Lieta T‑342/07

Ryanair Holdings plc

pret

Eiropas Komisiju

Konkurence – Koncentrācija – Gaisa transports – Lēmums, ar kuru koncentrācija ir atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu – Vērtējums par koncentrācijas ietekmi uz konkurenci – Šķēršļi iekļūšanai tirgū – Efektivitātes pieaugums – Saistības

Sprieduma kopsavilkums

1. Konkurence – Koncentrācija – Saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšana – Dominējošā stāvokļa radīšana vai pastiprināšana – Prognozes analīze

(Padomes Regulas Nr. 139/2004 2. panta 3. punkts un 8. panta 3. punkts)

2. Konkurence – Koncentrācija – Pārbaude, ko veic Komisija – Attiecīgo uzņēmumu saistību piedāvājumi ar mērķi padarīt paziņoto koncentrāciju par saderīgu ar kopējo tirgu – Komisijas pienākums pārbaudīt koncentrāciju, kas grozīta ar saistībām

(Padomes Regula Nr. 139/2004)

3. Konkurence – Koncentrācija – Pārbaude, ko veic Komisija – Ekonomiskas dabas novērtējumi – Diskrecionāra novērtējuma vara – Pārbaude tiesā – Robežas

(Padomes Regulas Nr. 139/2004 2. pants)

4. Konkurence – Koncentrācija – Saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšana – Divu aviosabiedrību koncentrācija

(Padomes Regula Nr. 139/2004)

5. Konkurence – Koncentrācija – Saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšana – Dominējošā stāvokļa radīšana vai pastiprināšana – Norādes – Lielas tirgus daļas – Divu aviosabiedrību koncentrācija

(Padomes Regula Nr. 139/2004)

6. Konkurence – Koncentrācija – Pārbaude, ko veic Komisija – Konkrētā tirgus definīcija – Divu aviosabiedrību koncentrācija

(Padomes Regula Nr. 139/2004)

7. Konkurence – Koncentrācija – Saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšana – Kritēriji – Kopējs vērtējums – Ar norādēm pamatots vērtējums

(Padomes Regula Nr. 139/2004)

8. Konkurence – Koncentrācija – Saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšana – Pastāvošās un potenciālās konkurences ņemšana vērā – Šķēršļu iekļūšanai tirgū esamība

(Padomes Regula Nr. 139/2004)

9. Konkurence – Koncentrācija – Saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšana – Pastāvošās un potenciālās konkurences ņemšana vērā – Šķēršļu iekļūšanai tirgū esamība

(Komisijas Paziņojuma 2004/C 31/03 74. punkts)

10. Konkurence – Koncentrācija – Saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšana – Dominējošā stāvokļa radīšana vai pastiprināšana – Efektivitātes pieauguma ņemšana vērā – Kritēriji – Kumulatīvs raksturs

(Padomes Regulas Nr. 139/2004 preambulas 29. apsvērums; Komisijas Paziņojuma 2004/C 31/03 78. punkts)

11. Konkurence – Koncentrācija – Saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšana – Dominējošā stāvokļa radīšana vai pastiprināšana – Efektivitātes pieauguma ņemšana vērā – Kritēriji – Pārbaudāmība

(Padomes Regula Nr. 139/2004; Komisijas Paziņojuma 2004/C 31/03 86. punkts)

12. Konkurence – Koncentrācija – Saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšana – Dominējošā stāvokļa radīšana vai pastiprināšana – Efektivitātes pieauguma ņemšana vērā – Kritēriji – Saistība ar koncentrāciju

(Padomes Regula Nr. 139/2004; Komisijas Paziņojuma 2004/C 31/03 85. punkts)

13. Konkurence – Koncentrācija – Saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšana – Dominējošā stāvokļa radīšana vai pastiprināšana – Efektivitātes pieauguma ņemšana vērā – Kritēriji – Priekšrocība patērētājiem

(Padomes Regula Nr. 139/2004; Komisijas Paziņojuma 2004/C 31/03 79., 80. un 84. punkts)

14. Konkurence – Koncentrācija – Pārbaude, ko veic Komisija – Attiecīgo uzņēmumu saistību piedāvājumi ar mērķi padarīt paziņoto koncentrāciju par saderīgu ar kopējo tirgu – Pēc termiņa iesniegtu saistību ņemšana vērā – Nosacījumi

(Padomes Regulas Nr. 139/2004 2. panta 2. punkts, 6. panta 2. punkts, 8. panta 2. punkts un 18. panta 3. punkts; Komisijas Paziņojuma par pieņemamiem aizsardzības līdzekļiem saskaņā ar Regulu Nr. 4064/89 un Regulu Nr. 447/98 43. punkts)

15. Konkurence – Koncentrācija – Pārbaude, ko veic Komisija – Attiecīgo uzņēmumu saistību piedāvājumi ar mērķi padarīt paziņoto koncentrāciju par saderīgu ar kopējo tirgu – Kritēriji

(Padomes Regula Nr. 139/2004)

1. Lai kādu koncentrāciju atzītu par nesaderīgu ar kopējo tirgu, Komisijai saskaņā ar Regulas Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju 2. panta 3. punktu ir jāpierāda, ka paziņotās koncentrācijas īstenošana būtiski kaitētu efektīvai konkurencei kopējā tirgū vai nozīmīgā tā daļā, it īpaši tāpēc, ka tās rezultātā rastos vai nostiprinātos dominējošs stāvoklis.

