Keywords

Summary



Keywords

1. Tiesību aktu tuvināšana – Tabakas izstrādājumu reklāma un ar to saistītā sponsordarbība – Direktīva 2003/33

(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/33 3., 4. un 8. pants)

2. Tiesību aktu tuvināšana – Tabakas izstrādājumu reklāma un ar to saistītā sponsordarbība – Direktīva 2003/33

(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/33 3. panta 1. punkts)

3. Tiesību aktu tuvināšana – Pasākumi iekšējā tirgus darbības uzlabošanai – Juridiskais pamats – EKL 95. pants

(EKL 95. un 152. pants)

4. Tiesību aktu tuvināšana – Tabakas izstrādājumu reklāma un ar to saistītā sponsordarbība – Direktīva 2003/33

(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/33 3. un 4. pants)

Summary

1. Direktīvas 2003/33 par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas izstrādājumu reklāmu un ar to saistīto sponsordarbību 3. un 4. pantā paredzēto tabakas izstrādājumu reklāmas un ar to saistītās sponsordarbības aizliegumu drukātajos plašsaziņas līdzekļos, informācijas sabiedrības pakalpojumos un radio raidījumos varēja pieņemt, pamatojoties uz EKL 95. pantu.

Attiecībā uz preses izdevumiem un citiem drukātajiem plašsaziņas līdzekļiem Direktīvas 2003/33 pieņemšanas dienā pastāvēja atšķirības dalībvalstu tiesību aktos par tabakas izstrādājumu reklāmu, un tās varēja traucēt preču brīvu apriti, kā arī pakalpojumu sniegšanas brīvību. Tas pats ir jāsecina attiecībā uz tabakas izstrādājumu reklāmu radio raidījumos un informācijas sabiedrības pakalpojumos, kā arī attiecībā uz radio raidījumu sponsorēšanu, ko veic tabakas uzņēmumi. Daudzas dalībvalstis jau ir pieņēmušas tiesību aktus šajās jomās vai gatavojas to darīt. Ņemot vērā, ka sabiedrība arvien vairāk sāk apzināties, ka tabakas izstrādājumu patēriņš ir kaitīgs veselībai, varēja paredzēt, ka radīsies jauni šķēršļi tirdzniecībai vai pakalpojumu sniegšanas brīvībai, ņemot vērā jaunu normu pieņemšanu, kuras atspoguļo šo attīstību un kuru mērķis ir visefektīvākajā veidā mazināt šo izstrādājumu patēriņu.

Turklāt Direktīvas 2003/33 3. un 4. panta mērķis faktiski ir uzlabot iekšējā tirgus darbības apstākļus. Ar šīs direktīvas 3. panta 1. punktā paredzēto tabakas izstrādājumu reklāmas aizliegumu preses izdevumos un citos plašsaziņas līdzekļos tiek mēģināts novērst, ka kādas dalībvalsts tiesiskais regulējums varētu radīt šķēršļus preses izdevumu apritei Kopienā. Savukārt minētās direktīvas 3. panta 2. punkts un 4. panta 1. punkts, kas aizliedz tabakas izstrādājumu reklāmu informācijas sabiedrības pakalpojumos un radio raidījumos, ir paredzēts, lai veicinātu šo raidījumu brīvu pārraidīšanu pa radio, kā arī to paziņojumu brīvu apriti, kas ir saistīti ar informācijas sabiedrības pakalpojumiem. Tāpat arī, aizliedzot radio raidījumus sponsorēt uzņēmumiem, kuru galvenā darbība ir tabakas izstrādājumu ražošana vai pārdošana, 4. pants 2. punkta mērķis ir novērst, ka kādas dalībvalsts tiesiskais regulējums varētu radīt šķēršļus pakalpojumu sniegšanas brīvībai. Turklāt minētās direktīvas mērķis uzlabot iekšējā tirgus darbības apstākļus ir pausts tās 8. pantā, saskaņā ar kuru dalībvalstis nedrīkst aizliegt vai ierobežot tādu produktu vai pakalpojumu brīvu apriti, kas atbilst šīs direktīvas prasībām.

Direktīvas 3. un 4. pantā paredzētais aizliegums attiecas tikai uz dažādām reklāmas vai sponsordarbības formām un nenosaka vispārpiemērojamu aizliegumu.

