LV
Jud ikatūr askrājums
ECLI:EU:F:2011 :2 1CIVILDIENESTA TIESAS S PRIEDUM S
(otrā palāta)
2011 . gada 13 . janvārī
Lieta F-77/09
Bart Nijs
pret
Eiropas Savienības Revīzijas palātu
Civildienests — Ierēdņi — Disciplinārie pasākumi — Disciplinārlieta — Civildienesta no teikumu 
22.a pants un 22 .b pants — Objektivitāte — Saprātīgs termiņš
PriekšmetsPrasība, kas celta saskaņā ar E KL 236 . pantu un EAEKL 152 . pantu un ar ku ru B. Nijs lūdz 
galvenokārt atcelt, pirmkārt, 2009 . gada 15 . janvāra lēmumu, ar ku ru viņš ir a tsaukts no 
sava amata, otrkārt, Revīzijas palātas 2007 . gada 20 . septembra lēmumu Nr. 81-2007 , ar 
kuru ad hoc ko mitejai ir p iešķirtas iecēlējinstitūcijas pilnvaras, treškārt, visus ad hoc 
iecēlējinstitūcijas pieņemtos sagatavojošos lēmumus; pakārtoti prasītājs lūdz Civildienesta 
tiesai “apstiprināt”, ka a tsaukšana ir n esamērīgs sods
NolēmumsPrasību no raidīt. P rasītājs s edz savus, kā ar ī atlīdzina R evīzijas palātas tiesāšanās 
izdevumus.
Kopsavilkums
1. Ierēdņi — Prasība — Civildienesta tiesas kom petence — Robežas
(LESD 266 . un 270 . pants; Tiesas statūtu I pielikuma 1. punkts)
2. Ierēdņi — Tiesības un pienākumi — Vārda brīvība — Faktu, no kuriem var prezumēt nelikumīgas 
darbības vai smaga pārkāpuma es amību, izpaušana — Aizsardzība pret disciplināro procedūru — 
Nosacījumi
(Civildienesta noteikumu 22 .a panta 1. punkts un 22 .b panta 1. punkts)
3. Ierēdņi — Disciplinārie pasākumi — Disciplinārlieta — Prasība “ad hoc” iecēlējinstitūcijai, ko v eido 
iestādes, šajā gadījumā Revīzijas palātas, locekļi — Pieļaujamība
(EKL 247 . panta 2. punkts)
4. Ierēdņi — Disciplinārie pasākumi — Disciplinārlieta — Administrācijas pienākums īstenot savas 
pilnvaras disciplinārlietās rūpīgi un objektīvi
5. Ierēdņi — Prasība — Iepriekšēja administratīva sūdzība — Sūdzības un prasības savstarpēja 
atbilstība — Priekšmeta un pamata identiskums — Pamati un argumenti, kas nav iekļauti sūdzībā, 
bet kas ir cieši ar to saistīti — Pieņemamība
(Civildienesta noteikumu 90 . un 91 . pants)
2 ECLI:EU:F:2011 :2KOPSAVILKUMS—LIETAF-77/09
NIJS/REVĪZIJASPALĀTA
6. Ierēdņi — Disciplinārie p asākumi — Sankcija — Iecēlējinstitūcijas rīcības b rīvība — 
Pārbaude tiesā — Piemērojamība — Robežas
(Civildienesta noteikumu 17 ., 17 .a pants un 86 .–89. pants)
7. Ierēdņi — Disciplinārie pasākumi — Disciplinārlieta — Termiņi — Administrācijas pienākums 
rīkoties saprātīgā termiņā — Novērtēšana
(Civildienesta noteikumu IX pielikums)
1. Civildienesta tiesai nav ko mpe tences grozīt disciplinārsodu vai atzīt, ka š āds sods nav samērīgs, un 
nosūtīt [lietu] atpakaļ administratīvajai iestādei, lai tā no teiktu citu sodu. Soda a utoram v ajadzības 
gadījumā atbilstoši LESD 266 . pantam ir j āveic pasākumi iespējamā sprieduma par atcelšanu izpildei.
(skat. 55 . punktu)
2. Civildienesta no teikumu 22 .a panta 1. punkts ir s aistīts ar 22 .b panta 1. punkta pirmo da ļu attiecībā 
uz informācijas, ku ras izpaušana nevar b ūt disciplināru pasākumu pamatā, definīciju; abi šie teksti 
attiecas tikai u z tādu kon krētu faktu paziņošanu, no ku ru pirmā vērtējuma ierēdnis, kas tos paziņoja, 
varēja saprātīgi pieņemt nelikumīgas dar bības vai smaga pārkāpuma esamību.