Šāds lēmums, kas pieņemts atbilstoši Regulas Nr. 139/2004 8. panta 3. punktam, ir pamatots ar Komisijas veiktas prognozes analīzes rezultātiem. Šo prognozes analīzi veido vērtējums, kādā veidā paziņotā koncentrācija var grozīt faktorus, kas nosaka konkurences stāvokli attiecīgajā tirgū, lai pārbaudītu, vai tā radīs būtisku šķērsli efektīvai konkurencei. Šādai analīzei ir jāparedz dažādas cēloņsakarības, lai apstiprinātu tās, kuru iespējamība ir vislielākā.

(sal. ar 26. un 27. punktu)

2. Pieņemot, ka koncentrācijā iesaistītās puses administratīvajā procesā ir likumīgi piedāvājušas saistības, lai iegūtu lēmumu par saderību ar kopējo tirgu, Komisijai ir pienākums pārbaudīt koncentrāciju, kas grozīta ar šīm saistībām. Komisijai tādā gadījumā ir jāpierāda, ka šo saistību rezultātā koncentrācija, kurā ar tām izdarītas izmaiņas, nav uzskatāma par saderīgu ar kopējo tirgu.

(sal. ar 28. punktu)

3. Regulas Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju pamata noteikumi, un it īpaši tās 2. pants, piešķir Komisijai noteiktu diskrecionāru varu, it īpaši attiecībā uz ekonomiska rakstura izvērtējumu. Tā rezultātā Eiropas Savienības tiesas kontrole pār to, kā tiek izmantota šāda vara, kas ir ļoti svarīga noteikumu definēšanai koncentrācijas jomā, ir jāveic, ņemot vērā diskrecionāro varu, kas ir pamatā ekonomiska rakstura noteikumiem, kuri ir koncentrācijas sistēmas daļa.

Kaut arī Eiropas Savienības tiesa atzīst Komisijai piešķirto diskrecionāro varu ekonomikas jomā, tas tomēr nenozīmē, ka tai ir jāatturas no Komisijas veiktās ekonomiska rakstura datu interpretācijas kontroles. Savienības tiesai it īpaši ir jāpārbauda ne vien minēto pierādījumu materiālā precizitāte, ticamība un konsekvence, bet arī jākontrolē, vai šie pierādījumi izveido visu atbilstošo datu kopumu, kas ir jāņem vērā, lai izvērtētu sarežģītu situāciju, un tas, vai šo pierādījumu raksturs ļauj pamatot no tiem izdarītos secinājumus.

(sal. ar 29. un 30. punktu)

4. Lai analizētu konkurences attiecības starp divām aviosabiedrībām, kas ir koncentrācijā iesaistītās puses, no kurām viena piedāvā zemu izmaksu un minimāla servisa pakalpojumus, bet otra piedāvā vidēja servisa pakalpojumus, Komisija var uzskatīt, ka no visiem konkurentiem, kas apkalpo dažādos gaisa maršrutus, kurus ietekmē koncentrācija, šīs abas sabiedrības ir “sīvākie konkurenti”, pat ja to darbības izmaksas un cenas, ko tās piemēro, atšķiras, jo to darbības izmaksas un to cenas ir līdzīgas, bet atšķiras no tām, kādas ir aviosabiedrībām, kas darbojas tīklā un kas apkalpo minētos maršrutus.

Tas, ka divām aviosabiedrībām ir viena un tā pati bāzes lidosta, ļauj tām izmantot līdzīgas priekšrocības un tādējādi var apstiprināt vērtējumu, saskaņā ar kuru abas sabiedrības ir “sīvākie konkurenti”.

Komisija var arī atsaukties uz to, ka pastāv līdzīgas ienākumu pārvaldības sistēmas, konkurentu uzvedības konkurences jomā uzraudzība, vienas koncentrācijā iesaistītās puses reakcija uz otras koncentrācijā iesaistītās puses īpašajiem piedāvājumiem vai savstarpēja koncentrācijā iesaistīto pušu uzvedības konkurences jomā uzraudzīšana. Komisija šos faktus var ņemt vērā kā vienu no norādēm, ko tā izmanto, lai vērtētu konkurences situāciju.

(sal. ar 35., 79., 83., 85., 94., 124. un 133. punktu)

5. Lai arī tirgus daļu nozīme dažādu tirgu gadījumā var atšķirties, tomēr var pamatoti uzskatīt, ka ļoti lielas tirgus daļas pašas par sevi, izņemot ārkārtas apstākļus, ir pierādījums tam, ka pastāv dominējošs stāvoklis. Tas var attiekties uz 50 % lielām vai lielākām tirgus daļām.

Ja Komisija konstatē, ka koncentrācijas īstenošanas rezultātā varētu tikt iegūtas ļoti lielas tirgus daļas lielā skaitā ietekmēto tirgu, kā arī izveidoties spēcīga koncentrācija, tā tādējādi nepārkāpj pierādīšanas pienākumu, uzskatot, ka šādas tirgus daļas pašas par sevi ir pierādījums tam, ka pastāv dominējošs stāvoklis. Šādu pierādījumu var noraidīt, ja pastāv apstākļi, kas, neraugoties uz lielajām tirgus daļām, ļautu izslēgt dominējošā stāvokļa esamību.

Attiecībā uz divu aviosabiedrību koncentrāciju Komisija, analizējot koncentrācijas ietekmi uz katru ietekmēto gaisa maršrutu, var nolemt, ka koncentrācija var būtiski kaitēt efektīvai konkurencei, jo vairākos maršrutos izveidosies dominējošs stāvoklis. Tā kā šis dominējošais stāvoklis ir vai nu monopola stāvoklis, vai gandrīz monopola stāvoklis, vai ļoti spēcīgs dominējošs stāvoklis, tas pats par sevi ir pietiekams, lai secinātu, ka koncentrācija ir jāatzīst par nesaderīgu ar kopējo tirgu, ja vien tiek analizētas iespējamās saistības un efektivitātes pieaugums.

