Lieta C-27/07

Banque Fédérative du Crédit Mutuel

pret

Ministre de l’Économie, des Finances et de l’Industrie

(Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“Sabiedrību ienākuma nodoklis — Direktīva 90/435/EEK — Mātes sabiedrības ienākumi, kuriem ir uzliekams nodoklis — Neiespējamība atskaitīt izmaksas un izdevumus, kas attiecas uz dalību meitas sabiedrībā — Minēto izdevumu summas vienota noteikšana — Limits 5 % apmērā no meitas sabiedrības sadalītās peļņas — Nodokļa atlaides iekļaušana”

Ģenerāladvokātes Eleanoras Šarpstones [Eleanor Sharpston] secinājumi, sniegti 2008. gada 24. janvārī I - 2070

Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 3. aprīļa spriedums I - 2083

Sprieduma kopsavilkums

Tiesību aktu tuvināšana – Kopējs nodokļu režīms, kas piemērojams dažādu dalībvalstu mātes sabiedrībām un meitas sabiedrībām – Direktīva 90/435

(Padomes Direktīvas 90/435 4. panta 2. punkts)

Jēdziens “meitas sabiedrības sadalītā peļņa” Direktīvas 90/435 par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātes uzņēmumiem un meitas uzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs, 4. panta 2. punkta pēdējā teikuma izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas minētajā peļņā iekļauj nodokļa atlaides, kas ir piešķirtas, lai kompensētu nodokļa ieturējumu ienākumu gūšanas vietā, kas mātes sabiedrībai ir uzlikts meitas sabiedrības dalībvalstī.

Pirmkārt, Direktīvas 4. panta 2. punkta redakcijai nav pretrunā nodokļa atlaižu iekļaušana vienotā apmēra vadības izmaksās, kas attiecas uz mātes sabiedrības dalību meitas sabiedrībā. Nodokļa atlaižu iekļaušana vienotā apmēra vadības izmaksās, kas attiecas uz dalību Direktīvas 4. panta 2. punkta izpratnē, nodrošina, ka mātes sabiedrība saņem reālo izmaksāto peļņu un ka tai tiek piemērota 5 % likme. Otrkārt, minēto atlaižu mērķis ir izvairīties no nodokļu dubultas juridiskās uzlikšanas dividendēm, ko meitas sabiedrība izmaksā savai mātes sabiedrībai. Līdz ar to nodokļa atlaižu, kas piešķirtas mātes sabiedrībai, ņemšana vērā, aprēķinot izmaksu un izdevumu daļu, kas attiecas uz dalību meitas uzņēmumā, ļauj atspoguļot tās sadalītās peļņas apmēru un apmēru, kas ir līdzvērtīgs šajā sakarā reāli saņemtajai mātes sabiedrības summai, neitralizējot mātes sabiedrības maksāto nodokļa ieturējumu ienākumu gūšanas vietā meitas sabiedrības dalībvalstī. Tādējādi nodokļa atlaižu iekļaušana vienotā apmēra vadības izmaksās, kas attiecas uz dalību Direktīvas 4. panta 2. punkta izpratnē, atbilst arī mērķim nodrošināt meitas sabiedrības peļņas pārrobežu izmaksāšanas savai citā dalībvalstī reģistrētai mātes sabiedrībai nodokļu neitralitāti.

Direktīvas izveidotās sistēmas ietvaros, ja mātes sabiedrībai pieder vismaz 25 % no citā dalībvalstī reģistrētas meitas sabiedrības kapitāla daļām, nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā principā ir aizliegts saskaņā ar Direktīvas 5. panta 1. punktu. Dažas dalībvalstis tomēr var piemērot šādus nodokļa ieturējumus pārejas periodā, kas tām ir noteikts saskaņā ar Direktīvas 5. panta 2.–4. punktu. Direktīva neliek dalībvalstij paredzēt iespēju atskaitīt no maksājamā nodokļa šādus nodokļa ieturējumus, ja šī dalībvalsts saskaņā ar Direktīvas 4. panta 1. punktu ir izvēlējusies piemērot atbrīvojuma sistēmu. Šajā kontekstā dalībvalstij, kas ir izvēlējusies piemērot atbrīvojuma sistēmu, nevar pārmest, ka tā kompensē meitas sabiedrības dalībvalsts samaksāto nodokļa ieturējumu ienākumu gūšanas vietā, piešķirot nodokļa atlaidi un atļaujot izmantot šo atlaidi tikai tad, ja mātes sabiedrība, kas ir saņēmusi dividendes no meitas sabiedrības, piecu gadu laikā izmaksā šo peļņu saviem dalībniekiem. Turklāt Direktīvas 4. panta 2. punkts ļauj dalībvalstij noteikt neatskaitāmās vadības izmaksas vienotā veidā, nepārsniedzot 5 % no meitas sabiedrības sadalītās peļņas, neizšķirot, vai šī valsts ir piemērojusi atbrīvojuma no nodokļa sistēmu vai nodokļu atskaitīšanas sistēmu. No tā izriet, ka attiecībā uz sadalītās peļņas jēdzienu šī norma neparedz nekādu atšķirību atkarībā no tā, vai minētajai dalībvalstij ir pienākums paredzēt iespēju atskaitīt meitas sabiedrības dalībvalstī ieturēto nodokli. Līdz ar to, kad dalībvalsts ir izvēlējusies ieviest Direktīvas 4. panta 2. punktā paredzēto iespēju, iekļaujot nodokļa atlaides sadalītās peļņas summā, kurai tiek piemērota 5 % likme, tai nevar pārmest, ka tā neizšķir, vai nodokļa atlaides ir atskaitāmas no maksājamā nodokļa.

(sal. ar 36.–40., 42.–46. un 50. punktu un rezolutīvo daļu)