ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2017/2014 (2017. gada 8. novembris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (izziņots ar dokumenta numuru C(2017) 7263) (OV 2017, L 292, 61. lpp.), ciktāl ar to no Eiropas Savienības finansējuma tiek izslēgtas neto summas 48 317 806,79 EUR un 26 638 201,22 EUR, kuras ir samaksājusi Polijas Republikas akreditēta maksājumu aģentūra;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 424/53

Prasība, kas celta 2017. gada 12. oktobrī – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Papouis Dairies (“Papouis Halloumi”)

(Lieta T-702/17)

(2017/C 424/76)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosija, Kipra) (pārstāvji – V. Marsland, Solicitor, un S. Malynicz, QC)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Papouis Dairies LTD (Nikosija, Kipra)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības krāsaina grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Papouis Halloumi” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 176 344

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 3. augusta lēmums lietā R 2782/2014-4

Prasītājas prasījumi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats:
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots apstrīdētā lēmuma prettiesiskums procesuālu pārkāpumu dēļ; tas ir iedalīts trīs daļās: — pirmā daļa ir par vienlīdzības principa pārkāpumu, jo, pieņemot apstrīdēto lēmumu un tā pielikumu, atbildētāja esot pieļāvusi, ka izstāšanās procedūra tiek uzsākta bez iespējas tiem Eiropas Savienības pilsoņiem, kuri dzīvo ārpus savas valsts robežām, izteikties par savas Eiropas Savienības pilsonības zaudēšanu attiecīgajā gadījumā. Līdz ar to esot pārkāptas tiesības tikt uzklausītam un paust savu viedokli balsojot vēlēšanās, kas aptver visu Eiropu. Tātad ar apstrīdēto lēmumu tiekot apstiprināta otrās klases pilsoņu kategorijas pastāvēšana, kam ir liegtas balsstiesības tādēļ, ka viņi ir īstenojuši savas tiesības uz brīvu pārvietošanos, un līdz ar to ar šo lēmumu ir pārkāpts princips par vienlīdzīgu attieksmi starp pilsoņiem. Prasītāji uzskata, ka ir pieļauta diskriminācija Eiropas Savienības pilsoņu starpā viņu dzīvesvietas dēļ; — otrā daļa ir par LESD 203. panta pārkāpumu, jo apstrīdētajā lēmumā ir paredzēta Apvienotās Karalistes aizjūras zemju un teritoriju (AZT) izstāšanās, bez iespējas šo AZT iedzīvotājiem balsot par izstāšanos no LESD paredzētā asociācijas režīma, neņemot vērā LESD 203. pantā paredzēto īpašo procedūru, kas ir piemērojama šīm AZT, un tādējādi esot pārkāpta LESD 199. pantā paredzētā brīvība veikt uzņēmējdarbību; — trešā daļa ir par tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības principu pārkāpumu, jo prasītāji uzskata, ka sarunu uzsākšanai par izstāšanās līgumu, kuru iznākums nav skaidri paredzams, būs ievērojama ietekme uz normām, ar ko tiek regulētas tiesības, kādas prasītāji gūst no Eiropas Savienības pilsonības, jo tie ir izveidojuši savu privāto un ģimenes dzīvi citā dalībvalstī tādēļ, ka tie īsteno savu pārvietošanās brīvību. Apstrīdētajā lēmumā un tā pielikumā tātad nav ievērotas prasības par tiesību normas paredzamību, kas izriet no tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības principiem, un līdz ar to tiek pārkāptas arī tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību.
—