Šajos pantos paredzētā izpaušana tiek aizsargāta pret disciplināriem p asākumiem t ikai t ad, ja tā atbilst 
šim no sacījumam u n tiek ve ikta, ievērojot objektivitāti, ar a matu saistīto cieņu, personas godu un 
nevainīguma prezumpciju.
Civildienesta no teikumu 22 .b panta 1. punktā no teiktā aizsardzība nevar tikt piemērota ierēdņiem, kas 
ir vainojami pierādīšanas ar v islielāko p iesardzību un vislielāko a tturību pienākuma neizpildē, publicējot 
apgalvojumus, kuru izskatīšanā ko mpe tence ir E iropas Krāpšanas apkarošanas birojam (OLAF).
(skat. 65 ., 66 ., 70 . un 80 . punktu)
Atsauce
Civildienesta tiesa: 2007 . gada 2 . maijs, F-23/05 G iraudy/Komisija, 162 . punkts.
3. Ad hoc iecēlējinstitūcija, ko ve ido Revīzijas palātas locekļi, piedāvā visas vienlīdzīgas attieksmes 
garantijas disciplinārlietas izskatīšanas laikā, jo tiek prasīts, lai m inētie locekļi sniedz neatkarības un 
objektivitātes garantijas un atbilst šīm p rasībām savu pilnvaru laikā. Revīzijas palātas locekļu Ētikas 
kodekss no saka ar ī, ka t ie izvairās no j ebkuras situācijas, kas var izraisīt interešu kon fliktu.
Turklāt jebkurai i ecēlējinstitūcijai ir p ienākums, kas attiecas it sevišķi uz disciplināro jomu, ievērot 
objektivitātes principu.
(skat. 102 . punktu)
Atsauce
Civildienesta tiesa: 2009 . gada 29 . septembris F-125/07 H au/Parlaments, 27. punkts un tajā minētā judikatūra.
4. Administrācijai sava disciplinārā vara ir j āīsteno r ūpīgi un objektīvi.
Ierēdņa, kas veic ad ministratīvo izmeklēšanu, uzdevumos no teikti ietilpst atbilstošo faktu un apstākļu 
konstatēšana un tātad to no vērtēšana, lai no teiktu to atbilstību, kā ar ī pierādījumu, ko v ar izmantot 
disciplinārlietā, spēka no vērtēšana. Šī rīcības brīvība pati atšķiras atkarībā no di sciplinārā pārkāpuma, 
par ko v ar no teikt sodu, rakstura un vajadzīgās izmeklēšanas. Ierēdnim, kas veic izmeklēšanu, izdarot
ECLI:EU:F:2011 :2 3KOPSAVILKUMS—LIETAF-77/09
NIJS/REVĪZIJASPALĀTA
 pārbaudes, ir j ānovērtē elementi, kuri var n elabvēlīgi ietekmēt ar a matu saistītu cieņu, kas ir i kviena 
ierēdņa svarīgs uzdevums, lai tādējādi vajadzības gadījumā kon statētu atbilstošus elementus. Aizliedzot 
izdarīt vērtējumu, tiktu ka vēta šo faktu jebkāda ad ministratīvā izmeklēšana.
(skat. 110 ., 115 . un 118 . punktu)
5. Lai saglabātu pirmstiesas procedūras mērķi, proti, atļautu ad ministrācijai pārskatīt tās lēmumu un 
tādējādi a trisināt domstarpības ārpus tiesas, tika no lemts, ka no teikumu par sūdzības un strīdīgās 
prasības atbilstības prasību var p iemērot tikai t ajos gadījumos, kad p rasība tiesā groza sūdzības 
priekšmetu vai tās pamatu, šo pēdējo jēdzienu “pamats” interpretējot plaši, proti, kā i ebildumu par 
apstrīdētā akta iekšējo tiesiskumu vai pakārtoti – tā ārējā tiesiskuma apstrīdēšanu. Līdz ar t o, ievērojot 
iebildes par p rettiesiskumu, kā ar ī sabiedriskās kārtības pamatus, tiesvedības pamats un tātad ar ī 
[prasības pieteikuma] nepieņemamība parasti nemainās tādēļ, ka n etiek ievērota prasība par savstarpējo 
atbilstību, izņemot gadījumu, ja prasītājs, kas savā sūdzībā apstrīd tikai t am n elabvēlīga akta formālo 
spēkā e samību, ieskaitot tā procesuālos aspektus, prasības pieteikumā no rāda p amatus pēc būtības 
vai – pretējā gadījumā – ja prasītājs savā sūdzībā apstrīd tikai t am n elabvēlīgā akta tiesiskumu pēc 
būtības un vēlāk iesniedz prasības pieteikumu, kurā ir no rādīti pamati, kas attiecas uz šī akta formālo 
spēkā esamību, ieskaitot tā procesuālos aspektus.
