LV
Jud ikatūr askrājums
ECLI:EU:C:2014 :1320 1Lieta C-1 4 6 / 1 4 PPU
Bashir Mohamed Ali Mahdi
(Administrativen sad So fia-grad lūgums sniegt prejudiciālu no lēmumu)
Vīzu politika, patvēruma politika, imigrācijas politika u n cita politika, kas saistīta ar pe rsonu brīvu 
pārvietošanos — Direktīva 2008 /115/EK — To trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kas dalībvalstī 
uzturas nelikumīgi — 15. pants — Aizturēšana — Aizturēšanas pagarināšana — Administratīvās vai 
tiesu iestādes pienākumi — Pārbaude tiesā — Trešās valsts valstspiederīgā personu apliecinošu 
dokumentu neesamība — Šķēršļi lēmuma par izraidīšanu izpildei — Attiecīgās trešās valsts vēstniecības 
atteikums izsniegt personu apliecinošu dokumentu, kas ļautu šīs valsts valstspiederīgā atgriešanos — 
Bēgšanas iespējamība — Pamatots iemesls izraidīšanai — Nesadar bošanās — Attiecīgās dalībvalsts 
iespējamais pienākums izsniegt pagaidu dokumentu par pe rsonas statusu
Kopsavilkums – Tiesas (trešā palāta) 2014 . gada 5 . jūnija spriedums
1. Robežkontrole, patvērums un imigrācija — Imigrācijas politika — To trešo valstu valstspiederīgo 
atgriešana, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi — Direktīva 2008 /115 — Aizturēšana izraidīšanas 
nolūkā — Iespējama aizturēšanas pagarināšana — Lēmums, kas pieņemts maksimālā sākotnējās 
aizturēšanas laikposma beigās — Lēmums, kam ir jābūt pieņemtam a r rakstveida aktu, kurā 
norādīti faktiskie un juridiskie iemesli, kas šo lēmumu pamato
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 6. un 47 . pants; Eiropas Parlamenta un Padomes 
Direktīvas 2008 /115 15. panta 2., 3., 5. un 6. punkts)
2. Robežkontrole, patvērums un imigrācija — Imigrācijas politika — To trešo valstu valstspiederīgo 
atgriešana, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi — Direktīva 2008 /115 — Aizturēšana izraidīšanas 
nolūkā — Aizturēšanas apstākļu pārskatīšana ar pamatotu regularitāti — Savienības tiesībās 
neparedzēti procesuālie noteikumi — Dalībvalstu kom petence
(Eiropas Parlamenta un Padomes D irektīvas 2008 /115 15. panta 3. punkts)
3. Robežkontrole, patvērums un imigrācija — Imigrācijas politika — To trešo valstu valstspiederīgo 
atgriešana, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi — Direktīva 2008 /115 — Aizturēšana izraidīšanas 
nolūkā — Iespējama aizturēšanas pagarināšana — Tiesu iestādes, kurā ir iesniegts pieteikums par 
aizturēšanas pagarināšanu, pārbaudes t iesā apmērs
(Eiropas Parlamenta un Padomes D irektīvas 2008 /115 15. panta 3. un 6. punkts)
4. Robežkontrole, patvērums un imigrācija — Imigrācijas politika — To trešo valstu valstspiederīgo 
atgriešana, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi — Direktīva 2008 /115 — Aizturēšana izraidīšanas 
nolūkā — Valsts tiesiskais regulējums, kurā aizturēšanas pagarināšana ir paredzēta, pamatojoties 
tikai uz identitāti apliecinošu dokumentu neesamību — Nepieļaujamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes D irektīvas 2008 /115 15. panta 1. un 6. punkts)
2 ECLI:EU:C:2014 :1320KOPSAVILKUMS—LIETAC-146/14PPU
MAHDI
5. Robežkontrole, patvērums un imigrācija — Imigrācijas politika — To trešo valstu valstspiederīgo 
atgriešana, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi — Direktīva 2008 /115 — Aizturēšana izraidīšanas 
nolūkā — Iespējama aizturēšanas pagarināšana — Nesadarbošanās — Jēdziens
(Eiropas Parlamenta un Padomes D irektīvas 2008 /115 15. panta 6. punkta a) apakšpunkts)
