ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nodokļu tiesiskais regulējums mantojuma nodokļa jomā, kas kā nosacījumu atbrīvojumam no šī nodokļa, kas paredzēts ģimenes uzņēmumiem, nosaka noteikta skaita darba ņēmēju nodarbināšanu vienā attiecīgās dalībvalsts reģionā, būtiski ietekmē brīvību veikt uzņēmējdarbību un ietilpst EKL 43. panta piemērošanas jomā. Pieņemot, ka šādam valsts pasākumam ir ierobežojoša ietekme uz kapitāla brīvu apriti, šāda ietekme ir uzskatāma par brīvības veikt uzņēmējdarbību iespējamā šķēršļa neizbēgamām sekām un tā neattaisno minētā pasākuma pārbaudi saskaņā ar EKL 56.–58. pantu.

Nepastāvot atbilstošam pamatojumam, ar EKL 43. pantu netiek pieļauts dalībvalsts nodokļu tiesiskais regulējums mantojuma nodokļa jomā, ar kuru no ģimenes uzņēmumiem paredzētā atbrīvojuma no šī nodokļa ir izslēgti uzņēmumi, kas trīs gadus pirms mantojuma atstājēja nāves nodarbinājuši vismaz piecus darba ņēmējus citā dalībvalstī, lai gan ar to piešķirts šāds atbrīvojums, ja darba ņēmēji ir nodarbināti kādā pirmās dalībvalsts reģionā.

Šāds tiesiskais regulējums, kurā ir noteikta atšķirīga attieksme pret nodokļu maksātājiem atkarībā no vietas, kur sabiedrība, kuras īpašnieki ir šie nodokļu maksātāji, noteiktā laika periodā nodarbina noteiktu skaitu darba ņēmēju, principā ir pretējs EKL 43. pantam. Tas rada arī netiešu diskrimināciju nodokļu maksātāju vidū atkarībā no noteikta darba ņēmēju skaita nodarbināšanas vietas noteiktā laika periodā, jo šo nosacījumu neapstrīdami daudz vieglāk var izpildīt sabiedrība, kas jau ir dibināta attiecīgajā dalībvalstī.

Šādu tiesisko regulējumu nevar pamatot ar mazu un vidēju uzņēmumu saglabāšanas un nodarbinātības uzturēšanas tajos apsvērumiem tāpēc, ka attiecībā uz mērķi izvairīties no tā, lai mantojuma nodokļa nasta neapdraudētu ģimenes uzņēmumu saglabāšanu un tādējādi darba vietas, ko tie rada, uzņēmumi, kuru juridiskā adrese ir citā dalībvalstī, atrodas salīdzināmā situācijā ar uzņēmumiem, kas ir dibināti pirmajā dalībvalstī.

Turklāt attiecīgais tiesiskais regulējums nevar tikt pamatots ar nepieciešamību saglabāt darījumu nodokļu kontroļu efektivitāti tāpēc, ka nodokļu iestādes varētu pieprasīt pašiem attiecīgajiem nodokļu maksātājiem iesniegt pierādījumus, ko tās uzskata par nepieciešamiem, lai pilnībā nodrošinātu, ka minētās priekšrocības tiek piešķirtas tikai gadījumos, kad nodarbinātībā ir ievērotas visas valsts tiesību prasības.

(sal. ar 19., 21., 22., 27.–29. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Kopienu tiesības – Interpretācija – Metodes

2. Tiesību aktu tuvināšana – Finanšu sistēmas izmantošanas nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai novēršana – Direktīva 91/308

(LES 6. panta 2. punkts; Padomes Direktīvas 91/308 2.a panta 5. punkts, 6. panta 1. punkts un 3. punkta otrā daļa)

Summary

1. Ja Kopienu sekundāro tiesību normu var interpretēt dažādi, priekšroka ir dodama tādai interpretācijai, kas šo normu padara atbilstošu Līgumam, nevis tādai, kura noved pie secinājuma, ka tiesību norma nav ar to saderīga. Dalībvalstīm ir ne tikai to valstu tiesības jāinterpretē tā, lai tās atbilstu Kopienu tiesībām, bet arī jārūpējas, lai tās nepamatotos uz tādu sekundāro tiesību normu interpretāciju, kas būtu konfliktā ar Kopienu tiesību sistēmā aizsargātajām pamattiesībām vai citiem Kopienu tiesību vispārīgajiem principiem.

