ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 314/24

Prasība, kas celta 2016. gada 13. jūnijā – Jindal Saw un Jindal Saw Italia/Komisija

(Lieta T-300/16)

(2016/C 314/34)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Jindal Saw Ltd (Ņūdeli, Indija) un Jindal Saw Italia SpA (Trieste, Itālija) (pārstāvji – R. Antonini un E. Monard, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītāju prasījumi:

— atcelt Komisijas 2016. gada 17. marta Īstenošanas regulu (ES) 2016/387, ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu Indijas izcelsmes plastiskā čuguna (saukta arī par čugunu ar lodveida grafītu) cauruļu un caurulīšu importam, ciktāl tā attiecas uz prasītājām; un

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot eksporta cenas, Komisija ir pārkāpusi Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, 2. panta 8. punktu, 2. panta 9. punktu, 3. panta 2. punktu, 3. panta 3. punktu, 3. panta 6. punktu un 9. panta 4. punktu.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, konstatējot ietekmi uz cenām, kaitējumu un cēloņsakarību, Komisija ir pārkāpusi Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 3. panta 2. punktu, 3. panta 3. punktu, 3. panta 5. punktu, 3. panta 6. punktu, 3. panta 7. punktu, 3. panta 8. punktu, 4. panta 1. punktu, 5. panta 4. punktu un 9. panta 4. punktu.
3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums un no LESD 296. panta izrietošā pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde, jo Komisija neesot pareizi novērtējusi jautājumu par apstrīdētā pasākuma selektīvo raksturu. — WIB 92 185. panta 2. punkta b) apakšpunkts un no tā izrietošā virspeļņas atbrīvošanas no nodokļiem sistēma ir pieejama visiem uzņēmumiem, kuri atrodas pielīdzināmā faktiskā un juridiskā situācijā un kuru darbības ietilpst apstrīdētā pasākuma piemērošanas jomā. Apstrīdētais pasākums tādējādi neaprobežojas tikai ar noteiktiem uzņēmumiem, kurus var definēt tikai pēc īpašām pazīmēm, un tādēļ tas nav selektīvs LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. — Primāri pakārtoti, Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatīdama, ka virspeļņas atbrīvojums no nodokļa nav pamatregulējuma apakšsadaļa. Virspeļņas atbrīvošana no nodokļa, pamatojoties uz sinerģijas un apjomradītiem ietaupījumiem, piemērojot “arm’s length” principu, ir noteikumu par visu ar nodokli apliekamo peļņu neatņemama apakšsadaļa un tādēļ to nevar aplūkot kā atkāpi no pamatregulējuma, kuras rezultātā rodas selektivitāte. — Sekundāri pakārtoti, Komisija nevarot pierādīt, ka Beļģijas Rulingcommissie, piemērojot WIB 92 185. panta 2. punkta d) apakšpunktu, nesaistītu uzņēmumu darījuma principu ir piemērojusi nepareizi. Komisijas argumentācija neesot saskanīga, un tā esot ņēmusi vērā svarīgus elementus, taču tie esot acīmredzami pretrunīgi un tiem trūkst nepieciešamā saskanīguma.
1.

Pirmais pamats: LES 10. panta 3. punkta otrā teikuma, skatīta kopā ar LES 1. panta 2. punktu, pārkāpums. Prasītāji apgalvo, ka LES 10. panta 3. punkta otrais teikums pamato Savienībai un tās iestādēm saistošu objektīvi tiesisku prasību pieņemt lēmumus, cik bieži vien iespējams. No šīs ar LES 1. panta 2. punktu papildinātās optimizācijas prasības, kas ir vērsta uz lielāko iespējamo Savienības rīcības pārskatāmību, gan var atkāpties, ciktāl tam atsevišķā gadījumā var izvirzīt pamatojumu Savienības leģitīma mērķa formā un ciktāl ierobežojums ir piemērots, vajadzīgs un samērīgs mērķa sasniegšanai. Tādējādi šādu iemeslu nav attiecībā uz valstu deputātiem piešķirto iespēju par to, ka, iepazīstoties ar TTIP dokumentiem, tos pavada frakcijas darbinieki/-ces, kam ir drošības pielaides. Turklāt nevar arī pamatot to, ka Savienības pilsoņiem nav iespējams piekļūt TTIP dokumentiem, kas ir pieejami lasīšanas telpās. Turklāt LES 10. panta 3. punkta otrais teikums esot pārkāpts jau tādēļ vien, ka atbildētājas TTIP sarunu mandāts attiecas uz jautājumiem, kas ietilpst dalībvalstu kompetencē.
—

Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkta pārkāpums saistībā ar paražu tiesībām attiecībā uz no preču zīmes izrietošu tiesību pārkāpumu [common law tort of passing off].
—

atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 25. novembra Lēmumu par (Vācijas) valsts atbalsta shēmu SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN) (par atbalstu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgajiem lietotājiem), un it īpaši tā 1. un 3. pantā ietverto konstatējumu, ka 2012. gada EEG paredzētais īpašais kompensācijas noteikums ir uzskatāms par atbalstu un ka tas nav saderīgs ar iekšējo tirgu, kā arī minētā lēmuma 2., 6. un 7. pantā paredzēto pienākumu daļēji atgūt 2013. un 2014. gadā piešķirtās priekšrocības no saņēmējiem uzņēmējiem;
—

piespriest Frontex atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājām nodarīti iespējas noslēgt līgumu, par kuru tika paziņots, zaudēšanas dēļ un ko prasītājas ex aequo et bono ir novērtējušas astoņdesmit piecu tūkstošu euro (EUR 85 000) apmērā, kopā ar procentiem, sākot no sprieduma pasludināšanas dienas, vai jebkuru citu Vispārējās tiesas noteiktu summu;
—

atcelt Komisijas 2015. gada 22. jūnija Īstenošanas lēmumu, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (izziņots ar dokumenta numuru C(2015) 4076) (1), ciktāl ar to no Eiropas Savienības finansējuma ir izslēgti izdevumi atsaistītajam tiešajam atbalstam 2009., 2010. un 2011. pieprasījuma gadā un savstarpējai atbilstībai 2011. pieprasījuma gadā un ciktāl Grieķijas Republikai nav tikuši atmaksāti EUR 1 0 4 60 620,42 atbilstoši Vispārējās tiesas 2014. gada 6. novembra spriedumam lietā T-632/11 Grieķijas Republika/Eiropas Komisija, ņemot vērā prasības pieteikumā izklāstītos faktus un norādītos tiesību akta atcelšanas pamatus; un
1.

Pirmais pamats: kļūdaina LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta piemērošana, pieņemot kopēju interešu esamību Prasītājas norāda, ka Komisija novērtējumā jaucot kritērijus, kas ir jāņem vērā saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu, kā arī LESD 3. punkta c) apakšpunktu, un līdz ar to kļūdaini piemērojot minētās tiesību normas. Komisija turpinājumā konstatējot kopējas intereses atomenerģijas veicināšanā, kuru nemaz neesot. Komisija arī pieņemot, ka apgādes drošībā pastāv kopējas intereses, kas, lai arī saskaņā ar LESD 194. pantu tik tiešām ir viens no Savienības mērķiem enerģētikas jomā, tomēr attiecīgās atomelektrostacijas būve un darbība tām neatbilst.
—

piespriest Padomei samaksāt prasītājai šādas summas: — EUR 8 8 9 06 191 kā mantisko kaitējumu līdz šīs prasības datumam; — EUR 8 7 13 285 kā procentus par iepriekšējā punktā minēto summu, kā arī EUR 10 377 kā dienas procentus līdz sprieduma pasludināšanas datumam, vai, pakārtoti, atbilstoši Eiropas Centrālās bankas galvenajai refinansēšanas likmei + 2 % gadā līdz spriedumam pasludināšanas datumam, vai, vēl pakārtotāk, atbilstoši tādai likmei un par tādu laikposmu, ko par pienācīgu uzskata Tiesa; — EUR 54 716 dienā par mantisko kaitējumu no prasījuma iesniegšanas līdz prasījuma izskatīšanas beigām; — procentus par kopējo summu, kas aprēķināti atbilstoši iepriekšējam punktam atbilstoši likmei 4,2601 % gadā līdz spriedumam pasludināšanas datumam, vai, pakārtoti, atbilstoši Eiropas Centrālās bankas galvenajai refinansēšanas likmei + 2 % gadā līdz spriedumam pasludināšanas datumam, vai, vēl pakārtotāk, atbilstoši tādai likmei un par tādu laikposmu, ko par pienācīgu uzskata Tiesa; — EUR 3 2 9 64 320 attiecībā uz mantisko kaitējumu no prasījuma iesniegšanas līdz prasījuma izskatīšanas beigām; — EUR 1 0 00 000 par nemantisko kaitējumu; — pēcsprieduma procentus par summām, kas norādītas no pirmā līdz sestajam apakšpunktam, atbilstoši likmei 4,2601 % gadā līdz samaksai, vai, pakārtoti, atbilstoši Eiropas Centrālās bankas galvenajai refinansēšanas likmei + 2 % gadā līdz spriedumam pasludināšanas datumam, vai, vēl pakārtotāk, atbilstoši tādai likmei un par tādu laikposmu, ko par pienācīgu uzskata Tiesa, un — Bankas izdevumus par šo prasības pieteikumu;
—

