LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 221/19

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2010. gada 2. marta spriedumu lietā T-70/05 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Eiropas Jūras drošības aģentūra (EMSA) 2010. gada 18. maijā iesniedza Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE

(Lieta C-252/10 P)

()

2010/C 221/31

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (pārstāvji — N. Korogiannakis, M. Dermitzakis, avocats)

Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Jūras drošības aģentūra (EMSA)

Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

— atcelt Vispārējās tiesas spriedumu;

— atcelt EMSA lēmumu noraidīt apelācijas sūdzības iesniedzējas piedāvājumu, ko tā iesniedza konkursa procedūrā EMSA C-1/01/04 attiecībā uz līgumu ar nosaukumu “SafeSeaNet apstiprināšana un tālāka attīstīšana”, un piešķirt līguma slēgšanas tiesības citam pretendentam un

— piespriest EMSA atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās un citus izdevumus, tai skaitā tos, kas pēdējai minētai radušies sākotnējā tiesvedībā, pat ja šī apelācijas sūdzība tiks noraidīta, kā arī šīs apelācijas sūdzības, ja tā tiks izskatīta, sakarā.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja apgalvo, ka pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ šādu iemeslu dēļ.

Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka Vispārējā tiesa pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, kļūdaini interpretējot Finanšu regulu (1), Īstenošanas noteikumus un Direktīvu 92/50 (2), un it īpaši Finanšu regulas 97. pantu, Īstenošanas noteikumu 138. pantu un Direktīvas 92/50 17. panta 1. punktu.

Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Vispārējā tiesa pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, sava sprieduma 178. punktā atzīstot, ka, tā kā sabiedrības Evropaïki Dynamiki rīcībā bija detalizēta informācija par līguma dokumentiem, tai bija iespēja izsecināt konkursā uzvarējušā piedāvājuma attiecīgās priekšrocības. Šķiet, ka Vispārējā tiesa šajā spriedumā ir netieši atzinusi, ka līgumslēdzējas iestādes sniegtā informācija bija ierobežota. Tomēr, tā vietā, lai atceltu strīdīgo lēmumu, Vispārējā tiesa sniedza jaunu interpretāciju pienākumam norādīt pamatojumu, kas bija pilnīgi kļūdaina, ciktāl tā saistīja šo interpretāciju ar šī lēmuma adresāta personiskajām īpašībām.

Turklāt Vispārējās tiesas pieņēmums ir kļūdains tiktāl, ciktāl prasītāja nevarēja (un joprojām nevar) izsecināt konkursā uzvarējušā piedāvājuma attiecīgās priekšrocības (ja tādas ir), it īpaši tāpēc, ka Vispārējā tiesa nav pietiekami pamatojusi savu spriedumu, lai šīs priekšrocības varētu skaidri identificēt.

Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa attiecībā uz pamatu, kas izriet no acīmredzamas kļūdas vērtējumā, atzīstot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja aprobežojās ar vispārējiem apgalvojumiem, šķiet, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un līdz ar to nav pierādījusi, vai un kādā veidā apgalvotās kļūdas ir ietekmējušas piedāvājumu novērtēšanas galīgo rezultātu. Šķiet, ka Vispārējā tiesa ir nonākusi pretrunā pati ar sevi, noraidot pamatu, kas izriet no nepietiekama pamatojuma, un vienlaikus prasot Evropaïki Dynamiki“detalizēti” pierādīt, kā apgalvotās kļūdas ir atspoguļotas vērtēšanas komitejas ziņojumā.

(1) Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.).

(2) Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai (OV L 209, 1. lpp.).