(sal. ar 41., 53.–56., 336., 383.–385. un 445. punktu)

6. Komisija nav pārsniegusi savas rīcības brīvības robežas, ja, lai pārbaudītu divu aviosabiedrību koncentrācijas darījumu, tā pasažieru gaisa pārvadājumu tirgus nosaka, pamatojoties uz gaisa maršrutiem starp divām pilsētām vai gaisa maršrutu grupām tiktāl, ciktāl tās ir aizstājamas, atkarībā no koncentrācijas darījuma specifiskajām iezīmēm, un izmanto dažādus kritērijus, lai raksturotu maršrutu aizstājamību, it īpaši attālumu un brauciena ilgumu starp lidostām, paredzamo “izklaides” pasažieru īpatsvaru maršrutā, “lidostu sistēmas” jēdzienu un vienas no koncentrācijas darījuma pusēm tirdzniecības praksi, kas analizēti, izmantojot norāžu kopuma metodi.

Šāda metode gluži dabiski var ietvert gan pozitīvus, gan negatīvus elementus. Secinājums, ko Komisija ir izdarījusi, tomēr neesot apšaubāms tikai tāpēc vien, ka no tās aptaujas izriet viens negatīvs elements, ja par šo elementu ir sniegtas atbilstošas norādes un tas ir ņemts vērā tās lēmumā, to nesagrozot.

Īpaši attiecībā uz attālumu un brauciena ilgumu starp lidostām Komisijai nevar pārmest, ka tā ir izmantojusi “normu”, kuras aptuveno raksturu tā ir skaidri atzinusi un saskaņā ar kuru lidostas piesaistes zonu var definēt kā zonu, kurā lidostu var sasniegt, veicot ne vairāk kā 100 km lielu attālumu vai ne vairāk kā 1 stundu ilgu braucienu, vienlaikus norādot, ka runa ir tikai par pirmo raksturojošo vērtību un ka izdevīgā zona var atšķirties katras attiecīgās lidostas īpatnību dēļ.

Tāpat arī empīriska cenu korelācijas analīze ir elements, kas, kaut arī tas viens pats nepierāda, ka lidostas ietilpst vienā un tajā pašā tirgū, saistībā ar citiem elementiem veido atbilstīgu faktoru, ko Komisija var ņemt vērā, lai definētu attiecīgos tirgus.

(sal. ar 99., 102., 103., 108., 110., 112., 113., 115.–117. un 119. punktu)

7. Pārbaudot koncentrācijas darījumu, Komisija var izmantot norāžu kopumu, lai novērtētu konkurences situāciju, un tai ir vispārīgi jāizvērtē rezultāti, kas gūti no šāda norāžu kopuma. Šajā ziņā ir iespējams, ka dažiem faktiem tiek piešķirta lielāka nozīme, bet citi tiek atmesti. Šajā ziņā nav jāizveido “tehniska rakstura pierādījumu” un “pierādījumu, kas nav tehniska rakstura pieradījumi,” hierarhija. Tādējādi apgalvojums, ka pēdējos minētos nevar ņemt vērā, ja tos nepamato “tehniska rakstura pierādījumi”, nav atbalstāms.

Uz šo pārbaudi un tajā iekļauto pamatojumu attiecas likumības pārbaude, ko Vispārējā tiesa veic attiecībā uz Komisijas lēmumiem koncentrācijas jomā.

(sal. ar 133. un 136. punktu)

8. Ja, novērtējusi konkurenci, kas pastāv starp koncentrācijas darījuma pusēm, un koncentrācijas ietekmi uz šo konkurenci un konstatējusi, ka koncentrācijas rezultātā izveidotā struktūra likvidēs konkurenci pušu starpā, kaitējot klientiem, Komisija pārbauda jautājumu par jaunu konkurentu iekļūšanu attiecīgajā tirgū, tā par atskaites punktu ņem jaunpienācēju tirgū, kas cenšas iekļūt kādā tirgū, kurā darbojas koncentrācijas rezultātā izveidotā struktūra. Tādējādi tā pārbauda, vai jaunu konkurentu iekļūšanu tirgū var uzskatīt par pietiekamu konkurences spiedienu, lai kavētu vai novērstu koncentrācijas darījuma iespējamo pret konkurenci vērsto ietekmi.

Lai apstrīdētu Komisijas analīzi, būtiski ir raksturot iekļūšanas perspektīvu, kas kompensē pret konkurenci vērsto ietekmi, kura ir konkrēti noteikta. Līdz ar to tikai konkurenta iekļūšanas tirgū “drauds” vien nav pietiekams. Arguments, saskaņā ar kuru tas, ka nav jaunpienācēju tirgū, ir skaidrojams ar vienas koncentrācijas darījuma puses darbības pašreizējo efektivitāti ietekmētajos tirgos un ar klientu apmierinātību, kas izslēdz jebkādu rentabilitātes perspektīvu jaunpienācējiem, arī nav atzīstams.

Tāpat apgalvojums, ka viena koncentrācijas darījuma puse pēc koncentrācijas darījuma negatavojas piemērot augstākas cenas nekā cenu līmenis, kas rodas konkurences rezultātā, nav tāds, kas liktu apšaubīt Komisijas analīzi par šķēršļiem iekļūšanai tirgū. Koncentrācijas kontrole atšķiras no dominējoša stāvokļa ļaunprātīgas izmantošanas kontroles tādējādi, ka tajā tiek veikta tirgus struktūru kontrole, nevis uzņēmumu rīcības kontrole. Koncentrācijas kontroles mērķis ir, izmantojot uz nākotni vērstu tirgus struktūru analīzi, novērst tādu darījumu, kas būtiski kaitētu efektīvai konkurencei kopējā tirgū vai nozīmīgā tā daļā, it īpaši dominējoša stāvokļa rašanās vai nostiprināšanās dēļ. Attiecībā uz cenām atbilstīgais kritērijs tātad ir tāds, kas ļauj noteikt, vai jauna konkurenta iekļūšana tirgū var kavēt cenu pieaugšanu, pārsniedzot līmeni, kas bija spēkā pirms darījuma. Cenu kritērijs nav vienīgais kritērijs, ko var ņemt vērā, jo darījuma īstenošana var ietekmēt arī pieejamo jaudu, pakalpojumu izvēli vai kvalitāti, kā arī inovāciju.

