Keywords

Summary



Keywords

1. Prasība atcelt tiesību aktu – Pamati

(EKL 81. un 253. pants)

2. Konkurence – Naudas sods – Apmērs – Noteikšana

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts un 17. pants)

3. Konkurence – Naudas sods – Apmērs – Noteikšana

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts; Komisijas Paziņojums 98/C 9/03)

4. Konkurence – Naudas sods – Apmērs – Noteikšana – Apgrozījums, kas jāņem vērā

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts)

5. Konkurence – Naudas sods – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Naudas soda summas samazināšana par apsūdzētā uzņēmuma sadarbību ar Komisiju

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts; Komisijas Paziņojums 96/C 207/04)

Summary

1. Komisijas lēmums, ar kuru piemēro sankciju un kas adresēts dažādiem uzņēmumiem, kuri ir bijuši aizliegtās vienošanās dalībnieki, kaut arī tas ir izstrādāts kā viens lēmums, ir uzskatāms par vairāku atsevišķu lēmumu kopumu, ar ko katrs no uzņēmumiem – adresātiem tiek atzīts par vainīgu pārkāpumā vai pārkāpumos, kurus tie ir izdarījuši, un ar ko tiem tiek uzlikts sods.

Tādējādi, ja viens no lēmuma adresātiem ceļ prasību atcelt tiesību aktu, lai apstrīdētu tam uzlikto naudas sodu, Kopienu tiesai ir jāizskata tikai tie lēmuma fakti, kas attiecas tieši uz šo adresātu. Savukārt tie, kas attiecas uz pārējiem adresātiem un par kuriem nav tikuši izvirzīti iebildumi, neietilpst Kopienu tiesā izskatāmās prāvas priekšmetā.

Tāpēc šis adresāts nevar atsaukties uz pamatojuma nesniegšanu vai nepietiekamību attiecībā nedz uz dažu citu adresātu uzņēmumu, kas nav cēluši prasību, nedz arī uz to mātes sabiedrību, kurām nav piemērota sankcija un kuru situācija neattiecas uz šo tiesā izskatāmo prāvu, vainošanu pārkāpumā.

(sal. ar 59.–62. punktu)

2. Nosakot katra atsevišķā naudas soda, kas uzlikts par Kopienu konkurences noteikumu pārkāpumu, apmēru, Komisijai ir diskrecionārā vara un tai tādēļ nav jāpiemēro precīza matemātiska formula. Izvērtējums tomēr ir jāveic saskaņā ar Kopienu tiesībām, kas ietver ne tikai Līguma noteikumus, bet arī vispārējos tiesību principus.

Uzliktā naudas soda samērīguma izvērtēšana salīdzinājumā ar pārkāpuma smagumu un ilgumu, kas ir Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktā minētie kritēriji, saskaņā ar šīs pašas regulas 17. pantu ietilpst neierobežotā Pirmās instances tiesas kompetencē.

Runājot par uzņēmuma nozīmīguma skartajā tirgū ņemšanu vērā, ir jāatgādina, ka Komisijai, nosakot naudas sodu apmēru atkarībā no konkrētā pārkāpuma smaguma un ilguma, ja naudas sodi tiek uzlikti vairākiem uzņēmumiem, kas iesaistīti pārkāpumā, nav jānodrošina, ka naudas sodu galīgie apmēri, kas aprēķināti attiecīgajiem uzņēmumiem, atspoguļo visas atšķirības šo uzņēmumu starpā saistībā ar to kopējo apgrozījumu vai atbilstošo apgrozījumu.

Naudas soda galīgais apmērs a priori nav piemērots, lai novērtētu iespējamo naudas soda nesamērīgumu atbilstoši karteļa dalībnieku nozīmīgumam. Šis gala apmērs tostarp ir noteikts atbilstoši vairākiem apstākļiem, kas saistīti ar attiecīgā uzņēmuma individuālu rīcību, tādiem kā pārkāpuma ilgums, atbildību pastiprinoši vai mīkstinoši apstākļi un minētā uzņēmuma sadarbošanās pakāpe, nevis saistībā ar tā tirgus daļu vai tā apgrozījumu. Savukārt naudas soda sākumapmērs šajā gadījumā ir faktors, kas var būt atbilstošs, novērtējot naudas soda iespējamo nesamērīgumu, ņemot vērā aizliegtās vienošanās dalībnieku nozīmīgumu.