atzīt par spēkā neesošiem un atcelt, vajadzības gadījumā iepriekš atzīstot par prettiesisku un prasītājam atbilstoši LESD 277. pantam nepiemērojamu Paziņojumu par konkursu EP/CAST/S/16/2016 (1), šādus lēmumus un aktus: — cilvēkresursu attīstības direktora 2016. gada 26. oktobra lēmumu neiekļaut C. M. H. Barata I funkciju grupas līgumdarbinieku kandidātu saraksta projektā kā autovadītāju atbilstoši tā sauktajai 2016./2017. gada CAST līgumslēgšanas procedūrai; — ar 2016. gada 28. novembra e-pastu nosūtīto Parlamenta INLO ĢD lēmumu apstiprināt minēto lēmumu par C. M. H. Barata neiekļaušanu I funkciju grupas līgumdarbinieku kandidātu saraksta projektā kā autovadītāju atbilstoši tā sauktajai 2016./2017. gada CAST līgumslēgšanas procedūrai; — Eiropas Parlamenta Ģenerālsekretariāta Klaus Welle parakstītu 2017. gada 25. aprīļa lēmumu, kurš C. M. H. Barata ir paziņots ar ierakstītu vēstuli un ar ko ir noraidīta prasītāja 2017. gada 9. janvārī atbilstoši Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktam iesniegtā sūdzība;
—

pakārtoti, ja Vispārējā tiesa pilnībā neatceļ Lēmumu C(2017) 1742, final, atbilstoši pirmajam pamatam: — atcelt Lēmuma C(2017) 1742, final, 1. panta pirmās daļas 1. punkta b) apakšpunktu, 2. punkta b) apakšpunktu, 3. punkta b) apakšpunktu un 4. punkta b) apakšpunktu, ciktāl konstatējums par vienoto un turpināto pārkāpumu, kurā vaino Air France-KLM, balstās uz Lufthansa sniegtiem pierādījumiem saistībā ar tās pieteikumu par atbrīvojumu no naudas soda saskaņā ar Komisijas 2002. gada Paziņojumu par atbrīvojumu no atbrīvojumu no naudas soda vai naudas soda samazināšanu aizliegtu vienošanos gadījumos, un motīvu daļu, kas ir tā pamatā, atcelt lēmuma 3. panta b) un d) punktu, ciktāl ar to Air France-KLM tiek uzlikti divi naudas sodi kopsummā EUR 307 360 000, un lēmuma 4. pantu un līdz ar to, pamatojoties uz LESD 261. pantu, samazināt šo naudas sodu apmēru atbilstoši tās otrajam pamatam; — atcelt Lēmuma C(2017) 1742, final, 1. panta pirmās daļas 1. punkta b) apakšpunktu, 2. punkta b) apakšpunktu, 3. punkta b) apakšpunktu un 4. punkta b) apakšpunktu, ciktāl ar tiem no vienotā un turpinātā pārkāpuma, kurā vaino Air France-KLM, ir izslēgtas aviokompānijas, kas ir minētas lēmuma motīvu daļā kā tādas, kas ir bijušas iesaistītas praksēs, kas ir saistītas ar šo pārkāpumu, un motīvu daļu, kas ir to pamatā, kā arī atcelt lēmuma 3. panta b) un d) apakšpunktu, ciktāl ar tiem Air France-KLM ir uzlikti divi naudas sodi kopsummā EUR 307 360 000, un lēmuma 4. pantu un līdz ar to, pamatojoties uz LESD 261. pantu, samazināt šo naudas sodu apmēru atbilstoši tās trešajam pamatam; — atcelt Lēmuma C(2017) 1742, final, 1. panta pirmās daļas 1. punkta b) apakšpunktu, 2. punkta b) apakšpunktu un 3. punkta b) apakšpunktu, ciktāl ar tiem ir konstatēts, ka vienotā un turpinātā pārkāpumā, kurā vaino Air France-KLM, ietilpst EEZ ienākošie kravu pārvadājumu pakalpojumi (ienākošie lidojumi EEZ) un motīvu daļu, kas ir to pamatā, kā arī atcelt lēmuma 3. panta b) un d) punktu, ciktāl ar tiem Air France-KLM tiek uzlikti divi naudas sodi kopsummā EUR 307 360 000, un lēmuma 4. pantu un līdz ar to, pamatojoties uz LESD 261. pantu, samazināt šo naudas sodu apmēru atbilstoši tās ceturtajam pamatam;
—

