PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS (viena tiesneša sastāvā)

2004. gada 10. jūnijā

Lieta T‑330/03

Xanthippi Liakoura

pret

Eiropas Savienības Padomi

Ierēdņi – Atteikums paaugstināt amatā – Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus

Pilns teksts franču valodā II - 0000

Priekšmets: Prasība atcelt Padomes lēmumu, ar kuru, veicot amatā paaugstināšanu 2002. gadā, atsaka paaugstināt amatā prasītāju C1 kategorijā, un atlīdzināt zaudējumus.

Spriedums: Prasību noraidīt. Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

Kopsavilkums

1. Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – Amatā nepaaugstināta kandidāta sūdzība – Noraidošs lēmums – Pienākums norādīt pamatojumu – Apjoms

(Civildienesta noteikumu 45. pants)

2. Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – Nopelnu salīdzinoša izvērtēšana – Administrācijas pilnvaras novērtēt – Tiesas kontrole – Robežas

(Civildienesta noteikumu 45. pants)

3. Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – Nopelnu salīdzinoša izvērtēšana – Kritēriji – Kandidātu personiskie nopelni – Visu to ierēdņu ņemšana vērā, kam ir tiesības tikt paaugstinātiem amatā un kam ir tā pati kategorija un tā pati pakāpe

(Civildienesta noteikumu 5., 7. un 45. pants)

4. Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – Kritēriji – Nopelni – Darba stāža un vecuma ņemšana vērā – Pakārtots raksturs

(Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punkts)

5. Ierēdņi – Prasība – Iepriekšēja administratīva sūdzība – Priekšmets un cēlonis – Pamati un argumenti, kas nav iekļauti sūdzībā, bet kas ar to ir cieši saistīti – Pieņemamība

(Civildienesta noteikumu 90. pants)

6. Ierēdņi – Prasība – Prasība par zaudējumu atlīdzību, kas ir saistīta ar prasību atcelt tiesību aktu – Prasības atcelt tiesību aktu noraidīšana, kas noved pie prasības par zaudējumu atlīdzību noraidīšanu

(Civildienesta noteikumu 91. pants)

1. Ja iecēlējinstitūcijai nav jāpamato lēmumi par ierēdņu, kas nav paaugstināti amatā, amatā neiecelšanu, tai tomēr ir jāpamato lēmums, ar kuru tā noraida amatā nepaaugstināta ierēdņa sūdzību, šī lēmuma par noraidīšanu pamatojumam saskanot ar lēmuma, pret kuru ir vērsta sūdzība, pamatojumu. Veicot amatā paaugstināšanu saskaņā ar Civildienesta noteikumu 45. pantu “pēc izvēles”, pietiek ar to, ka lēmums, ar kuru noraida sūdzību, attiecas uz tiesiskajiem apstākļiem, kurus Civildienesta noteikumi attiecina uz amatā paaugstināšanas likumību.

(skat. 35. un 36. punktu)

Atsauces: Tiesa, 1990. gada 7. februāris, C‑343/87 Culin/Komisija, Recueil, I‑225. lpp., 13. punkts; Tiesa, 1993. gada 9. decembris, C‑115/92 P, Parlaments/Volger, Recueil, I‑6549. lpp., 22. un 23. punkts; Pirmās instances tiesa, 1997. gada 29. maijs, T‑6/96 Contargyris/Parlaments, Recueil FP, I‑A‑119. lpp. un II‑357. lpp., 147. punkts; Pirmās instances tiesa, 1997. gada 18. decembris, T‑142/95 Delvaux/Komisija, Recueil FP, I‑A‑477. lpp. un II‑1247. lpp., 84. punkts; Pirmās instances tiesa, 1999. gada 21. septembris, T‑157/98 Oliveira/Parlaments, Recueil FP, I‑A‑163. lpp. un II‑851. lpp., 50. punkts.

2. Ar mērķi salīdzinoši izvērtēt nopelnus, kas jāņem vērā, pieņemot lēmumu par paaugstināšanu amatā, kas ir paredzēts Civildienesta noteikumu 45. pantā, iecēlējinstitūcijai, veicot paaugstināšanu amatā, saskaņā ar šī panta vārdiem “pēc izvēles” ir plaša rīcības brīvība. Šajā jomā Kopienu tiesai jāpārbauda tikai tas, vai attiecībā uz veidiem un līdzekļiem, kuri varēja tikt izmantoti administrācijas novērtējumam, tā nav pārkāpusi robežas un nav izmantojusi savas pilnvaras acīmredzami kļūdaini. Pirmās instances tiesa tādējādi nevar ar pašas [veikto] ierēdņu kvalifikācijas un nopelnu vērtējumu aizstāt iecēlējinstitūcijas vērtējumu.

(skat. 45. punktu)

Atsauces: Tiesa, 1983. gada 21. aprīlis, 282/81 Ragusa/Komisija, Recueil, 1245. lpp., 9. un 13. punkts; Pirmās instances tiesa, 1999. gada 27. aprīlis, T‑283/97 Thinus/Komisija, Recueil FP, I‑A‑69. lpp. un II‑353. lpp., 42. punkts.