Tāpēc no tā, ka uzņēmumam uzliktā naudas soda galīgais apmērs ir gandrīz 50 % no Komisijas uzliktajiem kopējiem naudas sodiem uzņēmumiem, kuri ir piedalījušies kartelī kopumā, nevar izdarīt secinājumus par minētā apmēra nesamērīgumu, kad tā naudas soda sākumapmērs ir pamatots, ievērojot Komisijas noteikto kritēriju, lai novērtētu katra uzņēmuma nozīmīgumu atbilstīgajā tirgū.

(sal. ar 68.–69., 84.–86. un 93. punktu)

3. Tad, kad Komisija, piemērojot Pamatnostādnes, lai aprēķinātu naudas sodus, kas uzlikti saskaņā ar Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, nav kļūdījusies attiecībā uz apgrozījumu apmēriem, kas jāņem vērā, uzņēmums tai nevar pārmest, ka tā to ir diskriminējusi, sakarā ar to, ka, lai arī tas atradās tādā pašā situācijā, raugoties no pārkāpuma smaguma un ilguma viedokļa, kā cits uzņēmums, kas ir piedalījies pārkāpumā, tā tam ir uzlikusi naudas sodu, kas, neskatoties uz identisko sākuma punktu, galu galā ir izrādījies daudz lielāks, ja šīs starpības pamats, papildus tam, ka Komisija ņem vērā atšķirīgu sadarbības pakāpi, par ko netiek celti iebildumi, galvenokārt ir rodams, piemērojot 10 % no attiecīgā apgrozījuma robežvērtību, ko paredz iepriekš minētais 15. panta 2. punkts, attiecībā uz ko Komisijai nav nekādas diskrecionāras varas.

(sal. ar 100.–112. punktu)

4. Princips par individuālu sodu un sankciju piemērošanu, atbilstoši kuram uzņēmumu var sodīt tikai par pārkāpumiem, kas tam individuāli tiek pārmesti, ir piemērojams visās administratīvās procedūrās, kurās varētu tikt uzliktas sankcijas atbilstoši Kopienu konkurences noteikumiem. Tāpēc mātes sabiedrība var tikt vainota par meitas sabiedrības rīcību tikai tad, ja meitas sabiedrība pati nenosaka savu rīcības virzienu tirgū, bet galvenokārt piemēro mātes sabiedrības noteiktos norādījumus.

Ja tāds nav gadījums, proti, ja par konkurences noteikumu pārkāpumu ir vainojama tikai meitas sabiedrība, tad, nosakot naudas soda apmēru, ir jāņem vērā šīs meitas sabiedrības apgrozījums, neņemot vērā, ka, tā kā meitas sabiedrība lēmuma, ar kuru tiek noteikta sankcija, pieņemšanas dienā ir beigusi juridiski pastāvēt, tas ir adresēts mātes sabiedrībai, kas ir uzņēmusies atbildību par savu agrāko meitas sabiedrību un tātad ar šīs meitas sabiedrības rīcību saistīto sankciju.

(sal. ar. 117.–118. un 120.–122. punktu)

5. Komisijas pieeja, nosakot naudas soda apmēru jautājumā par konkurenci, saskaņā ar ko sadarbības kritēriju ņem vērā pēc Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktā paredzētā 10 % maksimālā apmēra no attiecīgā uzņēmuma apgrozījuma piemērošanas un tātad tam ir tieša ietekme uz naudas soda apmēru, nodrošina, ka paziņojumam par naudas soda nepiemērošanu vai tā apmēra samazināšanu karteļa lietās varētu būt pilnīgi lietderīga iedarbība. Faktiski, ja pamatsumma pirms minētā paziņojuma piemērošanas būtiski pārsniegtu 10 % robežvērtību un ja šo maksimālo apmēru nevarētu piemērot uzreiz, tad attiecīgā uzņēmuma vēlme sadarboties ar Komisiju būtu daudz mazāka, ņemot vērā, ka galīgais naudas sods jebkurā gadījumā būtu 10 %, neatkarīgi no tā, vai uzņēmums būtu sadarbojies [ar Komisiju] vai nē.

(sal. ar 123. punktu)