Keywords

Summary



Keywords

1. Vide — Atsevišķu projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Direktīva 85/337 — Projekts, attiecībā uz kuru atļauja tika izsniegta pirms transpozīcijas termiņa beigām — Pakļaušana pienākumiem veikt ietekmes uz vidi novērtējumu — Nosacījumi

(Padomes direktīva 85/337, kas grozīta ar Direktīvu 97/11)

2. Vide — Atkritumi — Direktīva 75/442 — Jēdziens — Viela, no kuras atbrīvojas — Kūtsmēsli — Izslēgšana — Nosacījumi — Tādu mājlopu līķi, kas nobeigušies saimniecībā — Iekļaušana

(Padomes direktīva 75/442, kas grozīta ar Direktīvas 91/156 1. panta a) punktu)

3. Vide — Atkritumi — Direktīva 75/442 — “Citi normatīvie akti” 2. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē — Kopienu vai valsts tiesību akti — Nosacījumi

(Padomes direktīva 75/442, kas grozīta ar Direktīvas 91/156 2. panta 1. punkta b) apakšpunktu)

4. Vide — Ūdeņu aizsardzība pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti — Direktīva 91/676 — Piemērošanas joma — Kūtsmēsli — Iekļaušana — Kūtsmēslu kā lauksaimniecības mēslojuma izmantošana — Izslēgšana no gruntsūdeņu aizsardzības sistēmas, kas ieviesta ar Direktīvu 80/68

(Padomes direktīvas 80/68 5. pants un Direktīva 91/676)

Summary

1. Saskaņā ar Direktīvu 85/337 par atsevišķu publisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kas grozīta ar Direktīvu 97/11, ietekmes uz vidi novērtējums ir jāveic pat attiecībā uz tiem projektiem, kas ir tikuši realizēti pirms minētās direktīvas transponēšanas termiņa beigām, ja šie projekti tika atļauti, iepriekš neveicot šādu novērtējumu, un ja uz tiem attiecās jaunā, pēc šī datuma ieviestā atļauju izsniegšanas procedūra.

(sal. ar 80. punktu)

2. Jēdziena “atkritumi” piemērošanas joma Direktīvas 75/442 par atkritumiem, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 91/156, nozīmē ir atkarīga no minētās direktīvas 1. panta a) punkta pirmajā daļā paredzētā termina “atbrīvoties” nozīmes.

Šajā ziņā atsevišķos gadījumos lieta, viela vai izejviela, kas rodas ieguves vai ražošanas procesā, kura galvenais mērķis nav to saražot, var būt nevis atlikumi, bet gan blakusprodukts, no kura uzņēmums nevēlas “atbrīvoties” minētās normas nozīmē, bet gan kuru tas ir paredzējis izmantot vai laist tirdzniecībā tam izdevīgos apstākļos vēlākā procesā, neveicot iepriekšēju pārstrādi. Šādā gadījumā uz šīm lietām, vielām vai izejvielām, kam piemīt ekonomiska preces vērtība neatkarīgi no jebkādas pārstrādes un uz ko attiecas šīm precēm piemērojamās tiesību normas, neattiecas minētās direktīvas noteikumi, kuru mērķis ir reglamentēt atkritumu apglabāšanu un reģenerāciju, pastāvot nosacījumam, ka to otrreizējā izmantošana, neveicot iepriekšēju pārstrādi, nav tikai varbūtība, bet tā ir noteikti iespējama un tā notiek nepārtrauktā ražošanas procesā.

Līdz ar to, pastāvot tādiem pašiem apstākļiem, kūtsmēsli varētu netikt kvalificēti kā atkritumi, ja tos izmanto kā augsnes mēslojumu atbilstoši atļautai mēslošanas praksei skaidri noteiktās teritorijās un ja to krājumi tiek veidoti tikai šīm mēslošanas vajadzībām. Tam, ka šādus kūtsmēslus neizmanto [kā mēslojumu] zemēm, kas pieder tai pašai lauku saimniecībai, kurā šie kūtsmēsli rodas, bet tos izmanto citu uzņēmumu vajadzībām, šajā ziņā nav nozīmes.

Savukārt mājlopu līķus, ja šie mājlopi ir nobeigušies saimniecībā, nevis nokauti lietošanai uzturā, nekādā gadījumā nevar izmantot apstākļos, kuros uz tiem var neattiecināt atkritumu definīciju minētās direktīvas nozīmē. Šo mājlopu līķu īpašniekam ir pienākums no tiem atbrīvoties, tāpēc tie ir jāuzskata par atkritumiem.

(sal. ar 86., 87., 89.–91. un 93. punktu)

3. Direktīvas 75/442 par atkritumiem, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 91/156, 2. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētais jēdziens “citi normatīvie akti” var nozīmēt gan Kopienu, gan arī valsts tiesību aktus, kas attiecas uz minētajā normā norādīto atkritumu kategoriju, ar nosacījumu, ka šie Kopienu vai valsts tiesību akti reglamentē minēto atkritumu apsaimniekošanu un nodrošina tādu vides aizsardzības līmeni, kas ir vismaz līdzvērtīgs minētajā direktīvā noteiktajam.

(sal. ar 99. punktu)

4. Sistēma ūdeņu aizsardzībai pret piesārņojumu, kas rodas no kūtsmēsliem, ir balstīta nevis uz Direktīvu 80/68 par gruntsūdeņu aizsardzību pret dažu bīstamu vielu radītu piesārņojumu, bet gan uz Direktīvu 91/676 attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti, kuras priekšmets nepārprotami ir cīnīties pret ūdeņu piesārņojumu, kas rodas no mēslojuma vai dzīvnieku ekskrementu novadīšanas, kā arī pārmērīgas mēslojuma izmantošanas, un kura ietver apsaimniekošanas pasākumus, kas dalībvalstīm ir jāuzliek par pienākumu veikt lauksaimniekiem. Ja Direktīvas 80/68 5. pantu interpretētu tādā veidā, ka dalībvalstīm iepriekš ir jāveic kūtsmēslu kā lauksaimniecības mēslojuma izmantošanas pārbaude, kurā ietilpst konkrētās zonas hidroģeoloģiskā izpēte, ar Direktīvu 80/68 ieviestais aizsardzības režīms daļēji aizstātu ar Direktīvu 91/676 ieviesto režīmu.

(sal. ar 107. punktu)