6. Robežkontrole, patvērums un imigrācija — Imigrācijas politika — To trešo valstu valstspiederīgo 
atgriešana, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi — Direktīva 2008 /115 — Aizturēšana izraidīšanas 
nolūkā — Trešās valsts valstspiederīgais, kuram n av personu apliecinošu dokumentu un kuru 
valsts tiesa ir atbrīvojusi, pamatojoties u z to, ka n av pamatotu iemeslu izraidīšanai — 
Pienākums izsniegt uzturēšanās atļauju vai atļauju, ar kuru tiek piešķirtas uzturēšanās tiesības — 
Neesamība — Pienākums izsniegt rakstisku apstiprinājumu par minētā valstspiederīgā situāciju
(Eiropas Parlamenta un Padomes D irektīvas 2008 /115 15. panta 4. punkts)
1. Direktīvas 2008 /115 p ar ko pīgiem s tandartiem u n procedūrām da lībvalstīs attiecībā uz to trešo 
valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 15. panta 3. un 6. punkts, lasot tos 
kopā ar E iropas Savienības Pamattiesību hartas 6. un 47 . pantu, ir j āinterpretē tādējādi, ka ka tram 
lēmumam, ku ru ko mpe tentā iestāde pieņem p ar ai zturēšanas turpināšanu, beidzoties trešās valsts 
valstspiederīgā sākotnējās aizturēšanas maksimālajam laikposmam, ir j ābūt rakstveida a kta formā un 
tajā ir j āietver faktiskie un tiesiskie iemesli šī lēmuma pamatojumam.
Vienīgā p rasība, ka s a ttiecībā u z ra kstveida a kta p ieņemšanu ir t ieši no teikta 
Direktīvas 2008 /115 15. pantā, ir a prakstīta šī panta 2. punktā, proti, ka p ar ai zturēšanu ir j āizdod 
rīkojums rakstveida a kta formā un tajā ir j ānorāda faktiskie un juridiskie iemesli. Šī prasība pieņemt 
lēmumu ra kstveidā ir j āsaprot tādējādi, ka t ā no teikti attiecas uz ikvienu lēmumu par ai zturēšanas 
pagarināšanu. Tomēr šīs dir ektīvas 15 . panta no teikumos nav pieprasīts, lai tiktu pieņemts rakstveida 
akts p ar pe riodisku p ārskatīšanu. Iestādēm, ka s ar p amatotu r egularitāti ve ic trešās valsts 
valstspiederīgā aizturēšanas pārskatīšanu, piemērojot minētās dir ektīvas 15 . panta 3. punkta pirmo 
teikumu, nav pienākuma ka tras pārskatīšanas laikā pieņemt īpašu aktu rakstveida f ormā, kurā ietilptu 
faktisko u n tiesisko iemeslu izklāsts, kas pamato šo aktu.
Tādējādi, ja iestāde, kurai ir j āveic pārskatīšanas procedūra šīs pašas dir ektīvas 15 . panta 5. punktā 
atļautā sākotnējā aizturēšanas maksimālā laikposma beigās, lemj par šīs aizturēšanas turpināšanu, tai 
lēmums ir j āpieņem ar p amatotu rakstveida a ktu. Šādā gadījumā aizturēšanas pārskatīšana un lēmuma 
par ai zturēšanas turpināšanu pieņemšana no tiek viena un tā paša procesuālā posma laikā. Tādējādi šim 
lēmumam ir j āatbilst prasībām, kas izriet no D irektīvas 2008 /115 15. panta 2. punkta. Turklāt šāds 
lēmums visos gadījumos ir j āpārbauda tiesu iestādei atbilstoši minētās dir ektīvas 15. panta 3. punktam.
(sal. ar 44 ., 47 .–49. un 52 . punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)
2. Savienības tiesībām n av pretrunā tas, ka v alsts tiesiskajā regulējumā, no drošinot pamattiesību 
ievērošanu un Savienības tiesību no rmu pilnīgu efektivitāti, iestādei, kas ar p amatotu regularitāti 
pārskata trešās valsts valstspiederīgā ai zturēšanu a tbilstoši D irektīvas 2008 /115 p ar ko pīgiem 
standartiem u n procedūrām da lībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas 
dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 15. panta 3. punkta pirmajam teikumam, ir p aredzēts pienākums katras 
pārskatīšanas beigas pieņemt īpašu aktu, kurā ir i etverti faktiskie un tiesiskie iemesli tā pamatojumam. 
