Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurence – Administratīvais process – Komisijas lēmums, ar kuru konstatēts pārkāpums – Komisijas pienākums pierādīt pārkāpumu un tā ilgumu – Pierādīšanas pienākuma apjoms

(EKL 81. panta 1. punkts)

2. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Pārkāpuma laikā vairākas reizes cedēts uzņēmums – Vairāku mātes sabiedrību pēctecība

(Padomes Regula Nr. 1/2003; Komisijas Paziņojums 98/C 9/03)

3. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Pārkāpuma smagums – Novērtēšana – Pārkāpuma izdarīšanas laikā pastāvošās ekonomiskās situācijas ņemšana vērā

(Padomes Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punkts; Komisijas Paziņojums 98/C 9/03)

4. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Pārkāpuma smagums – Atbildību mīkstinoši apstākļi – Uzņēmuma pasīva vērotāja vai sekotāja loma – Vērtēšanas kritēriji

(Padomes Regulas Nr. 1/2003 23. pants; Komisijas Paziņojuma 98/C 9/03 3. punkta pirmais ievilkums)

5. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Komisijas rīcības brīvība – Pienākums nodrošināt samērīgumu starp naudas sodu summu un konkrētās preces tirgus kopējo apmēru – Neesamība

(Padomes Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punkts)

6. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Maksimālais apmērs – Aprēķināšana – Apgrozījums, kas jāņem vērā – Naudas sods, kas lielāks par gada apgrozījumu, kurš radies saistībā ar konkrēto preci – Samērīguma principa pārkāpums – Neesamība

(Padomes Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts)

7. Konkurence – Naudas sodi – Solidāra atbildība par samaksu – Solidāri atbildīga uzņēmuma maksājamā naudas soda summas noteikšana – Pārkāpuma laikā vairākas reizes cedēts uzņēmums – Vairāku mātes sabiedrību pēctecība

(Padomes Regula Nr. 1/2003; Komisijas Paziņojums 98/C 9/03)

Summary

1. Komisijai ir jāpierāda ne tikai aizliegtas vienošanās esamība, bet arī tās ilgums. Šajā ziņā ir svarīgi, lai, neesot tādiem pierādījumiem, kas tieši apstiprina pārkāpuma ilgumu, Komisija balstītos vismaz uz pierādījumiem, kas ir pietiekami saistīti laikā, lai varētu saprātīgi pieņemt, ka šis pārkāpums ir veikts nepārtraukti no viena precīza datuma līdz otram.

Situācijā, kurā ir pierādīts, ka uzņēmums ir piedalījies pārkāpumā gan pirms, gan pēc noteikta perioda, piedaloties virknē pret konkurenci vērstu sanāksmju, publiski nedistancējoties no to satura, var pieļaut, kā pārkāpums ir ildzis nepārtraukti, ja uzņēmums ir ticis aicināts uz vērstām pret konkurenci sanāksmēm, kas notikušas šajā periodā, un ja tas vairākas reizes atvainojies, ka nevarēs ierasties.

(sal. ar 41., 42. un 46.–48. punktu)

2. Saistībā ar naudas sodu, kas uzlikti par konkurences noteikumu pārkāpšanu, summas aprēķināšanu Komisijas pieeja, ka mātes sabiedrībai tiek uzlikta tāda pati sākumsumma kā meitas sabiedrībai, kas tieši piedalījusies aizliegtajā vienošanās, nesadalot šo sākumsummu vairāku mātes sabiedrību pēctecības gadījumā, pati par sevi nav uzskatāma par nepiemērotu pieeju. Izmantojot šo aprēķina metodi, Komisija būtībā cenšas nodrošināt, lai mātes sabiedrībai, ko uzskata par atbildīgu pārkāpumā sakarā ar tai uzlikto atbildību, būtu iespējams noteikt tādu pašu pamatsummu kā tā, kas tai būtu uzlikta, ja tā pati būtu bijusi tieša aizliegtās vienošanās dalībniece. Tātad tas atbilst konkurences politikas mērķim un, konkrēti, naudas soda instrumenta mērķim, proti, centieniem likt uzņēmumiem rīkoties, nepārkāpjot konkurences noteikumus.