atcelt Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūras (EACEA) 2014. gada 10. aprīļa lēmumu EACEA/MH/mvh/OKRAPF15D006233 par finansējumu līgumam 518072-LLP-1-2011–1-DE-COMENIUS-CNW/2011–3848, kas attiecas uz projektu NEST – “Network for Staff and Teachers in Childcare Services”;
2.

Noteiktā korekcija EUR 2 1 23 619,66 apmērā (“Nelabvēlīgie dabas apstākļi” un “Agrovides pasākumi”) ir jāatceļ šādu iemeslu dēļ: — ar to ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1975/2006 10. panta 2. un 4. punkts un 14. panta 2. punkts, jo Komisija uzskata, ka Spānijas Karaliste neesot izpildījusi savus kontroles pienākumus tāpēc, ka “Nelabvēlīgo dabas apstākļu” un “Agrovides pasākumu” gadījumā saistībā ar šo atbalstu uz vietas veikto kontroļu gaitā tā neveica dzīvnieku uzskaiti. Šis prasības pamats iedalās divās daļās, jo Spānijas Karaliste uzskata, ka: a) pienākums uzskaitīt dzīvniekus saistībā ar atbalstu Kastīlijas un Leonas Lauku atbalsta plānam 2007.–2013. gadā uz vietas veikto kontroļu gaitā ir pretrunā ganāmpulka blīvuma koeficienta kritērija kontinuitātei un vienlīdzīgas attieksmes principam un b) Komisija ir kļūdaini interpretējusi Regulas (EK) Nr. 1975/2006 10. panta 2. un 4. punktu saistībā ar tās 14. panta 2. punktu, uzskatīdama, ka Spānijas kontroles sistēma neesot piemērota, lai pārliecinātos par ganāmpulka blīvuma kritērija ievērošanu; — ar to ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1082/2003 2. panta 2. punkts un Regulas (EK) Nr. 796/2004 26. panta 2. punkta b) apakšpunkts, jo Spānijas Karalistei ir ticamas liellopu, aitu un kazu datu bāzes, kuras tā turklāt nepārtraukti un paredzētajā veidā atjaunina; — ar to ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1290/2005 31. panta 2. punkts, jo ir acīmredzami nesamērīgi noteikt finanšu korekciju 5 % apmērā attiecībā uz izmeklēšanas aptvertajiem pasākumiem. Finanšu korekcija ir nesamērīga, jo, pat ja arī Spānijas iestādēm inkriminētais pārkāpums apstiprinātos, pieņemtais lēmums pārsniedz to, kas ir pienācīgs un vajadzīgs, lai aizsargātu Savienības finansiālās intereses.
—