Šāds pienākums izrietot tikai no v alsts tiesībām.
(sal. ar 50 . un 51 . punktu)
3. Direktīvas 2008 /115 p ar ko pīgiem s tandartiem u n procedūrām da lībvalstīs attiecībā uz to trešo 
valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas da lībvalstī uzturas nelikumīgi, 15 . panta 3. un 6. punkts ir 
jāinterpretē tādējādi, ka p ārbaudei, kas jāveic tiesu iestādei, kas izskata pieteikumu par trešās valsts
ECLI:EU:C:2014 :1320 3KOPSAVILKUMS—LIETAC-146/14PPU
MAHDI
 valstspiederīgā aizturēšanas pagarināšanu, ir jāļauj šai iestādei katrā atsevišķā gadījumā pēc būtības lemt 
par a ttiecīgā valstspiederīgā ai zturēšanas pagarināšanu, par iespēju ai zstāt aizturēšanu ar v ājāku 
piespiedu pasākumu vai šī valstspiederīgā atbrīvošanu, turklāt minētajai iestādei ir p ilnvaras pamatoties 
uz administratīvās iestādes, kas tajā vērsusies, sniegtajiem f aktiem u n pierādījumiem, kā ar ī uz faktiem, 
pierādījumiem u n apsvērumiem, kas tai, iespējams, tiktu iesniegti šīs procedūras laikā.
tiesu iestādei, kas lemj par ai zturēšanas termiņa pagarināšanas pieteikumu, ir j ābūt iespējai lemt par 
ikvienu no zīmīgo faktisko u n tiesisko a pstākli, lai no teiktu, vai ai zturēšanas termiņa pagarināšana ir 
pamatota, ņemot vērā apstākļus, kas izriet no D irektīvas 2008 /115 15. panta, – tam ir n epieciešams 
padziļināti izvērtēt ka tram g adījumam ra ksturīgos faktiskos apstākļus. Ja, ņemot vērā šīs prasības, 
sākotnēji noteiktā aizturēšana vairs nav pamatota, kompe tentajai tiesu iestādei ir j ābūt iespējai ar s avu 
lēmumu aizstāt administratīvās iestādes lēmumu vai, attiecīgā gadījumā, tās tiesu iestādes lēmumu, kas 
ir izdevusi rīkojumu par sākotnējo aizturēšanu, un lemt par iespēju izdot rīkojumu par ai zstājošu 
pasākumu vai attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā atbrīvošanu. Šim no lūkam tiesu iestādei, kas lemj 
par ai zturēšanas termiņa pagarināšanas pieteikumu, ir j āspēj ņemt vērā gan ad ministratīvās iestādes, 
kas ir i zdevusi rīkojumu par sākotnējo aizturēšanu, norādītos faktiskos apstākļus un pierādījumus, gan 
jebkādus apsvērumus, kurus, iespējams, iesniegs attiecīgais trešās valsts valstspiederīgais. Turklāt tai ir 
jāspēj veikt p ētījumu par jebkādiem c itiem a pstākļiem, kas ir b ūtiski lēmuma pieņemšanai, gadījumā, 
ja tā to uzskatītu par n epieciešamu. No tā izriet, ka t iesu iestādes pilnvaras, veicot pārbaudi, nekādā 
gadījumā nevar būt ierobežotas tikai ar a ttiecīgās administratīvās iestādes no rādītajiem a pstākļiem.