(sal. ar 237.–239., 248.–250. un 279. punktu)

9. Analizējot koncentrācijas darījuma saderību ar kopējo tirgu, šķēršļu iekļūšanai tirgū vērtējums ir atkarīgs no tirgus raksturlielumiem, kā arī no potenciālo jaunpienācēju iespējām. Attiecībā uz laikus iekļūšanu tirgū Komisija Pamatnostādņu par horizontālo apvienošanos [horizontālās koncentrācijas] novērtēšanu 74. punktā ir minējusi termiņu, kam ierastos apstākļos nevajadzētu pārsniegt divus gadus. Tomēr šis termiņš ir atkarīgs no analizētās situācijas. Minētajās pamatnostādnēs Komisija katrā ziņā tikai sniedz analīzes sistēmu, ko tā var piemērot, turpināt attīstīt un uzlabot lietās, kuras tai būs jāanalizē.

(sal. ar 293.–295. punktu)

10. Regulas Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju preambulas 29. apsvērumā ir noteikts, ka, lai noteiktu koncentrācijas ietekmi uz konkurenci kopējā tirgū, ir lietderīgi ņemt vērā iespējamo ražīgumu, ko piedāvā attiecīgie uzņēmumi. Iespējams, ka koncentrācijas radītais produktivitātes [efektivitātes] pieaugums vājina ietekmi uz konkurenci, un it īpaši iespējamo kaitējumu patērētājiem, kas pretējā gadījumā varētu rasties, un tā rezultātā koncentrācija būtiski nemazina efektīvu konkurenci kopējā tirgū vai nozīmīgā tā daļā, it īpaši dominējoša stāvokļa radīšanas vai stiprināšanas rezultātā. Komisijas pieņemto Pamatnostādņu par horizontālo apvienošanos [horizontālās koncentrācijas] novērtēšanu 78. punktā ir noteikts, ka, lai Komisija savā koncentrācijas novērtējumā ņemtu vērā efektivitātes pieaugumu un varētu secināt, ka, ņemot vērā šo efektivitātes pieaugumu, nav pamata koncentrāciju atzīt par nesaderīgu ar kopējo tirgu, efektivitātes pieaugumam ir jāsniedz patērētājiem priekšrocības, jābūt saistītam ar koncentrāciju un jābūt pārbaudāmam. Šie nosacījumi ir kumulatīvi.

Pierādījumi tam, ka efektivitātes pieaugums var neitralizēt negatīvo ietekmi, ko darījums citādi var radīt attiecībā uz konkurenci, ir jāsniedz paziņotājām pusēm.

(sal. ar 386., 387. un 412. punktu)

11. No Komisijas pieņemto Pamatnostādņu par horizontālo apvienošanos [horizontālās koncentrācijas] novērtēšanu 86. punkta izriet, ka efektivitātes pieaugumam ir jābūt pārbaudāmam, lai Komisija varētu pietiekamā mērā pārliecināties, ka efektivitātes pieaugums varēs materializēties un būs pietiekami būtisks, lai neitralizētu iespējamo koncentrācijas izraisīto kaitējumu patērētājiem. Jo precīzāki un pārliecinošāki ir argumenti par efektivitātes ieguvumu, jo labāk Komisija var šos argumentus novērtēt. Ja iespējams, vajadzētu kvantitatīvi noteikt efektivitātes pieaugumu un tā radītās priekšrocības patērētājiem un, ja nepieciešamie dati nav pieejami, lai varētu veikt precīzu kvantitatīvo analīzi, ir jābūt iespējamam paredzēt skaidri identificējamu pozitīvu, nevis minimālu ietekmi uz patērētājiem.

Tādējādi efektivitātes pieauguma pārbaudāmības nosacījumā nav prasīts, lai paziņotāja puse iesniedz datus, kurus var neatkarīgi novērtēt trešā persona, vai pirms koncentrācijas izstrādātus dokumentus, kas ļauj objektīvi un neatkarīgi novērtēt iegādes radītā efektivitātes pieauguma apjomu.

No minētajām pamatnostādnēm izriet, ka lielākā daļa informācijas, kas ļauj Komisijai novērtēt efektivitātes pieaugumu, ir tikai koncentrācijā iesaistīto pušu rīcībā un tāpēc paziņotājām pusēm ir laikus jāsniedz visa vajadzīgā informācija. Tāpat tādu pierādījumu neizsmeļošajā uzskaitījumā, kas ir būtiski, novērtējot efektivitātes pieaugumu, ir ietverti dažādu veidu pierādījumi, neuzsverot nepieciešamību, lai tie būtu tādi, kurus varētu neatkarīgi pārbaudīt vai kuri attiektos uz laiku pirms koncentrācijas.