atcelt Komisijas 2017. gada 14. janvāra Īstenošanas lēmumu C(2017) 766, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl ar to no finansējuma ir izslēgti Portugāles deklarētie izdevumi saskaņā ar “POSEI – īpaši piegādes nosacījumi” (EUR 1 288 044,79) un “tiešajiem maksājumiem, kas attiecināmi uz 2010. mārketinga gadu” (EUR 830 326,12);
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots Direktīvas 2009/73/EK 36. panta 1. punkta pārkāpums. — Pakārtoti, ja Komisijai principā bija kompetence pieņemt lēmumu, tā to varēja likumīgi darīt vienīgi tad, ja būtu izpildīti Direktīvas 2009/73/EK 36. panta 1. punkta kritēriji. — Lēmums ir pieņemts pretrunā 36. panta 1. punkta a) apakšpunktam. Ar Lēmumu netiks palielināta konkurence gāzes piegādē un netiks palielināta apgādes drošība ES un Enerģētikas kopienas Centrālās un Austrumeiropas valstīs. — Lēmums ir pieņemts, pārkāpjot 36. panta 1. punkta b) apakšpunktu. Nepastāv ieguldījumu risks, jo attiecīgais gāzesvads ir nodots ekspluatācijā kopš 2011. gada jūlija. — Lēmums ir pieņemts, pārkāpjot 36. panta 1. punkta e) apakšpunktu. Lēmums kaitē konkurencei un efektīvai ES un Enerģētikas kopienas iekšējā tirgus darbībai, jo ar to var pastiprināt PJSC Gazprom un tā filiāļu dominējošo stāvokli attiecīgajā ģeogrāfiskajā tirgū un tas var veicināt iekšējā tirgus sadalīšanu atkarībā no valstu robežām.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 121/42

Prasība, kas celta 2017. gada 21. februārī – FCA US/EUIPO – Busbridge (“VIPER”)

(Lieta T-109/17)

(2017/C 121/62)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: FCA US LLC (City of Auburn Hills, Mičigana, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – C. Morcom, QC)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Robert Dennis Busbridge (Hookwood, Apvienotā Karaliste)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “VIPER” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 3 871 101

Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 1. decembra lēmums lietā R 554/2016-1

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Anulēšanas nodaļas un Apelācijas pirmās padomes lēmumus un nosūtīt R. D. Busbridge pieteikumu Anulēšanas nodaļai atbilstošas darbības veikšanai;

— piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītie pamati:

— Apelācijas padome pieļāva kļūdu, secinot, ka R. D. Busbridge ir pierādījis izmantošanu saistībā ar precēm, kuras aptver Apvienotās Karaliste reģistrācija (proti, “sporta auto”);
—

vārdu “also” [arī] un tekstu “for the purposes of capacity allocation on the affected bidding zone borders until the requirements described in Article 5(3) of this document are fulfilled” [jaudas piešķiršanas nolūkos skarto tirdzniecības zonu robežās, līdz būs izpildītas šī dokumenta 5. panta 3. punktā paredzētās prasības], kas ir ietverti I pielikuma 2. panta 2. punkta e) apakšpunktā;
—