(sal. ar 28. punktu)

2. Ar Direktīvas 91/308 par to, kā novērst finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtas naudas legalizēšanai, kurā izdarīti grozījumi ar Direktīvu 2001/97/EK, 6. panta 1. punktā paredzētajiem pienākumiem informēt iestādes, kas ir atbildīgas par cīņu pret nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu, un sadarboties ar tām, kas advokātiem uzlikti saskaņā ar šīs direktīvas 2.a panta 5. punktu, ņemot vērā tās 6. panta 3. punkta otro daļu, netiek pārkāptas Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. pantā un LES 6. panta 2. punktā garantētās tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu.

No Direktīvas 91/308 2.a panta 5. punkta izriet, ka informēšanas un sadarbības pienākumi advokātiem ir tikai tad, ja viņi palīdz klientiem sagatavot vai noslēgt zināmus galvenokārt ar finansēm un nekustamiem īpašumiem saistītus darījumus, kas minēti šīs tiesību normas a) apakšpunktā, vai ja viņi darbojas klienta vārdā un interesēs finanšu vai nekustamā īpašuma darījumos. Šīs darbības principā pēc to rakstura noris apstākļos, kas nav saistīti ar tiesvedību, un tāpēc neietilpst tiesību uz lietas taisnīgu izskatīšanu piemērošanas jomā.

Turklāt no brīža, kad advokāta palīdzība Direktīvas 91/308 2.a panta 5. punktā paredzētajā darījumā ir nepieciešama, lai īstenotu aizstāvību vai pārstāvību tiesā vai lai saņemtu padomu par to, kā ierosināt vai izvairīties no tiesas procesa, šis advokāts saskaņā ar minētās direktīvas 6. panta 3. punkta otro daļu ir atbrīvots no šī panta 1. punktā minētajiem pienākumiem, un šajā sakarā nav svarīgi, vai informācija ir saņemta vai iegūta pirms procesa, tā laikā vai pēc tā. Šāds atbrīvojums nodrošina klienta tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu.

Tā kā prasības, kas izriet no tiesībām uz lietas taisnīgu izskatīšanu, pēc definīcijas netieši norāda uz saikni ar tiesvedību un, ņemot vērā, ka saskaņā ar Direktīvas 91/308 6. panta 3. punkta otro daļu advokāti ir atbrīvoti no minētās direktīvas 6. panta 1. punktā paredzētajiem informēšanas un sadarbības pienākumiem, ja viņu darbības raksturo šāda saikne, minētās prasības ir ievērotas.

(sal. ar 33.‑35. un 37. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Lauksaimniecība – Kopējā lauksaimniecības politika – Integrēta administrācijas un kontroles sistēma noteiktām atbalsta shēmām

(Padomes Regulas Nr. 1254/1999 12. panta 2. punkta b) apakšpunkts; Komisijas Regulas Nr. 3887/92 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

Summary

Lai sasniegtu mērķi ierobežot liellopu gaļas ražošanas intensifikācijas tendences, īpašās piemaksas piešķiramas, ievērojot Regulas Nr. 1254/1999 par liellopu un teļa gaļas tirgus kopīgo organizāciju 12. pantā paredzēto ganāmpulka blīvumu, kas atspoguļo saikni starp saimniecībā turēto dzīvnieku skaitu un šīs saimniecības lopbarības platību, kura paredzēta to barošanai, tādējādi nodrošinot, ka šī platība ir pietiekama ar šo dzīvnieku barošanu saistīto vajadzību apmierināšanai.

