Keywords

Summary



Keywords

Kapitāla brīva aprite – Ierobežojumi – Nodokļu tiesību akti

(EKL 56. pants)

Summary

EKL 56. pants nepieļauj tādus dalībvalsts tiesību aktus, saskaņā ar kuriem nodokļu maksātājiem, kas ir rezidenti šajā dalībvalstī un kas saņem procentus vai dividendes no citā dalībvalstī veiktiem noguldījumiem vai ieguldījumiem, ir jāmaksā pašvaldības papildu nodoklis, ja tie nav izvēlējušies, lai šie ienākumi no vērtspapīriem tiem tiktu izmaksāti ar to dzīvesvietas dalībvalstī reģistrēta starpnieka palīdzību, lai gan šāda paša veida ienākumus no to dzīvesvietas dalībvalstī veiktiem noguldījumiem vai ieguldījumiem tādēļ, ka par tiem tiek ieturēts nodoklis ienākumu gūšanas vietā, var nedeklarēt un tādā gadījumā tie netiek aplikti ar šo nodokli.

Tas, ka dalībvalsts paredz atšķirīgu attieksmi atkarībā no kapitāla ieguldīšanas vietas, šīs dalībvalsts rezidentu attur ieguldīt vai noguldīt kapitālu citā dalībvalstī reģistrētā sabiedrībā un ierobežojoši ietekmē arī citās dalībvalstīs reģistrētas sabiedrības, tām radot šķērsli kapitāla piesaistīšanai pirmajā dalībvalstī. Šajā ziņā tāda nodokļu maksātāja situācija, kurš ir veicis noguldījumus vai ieguldījumus dalībvalstī, neatšķiras no tāda nodokļu maksātāja situācijas, kurš ir veicis noguldījumus vai ieguldījumus citā dalībvalstī. Proti, šāda tiesiskā regulējuma ietvaros nodokļu maksātājam rezidentam, kurš ir guvis ienākumus no citā dalībvalstī veiktiem ieguldījumiem vai noguldījumiem, ir tāpat jāmaksā nodoklis par šiem ienākumiem savā dzīvesvietas dalībvalstī kā nodokļu maksātājam rezidentam, kurš ir guvis ienākumus no ieguldījumiem vai noguldījumiem šajā pēdējā dalībvalstī. Līdz ar to šādos apstākļos tieši tas, ka šiem ienākumiem tiek piemērotas atšķirīgas aplikšanas ar nodokļiem tehnikas, ir pamatā atšķirīgajai attieksmei, kuras rezultātā vienīgi ienākumi no citā dalībvalstī veiktiem ieguldījumiem vai noguldījumiem noteikti tiek aplikti ar pašvaldības papildu nodokli, bet neatspoguļo attiecīgo nodokļu maksātāju atšķirīgo situāciju attiecībā uz šo nodokli. Proti, attiecībā uz šādu nodokli, ko aglomerācijas un pašvaldības noteikušas visiem vienas aglomerācijas vai pašvaldības nodokļu maksātājiem un kura bāzi veido fizisko personu ienākuma nodoklis, nodokļu maksātājs rezidents, kurš gūst ienākumus no citā dalībvalstī veiktiem ieguldījumiem vai noguldījumiem, neatrodas situācijā, kas objektīvi atšķirtos no tāda nodokļu maksātāja rezidenta situācijas, kurš gūst ienākumus no dzīvesvietas dalībvalstī veiktiem ieguldījumiem vai noguldījumiem. Šādos apstākļos šāds tiesiskais regulējums ir kapitāla brīvas aprites ierobežojums.

Šādu ierobežojumu neattaisno nepieciešamība saglabāt nodokļu režīma saskaņotību, jo nav norādīts ne uz vienu noteiktu nodokļu maksājumu, kas atsvērtu priekšrocības, ko rada atbrīvojums no pašvaldības papildu nodokļa ienākumiem, kas gūti no nodokļu maksātāja dzīvesvietas valstī veiktajiem noguldījumiem vai ieguldījumiem. Turklāt, lai gan nepieciešamība nodrošināt nodokļu pārbaužu efektivitāti var pamatot viedokli, ka nodokļa iekasēšanu ienākumu gūšanas vietā var veikt vienīgi valstī reģistrēti starpnieki, tas nevar attaisnot to, ka attiecībā uz pašvaldības papildu nodokli attieksme pret ienākumiem, kam ir piemērojama šī iekasēšana, un ienākumiem, kam tā nav piemērojama, ir atšķirīga.

(sal. ar 31., 45.–48., 57., 59. un 62. punktu un rezolutīvo daļu)