3. Iecēlējinstitūcijas pienākums veikt uz paaugstinājumu pretendējošu ierēdņu nopelnu salīdzinošo izvērtēšanu, kas paredzēta Civildienesta noteikumu 45. pantā, tajā pašā laikā ir vienādas attieksmes pret ierēdņiem principa un tiesību uz pamatotām karjeras iespējām izpausme. Šajā sakarā ierēdņu nopelnu novērtēšana ir noteicošais kritērijs. No Civildienesta noteikumu 5. un 7. panta teksta un būtības, kā arī no vienādas attieksmes pret ierēdņiem principa un pamatotas karjeras iespēju principa izriet, ka, ja iecēlējinstitūcija veic uz paaugstinājumu pretendējošu ierēdņu nopelnu salīdzinošo pārbaudi, tai ir jāņem vērā visi amatā paaugstināšanai atbilstošie ierēdņi, kuri pieder pie tās pašas kategorijas un pakāpes, ar šo faktoru netieši norādot, ka tiem ir jābūt ekvivalentiem amatiem un pienākumiem. Tātad, amatā paaugstināšanas procedūras ietvaros ieceļot amatā, lai veiktu uz paaugstinājumu pretendējošo ierēdņu nopelnu salīdzinošo pārbaudi, ņem vērā “pastāvošo atšķirību starp noteikta ierēdņa analītiskās novērtēšanas līmeni un šīs pašas pakāpes ierēdņu tajā pašā dienestā vidējo analītiskās novērtēšanas līmeni, kā arī visu ierēdņu analītiskās novērtēšanas spējas neatkarīgi no dienesta” un atbilstību tikko norādītajiem principiem.

(skat. 46.–48. punktu)

Atsauces: Pirmās instances tiesa, 1992. gada 12. februāris, T‑52/90 Volger/Parlaments, Recueil, II‑121. lpp., 24. punkts; Pirmās instances tiesa, 1998. gada 5. marts, T‑221/96 Manzo-Tafaro/Komisija, Recueil FP, I‑A‑115. un II‑307. lpp., 17. punkts).

4. Saskaņā ar Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punktu, “paaugstināšanu amatā veic, vienīgi izvēloties no to ierēdņu vidus, kuri ir nostrādājuši minimālu laika posmu savā pakāpē, ņemot vērā uz paaugstinājumu pretendējošo ierēdņu salīdzinošos nopelnus un ziņojumus par tiem”. Tomēr saistībā ar paaugstināšanas amatā izvēles kritērijiem iecēlējinstitūcija var arī uz pakārtotiem pamatiem ņemt vērā citus faktus, it sevišķi, uz paaugstinājumu pretendējošo ierēdņu vecumu un to stāžu pakāpē vai dienestā. Tātad uz amatu pretendējošo ierēdņu karjeras vēsture tiek ņemta vērā viņu attiecīgo nopelnu salīdzinošās izvērtēšanas ietvaros.

(skat. 49. un 50. punktu)

Atsauces: Tiesa, 1983. gada 24. marts, 298/81 Colussi/Parlaments, Recueil, 1131. lpp.; Tiesa, 1989. gada 17. janvāris, 293/87Vainker/Parlaments, Recueil, 23. lpp.; iepriekš minētais spriedums Manzo-Tafaro/Komisija, 17. punkts.

5. Ierēdņu prasībās Pirmās instances tiesai prasījumi nevar būt par kādu citu priekšmetu kā tie, kas izteikti sūdzībā, un tie var ietvert tikai tādus iebildumus, kam ir tāds pats pamats kā sūdzībā norādītajiem iebildumiem, pat ja šie iebildumi Pirmās instances tiesā varētu tikt papildināti ar pamatiem un argumentiem, kas nav ietverti sūdzībā, bet ir cieši saistīti ar to. Civildienesta noteikumu 90. pantā paredzētās pirmstiesas procedūras mērķis ir panākt mierizlīgumu starp ierēdni un administrāciju. Lai šāda procedūra sasniegtu savu mērķi, iecēlējinstitūcijai ir pietiekoši precīzi jāzina kritika, ko ieinteresētās puses vērš attiecībā uz apstrīdēto lēmumu.

(skat. 56. un 57. punktu)

Atsauces: Tiesa, 1976. gada 1. jūlijs, 58/85 Sergy/Komisija, 58/75, Recueil, 1139. lpp.; Tiesa, 1977. gada 17. februāris, 48/76 Reinarz/Komisija un Padome, Recueil, 291. lpp.; Tiesa, 1987. gada 20. maijs, 242/85 Geist/Komisija, Recueil, 2181. lpp., 9. punkts; Tiesa, 1989. gada 26. janvāris, 224/87 Koutchoumoff/Komisija, Recueil, 99. lpp., 10. punkts; Tiesa, 1989. gada 14. marts, 133/88, Del Amo Martinez/Parlaments, Recueil, 689. lpp., 9. punkts; Pirmās instances tiesa, 1990. gada 29. marts T‑57/89 Alexandrakis/Komisija, Recueil, II‑143. lpp., 8.–10. punkts.

6. Ierēdņu prasībās prasījumi par zaudējumu atlīdzību ir jānoraida tiktāl, ciktāl tiem ir cieša saistība ar prasībā atcelt tiesību aktu ietvertajiem prasījumiem, kas ir tikuši noraidīti kā nepieņemami vai kā nepamatoti.

(skat. 69. punktu)

Atsauces: Tiesa, 1992. gada 6. jūlijs, T‑1/91 Della Pietra/Komisija, Recueil, II‑2145. lpp., 34. punkts; Pirmās instances tiesa, 1997. gada 15. maijs, T‑273/94 N/Komisija, Recueil FP, I‑A‑97. lpp. un II‑289. lpp., 159. punkts.