Prasība, kas celta 2018. gada 27. jūnijā – Riesco Gar cía/Parlaments
(Lieta T-391/18)
(2018/C 352/42)
Tiesvedības valoda – spāņu
Liet as dalībnieki
Prasītājs: Juan Carlos Riesco García (Rota, Spānij a) (pārstāvis: Tey Ariza, advok āts)
Atbildētājs: Eiropas Parlaments
Prasījumi
Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
—ar šo prasības piete ikumu, ņemot vērā Eiropas Savienības Vispārējās tiesas kompet enci, tiek celta prasība sakarā ar 
bezdarbību saistībā ar atbildi, kas 2017. gada 31. maijā saņemta no Eiropas Parlamenta Lūgumrakstu komite jas uz 
lūgumrakstu Nr. 0741/2015 par iespējamu diskr imināci ju pastāvīgā darbā un uz noteiktu laiku darbā pieņemto ierēdņu 
starpā, paredzot atšķirīgu attieksmi Spānij as vispārējās valsts pārvaldes dienestu ierēdņu pensionēšanās nosacījumu 
ziņā;
—pamat ojoties uz iepr iekš minēto tiesisk o regulējumu (Padomes Direktīvu 1999/70/EK (1999. gada 28. jūni js) par 
UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku), pieņemt izskatīšanā šo prasību, izlemt šo 
jautājumu un, pamato joties uz to, uzdot Spānij as valsti j nekavē joties atzīt un padarīt efektīvas visu vispārējās valsts 
pārvaldes dienestu ierēdņu tiesības uz priekšlaicīgu pensionēšanos ar vienādiem nosacījumiem.
Pamati un galv enie argumenti
Prasītājs norāda, ka saskaņā ar Spānij as tiesību aktiem, par kuriem ir šīs lietas pamatā esošais lūgumraksts, sociāli 
apdrošināta jiem pastāvīga jiem darbiniekiem (ierēdņiem) brīvprātīga s priekšlaicīgās pensionēšanās gadījumā ir atļauts mainīt 
sociālā nodrošinājuma režīmu tāpēc, ka tie ir pastāvīgie darbinieki; savukār t pagaidu darbiniekiem tas nav atļauts, jo tie nav 
pastāvīgie darba ņēmēji.
Prasītājs uzskata, ka nepamat otā atbilde, kas no Eiropas Parlamenta Lūgumrakstu komite jas ir saņemta uz šo lūgumraks tu 
(0741/2015), ir maldinoša un nesaprotama, jo šī institūci ja – vispir ms šo lūgumrakstu pieņēmusi izskatīšanai un 
2016. gada 3. augustā atzinusi par vajadzīgu saskaņot Spānij as tiesību aktus ar Direktīvu 1999/70 atbilstoši prasītajam 
(paredzot vienādus pensionēšanās nosacījumus), kā arī pat apsvēr usi iespēju sākt pārkāpuma procedūr u – vēlāk, 
argumentēdama, ka jāatr isina “faktiskas dabas jautājumi”, nonāk pati ar sevi pretr unā.
Vēl nesaprotamāk ir tas, ka, šauboties par šo jautājumu, šī institūcija nav vērsusies Eiropas Savienības Tiesā, kuras 
kompet encē ir izlemt, vai valsts tiesību akti ir jāsaskaņo ar Direktīvu 1999/70, bet gan ierosinājusi šo jautājumu atrisināt 
valsts tiesās, lai arī šīm tiesām ir krietni mazāk vai nav vispār nekādu pilnva ru spriest par to, vai valsts tiesību akti ir 
jāsaskaņo ar Savienības tiesību aktiem. 
Prasība, kas celt a 2018. gada 29. jūnijā – ITSA/Komisi ja
(Lieta T-396/18)
(2018/C 352/43)
Tiesv edības valoda – franču
Liet as dalībnieki
Prasītāja: Inter national Tax Stamp Association Ltd (ITSA) (Sunbur y-on -Thames, Apvienotā Karalist e) (pārstāvis: F. Scanvic, 
advok āts)
Atbildētāja: Eiropas Komisi jaC 352/36 LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis 1.10.2018.
Prasījumi
Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
—atcelt Komisi jas Deleģēto regulu (ES) 2018/573 (2017. gada 15. decembr is) par tabakas izstrādājumu izsek ojamības 
sistēmu ietvaros noslēdzamo datu glabāšanas līgumu pamate lementiem, Komisi jas Īstenošanas regulu (ES) 2018/574 
(2017. gada 15. decembr is) par tehniskajiem standar tiem attiecībā uz tabakas izstrādājumu izsek ojamības sistēmas 
izveidi un darbību un Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2018/576 (2017. gada 15. decembr is) par tabakas 
izstrādājumiem pievienojamo drošības elementu tehniskajiem standar tiem.
Pamati un galv enie argumenti
Prasības pamatošana i prasītāja izvirza vienu pamatu, kurā tiek apgalvots, ka ir pārkāp ts PVO Proto kola par tabakas 
izstrādājumu nelikumīga s tirdzniecības novē ršanu, kas pieņemts Seulā 2012. gada 12. novembrī, 8. pants, kurā ir aizliegts 
tabakas izstrādājumu marķēšanu uzticēt tabakas nozarei. Šajā ziņā prasītāja uzskata, ka, lai gan minētais protok ols vēl nav 
stājies spēkā, Eiropas Savienība to ir noslēgusi un parakstīju si; tādējādi tai ir aizliegts pieņemt tiesību aktus, kas būtu 
pretr unā Protok olam.
Turklāt prasītāja norāda, ka Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva Nr. 2014/40 (2014. gada 3. aprīlis) par dalībvalstu 
normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un 
pārdošanu un ar ko atceļ Direktīvu 2001/37/EK (OV 2014, L 127, 1. lpp.), pamatojoties uz kuru ir pieņemta šajā lietā 
apstrīdētā regula, var tikt inter pretēta un tā ir jāinte rpretē tādējādi, lai tā atbilstu iepr iekš minēta jam prot okolam, 
neraugoties uz to, ka minēta jā protok olā nav skaidr i aizliegts uzticēt attiecīgo marķēšanu tabakas nozarei.
Visbeidzot, pieņemot, ka šāda interpretācija nebūtu iespējama, pati minētā direktīva būtu pretr unā Protok olam un tātad 
Eiropas Līgumiem. 
Prasība, kas celta 2018. gada 13. jūlijā – Prigent/Komis ija
(Lieta T-436/18)
(2018/C 352/44)
Tiesv edības valoda – franču
Liet as dalībnieki
Prasītājs: Claude Prigent (Caudan, Francija) (pārstāvis: A. Bove, advokāts)
Atbildētāja: Eiropas Komisi ja
Prasījumi
Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
—pieņemt šo prasības atcelt tiesību aktu pieteikumu;
—pēc būtības prasības piete ikumā izvirzīt os pamatus atzīt par pamatotiem;
—tādējādi atcelt Eiropas Komisijas 2018. gada 23. maija lēmumu, pamatojo ties uz valsts solidar itātes principu atbilst oši 
ES Tiesas definīcijai (vispārējs tiesību princips), un/vai Līguma par Eiropas Savienību 9. pantu;
—un nodot lietas mat eriālus atpakaļ kompet entajai iestādei;
—izdot rīkojumu izpildīt visus pienākumus, kas šajā ziņā paredzēti likumā;
—piespr iest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar tiesvedību šajā instancē;
—noteikt prasītājam visas pārējās tiesības, pienāk ošos maks ājumus un darbības.1.10.2018. LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 352/37