(skat. 129 . punktu)
Atsauce
Civildienesta tiesa: 2010 . gada 1 . jūlijs, F-45/07 M andt/Parlaments, 110 ., 119 . un 120 . punkts.
6. Ar Civildienesta no teikumiem i eviestie disciplinārie pasākumi nerada no teiktu saikni starp sodu un 
pieļauto pārkāpumu. Arī ja ir p ierādīta faktu, kas tiek pārmesti ierēdnim, esamība, iecēlējinstitūcijas 
var izvēlēties piemērotu disciplinārsodu un Savienības tiesa nevar ai zstāt šīs iestādes vērtējumu ar s avu 
vērtējumu, izņemot, ja ir no tikusi acīmredzama kļūda v ai ļaunprātīga pilnvaru izmantošana.
Iestādes ir t iesīgas sagaidīt no i erēdņiem – sākot no no teiktas pakāpes –, ka t ie rīkojas izsvērti un 
piesardzīgi. Turklāt ierēdnis, apvainojošo dokumentu autors, kas tos plaši izplatīja, ir a tbildīgs par 
diviem a cīmredzamiem C ivildienesta no teikumu 17 . un 17 .a panta pārkāpumiem. Tādējādi m inētā 
ierēdņa atsaukšana nav nesamērīga.
(skat. 131 ., 132 . un 135 . punktu)
Atsauces:
Pirmās instances tiesa: 1997 . gada 18 . decembris T -12/94 D affix/Komisija, 63 . un 89 . punkts; 2000 . gada 
12. septembris, T-259/97 T eixeira Neves/Tiesa, 108 . punkts.
7. No labas pārvaldības principa izriet, ka di sciplinārlietu institūcijām ir j āvada di sciplinārlietas no rise 
ar p ienācīgu rūpību un jārīkojas tā, lai ka tra p rocesuālā dar bība tiktu ve ikta saprātīgā termiņā pēc 
iepriekšējās dar bības. Jautājums par to, vai di sciplinārlietas no risē ko pš tās uzsākšanas tika ievērota 
vajadzīgā rūpība, būs atkarīgs no t ā, cik īss v ai ilgs laiks b ūs pagājis starp apgalvotā di sciplinārā 
pārkāpuma iestāšanos un lēmuma par di sciplinārlietas uzsākšanu pieņemšanu.
4 ECLI:EU:F:2011 :2KOPSAVILKUMS—LIETAF-77/09
NIJS/REVĪZIJASPALĀTA
Tomēr saprātīga termiņa principa pārkāpums vispārīgi neattaisno ad ministratīvajā procedūrā pieņemtā 
lēmuma atcelšanu. Tikai t ad, ja pārmērīgi ilgs pagājušais laiks var ietekmēt administratīvajā procedūrā 
pieņemtā lēmuma pašu būtību, saprātīga termiņa neievērošanas princips ietekmē ad ministratīvās 
procedūras spēkā e samību. Tādējādi tas var a ttiekties ar ī uz kri minālprocesu, ja pārmērīga laika 
paiešana ietekmē attiecīgo pe rsonu spēju efektīvi aizstāvēties.
(skat. 141 . un 146 . punktu)
Atsauces:
Tiesa: 2000 . gada 13 . decembris, C-39/00 P SGA/Komisija, 44. punkts.
Pirmās instances tiesa: 2004 . gada 13 . janvāris, T-67/01 J CB Service/Komisija, 36. un 40 . punkts un tajos minētā 
judikatūra.
Civildienesta tiesa: 2001 . gada 13 . janvāris, F-124/05 un F-96/06 A u n G/Komisija, 390 . un 392 . punkts.