Tas, ka, secīgajām mātes sabiedrībām uzliktās summas kumulatīvi pārsniedz meitas sabiedrībai uzlikto summu, vēl neliek secināt, ka Komisijas izmantotā aprēķina metode bijusi acīmredzami kļūdaina. Ņemot vērā Pamatnostādnēs naudas sodu noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, izklāstīto metodoloģiju, kā arī sodu un sankciju individuālas piemērošanas principu, Komisija, konstatēdama ekonomiskas vienības, kas piedalījusies pārkāpumā, pastāvēšanu, ir tiesīga uzskatīt kādu no tai piederošajām vai piederējušajām juridiskajām personām – neatkarīgi no tā, vai runa ir par mātes sabiedrību vai meitas sabiedrību, – par atbildīgu par tāda naudas soda samaksu, kas pārsniedz to, kurš uzlikts citai juridiskai personai vai personām, kas veido vai ir veidojušas minēto ekonomisko vienību. No tā izriet, ka gadījumos, kad pārkāpumu izdarījusi meitas sabiedrība, kas šajā laikā secīgi piederējusi vairākām ekonomiskām vienībām, nevar a priori par neatbilstošu uzskatīt situāciju, kurā mātes sabiedrībām uzliktās summas kumulatīvi pārsniedz minētajai meitas sabiedrībai uzlikto summu vai kumulatīvās summas.

(sal. ar 74. un 76. punktu)

3. Saistībā ar naudas sodu, kas uzlikti par konkurences noteikumu pārkāpšanu, summas aprēķināšanu ir jānorāda, ka pārkāpuma smaguma novērtējumam jābūt saistītam ar to saimniecisko situāciju, kāda pastāvēja laikā, kad attiecīgais pārkāpums tika izdarīts. Šajā ziņā it īpaši ir jāņem vērā tādi aspekti kā katra uzņēmuma lielums un ekonomiskā vara un katra uzņēmuma izdarītā pārkāpuma apjoms. Novērtējot šos aspektus, ir noteikti jābalstās uz apgrozījumu, kāds īstenots attiecīgajā laikā.

Atskaites gadam obligāti nav jābūt pēdējam pilnajam gadam, kurā turpinājies pārkāpums.

Aprēķinot naudas sodus, ja Komisija ir izmantojusi individuālu pieeju, lai pret apstrīdētā lēmuma adresātiem, kuri uzskatīti par atbildīgiem vienīgi kā mātes sabiedrības, attiektos kā pret tiešiem pārkāpuma dalībniekiem, nepastāvot citām atbilstošām norādēm, par atskaites gadu nevar izmantot gadu, kurā ekonomiskā vienība, kuru veido mātes sabiedrība un meitas sabiedrība, vēl nepastāvēja.

(sal. ar 91., 93. un 95. punktu)

4. Atbilstoši Pamatnostādņu naudas sodu noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, 3. punkta pirmajam ievilkumam uzņēmuma “vienīgi pasīva vērotāja vai sekotāja loma” pārkāpumā, ja tā ir pierādīta, ir atbildību mīkstinošs apstāklis. Pasīva vērotāja loma nozīmē, ka attiecīgais uzņēmums “neizceļas”, t.i., tas aktīvi nepiedalās viena vai vairāku pret konkurenci vērstu nolīgumu izstrādē.

To apstākļu vidū, kas var liecināt, ka uzņēmums ir aizliegtas vienošanās pasīvs vērotājs, var ņemt vērā tā dalības sanāksmēs sporādisko raksturu, salīdzinot ar parastajiem vienošanās dalībniekiem, kā arī tā novēloto ienākšanu tirgū, kas ir pārkāpuma priekšmets, neatkarīgi no uzņēmuma līdzdalības ilguma tajā, vai arī skaidrus paziņojumus šajā sakarā, kurus ir pauduši trešo uzņēmumu pārstāvji, kas piedalījušies pārkāpumā.

Tas, ka citi uzņēmumi, kas bijuši vienas un tās pašas aizliegtās vienošanās dalībnieki, varbūt bija aktīvāki nekā kāds atsevišķs dalībnieks, arī nenozīmē, ka pēdējam minētajam bijusi vienīgi pasīva vērotāja vai sekotāja loma. Varētu ņemt vērā vienīgi tā pilnīgu pasivitāti, un tā jāpierāda lietas dalībniekam, kas uz to atsaucas.

(sal. ar 106.–108. punktu)

5. Nosakot naudas soda summu, Komisijai ir rīcības brīvība un tai šajā sakarā nav jāpiemēro konkrēta matemātiska formula. Atbilstoši Regulas Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [EKL] 81. un 82. pantā, 2. panta 3. punktam naudas soda apmēru nosaka, pamatojoties uz pārkāpuma smagumu un tā ilgumu. Turklāt minētais apmērs ir Komisijas skaitlisku aprēķinu, kas veikti atbilstoši Pamatnostādnēm naudas sodu noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, virknes rezultāts. Šī summa tostarp tiek noteikta atbilstoši vairākiem apstākļiem, kas saistīti ar attiecīgā uzņēmuma individuālu rīcību, piemēram, atbildību pastiprinošu vai mīkstinošu apstākļu esamībai.