(sal. ar 62 . un 64 . punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)
4. Direktīvas 2008 /115 p ar ko pīgiem s tandartiem u n procedūrām da lībvalstīs attiecībā uz to trešo 
valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas da lībvalstī uzturas nelikumīgi, 15 . panta 1. un 6. punkts ir 
jāinterpretē tādējādi, ka t iem ir p retrunā valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar ku ru sākotnējo sešu 
mēnešu aizturēšanas laikposmu var p agarināt, pamatojoties tikai u z to, ka a ttiecīgajam trešās valsts 
valstspiederīgajam n av pe rsonu apliecinošu dokumentu un ka t ādējādi p astāv minētā valstspiederīgā 
bēgšanas iespējamība. Iesniedzējtiesai p ašai ir ka trā atsevišķā g adījumā jāizvērtē izskatāmās lietas 
faktiskie apstākļi, lai no teiktu, vai šim v alstspiederīgajam v ar e fektīvi piemērot vājāku p iespiedu 
pasākumu un vai pastāv pēdējā minētā bēgšanas iespējamība.
(sal. ar 74 . punktu un rezolutīvās daļas 3) punktu)
5. Direktīvas 2008 /115 p ar ko pīgiem s tandartiem u n procedūrām da lībvalstīs attiecībā uz to trešo 
valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 15. panta 6. punkta a) apakšpunkts 
ir jāinterpretē tādējādi, ka v ar u zskatīt, ka t rešās valsts valstspiederīgais, kurš nav saņēmis pe rsonu 
apliecinošu dokumentu, kas ļautu viņu izraidīt no a ttiecīgās dalībvalsts, pierāda a tsacīšanos sadar boties 
šīs tiesību no rmas izpratnē tikai t ad, ja, izvērtējot minētā valstspiederīgā uzvedību aizturēšanas periodā, 
izriet, ka v iņš nav sadar bojies, lai īstenotu izraidīšanas procedūru, un ka ir i espējams, ka š īs uzvedības 
dēļ šī procedūra ieilgst.
Turklāt Direktīvas 2008 /115 15. panta 6. punktā ir p ieprasīts, lai pirms izvērtēšanas, vai attiecīgais 
trešās valsts valstspiederīgais ir p ierādījis atsacīšanos sadar boties, attiecīgā iestāde varētu pierādīt, ka 
izraidīšanas procedūra ir i eilgusi, neraugoties uz visiem p amatotajiem c entieniem, kas no zīmē, ka 
attiecīgajai da lībvalstij ir a ktīvi jācenšas saņemt šī valstspiederīgā personu apliecinošos dokumentus.
Visbeidzot, lai kon statētu, ka a ttiecīgā da lībvalsts ir ve ikusi pamatotus centienus, lai īstenotu 
izraidīšanas procedūru, un ka no a ttiecīgā trešās valsts valstspiederīgā puses pastāv atsacīšanās 
sadar boties, ir n epieciešams detalizēti izvērtēt ar v isu sākotnējās aizturēšanas laikposmu saistītos 
faktiskos apstākļus. Šāds izvērtējums ir f aktu jautājums, kas, kā t as jau tika atgādināts, neietilpst Tiesas 
kompe tencē saistībā ar L ESD 267 . pantā no teikto procedūru un ir j āveic valsts tiesai.
(sal. ar 83 .–85. punktu un rezolutīvās daļas 4) punktu)
4 ECLI:EU:C:2014 :1320KOPSAVILKUMS—LIETAC-146/14PPU
MAHDI
6. Direktīva 2008 /115 p ar ko pīgiem s tandartiem u n procedūrām da lībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu 
valstspiederīgo atgriešanu, kas da lībvalstī uzturas nelikumīgi, ir j āinterpretē tādējādi, ka da lībvalstij 
nevar no teikt p ienākumu izsniegt atsevišķu uzturēšanās atļauju vai citu atļauju, ar ku ru trešās valsts 
valstspiederīgajam, kuram nav pe rsonu apliecinošu dokumentu un ku rš šādus dokumentus nav ieguvis 
savā izcelsmes valstī, tiek piešķirtas uzturēšanās tiesības, pēc tam, kad v alsts tiesa šo valstspiederīgo ir 
atbrīvojusi, pamatojoties uz to, ka v airs nav pamatotu iemeslu izraidīšanai šīs dir ektīvas 15 . panta 
4. punkta izpratnē. Tomēr šai da lībvalstij šādā gadījumā m inētajam v alstspiederīgajam ir j āizsniedz 
rakstisks apstiprinājums par viņa situāciju.
(sal. ar 89 . punktu un rezolutīvās daļas 5) punktu)