Šajā sakarā Regulas Nr. 1254/1999 12. panta 2. punkta b) apakšpunkts un Regulas Nr. 3887/92, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus integrētās administrācijas un kontroles sistēmas piemērošanai konkrētām Kopienas atbalsta sistēmām, 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē šādi: zemes gabals, kas ir deklarēts kā lopbarības platība, var tikt uzskatīts par “pieejamu”, ja, no vienas puses, tas ir paredzēts vienīgi tajā turēto dzīvnieku barošanai visa kalendārā gada laikā un, no otras puses, to patiešām varēja izmantot šo dzīvnieku barošanai minimālajā septiņu mēnešu periodā šī paša gada laikā, skaitot no valsts tiesību aktos noteiktas dienas laikposmā no 1. janvāra līdz 31. martam, kaut gan minētajā zemes gabalā šie dzīvnieki neatrodas nepārtraukti, piemēram, īslaicīgas applūšanas dēļ.

(sal. ar 28., 29. un 38. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Lauksaimniecība – Tirgu kopīgā organizācija – Eksporta kompensācijas – Diferencēta kompensācija

(Komisijas Regula Nr. 3665/87)

2. Eiropas Kopienu pašu resursi – Regula par Kopienas finanšu interešu aizsardzību

(Padomes Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta otrā daļa)

Summary

1. Atceļot un atgūstot diferencētas eksporta kompensācijas, kas atbilstoši Regulai Nr. 3665/87, ar kuru paredz kopīgus, sīki izstrādātus noteikumus, kas jāievēro, piemērojot eksporta kompensāciju sistēmu lauksaimniecības produktiem, ir izmaksātas galīgi, minēto kompensāciju nepamatotā rakstura konstatējums ir jāpamato ar pierādījumu par eksportētāja ļaunprātīgu rīcību, kurš iesniegts atbilstoši valsts tiesību normām.

Minēto pierādījumu veido, pirmkārt, objektīvu apstākļu kopums, no kura izriet, ka, neskatoties uz formālu Kopienu regulējumā paredzēto nosacījumu ievērošanu, šī regulējuma mērķis nav sasniegts, un, otrkārt, subjektīvs elements, ko veido vēlēšanās gūt Kopienu regulējumā paredzēto labumu, mākslīgi radot tā saņemšanai nepieciešamos priekšnosacījumus. Šī subjektīvā elementa esamību var konstatēt, it īpaši pierādot vienošanos starp eksportētāju – kompensācijas saņēmēju un produkta importētāju uz trešo valsti, kas nav importētājvalsts.

Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai atbilstoši valsts tiesību noteikumiem par pierādījumiem – ciktāl tie neietekmē Kopienu tiesību efektīvu iedarbību – pamata lietā ir izpildīti ļaunprātīgo rīcību veidojošie elementi.

(sal. ar 33., 34. un 38. punktu un rezolutīvās daļas 1. punktu)

2. Pārkāpums ir turpināts vai vairākkārtējs [atkārtots] Regulas Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību 3. panta 1. punkta otrās daļas izpratnē tad, ja to ir izdarījis tirgus dalībnieks, kas ekonomiskas priekšrocības gūst no tādu līdzīgu darījumu kopuma, kuri apdraud vienu un to pašu Kopienu tiesību normu. Šajā sakarā nav nozīmes tam, ka pārkāpums attiecas uz noteiktā laikposmā veiktu kopējo darījumu salīdzinoši nelielu daļu un ka darījumi, attiecībā uz kuriem pārkāpums ir konstatēts, vienmēr ir saistīti ar dažādām [produktu] partijām.

(sal. ar 41., 42. un 44. punktu un rezolutīvās daļas 2. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Vīzas, patvērums, ieceļošana – Konvencija, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu – Trešās valsts pilsoņu, uz kuriem neattiecas vīzas prasība, pārvietošanās nosacījumi

(Konvencijas, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu, 20. panta 1. punkts)

Summary

Konvencijas, ar ko īsteno Šengenas nolīgumu, 20. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā normā ietvertais jēdziens “pirmā ieceļošana” attiecas ne tikai uz pašu pirmo ieceļošanu minētā līguma līgumslēdzēju valstu teritorijās, bet arī pirmo ieceļošanu šajā teritorijā, kas notikusi pēc sešu mēnešu perioda beigām, skaitot no šīs pašas pirmās ieceļošanas, kā arī jebkuru citu pirmo ieceļošanu, kas notikusi pēc jebkura jauna sešu mēnešu perioda beigām, skaitot no iepriekšējās pirmās ieceļošanas dienas. Šī norma arī atļauj trešās valsts pilsoņiem, uz kuriem neattiecas vīzas prasība, uzturēties Šengenas telpā ilgākais trīs mēnešus secīgu sešu mēnešu periodā ar nosacījumu, ka katrs no šiem periodiem sākas ar šādu pirmo ieceļošanu.

Turklāt ir jāprecizē, ka šādi interpretēts jēdziens “pirmā ieceļošana” nekādi neliedz kompetentajām valsts iestādēm iespēju, ievērojot Kopienu tiesības, paredzēt sankcijas trešās valsts pilsonim, kura uzturēšanās Šengenas telpā pārsniedz ilgāko trīs mēnešu periodu iepriekšējo sešu mēnešu laikā, pat tad, ja tā uzturēšanās šajā telpā kontroles dienā nepārsniedz trīs mēnešus kopš nesenākās pirmās ieceļošanas dienas.

(sal. ar 29., 31., 43. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Ārpuslīgumiskā atbildība – Nosacījumi – Īsti un konkrēti zaudējumi, kurus radījis nelikumīgs akts

(EKL 288. panta otrā daļa)

Summary

Kopienas ārpuslīgumiskās atbildības jomā EKL 288. panta otrās daļas izpratnē nosacījums par zaudējumiem paredz, ka zaudējumiem, par kuriem ir prasīta atlīdzība, ir jābūt īstiem un konkrētiem.

Šajā sakarā tas, ka Kopienu iestādei konkrētajā jomā ir plaša rīcības brīvība, nevar per se automātiski būt par pamatu, lai noliegtu to attiecīgo zaudējumu konkrēto raksturu, kurus radījusi šīs iestādes prettiesiska rīcība. Tādējādi, tikai ņemot vērā zaudējumus radījušā akta pieņemšanu raksturojošos īpašos apstākļus, jāpārbauda, vai Kopienu iestāde atbilstoši savai rīcības brīvībai var nepieļaut to, ka tiek atzīts šo zaudējumu konkrētais raksturs.

Līdz ar to, ja šīs rīcības brīvības esamība Kopienu tiesai ļauj konstatēt nenoteiktību attiecībā uz precīzu attiecīgo zaudējumu apmēru, tā neļauj atzīt pašas šo zaudējumu esamības konkrētā rakstura trūkumu.

(sal. ar 27., 30., 33., 34. un 36. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Tiesu sadarbība civillietās – Jurisdikcija un spriedumu izpilde civillietās un komerclietās – Regula Nr. 44/2001

(Padomes Regulas Nr. 44/2001 6. panta 1. punkts)

Summary

Regulas Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 6. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tādā situācijā kā pamata prāvā apskatītā uz šo normu var atsaukties, ceļot prasību dalībvalstī pret atbildētāju, kura domicils ir šajā dalībvalstī, un līdzatbildētāju, kura domicils ir citā dalībvalstī, pat ja šī prasība kopš tās celšanas brīža attiecībā uz pirmo atbildētāju ir uzskatāma par nepieņemamu saskaņā ar tai piemērojamām valsts tiesību normām. Pirmkārt, jāatzīst, ka minētajā normā nav ietverta neviena skaidra atsauce uz valsts tiesību normu piemērošanu, nedz arī neviens nosacījums, saskaņā ar ko pret vairākiem atbildētājiem vērsts prasījums pret katru no tiem saskaņā ar valsts tiesību normām būtu pieņemams jau prasības pieteikuma iesniegšanas brīdī. Otrkārt, tā kā šī nav viena no tām normām, kuras skaidri paredz valsts tiesību normu piemērošanu un ir to juridiskais pamats, šī norma nav interpretējama tādējādi, ka tās piemērošana varētu būt atkarīga no valsts tiesību normu ietekmes. Tomēr šis noteikums nav interpretējams tādējādi, ka saskaņā ar to prasītājs var celt prasību pret vairākiem atbildētājiem tikai tādēļ, lai vienam no tiem nebūtu jāstājas tiesas priekšā valstī, kurā atrodas tā domicils.

(sal. ar 27. un 30.–33. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Noteikumi par nodokļiem — Tiesību aktu saskaņošana — Apgrozījuma nodokļi — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma — Pakalpojumu sniegšana

(Padomes Direktīvas 77/388 9. panta 2. punkta c) apakšpunkta pirmais ievilkums)

Summary

Sestās direktīvas 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem 9. panta 2. punkta c) apakšpunkta pirmajā ievilkumā ir noteikts, ka pakalpojumu sniegšanas vieta, kas it īpaši attiecas uz kultūras, mākslas, sporta, zinātniskajiem, izglītības, izklaides pasākumiem vai arī tamlīdzīgiem pasākumiem, ieskaitot šādu pasākumu rīkotāju darbību, kā arī to papildpakalpojumiem, ir vieta, kur šie pakalpojumi tiek fiziski veikti. Šī norma ir jāinterpretē tādējādi, ka kopējais pakalpojums, ko organizētājs sniedz gadatirgus vai izstādes dalībniekiem, ietilpst to pakalpojumu kategorijā, ko paredz šī norma.

Kopējās iezīmes, kas ir vairākās pakalpojumu kategorijās, kuras paredzētas Sestās direktīvas 9. panta 2. punkta c) apakšpunkta pirmajā ievilkumā, izriet no attiecīgo pakalpojumu sarežģītās būtības, kas ietver vairākus pakalpojumus, kā arī no tā, ka šie pakalpojumi parasti tiek sniegti vairākiem saņēmējiem, proti, visām personām, kuras ar dažādiem mērķiem piedalās kultūras, mākslas, sporta, zinātnes, izglītības vai izklaides pasākumos. Šīm dažādajām pakalpojumu kategorijām ir arī kopīga iezīme, ka šie pakalpojumi parasti tiek sniegti viena pasākuma ietvaros, un vietu, kur šie pakalpojumi tiek fiziski realizēti, principā ir viegli noteikt, jo šie pasākumi notiek noteiktā vietā. Izstāde vai gadatirgus, lai arī kāda būtu to būtība, paredz sniegt vairākiem saņēmējiem principā vienā vietā un vienā laikā dažādus kompleksus pakalpojumus ar mērķi sniegt informāciju, preces vai pasākumus tādā veidā, kas varētu tos popularizēt apmeklētāju vidū.

Šajos apstākļos izstāde vai gadatirgus ir jāuzskata par ietilpstošu līdzīgo darbību jomā, ko paredz Sestās direktīvas 9. panta 2. punkta c) apakšpunkta pirmais ievilkums.

(sal. ar 23.–25. un 29. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Brīva kapitāla aprite – Līguma noteikumi – Ar šīm divām pamatbrīvībām saistīta valsts pasākuma pārbaude

(EKL 49. un 56. pants)

2. Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Līguma noteikumi – Piemērojamība

(EKL 49. un 56. pants)

Summary

1. No EKL 49. un 56. panta redakcijas, kā arī no to atrašanās vietas divās dažādās Līguma III sadaļas nodaļās izriet, ka, lai gan tie ir savstarpēji cieši saistīti, šo noteikumu mērķis ir reglamentēt divas dažādas situācijas un tiem katram ir sava piemērošanas joma. Protams, nav neiespējams, ka īpašos noteiktos gadījumos, kad valsts tiesību norma vienlaicīgi attiecas gan uz pakalpojumu sniegšanas brīvību, gan arī uz kapitāla brīvu apriti, ar to vienlaicīgi tiek radīti šķēršļi abām šīm brīvībām.

Šajā sakarā nevar uzskatīt, ka šādos apstākļos salīdzinājumā ar noteikumiem par kapitāla brīvu apriti noteikumi par pakalpojumu brīvu sniegšanu tiek piemēroti pakārtoti.

Ja valsts pasākums vienlīdz ir saistīts ar pakalpojumu sniegšanas brīvību un kapitāla brīvu apriti, ir jāizvērtē, kādā apmērā minētais pasākums ir saistīts ar šo pamatbrīvību īstenošanu un vai tādos apstākļos kā pamata lietā kādai no tām ir prioritāra nozīme. Attiecīgo pasākumu principā izskata tikai attiecībā pret vienu no šīm pamatbrīvībām, ja izrādās, ka attiecīgajos lietas apstākļos viena no tām ir gluži otršķirīga salīdzinājumā ar otru un var tai tikt piesaistīta.

(sal. ar 28., 30.–31. un 34. punktu)

2. Valsts režīms, saskaņā ar kuru dalībvalsts savā teritorijā kā priekšnosacījumu kredītu izsniegšanai profesionālas darbības ietvaros, ko veic trešā valstī dibināta sabiedrība, izvirza iepriekšēju atļaujas saņemšanu un saskaņā ar kuru šādu atļauju nevar piešķirt, ja minētās sabiedrības galvenā vadība vai tās filiāle neatrodas šajā dalībvalstī, tādējādi radot šķēršļus trešās valstīs dibinātu sabiedrību pieejai dalībvalsts finanšu tirgum, pārsvarā ietekmē pakalpojumu sniegšanas brīvības izmantošanu EKL 49. un turpmāko pantu izpratnē.

Tā kā minētā režīma ierobežojošā iedarbība attiecībā uz kapitāla brīvu apriti ir tikai neizbēgamas pakalpojumu sniegšanai radītā ierobežojuma sekas, tad nav jāizvērtē šī režīma saderība ar EKL 56. un turpmākajiem pantiem.

Trešā valstī dibināta sabiedrība nevar atsaukties uz EKL 49. un turpmākajiem pantiem. Faktiski pretēji Līguma sadaļā par kapitāla brīvu apriti norādītajam sadaļā par pakalpojumu sniegšanas brīvību nav neviena noteikuma, kurā būtu minēts, ka uz šiem noteikumiem var atsaukties pakalpojumu sniedzēji – trešo valstu rezidenti, kas dibināti ārpus Eiropas Savienības, jo šīs pēdējās sadaļas mērķis ir nodrošināt pakalpojumu sniegšanas brīvību dalībvalstu rezidentiem.

(sal. ar 25., 49. un 50. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Personu brīva pārvietošanās – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Līguma noteikumi – Piemērošanas joma

(EKL 43. pants)

2. Personu brīva pārvietošanās – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Nodokļu tiesību akti

(EKL 43. pants)

3. Kopienu tiesības – Indivīdiem piešķirtās tiesības – Dalībvalsts pārkāpums

Summary

1. Uz EKL 43. pantu var atsaukties tāds Kopienu pilsonis, kurš kopš domicila pārcelšanas dzīvo dalībvalstī un kuram pieder visas akcijas citās dalībvalstīs dibinātās sabiedrībās.

(sal. ar 30. punktu un rezolutīvās daļas 1. punku)

2. EKL 43. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to nepieļauj to, ka kāda dalībvalsts izveido kapitāla vērtības pieauguma nodokļa sistēmu gadījumā, ja nodokļu maksātājs pārceļ savu domicilu ārpus šīs dalībvalsts, ar ko šī nodokļa maksājuma pagarinājuma piešķiršana ir atkarīga no garantiju sniegšanas un kura pilnībā neņem vērā kapitāla vērtības samazinājumu, kas varētu rasties pēc tam, kad ieinteresētā persona ir pārcēlusi savu domicilu, un kas nav ņemts vērā uzņemošajā dalībvalstī.