līdz ar to apmierināt prasītāja prasījumus pirmajā instancē un tādējādi: — atzīt prasības pieteikumu par pieņemamu; — galvenokārt: — atcelt OLAF kā pilnvarotās struktūrvienības ģenerāldirektora 2010. gada 12. augusta netiešo lēmumu nepagarināt viņa līgumu, kas izriet it īpaši no atbildes uz pieteikumu, ko pēdējais minētais viņam nosūtīja 2010. gada 12. aprīlī, nesniegšanas; — ciktāl vajadzīgs, atcelt pilnvarotās struktūrvienības 2011. gada 22. februārī pieņemto lēmumu, ar kuru ir noraidīta sūdzība, ko atbildētājs ir iesniedzis, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu; — līdz ar to, atjaunot atbildētāju amatā, ko tas ieņēma OLAF, pagarinot viņa līgumu saskaņā ar Civildienesta noteikumu prasībām; — pakārtoti, un gadījumā, ja netiek apmierināta iepriekš formulētā prasība atjaunot amatā, piespriest Komisijai atlīdzināt atbildētājam nodarītos materiālos zaudējumus, kas tiek iepriekš un ex aequo et bono novērtēts, ņemot vērā atšķirību starp atlīdzību, kuru viņš būtu saņēmis kā pagaidu darbinieks OLAF, un to atlīdzību, kas atbilst viņa šobrīd ieņemtajam amatam (t.i., apmēram EUR 3 000 mēnesī), vismaz laikposmā, kas atbilst viņa sākotnējam līgumam (4 gadi), un pēc šī laikposma gadījumā, ja minētais līgums būtu ticis pagarināts trešo reizi, kas viņam sniegtu tiesības uz līgumu uz nenoteiktu laiku; — katrā ziņā piespriest Komisijai samaksāt iepriekš un ex aequo et bono noteiktu summu EUR 5 000 (piecus tūkstošus euro), atlīdzinot nodarīto morālo kaitējumu, kam pieskaitīti nokavējuma procenti atbilstoši likumiskajai procenti likmei, sākot no taisāmā sprieduma pasludināšanas dienas;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 96/23

Prasība, kas celta 2015. gada 2. februārī – Hydrex/Komisija

(Lieta T-45/15)

(2015/C 096/29)

Tiesvedības valoda – holandiešu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Hydrex NV (Antverpene, Beļģija) (pārstāvis – P. Van Eysendeyk, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

— atzīt par prettiesisku un tādēļ atzīt par spēkā neesošu Eiropas Komisijas 2015. gada 12. janvāra Lēmumu C(2015) 103, galīgā redakcija, kas atbilstoši LESD 297. pantam prasītājai tika paziņots ar 2015. gada 13. janvāra vēstuli, par iekasēšanas rīkojumu Nr. 3241405101 attiecībā uz EUR 5 40 721,10, jo ir acīmredzami pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu un tādējādi vērtējums ir izdarīts pavisam nepareizi;

— piespriest Eiropas Komisijai atmaksāt visas prettiesiski pieprasītās un/vai ieturētās summas;

— piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

2006. gadā starp Eiropas Komisiju un prasītāju tika parakstīts dotācijas nolīgums LIFE06 ENV/B/00362 “Demonstration of a 100 % non-toxic durable hull protection and anti-fouling system contributing to zero emission to the aquatic environment and saving 3-8 % heavy fuels”. Apstrīdētā iekasēšana ir balstīta uz ex-post auditu, kurš it kā parādot, ka atlīdzināmās projekta izmaksas ir jāsamazina.