No šī tiesiskā regulējuma nevar secināt, ka Komisijai būtu jānodrošina proporcija starp šādi aprēķināto un aizliegtās vienošanās dalībniekiem uzlikto naudas sodu kopējo summu un konkrētās preces tirgus apjomu konkrētā pārkāpuma gadā, lai gan šis pārkāpums ir ildzis vairāk nekā 20 gadus un naudas sodu summas ir atkarīgas arī no citiem ar attiecīgo uzņēmumu individuālo rīcību saistītiem apstākļiem.

(sal. ar 141. un 142. punktu)

6. Regulas Nr. 1/2003, par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [EKL] 81. un 82. pantā, 23. panta 2. punkta mērķis ir novērst, ka naudas sodi ir nesamērīgi. Ja galīgā naudas soda summa nepārsniedz apgrozījuma 10 % robežu, to nevar uzskatīt par nesamērīgu nedz tāpēc, ka naudas sodu kopējā summa pārsniedz konkrētā tirgus kopējo apjomu, nedz tāpēc, ka naudas sods pārsniedz uzņēmuma gada apgrozījumu no minētā ražojuma. Pretēji prasītājas apgalvotajam apgrozījuma 10 % robeža ir jāpiemēro, neņemot vērā uzņēmuma konkrēto lomu aizliegtās vienošanās ietvaros.

Savukārt attiecībā uz prasītājas veikto salīdzinājumu ar citiem apstrīdētā lēmuma adresātiem ir jānorāda, ka attieksmes atšķirība ir tiešas sekas maksimālajai robežai, kas naudas sodiem noteikta ar Regulu Nr. 1/2003, kuras tiesiskums nav apstrīdēts un kura acīmredzami attiecas tikai uz gadījumiem, kuros paredzētā naudas soda summa būtu pārsniegusi 10 % no attiecīgā uzņēmuma apgrozījuma. Šāda atšķirīga attieksme nevar būt vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums.

(sal. ar 144. un 147. punktu)

7. Tiesiskās drošības princips ir Savienības tiesību vispārējs princips, saskaņā ar kuru ikvienam Savienības iestāžu aktam, it īpaši, ja tas nosaka vai ļauj noteikt sodu, ir jābūt skaidram un precīzam, lai attiecīgajām personām nepārprotami būtu zināmas no tā izrietošās tiesības un pienākumi un lai tās varētu veikt atbilstošus pasākumus.

Ja mātes sabiedrība un meitas sabiedrība veido vai ir veidojušas ekonomisku vienību, kura piedalījusies aizliegtā vienošanās, tad Komisija var uzskatīt tās par solidāri atbildīgām par konkurences noteikumu pārkāpumu.

Ja meitas sabiedrība ir secīgi piederējusi vairākām mātes sabiedrībām, tad nekas neliedz dažādās mātes sabiedrības uzskatīt par solidāri atbildīgām par naudas soda, kas uzlikts to meitas sabiedrībai, samaksu. Taču lēmums, ar kuru Komisijai ir piešķirta pilnīga brīvība attiecībā uz naudas soda piedziņu no tās vai citas no attiecīgajām juridiskajām personām atkarībā no to maksātspējas un saskaņā ar kuru Komisija var nolemt visu naudas sodu vai daļu no tā piedzīt no meitas sabiedrības vai no vienas mātes sabiedrības, vai visām mātes sabiedrībām, kuras secīgi kontrolējušas meitas sabiedrību, līdz naudas sods ir pilnībā samaksāts, padara par atkarīgu, neatkarīgi no tā, vai var tikt izvirzīts pamatojums par naudas sodu preventīvo raksturu, summu, kas faktiski atgūta no vienas mātes sabiedrības, no summām, kas atgūtas no citas mātes sabiedrības. Tomēr, ja secīgās mātes sabiedrības nekad nav kopā veidojušas ekonomisku vienību, starp tām nevar būt nekādas solidārās atbildības. Sodu un sankciju individuālas piemērošanas principu prasītājas faktiski samaksātā summa nedrīkst pārsniegt tās solidārās atbildības domājamo daļu. Ja nav precizēta domājamā daļa, kas attiecas uz mātes sabiedrībām, vienlaikus piešķirot Komisijai pilnīgu brīvību saistībā ar solidārās atbildības īstenošanu, kāda ir attiecīgajām secīgajām mātes sabiedrībām, kuras nekad nav savstarpēji veidojušas ekonomisku vienību, tad lēmums nav saderīgs ar pienākumu, kāds Komisijai ir saskaņā ar tiesiskās drošības principu, – nepārprotami darīt minētajām sabiedrībām zināmu precīzo naudas soda apmēru, kas tām jāmaksā saistībā ar laikposmu, par kuru tās tiek uzskatītas par solidāri atbildīgām kopā ar savu meitas sabiedrību. Tādējādi ar tādu lēmumu tiek pārkāpts gan tiesiskās drošības princips, gan sodu un sankciju individuālas piemērošanas princips.

(sal. ar 161., 163.–167., 169. un 170. punktu)