Tādējādi uzņēmumam, kas ir koncentrācijas dalībnieks, ir tiesības iesniegt Komisijai savus datus par plānoto koncentrācijas efektivitātes pieaugumu, un nav nepieciešams izmantot tādu novērtējumu, kuru var neatkarīgi pārbaudīt trešā persona vai kurš ir veikts pirms paziņojuma par koncentrāciju. Uzņēmējdarbības vidē ne vienmēr ir iespējama šādu dokumentu laikus iesniegšana, un dokumenti, ko uzņēmums izmanto, lai uzsāktu publisku iepirkuma piedāvājumu, neatkarīgi no tā, vai dokumentus sagatavo uzņēmums vai tā padomdevēji, pēc sava rakstura ir tādi, kuriem var būt noteikta atbilstība, lai pamatotu tādu apgalvojumu saturu, kas saistīti ar efektivitātes pieaugumu.

(sal. ar 406.–408. un 410. punktu)

12. No Komisijas pieņemto Pamatnostādņu par horizontālo apvienošanos [horizontālās koncentrācijas] novērtēšanu 85. punkta izriet, ka efektivitātes pieauguma gadījumi ir izmantojami konkurences analīzē, ja tie ir paziņotā koncentrācijas darījuma tiešs rezultāts un tos nevar sasniegt līdzīgā apmērā, izmantojot konkurencei mazāk kaitīgu praksi. Šādos apstākļos Komisija uzskata, ka efektivitātes pieaugums ir koncentrācijas izraisīts un tātad ar to saistīts. Darījumā iesaistītajām pusēm laikus ir jāiesniedz visa atbilstīgā informācija, kas vajadzīga, lai pierādītu, ka nav reālu un īstenojamu līdzekļu, kas būtu konkurenci mazāk kropļojoši nekā paziņotā koncentrācija. Komisija izskata tikai tos līdzekļus, kas ir praktiski iespējami uzņēmējdarbības situācijā, ar ko saskaras koncentrācijā iesaistītās puses, ņemot vērā praksi attiecīgajā darbības nozarē.

(sal. ar 427. punktu)

13. Attiecībā uz priekšrocībām patērētājiem no Komisijas pieņemtajām Pamatnostādnēm par horizontālo apvienošanos [horizontālās koncentrācijas] novērtēšanu izriet, ka, izvērtējot argumentus par efektivitātes pieaugumu, ir svarīgi pārbaudīt, vai patērētāji koncentrācijas darījuma dēļ necietīs. Tādēļ efektivitātes pieaugumam ir jābūt būtiskam, laikus notikušam un principā jāsniedz priekšrocības patērētājiem tajos attiecīgajos tirgos, kur citādi koncentrācijas darījuma dēļ varētu rasties konkurences problēmas. Koncentrācija var radīt dažādu veidu efektivitātes pieaugumu, kas var būt pamatā cenu pazemināšanai vai sniegt patērētājiem citas priekšrocības. Piemēram, izmaksu ietaupījumi ražošanā vai realizācijā var nodrošināt koncentrācijas rezultātā izveidotajai struktūrai iespēju un stimulu pazemināt cenas pēc koncentrācijas darījuma. Papildus vajadzībai noskaidrot, vai efektivitātes pieaugums radīs patērētājiem neto priekšrocību, rentabilitātes pieaugums, kas izraisa mainīgo izmaksu vai robežizmaksu samazinājumu, drīzāk būs izmantojams efektivitātes pieauguma novērtējumā nekā nemainīgo izmaksu samazināšana, jo principā efektivitātes pieaugums visticamāk radīs patēriņa cenu samazināšanos. Izmaksu samazināšanu, kas rodas tikai no tādiem samazinājumiem ražošanā, kuriem ir pret konkurenci vērsta ietekme, nevar uzskatīt par efektivitātes pieaugumu, kas sniedz patērētājiem priekšrocības.

Turklāt koncentrācijas darījuma rezultātā izveidotās struktūras stimuls nodot efektivitātes pieaugumu tālāk patērētājiem bieži ir saistīts ar konkurences spiedienu, ko rada pārējie uzņēmumi tirgū un potenciālie konkurenti. Jo lielāka ir iespējamā negatīvā ietekme uz konkurenci, jo lielākai ir jābūt Komisijas pārliecībai, ka norādītais efektivitātes pieaugums ir būtisks, īstenojams un pietiekamā mērā nododams tālāk patērētājam. Šajā sakarā pamatnostādnēs ir norādīts, ka ir maz ticams, ka koncentrācijas darījumu, kura rezultātā tirgus stāvoklis pietuvinās monopola stāvoklim vai kas rada līdzīgu tirgus spējas līmeni, var atzīt par saderīgu ar kopējo tirgu, pamatojoties uz to, ka efektivitātes pieaugums būtu pietiekams, lai neitralizētu tās iespējamo pret konkurenci vērsto ietekmi.

(sal. ar 434.–436. punktu)

14. Koncentrācijas darījuma kontroles ietvaros attiecīgie uzņēmumi var iesniegt saistības Komisijai, lai saņemtu lēmumu, kurā konstatē to koncentrācijas saderīgumu ar kopējo tirgu. Atkarībā no administratīvā procesa attīstības posma piedāvātajām saistībām ir jāļauj Komisijai vai nu uzskatīt, ka paziņotā koncentrācija nerada nopietnas šaubas par tās saderīgumu ar kopējo tirgu sākotnējās izpētes posmā, vai atbildēt uz padziļinātās izpētes laikā norādītajiem iebildumiem. Šīs saistības līdz ar to ļauj vispirms izvairīties no padziļinātās izpētes posma uzsākšanas vai pēc tam izvairīties no lēmuma pieņemšanas, ar ko paziņo, ka koncentrācija nav saderīga ar kopējo tirgu. Regulas Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju 8. panta 2. punkts faktiski ļauj Komisijai iekļaut lēmumā, ar kuru koncentrāciju atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu, piemērojot šīs regulas 2. panta 2. punktā definēto kritēriju, nosacījumus un pienākumus, kas paredzēti, lai nodrošinātu, ka attiecīgie uzņēmumi ievēro saistības, ko tie ir uzņēmušies attiecībā pret Komisiju, lai padarītu koncentrāciju par saderīgu ar kopējo tirgu.

