Lieta T-223/06 P 
Eiropas Parlaments 
pret 
Ole Eistrup 
Apelācija — Prasības pieteikums, ko advokāts parakstījis ar zīmogu — Prasības 
nepieņemamība 
Pirmās instances tiesas (apelāciju palāta) 2007. gada 23. maija spriedums II - 1584 
Sprieduma kopsavilkums 
Process — Pieteikums par lietas ierosināšanu — Formas prasības 
(Eiropas Kopienu Tiesas Statūtu 21. panta otrā daļa; Pirmās instances tiesas reglamenta 
43. panta 1. punkta pirmā dala un 44. panta 6. punkts; Pirmās instances tiesas sekretāra 
darbības instrukciju 6. panta 1., 3., 4. un 5. punkts) 
II - 1581 
KOPSAVILKUMS — LIETA T-223/06 P 
Pašreiz spēkā esošajos Kopienu tiesu proce­
suālajos noteikumos advokāta pašrocīgs pa­
raksts uz pieteikuma par lietas ierosināšanu 
oriģināla ir vienīgais veids, kā nodrošināt, ka 
atbildība par šā procesuālā dokumenta saga­
tavošanu un saturu ir attiecināma uz perso­
nu, kura pilnvarota prasītāju pārstāvēt 
Kopienu tiesās. Tātad prasības par pašrocīgu 
parakstu Pirmās instances tiesas reglamenta 
43. panta 1. punkta pirmās daļas izpratnē 
mērķis, tiesiskās drošības aspektā, ir no­
drošināt prasības pieteikuma autentiskumu 
un novērst risku, ka to patiesībā nav 
sagatavojusi šajā sakarā pilnvarotā persona. 
Šī prasība tādēļ ir uzskatāma par būtisku 
formas prasību, kas ir stingri piemērojama, 
no kā izriet, ka tās neievērošana ir pamats 
prasības atzīšanai par nepieņemamu un to 
nevar novērst saskaņā ar Eiropas Kopienu 
Tiesas Statūtu 21. panta otro daļu, Pirmās 
instances tiesas reglamenta 44. panta 
6. punktu un Pirmās instances tiesas sekre­
tāra darbības instrukciju 6. panta 1., 4. un 
5. punktu. 
No tā izriet, ka uz pieteikuma par lietas 
ierosināšanu uzspiests zīmogs, kas attēlo 
prasītāja pilnvarotā advokāta parakstu, ir 
pamats prasības atzīšanai par nepieņemamu, 
jo šis netiešais un mehāniskais "paraksta" 
veids vien neļauj konstatēt, ka attiecīgo 
procesuālo dokumentu noteikti ir parakstījis 
advokāts pats. Šādu būtisku trūkumu nevar 
labot, nedz advokātam vēlāk sniedzot 
paskaidrojumus, kas nedod pamatu šaubām, ka prasības pamatojumu nebūtu parakstījis 
viņš pats, nedz ar prasītājas apstiprinājumu, 
nedz arī atbildētājam vai Pirmās instances 
tiesas kancelejā vēlāk iesniedzot ar roku 
parakstītu prasības pieteikuma eksemplāru. 
Lai pamatotu labojumu, nevar atsaukties arī 
uz to, ka atbildētājs nav pierādījis tiesību uz 
aizstāvēšanos pārkāpumu gadījumā, kad pra­
sības pieteikums tiktu atzīts par pieņemamu, 
jo būtisks formas pārkāpums ir pamats 
prasības atzīšanai par nepieņemamu tādējādi, 
ka nav jāpārbauda šāda pārkāpuma ietekme 
un cita starpā nav jāpārliecinās, vai pašrocīga 
paraksta neesamība uz prasības pieteikuma ir 
radījusi kaitējumu pretējai pusei lietā. 
Šādā gadījumā nevar arī pamatoti atsaukties 
uz atvainojamu kļūdu — nevis lai par 
pieņemamu atzītu prasības pieteikumu, kurā 
nav pašrocīga paraksta, bet gan lai aizkavētu 
prasības celšanai paredzētā termiņa ritējumu 
attiecībā pret ieinteresēto personu, kas ļautu 
vēlāk iesniegt pienācīgi parakstītu prasības 
pieteikuma eksemplāru, kas nebūtu iesniegts 
novēloti. Faktiski, ja nepastāv kāds īpašs 
apstāklis, kas būtu liedzis advokātam iepriekš 
iespēju prasības pieteikumu parakstīt ar 
roku, viņš nav izrādījis tādu rūpību, kādai 
jāpiemīt informētai personai, uzspiežot uz 
prasības pieteikuma zīmogu ar savu pa­
II - 1582 
PROCTER & GAMBLE/ITSB (BALTAS ČETRSTŪRAINAS TABLETES AR KRĀSAINU ZIEDU ZĪMĒJUMU) 
rakstu, kaut arī, izlasot atbilstošajās normās 
rakstīto, it īpaši sekretāra darbības instrukci­
ju 6. panta 3. punktā rakstīto, rūpīgam un informētam profesionālim vajadzēja prasības 
pieteikumu parakstīt ar roku. 
(sal. ar 48., 50.-54., 58.-60. un 
64.-66. punktu) 
II - 1583