atcelt Komisijas 2016. gada 18. augusta Īstenošanas regulu (ES) 2016/1395, ar kuru atkārtoti uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo Buckinghan Shoe Mfg Co. Ltd, Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd, Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd, Wei Hao Shoe Co. Ltd, Wei Hua Shoe Co. Ltd, Win Profile Industries Ltd, un īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14 (OV L 225, 52. lpp.);
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmuma esot pārsniegtas pilnvaras. Pēc prasītājas uzskatiem, Eiropas Centrālajai bankai (ECB), lai nodrošinātu to konkrētu piemērošanu, ir tikai pilnvaras, tos nedz pastiprinot, nedz izvērtējot to atbilstību, pārbaudīt, vai ir izpildīti nosacījumi, kas ir izvirzīti, lai iestādei tiktu piemērota atkāpe no normām par sviras rādītāja aprēķināšanu, kurus Komisija galīgi un precīzi ir noteikusi, pamatodamās uz ekskluzīvu kompetenci, ar deleģēto regulu, kas ir paredzēta, lai ņemtu vērā Eiropas Savienības banku un finanšu vides īpatnības.
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 296. panta 2. punkts, jo nav norādīts pamatojums un nav izpildīts lēmumu par ex ante iemaksām sacīkstes pienākums. — Apstrīdētajos lēmumos nav ietverts pamatojums par to, kā ex ante iemaksa faktiski ir aprēķināta, apdraudot prasītājas faktisko iespēju veikt lēmuma likumības un pamatotības pārbaudi.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 350/27

Prasība, kas celta 2016. gada 4. augustā – Pirelli Tyre/EUIPO – Yokohama Rubber (Riepas protektora attēls)

(Lieta T-447/16)

(2016/C 350/33)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Pirelli Tyre SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji – T. Müller un F. Togo, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: The Yokohama Rubber Co. Ltd (Tokija, Japāna)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiska preču zīme (riepas protektora attēls) – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 2 319 176

Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 28. aprīļa lēmums lietā R 2583/2014–5

Prasītājas prasījumi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā preču zīme ir atzīta par spēkā neesošu un prasītājai ir piespriests atlīdzināt izdevumus, kas radušies procesā Birojā.

Izvirzītais pamats:
—

atcelt Komisijas 2016. gada 9. februāra Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/176, ar ko izbeidz antidempinga procedūru attiecībā uz tādas Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vīnskābes importu, kuru ražo Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co. Ltd, pamatojoties uz acīmredzamām kļūdām faktu vērtējumā un tiesību piemērošanā, kas ir pieļautas šajā pasākumā, un Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, 3. panta 2., 3. un 5. punkta, kā arī 17. panta 1. punkta pārkāpumu;
—

Šajā ziņā tiek norādīts, ka, tā kā Eiropas Komisija apstrīdētajā lēmumā ir atzinusi objektīvu neiespējamību atgūt (atšķirībā no citiem uzņēmumiem, kuriem ir jāatmaksā ne vairāk kā 10 % no maksājamām summām) valsts atbalstu, kas ir atzīts par nelikumīgu, no tiesību viedokļa – ievērojot iepriekš minētos principus – skaidri nevar noliegt prasītājas tiesības saņemt to summu atmaksu, kas ir pārmaksātas, ņemot vērā Likuma Nr. 289/2002 noteikumus: pretējā gadījumā pastāvētu nepieļaujama un būtiska nevienlīdzīga attieksme pret prasītāju un Katānijas provinces uzņēmumiem, kas ar apstrīdēto lēmumu ir atbrīvoti no jebkādas samaksas 90 % apmērā no nesamaksātā nodokļa summas.
3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums atbilstoši LESD 296. pantam, jo, nolemdama piemērot vienotās likmes korekciju 5 % apmērā, Komisija: — nav norādījusi pietiekamu motivāciju un pamatus tās secinājumam par pārkāpumiem vai šādu pārkāpumu raksturu un no tiem izrietošo risku Fondam; — nav norādījusi iemeslus, kuru dēļ 2011. un 2012. gadā konstatētās neatbilstības tika novērtētas kopā, lai piemērotu vienotās likmes korekciju 5 % apmērā, pat ja to skaits un raksturs katrā no gadiem būtiski atšķīrās un katrā ziņā tā nav sniegusi pārliecinošu pamatojumu, kādēļ gan par 2012. gadu konstatētajām neatbilstībām, gan par 2011. gadu konstatētajām neatbilstībām bija jāpiemēro vienotas likmes korekcija 5 % apmērā.
—

