstoši”. No otrā paziņojuma par paredzamo publisko iepirkumu formulējuma izrietot, ka, ja komerciālas un saimnieciskas novirzes no paziņojuma par paredzamo publisko iepirkumu neesot atļautas, tad tomēr tehniskas nobīdes, kas rodas būvniecības vai piegādājamo iekārtu tehnikas īpatnību dēļ, ievērojot vairākus nosacījumus, var tikt pieļautas, ja to labošana nerada finansiālus zaudējumus pretendentam. Turpretī no 14. decembra vēstules izrietot, ka trešās konkursa procedūras ietvaros dalībniekiem esot bijis jālabo visas nobīdes un jāsedz šo labojumu izmaksas. Lai nodrošinātu šīs prasības ievērošanu, dalībniekiem turklāt esot bijis jāparaksta solījums, ka tiks labotas to piedāvājumos pieļautās tehniskās nobīdes. Šāda publiskā iepirkuma līguma noteikumu maiņa vairāku pretendentu piedāvājumus esot padarījusi par neatbilstošiem, lai gan tie bija atbilstoši otrās procedūras ietvaros.
39

Pirmkārt, attiecībā uz vārdiem “bija jāzina”, kas ir ietverti otrā prejudiciālā jautājuma formulējumā, ir jānorāda, ka prezumpcija, ka pieteikuma iesniedzējs ir zinājis par to, ka trešā persona izmanto identisku vai līdzīgu apzīmējumu attiecībā uz identisku vai līdzīgu preci, kas var izraisīt sajaukšanas iespēju ar apzīmējumu, kura reģistrācija tiek lūgta, cita starpā var izrietēt no tā, ka attiecīgajā ekonomikas nozarē par šādu izmantošanu ir vispārzināms un ka šādu zināšanu cita starpā var secināt no šādas izmantošanas ilguma. Faktiski, jo senāka ir šāda izmantošana, jo lielāka ticamība, ka pieteikuma iesniedzējam brīdī, kad tas iesniedza reģistrācijas pieteikumu, ir par to bijis zināms.
Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 23. aprīļa spriedums – Komisija/Beļģija

(lieta C‑287/07)

Valsts pienākumu neizpilde – Publiskā iepirkuma līgumi – Direktīva 2004/17/EK – Publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs – Nepareiza vai nepilnīga transponēšana – Netransponēšana noteiktajā termiņā

1. Iestāžu akti – Direktīvas – Dalībvalstu īstenota izpilde (EKL 249. pants) (sal. ar 67.–69. punktu)

2. Iestāžu akti – Direktīvas – Dalībvalstu īstenota izpilde – Vajadzība skaidri un precīzi transponēt (EKL 249. pants) (sal. ar 98. punktu)

3. Prasība sakarā ar valsts pienākumu neizpildi – Pamatotības pārbaude Tiesā – Vērā ņemamais stāvoklis – Stāvoklis argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigās (EKL 226. pants) (sal. ar 187. punktu)

Priekšmets

Valsts pienākumu neizpilde – Tiesību normu, kas vajadzīgas, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, (OV L 134, 1. lpp.) prasības, nepieņemšana noteiktajā termiņā

Rezolutīvā daļa:

1) Beļģijas Karaliste,

– nepieņemot visus tos normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai pilnībā un pareizi transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, 1. panta 2. punkta b) apakšpunktu, c) apakšpunkta otro daļu, d) apakšpunktu, 13. punkta otro daļu, 14. panta 4. punktu, 17. panta 10. punkta a) un c) apakšpunktu, 34. panta 8. punktu, 36. panta 2. punktu, 39. panta 2. punktu, 45. panta 1. punktu un 3. punkta a) un c) apakšpunktu, 48. panta 1.–4. punktu un 6. punkta c) apakšpunktu, 49. panta 2. punkta otro ievilkumu un 3.–5. punktu, 50. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunktu, 52. panta 1. punktu, 57. panta 1. punkta otrās daļas d) un e) apakšpunktu un 3. punkta pirmo teikumu, kā arī 65. panta 2. punktu, un

– nepieņemot noteiktajā termiņā normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu atbilstību Direktīvas 2004/17 9. pantam, 34. panta 2. punktam, 52. panta 3. punktam un 57. panta 3. punkta otrajam teikumam,

nav izpildījusi minētajā direktīvā paredzētos pienākumus;