(sal. ar 55., 61., 65., 71., 73.–78., 87. un 88. punktu)

2. Direktīvas 2003/33 par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas izstrādājumu reklāmu un ar to saistīto sponsordarbību 3. panta 1. punktā izmantotā frāze “drukātie izdevumi” attiecas tikai uz tādiem izdevumiem kā laikraksti un žurnāli, un cita veida izdevumiem šajā normā paredzētais reklāmas aizliegums nav piemērojams. Šī interpretācija ir nostiprināta šīs pašas direktīvas ceturtajā apsvērumā, kurā ir norādīts, ka dalībvalstu normatīvie un administratīvie akti, kas aizliedz vai reglamentē tabakas reklāmu tādos preses izdevumos kā laikraksti, žurnāli un citi periodiskie izdevumi, rada ievērojamus draudus šādu izstrādājumu brīvai apritei iekšējā tirgū. Lai nodrošinātu visu šo plašsaziņas līdzekļu brīvu apriti iekšējā tirgū, tajā pašā apsvērumā ir apstiprināts, ka tabakas reklāma tajos ir jāierobežo, atļaujot to tikai tajos žurnālos un periodiskajos izdevumos, kas nav paredzēti plašai sabiedrībai.

(sal. ar 84.–86. punktu)

3. Tad, ja nosacījumi EKL 95. panta kā juridiskā pamata izmantošanai ir izpildīti, Kopienas likumdevējam nevar liegt izmantot šo juridisko pamatu, tāpēc ka sabiedrības veselības aizsardzībai ir izšķirošā nozīme, izdarot izvēli.

EKL 95. panta 3. punkts skaidri nosaka, ka, veicot saskaņošanu, ir jānodrošina augsts cilvēku veselības aizsardzības līmenis. Turklāt EKL 152. panta 1. punkta pirmajā daļā ir paredzēts, ka, nosakot un īstenojot visu Kopienas politiku un darbības, tiek nodrošināts augsts cilvēku veselības aizsardzības līmenis.

Kaut arī EKL 152. panta 4. punkta c) apakšpunkts patiešām neparedz jebkādā veidā saskaņot dalībvalstu tiesību aktus, kuru mērķis ir aizsargāt un uzlabot cilvēku veselību, šī norma tomēr nenozīmē, ka saskaņošanas pasākumi, kas ir pieņemti, pamatojoties uz citām Līguma normām, nevarētu ietekmēt cilvēka veselības aizsardzību.

(sal. ar 92.–95. punktu)

4. Ar Direktīvas 2003/33 par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas izstrādājumu reklāmu un ar to saistīto sponsordarbību 3. un 4. pantu nav izdarīts samērīguma principa pārkāpums, jo tos var uzskatīt par pasākumiem, ar kuriem var sasniegt tajos paredzēto mērķi, proti, saskaņot dalībvalstu tiesību aktus tabakas izstrādājumu reklāmas un ar to saistītās sponsordarbības jomā. Turklāt, ņemot vērā Kopienas likumdevēja pienākumu nodrošināt augstu cilvēku veselības aizsardzības līmeni, tie nepārsniedz to, kas nepieciešams šī mērķa sasniegšanai.

Pirmkārt, Direktīvas 3. pantā paredzētais tabakas izstrādājumu reklāmas aizliegums drukātajos plašsaziņas līdzekļos neattiecas uz izdevumiem, kas ir paredzēti profesionāļiem tabakas tirdzniecības jomā vai kas izdoti trešās valstīs un nav paredzēti galvenokārt Kopienas tirgum. Turklāt Kopienas likumdevējs nevarēja kā mazāk ierobežojošu pasākumu pieņemt reklāmas aizliegumu, kurš neattiektos uz izdevumiem, kas paredzēti vietējam vai valsts tirgum, ņemot vērā, ka šāda izņēmuma rezultātā tabakas izstrādājumu reklāmas aizlieguma piemērošanas joma būtu neskaidra un nenoteikta, kas traucētu sasniegt direktīvā paredzēto mērķi.

Otrkārt, direktīvas 3. panta 2. punktā un 4. panta 1. punktā paredzēto tabakas izstrādājumu reklāmas aizliegumu informācijas sabiedrības pakalpojumos un radio raidījumos nevar uzskatīt par nesamērīgu un to var uzskatīt par pamatotu, arī ņemot vērā vēlmi novērst, ka plašsaziņas līdzekļu konverģences dēļ netiek ievērots drukātajiem izdevumiem noteiktais aizliegums, arvien vairāk izmantojot šos divus plašsaziņas līdzekļus.

Treškārt, runājot par direktīvas 4. panta 2. punktā paredzēto aizliegumu sponsorēt radio raidījumus, no šīs direktīvas apsvērumiem neizriet, ka, šādu pasākumu attiecinot ne tikai uz darbībām vai pasākumiem ar pārrobežu ietekmi, Kopienas likumdevējs ir pārkāpis tam šajā jomā piešķirtās rīcības brīvības robežas.

Turklāt direktīvas 3. un 4. pantā paredzētie reklāmas vai sponsorēšanas aizliegumi nerada arī Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 10. pantā atzīto pamattiesību uz vārda brīvību pārkāpumu. Pat ja pieņem, ka minētie pasākumi netieši mazina tiesības uz vārda brīvību, žurnālistu tiesības uz vārda brīvību netiek skartas, jo žurnālistu publikācijas tā rezultātā netiek ietekmētas.

(sal. ar 146.–152. un 156.–158. punktu)