Ņemot vērā gan šī veida darījumiem raksturīgo finanšu interešu un industriālā vai komerciālā riska nozīmi, gan Komisijas pilnvaras šajā jautājumā, var gaidīt, ka attiecīgie uzņēmumi darīs visu, lai atvieglotu administrācijas darbu. Šie paši iemesli liek Komisijai izrādīt vislielāko rūpību sava koncentrācijas kontroles uzdevuma veikšanā.

Attiecībā uz novēloti iesniegtām saistībām no Komisijas paziņojuma par pieņemamiem aizsardzības līdzekļiem saskaņā ar Regulu Nr. 4064/89 un Regulu Nr. 447/98, kura risinājumus Komisija var atkārtoti izmantot attiecībā uz Regulu Nr. 139/2004 un Regulu Nr. 802/2004, izriet, ka paziņotajā koncentrācijā iesaistīto pušu novēloti iesniegtas saistības var tikt ņemtas vērā ar diviem kumulatīviem nosacījumiem, proti, pirmkārt, ka šīs saistības skaidri atrisina pirms tam konstatētās konkurences problēmas, neesot nepieciešamībai veikt papildu aptauju, un, otrkārt, ka ir pietiekams laiks konsultācijām ar dalībvalstīm par šīm saistībām.

(sal. ar 448.–451. un 455. punktu)

15. Atbilstoši Regulai Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju Komisija ir tiesīga pieņemt tikai tādus saistību priekšlikumus, kas paziņoto darījumu var padarīt saderīgu ar kopējo tirgu. Tādējādi vienas koncentrācijā iesaistītās puses iesniegtie saistību priekšlikumi atbilst šim nosacījumam tikai tad, ja Komisija var pārliecinoši secināt, ka tos būs iespējams ieviest un ka to rezultātā panāktie risinājumi būs pietiekami darbotiesspējīgi un stabili, lai nodrošinātu, ka salīdzinoši tuvā nākotnē netiktu radīts vai nostiprināts dominējošs stāvoklis vai šķēršļi efektīvai konkurencei, ko ir paredzēts novērst ar šīm saistībām.

(sal. ar 452. un 453. punktu)

VISPĀRĒJĀS TIESAS SPRIEDUMS (trešā palāta)

2010. gada 6. jūlijs ( )

Konkurence – Koncentrācija – Gaisa transports – Lēmums, ar kuru koncentrācija ir atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu – Koncentrācijas ietekmes uz konkurenci vērtējums – Šķēršļi iekļūšanai tirgū – Efektivitātes pieaugums – Saistības

Lieta T‑342/07

Ryanair Holdings plc, Dublina (Īrija), ko pārstāv Dž. Svifts [J. Swift], QC, V. Pauers [V. Power], A. Makārtijs [A. McCarthy] un D. Halls [D. Hull], solicitors, un G. Berišs [G. Berrisch], advokāts,

prasītāja,

pret

Eiropas Komisiju, ko pārstāv K. Lūiss [X. Lewis] un S. Noe [S. Noë], pārstāvji,

atbildētāja,

ko atbalsta

Aer Lingus Group plc, Dublina, ko sākotnēji pārstāvēja A. Bērnsaids [A. Burnside], solicitor, B. van de Valle de Gelke [B. van de Walle de Ghelcke] un T. Snelss [T. Snels], advokāti, pēc tam – A. Bērnsaids un B. van de Valle de Gelke,

un

Īrija, ko pārstāv D. O’Hagans [D. O’Hagan] un Dž. Batimors [J. Buttimore], pārstāvji, kuriem palīdz M. Kašs [M. Cush], D. Barnivils [D. Barniville] un N. Traverss [N. Travers], advokāti,

personas, kas iestājušās lietā,

par prasību atcelt Komisijas 2007. gada 27. jūnija Lēmumu C(2007) 3104, ar ko koncentrāciju atzīst par nesaderīgu ar kopējo tirgu un ar EEZ līgumu (Lieta COMP/M.4439 – Ryanair/Aer Lingus).

VISPĀRĒJĀ TIESA (trešā palāta)

šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Azizi [J. Azizi], tiesneši E. Kremona [E. Cremona] un S. Frimods Nilsens [S. Frimodt Nielsen] (referents),

sekretāre K. Kanca [C. Kantza], administratore,

ņemot vērā rakstveida procesu un 2009. gada 6. jūlija tiesas sēdi,

pasludina šo spriedumu.

Spriedums

Tiesvedības rašanās fakti

A – Lietas dalībnieki

1 Ryanair Holdings plc (turpmāk tekstā – “prasītāja” vai “Ryanair”) ir biržā kotēta sabiedrība, kurai 2006. gadā piederēja 120 lidmašīnu liela flote (neskaitot 161 lidmašīnu, kas bija pasūtītas un piegādājamas nākamajos sešos gados). Ar šīm lidmašīnām attiecīgajā laikā tika nodrošināti regulāri lidojumi uz vairāk nekā 400 galamērķiem 40 valstīs, tostarp lidojumi 75 maršrutos starp Īriju (ar izlidošanu galvenokārt no Dublinas lidostas, kā arī no Šenonas [Shannon], Korkas [Cork], Kerijas [Kerry] un Nokas [Knock] lidostām) un citām Eiropas valstīm.