Savas prasības atbalstam prasītāja norāda uz pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi. Tā norāda, ka Komisija nav ņēmusi vērā auditu, kas tika veikts, kad vēl bija pieejami visi dokumenti. Pakārtoti tā norāda, ka Komisija nav ņēmusi vērā tās piezīmes par ex-post audita ziņojumu, lai pamatotu papildsummu.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, liekot BES segt izmaksas, kas ir saistītas ar Portugāles Republikas saistību ievērošanas monitoringu, ir pārkāpti ar Līguma piemērošanu saistītie noteikumi: — nosakot BES saistības attiecībā uz trešās personas rīcību, kurai BES nav sniegusi savu piekrišanu un no kuras tā negūst nekādu labumu, un kas netika izraudzīta atbilstoši kritērijiem, kas nodrošina atbilstību ekonomiski izdevīgākā risinājuma principam, iespējams, nodarot kaitējumu BES kreditoriem un akcionāriem; — saskaņā ar apstrīdēto lēmumu monitoringa pilnvarnieku ieceļ Noregulējuma fonds. Tomēr, lai arī par vienīgā monitoringa pilnvarnieka iecelšanu ir atbildīga tikai Portugāles Republika, nav pieļaujams, ka monitoringa pilnvarnieka atalgojuma nasta būtu jāuzņemas tikai BES. Šāds risinājums pārkāpj principus, kas ir valsts atbalsta pamatā: (i) tas nostiprina pagaidu bankas priekšrocības, atbrīvojot to no noregulējuma izmaksām, kas pretējā gadījumā tai tiktu noteiktas ar likumu; (ii) kropļo konkurenci par labu pagaidu bankai, atbrīvojot to no izmaksām, kas netika aprēķinātas, atļaujot valsts atbalstu; — EU valsts atbalsta tiesiskajā regulējumā nav pamata, saskaņā ar kuru monitoringa pilnvarnieka atalgojuma nasta būtu jāuzņemas BES, kura, kā tiek uzsvērts, nav ne lēmuma adresāte, ne atbalsta saņēmēja; — (ES) Regulā Nr. 806/2014 par vienoto noregulējuma mehānismu, kas būs piemērojama, sākot no 2016. gada, šajā ziņā nav papildinājumu, neraugoties uz to, ka tās 19. pantā ir paredzēts pilnvarnieks, tāpat nav papildinājumu Regulā Nr. 1093/2010 vai Direktīvā 2014/59/ES, kuras transponēšanas periods vēl nav beidzies; — ES tiesību kontekstā un DG COMP (Eiropas Komisijas Konkurences ģenerāldirektorāts), kas ir par apstrīdētā lēmuma sagatavošanu atbildīgais dienests, darbības jomā ir paredzēti skaidri interpretējoši noteikumi saistībā ar monitoringa pilnvarnieku un viņa atalgojumu, kas var tikt izmantoti, lai novērstu trūkumus tiesību aktos saistībā ar aplūkoto situāciju, īpaši saistībā ar monitoringa pilnvarnieka kvantitatīvo atalgojuma struktūru, kam ir jābalstās uz vienošanos starp pusēm un kas ir jāapstiprina Eiropas Komisijai, tai nodrošinot neatkarību un piešķirot līdzekļus; — Eiropas Komisija nevar noteikt prasītājai veidu, kādā praktiski būtu jāatalgo monitoringa pilnvarnieks, tādējādi tam, ka Eiropas Komisija ir saistoši noteikusi šādu finansiālo slogu (proti, BES iepriekš neakceptējot tā apmēru), nav tiesiska pamata ne (ES) Regulā Nr. 806/2014, ne kādā citā tiesību aktā; — pati Eiropas Komisija apstrīdētajā lēmumā tikai noteica, ka monitoringa pilnvarnieks ir jāalgo “sliktajai bankai”“veidā, kas nekavē tam neatkarīgi un efektīvi veikt uzticētos pienākumus”. Tādējādi atalgojuma struktūra nav īpaši definēta, it īpaši, nav noteikts, kā tas tiks īstenots praksē un kādi ir ierobežojumi.
8.

Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka, it īpaši ņemot vērā to, ka nav sniegts nekāds attiecīgo pasākumu un to rakstura skaidrojums, vismaz daļai no apstrīdētās tiesību normas, iespējams, esot cits mērķis nevis tas, kas norādīts, un turklāt Padomes Lēmumā 2014/512/KĀDP piešķirtās pilnvaras esot izmantotas ļaunprātīgi.
—

piespriest Eiropas Savienībai, ko pārstāv Tiesa vai Eiropas Komisija, atlīdzināt zaudējumus, kas Aalberts radīti tās tiesību pārkāpuma rezultātā un kuri izteikti kā materiālie zaudējumi EUR 1 0 41 863 apmērā un morālais kaitējums EUR 5 0 40 000 apmērā vai Vispārējās tiesas ex aequo et bono noteiktā apmērā, abām summām pieskaitot kompensācijas procentus par laika posmu no 2010. gada 13. janvāra līdz spriedumam par šo prasību atbilstoši ECB minētajā laika posmā galvenajām refinansēšanas operācijām noteiktajai likmei, pieskaitot divus procentpunktus vai summu, kādu Vispārējā tiesa uzskata par pamatotu;
C 16/42

Prasība, kas celta 2014. gada 18. oktobrī – European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki/Parlaments

(Lieta T-733/14)

(2015/C 016/66)

Tiesvedības valoda – grieķu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: European Dynamics Luxembourg SA (Luksemburga, Luksemburga) un Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji – E. Veletsanou un M. Sfyri, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Parlaments

Prasītāju prasījumi:

— atcelt apstrīdēto Parlamenta 2014. gada 18. septembra lēmumu D(2014)38802, ar kuru Parlaments noraidīja prasītāju piedāvājumu attiecībā uz 3. daļu konkursa procedūrā Nr. 2014/S 066–111912 “PE/ITEC-ITS14 – External provision of IT services”, un

— piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus prasītāju tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji ir norādījuši sekojošo.

