Apvienotās lietas C-7/10 un C-9/10

Staatssecretaris van Justitie

pret

Tayfun Kahveci un Osman Inan

(Raad van State (Nīderlande) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“EEK un Turcijas Asociācijas līgums — Uzturēšanās tiesības — Naturalizēta darba ņēmēja, kurš ir Turcijas pilsonis, ģimenes locekļi — Turcijas pilsonības saglabāšana — Naturalizācijas datums”

Sprieduma kopsavilkums

Starptautiskie līgumi — EEK un Turcijas Asociācijas līgums — Ar EEK un Turcijas Asociācijas līgumu izveidotā Asociācijas padome — Lēmums Nr. 1/80 — Ģimenes apvienošanās

(EEK un Turcijas Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 7. pants un 14. panta 1. punkts)

EEK un Turcijas Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka darba ņēmēja, kurš ir Turcijas pilsonis un kurš ir likumīgi nodarbināts dalībvalsts darba tirgū, ģimenes locekļi uz šo tiesību normu joprojām var atsaukties, ja darba ņēmējs, saglabājot Turcijas pilsonību, ir ieguvis uzņemošās dalībvalsts pilsonību.

Gan no Eiropas Savienības tiesību pārākuma, gan no tādas tiesību normas kā minētās direktīvas 7. panta pirmā daļa tiešās iedarbības izriet, ka dalībvalstij nav atļauts vienpusēji grozīt Turcijas pilsoņu pakāpeniskas integrācijas uzņemošajā dalībvalstī sistēmas apjomu un tādējādi tām vairs nav iespējas veikt pasākumus, kas varētu apdraudēt tiesisko statusu, kurš šādiem pilsoņiem skaidri atzīts tiesībās, kas izriet no EEK un Turcijas Asociācijas līguma.

Šajos apstākļos šī paša lēmuma 14. panta 1. punktā ir sniegts atbilstošais regulējums, kas ļauj noteikt, kādā apmērā Turcijas pilsonim, kuram ir piemēroti kriminālsodi, var tikt liegtas tiesības, kas viņam izriet tieši no šī lēmuma, izraidot viņu no uzņemošās dalībvalsts.

Šajā ziņā attiecīgajām valsts iestādēm katrā konkrētā gadījumā ir jāizvērtē pārkāpuma izdarītāja individuālā uzvedība, kā arī viņa radītie pastāvošie, reālie un pietiekami būtiskie draudi sabiedriskajai kārtībai un drošībai, turklāt šīm iestādēm ir jāievēro gan samērīguma princips, gan attiecīgās personas pamattiesības. Precīzāk, lēmumu par izraidīšanu, pamatojoties uz minēto14. panta 1. punktu, var pieņemt vienīgi tad, ja attiecīgās personas individuālā uzvedība norāda uz konkrētu jaunu būtisku sabiedriskās kārtības traucējumu risku.

(sal. ar 37. un 39.–41. punktu un rezolutīvo daļu)

Apvienotās lietas C-7/10 un C-9/10

Staatssecretaris van Justitie

pret

Tayfun Kahveci un Osman Inan

(Raad van State (Nīderlande) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“EEK un Turcijas Asociācijas līgums — Uzturēšanās tiesības — Naturalizēta darba ņēmēja, kurš ir Turcijas pilsonis, ģimenes locekļi — Turcijas pilsonības saglabāšana — Naturalizācijas datums”

Sprieduma kopsavilkums

Starptautiskie līgumi – EEK un Turcijas Asociācijas līgums – Ar EEK un Turcijas Asociācijas līgumu izveidotā Asociācijas padome – Lēmums Nr. 1/80 – Ģimenes apvienošanās

(EEK un Turcijas Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 7. pants un 14. panta 1. punkts)

EEK un Turcijas Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka darba ņēmēja, kurš ir Turcijas pilsonis un kurš ir likumīgi nodarbināts dalībvalsts darba tirgū, ģimenes locekļi uz šo tiesību normu joprojām var atsaukties, ja darba ņēmējs, saglabājot Turcijas pilsonību, ir ieguvis uzņemošās dalībvalsts pilsonību.

Gan no Eiropas Savienības tiesību pārākuma, gan no tādas tiesību normas kā minētās direktīvas 7. panta pirmā daļa tiešās iedarbības izriet, ka dalībvalstij nav atļauts vienpusēji grozīt Turcijas pilsoņu pakāpeniskas integrācijas uzņemošajā dalībvalstī sistēmas apjomu un tādējādi tām vairs nav iespējas veikt pasākumus, kas varētu apdraudēt tiesisko statusu, kurš šādiem pilsoņiem skaidri atzīts tiesībās, kas izriet no EEK un Turcijas Asociācijas līguma.

Šajos apstākļos šī paša lēmuma 14. panta 1. punktā ir sniegts atbilstošais regulējums, kas ļauj noteikt, kādā apmērā Turcijas pilsonim, kuram ir piemēroti kriminālsodi, var tikt liegtas tiesības, kas viņam izriet tieši no šī lēmuma, izraidot viņu no uzņemošās dalībvalsts.

Šajā ziņā attiecīgajām valsts iestādēm katrā konkrētā gadījumā ir jāizvērtē pārkāpuma izdarītāja individuālā uzvedība, kā arī viņa radītie pastāvošie, reālie un pietiekami būtiskie draudi sabiedriskajai kārtībai un drošībai, turklāt šīm iestādēm ir jāievēro gan samērīguma princips, gan attiecīgās personas pamattiesības. Precīzāk, lēmumu par izraidīšanu, pamatojoties uz minēto14. panta 1. punktu, var pieņemt vienīgi tad, ja attiecīgās personas individuālā uzvedība norāda uz konkrētu jaunu būtisku sabiedriskās kārtības traucējumu risku.

(sal. ar 37. un 39.–41. punktu un rezolutīvo daļu)