2 Aer Lingus Group plc ir atbilstoši Īrijas tiesībām dibināta akciju sabiedrība. Pēc tam, kad Īrijas valdība 2006. gadā to nodeva privatizācijai, valsts paturēja savā īpašumā 25,35 % no kapitāla daļām, un 2006. gada 2. oktobrī Aer Lingus Group akcijas tika kotētas biržā. Aer Lingus Group ir Aer Lingus Ltd (turpmāk tekstā abas kopā – “Aer Lingus”), kas ir Īrijā bāzēta aviosabiedrība, kura nodrošina regulārus lidojumus no Dublinas, Korkas un Šenonas lidostas un uz tām, holdinga sabiedrība. 2006. gadā Aer Lingus nodrošināja maza attāluma pārvadājumu tīklu ar 70 maršrutiem, kas savienoja Īriju ar Apvienoto Karalisti un pārējām dalībvalstīm, izmantojot 28 lidmašīnu lielu floti (kas no 2007. gada beigām bija jāpalielina līdz 32 lidaparātiem). Sabiedrībai piederošā septiņu liela attāluma pārvadājumu lidmašīnu flote (kurai no 2007. gada beigām bija jābūt deviņu lidmašīnu lielai) tai ļāva nodrošināt lidojumus vairākos maršrutos ar galamērķiem ASV un Dubaijā.

B – Administratīvais process

3 2006. gada 5. oktobrī Ryanair paziņoja par savu nodomu izteikt publisku piedāvājumu (PP) attiecībā uz visa Aer Lingus Group kapitāla iegādi. Šis PP tika izteikts 2006. gada 23. oktobrī.

4 Par koncentrāciju Eiropas Kopienu Komisijai tika paziņots 2006. gada 30. oktobrī.

5 Savā 2006. gada 20. decembra lēmumā Komisija atzina, ka ir pamatotas šaubas par koncentrācijas saderību ar kopējo tirgu, un nolēma uzsākt padziļinātas pārbaudes procedūru saskaņā ar Padomes 2004. gada 20. janvāra Regulas (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (OV L 24, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Regula par koncentrāciju”) 6. panta 1. punkta c) apakšpunktu.

6 2007. gada 27. martā Ryanair tika nosūtīts paziņojums par iebildumiem saskaņā ar Regulas par koncentrāciju 18. pantu. Ryanair uz šo paziņojumu par iebildumiem atbildēja 2007. gada 17. aprīlī.

7 Savā 2007. gada 27. jūnija Lēmumā C(2007) 3104 Komisija paziņoja, ka paziņotā koncentrācija nav saderīga ar kopējo tirgu (Lieta COMP/M.4439 – Ryanair/Aer Lingus) (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).

C – Apstrīdētā lēmuma saturs

8 Atgādinājusi, ka paziņotais darījums ir uzskatāms par Kopienas mēroga koncentrāciju (apstrīdētā lēmuma 3. un 4. punkts), Komisija izklāstīja izpētē izmantotos izmeklēšanas līdzekļus (apstrīdētā lēmuma 5. punkts). Komisija atgādināja, ka šajā izpētē atbilstoši Regulas par koncentrāciju 11. pantam bija nepieciešams nosūtīt vairākus informācijas pieprasījumus, it īpaši citām aviosabiedrībām, kas veic regulārus lidojumus, čartera sabiedrībām, lidostām un uzņēmuma klientiem, kā arī sazināties ar iestādēm, kas atbildīgas par laika nišu koordinēšanu, ar civilās aviācijas iestādēm un ar pārvadājumu jomas iestādēm. Komisija veica arī cenu korelācijas analīzi, lai noteiktu attiecīgos tirgus (apstrīdētā lēmuma 6.3. punkts un III pielikums), kā arī norīkoja neatkarīgu konsultantu veikt aptauju Dublinas lidostas klientu vidū (apstrīdētā lēmuma 7.3.5. punkts un I un II pielikums). Tā arī pārbaudīja Ryanair un Aer Lingus iesniegtos ekonometriskos novērojumus un veica divus regresijas analīžu kopumus, lai empīriskā ceļā pārbaudītu koncentrācijas iespējamās sekas (apstrīdētā lēmuma 7.4.3. punkts un IV pielikums).

1. Attiecīgie tirgi

9 Saistībā ar attiecīgo tirgu noteikšanu (apstrīdētā lēmuma 6. punkts) Komisija norādīja, ka gan Ryanair, gan Aer Lingus nodrošina regulārus pasažieru gaisa pārvadājumu pakalpojumus Eiropā. Atbilstoši ierastajai praksei Komisija galvenokārt pārbaudīja aizstājamību no pieprasījuma viedokļa. Tā noteica tirgus, izmantojot “sākumpunkta–galamērķa” pieeju, kuru dēvē par “O & D pieeju” un saskaņā ar kuru katru maršrutu starp sākumpunktu un galamērķi uzskata par atsevišķu tirgu. Lai noteiktu, vai kāds konkrētais O & D pāris ir attiecīgais tirgus, Komisija pārbaudīja dažādas patērētāju rīcībā esošās iespējas ceļot starp šiem abiem punktiem. Tā arī pārbaudīja, vai lidojumi no Dublinas (vai arī no Šenonas, vai no Korkas, kas ir abas pārējās Īrijas lidostas, kuras izmanto koncentrācijā iesaistītās puses) uz divām (vai vairāk) lidostām, kas apkalpo vienu pilsētu, ir aizstājami (apstrīdētā lēmuma 6.3. punkts). Ņemot vērā Ryanair un Aer Lingus piedāvātos pakalpojumus, Komisija secināja, ka plānotais darījums novestu pie horizontāliem pārklājumiem 35 pilsētu pāros, kas veido attiecīgos tirgus (apstrīdētā lēmuma 333. apsvērums), un ka tas var radīt satraukumu attiecībā uz lielu skaitu tādu pilsētu pāru, kuri veido attiecīgos tirgus un kuros darbojas tikai viena no koncentrācijā iesaistītajām pusēm (apstrīdētā lēmuma 334. apsvērums).