Prasītāji uzskata, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ atbilstoši LESD 263. pantam, jo Parlaments nav izpildījis pienākumu norādīt pamatojumu, ciktāl tas ir sniedzis nepietiekamu pamatojumu attiecībā uz prasītāju tehnisko piedāvājumu, ar kuru tie bija piedalījušies attiecīgajā publiskā iepirkuma procedūrā.

Prasītāji apgalvo, ka pamatojums, kas ir ticis sniegts attiecībā uz to tehniskā piedāvājuma un citu pretendentu saistībā ar attiecīgā publiskā iepirkuma 3. daļu tehniskā piedāvājuma novērtējumu, saistībā ar atsevišķiem piešķiršanas apakškritērijiem nav devis tiem iespēju saprast to piedāvājumam piešķirtā novērtējuma pamatojumu, kā arī citu pretendentu iesniegto piedāvājumu raksturlielumus un priekšrocības. Prasītāji apgalvo, ka, ja tiem būtu bijis pieejams atbilstošs pamatojums attiecībā uz to tehniskā piedāvājuma novērtējumu, tie būtu varējuši labāk nodrošināt savu aizstāvību.

Prasītāji arī norāda, ka Parlaments saistībā ar pretendentu iesniegto finanšu piedāvājumu novērtējuma metodi nav ņēmis vērā līguma dokumentus (publiskā iepirkuma specifikācijas un papildu norādes), kurus tas pats bija sagatavojis un kas tam bija saistoši. Tādējādi Parlaments ir pārkāpis arī Finanšu regulu un tās īstenošanas regulu, saskaņā ar kurām līgumslēdzējai iestādei publiskā iepirkuma procedūra ir jāīsteno atbilstoši līguma dokumentiem un, ievērojot Savienības tiesību vispārējos principus.
—

atzīt, ka atbildētāji nav veikuši leģislatīvus pasākumus, kas vajadzīgi, lai pilnībā piemērotu Savienības tiesību vispārējos principus, it īpaši direktīvu par darbu uz noteiktu laiku, saistībā ar to atlaišanu no bijušā Olympiaki Aeroporia, kā bija paredzēts Eiropas Komisijas lēmumā, kas Grieķijas tiesību sistēmā tika transponēts ar Likumu Nr. 3717/2008;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 388/23

Prasība, kas celta 2014. gada 15. septembrī – Instituto dos vinhos do Douro e do Porto/ITSB – Bruichladdich Distillery (“PORT CARLOTTE”)

(Lieta T-659/14)

2014/C 388/28

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Instituto dos vinhos do Douro e do Porto, IP (Peso da Régua, Portugāle) (pārstāvis – P. Sousa e Silva, advokāts)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Bruichladdich Distillery Co. Ltd (Argyll, Apvienotā Karaliste)

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 8. jūlija lēmumu lietā R 946/2013–4;

— piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “PORT CARLOTTE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē – Kopienas preču zīme Nr. 5 4 21 474

Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu ir balstīts uz Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunktā, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta g) apakšpunktu, 53. panta 1. punkta c) apakšpunktā, lasot to kopsakarā ar 8. panta 4. punktu, un 53. panta 2. punkta d) apakšpunktā noteiktajiem pamatiem

Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par atcelšanu noraidīt

Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) un g) apakšpunkta un 53. panta 2. punkta d) apakšpunkta pārkāpums
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 303/33

Prasība, kas celta 2014. gada 11. jūnijā – Wine in Black/ITSB – Quinta do Noval – Vinhos (“Wine in Black”)

(Lieta T-420/14)

2014/C 303/41

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Wine in Black GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvji – A. Bauer un V. Ahmann, advokāti)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Quinta do Noval – Vinhos, SA (Pinhão, Portugāle)

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 6. marta lēmumu R 1601/2013–1 pilnībā;

— piespriest atbildētājam un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Wine in Black” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 33., 35. un 42. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 0 9 49 071

Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Quinta do Noval – Vinhos, SA

Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “NOVAL BLACK” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē

Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums