Lieta T‑790/14

(spriedums publicēts izvilkumu veidā)

Samir Hassan

pret

Eiropas Savienības Padomi

“Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju — Līdzekļu iesaldēšana — Ierobežojums ieceļošanas jomā — Agrāku aktu atcelšana ar Vispārējās tiesas spriedumu — Jauni akti, ar kuriem prasītāja vārds iekļauts sarakstos — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Tiesības uz īpašumu — Samērīgums — Nevainīguma prezumpcija — Ārpuslīgumiskā atbildība”

Kopsavilkums – Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2016. gada 21. jūlija spriedums

Attiecībā uz pasākumiem, kas pieņemti pret personām, kuras atbalsta Sīrijas režīmu, tā kā, pirmkārt, darījumu padomes, kuras uzdevums ir veicināt Sīrijas ekonomiku un tās uzņēmumu un komercdarbības un ieguldījumu attīstību, priekšsēdētāja un tā vietnieka iecelšana ietver valdības lēmumu un, otrkārt, personas, uz kuru attiecas ierobežojošie pasākumi, amats šādā padomē nav izskaidrojams kā citādi, kā vien ar pietuvinātību valdošajam režīmam un tas ir neapstrīdēts faktisks elements, kurš liecina par zināmu saikni ar šo režīmu, šī pietuvinātība ļauj Padomei pamatoti uzskatīt, ka minētā persona gūst labumu no režīma, to atbalsta un ir ar to saistīta Lēmuma 2013/255 28. panta 1. punkta un Regulas Nr. 36/2012 15. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē. (sal. ar 40.–43., 46., 50. un 52. punktu)

Attiecībā uz pasākumiem, kas pieņemti pret personām, kuras atbalsta Sīrijas režīmu, naudas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana ir piesardzības pasākums, kura mērķis nav atņemt attiecīgajām personām to īpašumu. Tomēr šie pasākumi neapstrīdami rada īpašumtiesību izmantošanas ierobežojumu. Kas attiecas uz šādu pasākumu atbilstošo raksturu, ņemot vērā vispārējo interešu mērķi, kas ir tik būtisks starptautiskajai sabiedrībai, kā civiliedzīvotāju aizsardzība, šķiet, ka līdzekļu, finanšu aktīvu un citu saimniecisko resursu iesaldēšana, kā arī aizliegums ieceļot Savienības teritorijā, kuri attiecas uz personām, kuras ir identificētas kā tādas, kas ir iesaistītas Sīrijas režīma atbalstīšanā, paši par sevi nav uzskatāmi par neatbilstošiem. Jautājumā par attiecīgo pasākumu nepieciešamību ir jāatzīst, ka tādi alternatīvi un mazāk apgrūtinoši pasākumi kā iepriekšējas atļaujas sistēma vai pienākums a posteriori pamatot pārskaitīto līdzekļu izlietojumu neļauj tikpat efektīvi sasniegt šo mērķi, proti, izdarīt spiedienu uz Sīrijas režīma, kurš vajā civiliedzīvotājus, atbalstītājiem, it īpaši iespējas apiet ierobežojumus kontekstā. Visbeidzot, personu, kurām piemērojami šādi pasākumi, atkārtota iekļaušana to personu, vienību un organizāciju sarakstos, par kurām ir atzīts, ka tās ir vai nu atbildīgas par mierīgo demonstrāciju vardarbīgu apspiešanu dažādos Sīrijas reģionos, vai arī saistītas ar minētajiem atbildīgajiem, nav kvalificējama kā nesamērīga apgalvoti potenciāli neierobežotā rakstura dēļ, jo šī atkārtotā iekļaušana tiek regulāri pārskatīta, lai nodrošinātu, ka personas un vienības, kuras vairs neatbilst iekļaušanas attiecīgajā sarakstā kritērijiem, no tiem tiktu svītrotas. No tā izriet, ka, ņemot vērā Sīrijas civiliedzīvotāju aizsardzības fundamentālo nozīmīgumu un aktos, ar ko pieņemti attiecīgie pasākumi, paredzētās atkāpes, apstrīdēto tiesību aktu izraisītie tiesību uz īpašumu ierobežojumi nav nesamērīgi. (sal. ar 58., 62.–64., 66. un 67. punktu)

Atbilstoši LES 29. pantam pieņemti akti, ar ko piemēro ierobežojošus pasākumus to personu, vienību un organizāciju sarakstos, par kurām ir atzīts, ka tās ir vai nu atbildīgas par mierīgo demonstrāciju vardarbīgu apspiešanu dažādos Sīrijas reģionos, vai arī saistītas ar minētajiem atbildīgajiem, un kuri ir piemērojami divpadsmit mēnešus, nepārtraukti tiek pārraudzīti un to darbību attiecīgā gadījumā var pagarināt un saturu grozīt, ja Padome uzskata, ka to mērķi nav sasniegti, un to sekas nav ieinteresēto personu īpašuma konfiskācija, uzskatot, ka tas ir iegūts noziedzīgi, bet gan līdzekļu iesaldēšana piesardzības nolūkos, nav uzskatāmi par sankciju un neietver nekādu šāda veida apsūdzību. Šādi akti nav konstatējums, ka faktiski ir izdarīts pārkāpums, bet gan tiek pieņemti administratīva rakstura procedūrā, kurai ir piesardzības funkcija un kuras vienīgais mērķis ir ļaut Padomei nodrošināt civiliedzīvotāju aizsardzību. Tādējādi personas, kurai piemērojami šādi pasākumi, atkārtota iekļaušana minētajos personu, vienību un organizāciju sarakstos nav pretrunā nevainīguma prezumpcijas principam. (sal. ar 73., 75.–79. punktu)