atcelt Komisijas 2015. gada 27. marta Lēmumu par atbalsta shēmu, ko īstenojusi Vācija, – atbalsts Vācijas farmācijas uzņēmumiem, kas nonākuši finansiālās grūtībās, atbrīvojot tos no obligātajām atlaidēm (SA.34881 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2012/CP);
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots rūpības pienākuma un Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (kodificēta versija), 13. panta 2. punkta pārkāpums, jo Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu vērtējuma kļūdu tiesību piemērošanā un faktos attiecībā uz prasītājas veikto montāžas operāciju esamību: — prasītāja norāda, ka Komisijai esot bijusi jāizmanto prasītājas sniegtā aktuālā informācija un dati kā pamats, lai izvērtētu tās situāciju. Prasītājas ieskatā trešo personu standartu izmantošana šis nolūkam tātad neesot pieļaujama, ja attiecībā uz aktuālajiem datiem ir sniegti pieņemami un pamatoti skaidrojumi; — turklāt prasītāja apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi arī pienākumu pareizi izvērtēt tās ražošanas izmaksas, kad tā pārkvalificēja detaļas, kas izmantotas prasītājas veiktajai pirmajai pārdošanai Eiropas Savienības tirgū, par tādām, kuru izcelsme ir Ķīnā, lai gan to izcelsme esot Vjetnamā. Līdz ar to Komisija esot pārkāpusi arī savu rūpības pienākumu; — papildus tam prasītāja norāda, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu aprēķinā pareizu enerģijas un īres izmaksu noteikšanā, nepareizi izmantojot dažādus faktorus šo attiecīgo izmaksu sadalē. Tā pati kļūda aprēķinā esot pieļauta, Komisijai nosakot, ka kompānija savā darbībā izmantoja 13 % no savas ražošanas jaudas attiecīgajā laikposmā; — visbeidzot, prasītāja norāda, ka Komisija esot atteikusies ņemt vērā pamatlīdzekļu amortizācijas izdevumus, lai gan prasītāja iesniegusi pierādījumus par to, ka tā bija izmaksājusi atlīdzību kompānijas kapitāla daļu turētājam.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 294/71

Prasība, kas celta 2015. gada 29. maijā – Hmicho/Padome

(Lieta T-275/15)

(2015/C 294/86)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Samir Hmicho (Poole, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – V. Davies, solicitor, un T. Eicke, QC)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītāja prasījumi:

— atcelt Padomes 2013. gada 31. maija Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 147, 14. lpp.) un/vai Padomes 2015. gada 6. marta Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2015/383, ar kuru īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 64, 41. lpp.), un/vai Padomes 2015. gada 19. maija Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2015/784, ar ko īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 124, 13. lpp.), ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

— atcelt Padomes 2012. gada 18. janvāra Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 16, 1. lpp.) un/vai Padomes 2015. gada 6. marta Īstenošanas regulu (ES) 2015/375, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 124, 1. lpp.), un/vai Padomes 2015. gada 19. maija Īstenošanas regulu (ES) 2015/780, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 64, 10. lpp.), ciktāl tās attiecas uz prasītāju;

— atcelt Padomes lēmumu, kas ietverts tās 2015. gada 20. maija vēstulē Nr. SGS15/06024, ar kuru apstiprināta prasītāja iekļaušana sarakstā un “mainīta [uz prasītāju attiecināma] informācija, kas izklāstīta Padomes Īstenošanas lēmumā un Regulā”;

— piespriest Eiropas Savienībai izmaksāt kompensāciju prasītājam;

— piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ierobežojošiem pasākumiem pret viņu neesot juridiska pamata un/vai esot pieļauta acīmredzama novērtēšanas kļūda, balstoties uz to, ka nepastāv racionāla saikne starp viņu un indivīdiem, pret kuriem Savienība ir noteikusi ierobežojošos pasākumus, proti, tiem, kuri gūst labumu no Sīrijas režīma vai to atbalsta.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padomes Lēmumi 2013/255/KĀDP, 2015/383 un 2015/784, Padomes Regulas Nr. 36/2012, Nr. 2015/375 un Nr. 2015/780 un/vai 2015. gada 20. maija lēmums pārkāpj prasītāja pamattiesības, kas tiek aizsargātas ar ES Pamattiesību hartu un/vai Eiropas Cilvēktiesību konvenciju, tostarp prasītāja tiesības uz cilvēka cieņu, tiesības uz labu pārvaldību, tostarp tiesības uz aizstāvību, pienākumu norādīt pamatojumu un nevainīguma prezumpciju, tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesu, tiesības uz viņa privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību, darījumdarbības brīvību un viņa tiesības uz īpašumu.
—

atzīt, ka vienošanās par subsīdiju Nr. 238214 “C7” (Cerebellar-Cortical Control: Cells, Circuits, Computation, and Clinic) un vienošanās par subsīdiju Nr. 238686 “CEREBNET” (Timing and plasticity in the olivo-cerebellar system), kas ir noslēgti saistībā ar Septīto pamatprogrammu Atbalsts pētnieku sagatavošanai un profesionālajai izaugsmei un sākotnējās apmācības tīkli (FP7-PEOPLE-ITN-2008), nevar interpretēt kā tādus, kas atbalsta saņēmējiem paredz pienākumu apmācīt jaunos pētniekus vienīgi savās telpās un līdz ar to, ka REA nevar, pamatojoties uz šādu interpretāciju, noraidīt ar jauno pētnieku sagatavošanu saistītos izdevumus kā neattiecināmus;
—

atcelt Komisijas 2014. gada 15. oktobra Lēmumu (ES) 2015/248 par Slovākijas Republikas īstenotajiem pasākumiem SA.23008 (2013/C) (ex 2013/NN) attiecībā uz Spoločná zdravotná poisťovňa, a.s. (SZP) un Všeobecná zdravotná poisťovňa, a.s. (VZP) (izziņots ar dokumenta numuru C(2014) 7277) (OV L 41, 25. lpp.)
—

piespriest Parlamentam pienākumu atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājām nodarīts, liedzot tām iespēju tikt ierindotām pirmajā vietā attiecībā uz pamatnolīguma ITS14 3. daļu, un kuru tās ex aequo et bono novērtē miljona un piecsimt tūkstošu eiro (EUR 1 5 00 000,00) apmērā, tam pieskaitot procentus par laiku no pieņemamā sprieduma pasludināšanas brīža, vai citā Vispārējās tiesas noteiktā apmērā; un
—

Prasītāja šajā ziņā norāda, ka Komisijas apgalvojumu, ka tirdzniecības statistika par 2014. gada pirmajiem 11 mēnešiem liecina par eksporta palielināšanos par 5 % salīdzinājumā ar šo pašu posmu 2013. gadā, atspēko Komisijas minētā Lauksaimniecības produktu tirgu kopīgas organizācijas komitejas 2015. gada 22. janvāra ziņojuma par mājputnu gaļas tirgus situāciju 19. lappuses labajā pusē ietvertā tabula, no kuras izriet, ka 2013. gada pirmajos 11 mēnešos mājputnu gaļas eksporta no Savienības summa bija EUR 1 93 6 0 00 000, savukārt 2014. gada pirmajos 11 mēnešos tā bija tikai EUR 1 88 6 8 38 000, tādējādi radot eksporta samazināšanos par 2,5 %, nevis palielināšanos par 5 %, un ka Komisija arī esot kļūdaini novērtējusi cenas, kuras tika definētas kā “stabilas”, kaut gan tās atainoja būtiskas izmaiņas, samazinoties par 8 %, kā tas ir redzams ziņojuma 9. lappusē; līdz ar to esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un pārkāpts Regulas (ES) Nr. 1308/2013 219. panta 1. punkts un 221. pants.