(sal. ar 55. punktu un rezolutīvās daļas 2. punktu)

3. Šķērslis, kas rodas, pārkāpjot Kopienu tiesības, no prasītās garantijas sniegšanas, nevar tikt atcelts ar atpakaļejošu spēku tikai ar to, ka tiek atbrīvota šī garantija. Akta, uz kura pamata šī garantija ir atbrīvota, forma nav būtiska šim novērtējumam. Ja dalībvalsts paredz kavējuma procentu maksu, atbrīvojot, pārkāpjot iekšējās tiesības, prasīto garantiju, šādi procenti ir maksājami arī tad, ja tiek pārkāptas Kopienu tiesības. Turklāt iesniedzējtiesai ir pienākums novērtēt atbilstīgi Tiesas sniegtajām ievirzēm un, ievērojot līdzvērtības principu un efektivitātes principu, attiecīgās dalībvalsts atbildību par radīto kaitējumu, liekot sniegt šādu garantiju.

(sal. ar 67. punktu un rezolutīvās daļas 3. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Eiropas Kopienu pašu resursi – Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa vēlāka piedziņa vai atlaišana

(Padomes Regulas Nr. 2913/92 220. panta 2. punkta b) apakšpunkts; Komisijas Regulas Nr. 2454/93 871. pants)

Summary

Regulas Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Regulai Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kas grozīta ar Regulu Nr. 1677/98, 871. pants ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka valsts muitas dienestiem piedziņas vai neiekasēto muitas nodokļu atlaišanas procedūras ietvaros nav jānodod lieta Komisijai, lai tā to atrisinātu, ne tad, ja to izteiktās šaubas attiecībā uz Kopienas Muitas kodeksa 220. panta 2. punkta b) apakšpunktā minēto kritēriju piemērošanas jomu konkrētajā gadījumā ir izkliedētas pat pēc tam, kad minētās iestādes ir darījušas zināmu savu nodomu vērsties Komisijā, ne arī tad, ja izteiktās šaubas ir par to, ka vēlāk nav tikuši iegrāmatoti neiekasētie muitas nodokļi tādēļ, ka labticīgs importētājs nav deklarējis maksas, kurām vajadzēja būt iekļautām ievesto preču muitas vērtībā.

(sal. ar 46. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Personu brīva pārvietošanās – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Nodokļu tiesību akti

(EK līguma 52. pants (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem – EKL 43. pants); EEZ līguma 31. pants)

Summary

EK līguma 52. pants (pēc grozījumiem − EKL 43. pants) un Eiropas Ekonomikas zonas līguma 31. pants ir interpretējami tā, ka tie nepieļauj tādus dalībvalsts tiesību aktus, ar kuriem mātes sabiedrībai, kas maksā nodokļus vienīgi šai valstī, neļauj atskaitīt finansēšanas izmaksas, kas tai radušās, iegādājoties kādas meitas sabiedrības kapitāla daļas, ja šie izdevumi attiecas uz dividendēm, kas ir atbrīvotas no nodokļa tāpēc, ka tās ir no netiešas meitas sabiedrības, kas reģistrēta citā Kopienas dalībvalstī vai EEZ līguma dalībvalstī, lai gan šīs izmaksas ļauj atskaitīt tad, ja tās attiecas uz dividendēm, kuras mātes sabiedrībai ar juridisko adresi vienā dalībvalstī izmaksā tai pašā dalībvalstī reģistrēta netieša meitas sabiedrība un kuras faktiski tiek atbrīvotas arī no nodokļa.

(sal. ar 50. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Dalībvalstis — Pienākumi — Pienākums sadarboties

(EKL 10. pants)

Summary

Sadarbības princips, kas izriet no EKL 10. panta, neuzliek valsts tiesai pienākumu izvairīties no iekšējo procesuālo noteikumu piemērošanas, lai pārskatītu galīgu tiesas nolēmumu un to atceltu, ja izrādītos, ka tas ir pretrunā ar Kopienu tiesībām. Lai nodrošinātu tiesību un tiesisko attiecību stabilitāti, kā arī pareizu tiesvedību, ir svarīgi, lai tiesu nolēmumi, kas kļuvuši galīgi pēc tam, kad izsmelti visi tiesību aizsardzības līdzekļi, vai pēc tam, kad beidzies to izmantošanai paredzētais termiņš, vairs nevarētu tikt apstrīdēti.

(sal. ar 20. punktu un rezolutīvo daļu)