2. Vērtējums par koncentrācijas ietekmi uz konkurenci

10 Vērtējot koncentrācijas ietekmi, Komisija izmantoja analīzes sistēmu, kas noteikta tās Pamatnostādnēs par horizontālo apvienošanos [horizontālās koncentrācijas] novērtēšanu saskaņā ar Padomes Regulu par koncentrāciju (OV 2004, C 31, 5. lpp.; turpmāk tekstā – “pamatnostādnes”).

11 Pirmkārt, Komisija analizēja Ryanair un Aer Lingus tirgus daļas 35 maršrutos, kuros viņu pakalpojumi savstarpēji pārklājas. Tā secināja, ka koncentrācija radīs monopolu 22 maršrutos un 13 citos maršrutos radīs ļoti nozīmīgas tirgus daļas (apstrīdētā lēmuma 7.2. punkts). Komisija arī uzskatīja, ka abas sabiedrības ir “sīvākie konkurenti” visos attiecīgajos maršrutos (apstrīdētā lēmuma 7.3. punkts) un ka, pretēji Ryanair apgalvojumiem, tās pašlaik konkurē savā starpā (apstrīdētā lēmuma 7.4. punkts). Pēc tam Komisija pārbaudīja koncentrācijas ietekmi uz tirgiem, kuros Ryanair un Aer Lingus ir faktiski vai potenciāli konkurenti, un secināja, ka koncentrācija novērsīs pastāvošo konkurenci 35 maršrutos, kuros pakalpojumi savstarpēji pārklājas, kā arī potenciālo konkurenci 15 maršrutos, kuros pakalpojumi nepārklājas (apstrīdētā lēmuma 7.5. un 7.6. punkts).

12 Otrkārt, Komisija norādīja, ka Ryanair un Aer Lingus “dalītajiem klientiem” nav “kompensējošas pirktspējas” un tiem ir ierobežotas spējas vai pat tie pilnīgi nespēj mainīt piegādātāju (apstrīdētā lēmuma 7.7. punkts).

13 Treškārt, Komisija pārbaudīja, vai jaunu konkurentu iekļūšana tirgū vai esošo konkurentu darbības paplašināšana var novērst koncentrācijas ietekmi, kas vērsta pret konkurenci, un secināja, ka tas tā nav (apstrīdētā lēmuma 7.8. punkts).

14 Ceturtkārt, Komisija veica individuālu izvērtēšanu visos 35 maršrutos, kuros pakalpojumi savstarpēji pārklājas. Tā secināja, ka koncentrācija būtiski kaitētu efektīvai konkurencei, jo tās rezultātā rastos dominējošs stāvoklis ikvienā no šiem maršrutiem (apstrīdētā lēmuma 7.9. punkts).

15 Piektkārt, Komisija pārbaudīja, vai Ryanair norādītais efektivitātes pieaugums ir pietiekams, lai neitralizētu koncentrācijas negatīvo ietekmi uz konkurenci. Komisija secināja, ka tas tā nav tāpēc, ka šis efektivitātes pieaugums nav pārbaudāms, nav saistīts ar koncentrāciju un nevar radīt priekšrocības patērētājiem (apstrīdētā lēmuma 7.10. punkts).

3. Saistību novērtējums

16 Komisija pārbaudīja arī administratīvajā procesā Ryanair piedāvātās saistības. Tā uzskatīja, ka šīs saistības nav pietiekami skaidras, lai tās varētu īstenot, un ka jebkurā gadījumā tās nav tādas, kas varētu likvidēt atklātās konkurences problēmas (apstrīdētā lēmuma 8. punkts).

17 Noslēgumā Komisija uzskatīja, ka koncentrācijas īstenošana būtiski kaitētu efektīvai konkurencei, it īpaši tāpēc, ka, pirmkārt, tās rezultātā rastos dominējošs stāvoklis 35 maršrutos no Dublinas, Šenonas un Korkas un uz tām un, otrkārt, rastos vai nostiprinātos dominējošs stāvoklis 15 maršrutos no Dublinas un Korkas un uz tām. Tāpēc Komisija atzina, ka koncentrācija nav saderīga ar kopējo tirgu (apstrīdētā lēmuma 9. punkts un rezolutīvā daļa).

Tiesvedība un lietas dalībnieku prasījumi

18 Ar prasības pieteikumu, kas Pirmās instances tiesas [tagad – Vispārējā tiesa] kancelejā iesniegts 2007. gada 10. septembrī, prasītāja cēla prasību atcelt apstrīdēto lēmumu.

19 Ar 2008. gada 12. februāra rīkojumu Pirmās instances tiesas trešās palātas priekšsēdētājs atļāva Īrijai un Aer Lingus Group iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam.

20 Pamatojoties uz tiesneša referenta ziņojumu, Pirmās instances tiesa (trešā palāta) nolēma uzsākt mutvārdu procesu.

21 Tika uzklausīti lietas dalībnieku mutvārdu paskaidrojumi un to atbildes uz jautājumiem, ko Pirmās instances tiesa uzdeva 2009. gada 6. jūlija tiesas sēdē.

22 Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

– atcelt apstrīdēto lēmumu;

– piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

– piespriest Īrijai un Aer Lingus Group atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies, tām iestājoties lietā.

23 Komisijas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

– prasību noraidīt;

– piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

24 Aer Lingus Group prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

– prasību noraidīt;

– piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

25 Īrijas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

– prasību noraidīt;

– piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Juridiskais pamatojums

26 Lai kādu koncentrāciju atzītu par nesaderīgu ar kopējo tirgu, Komisijai saskaņā ar Regulas par koncentrāciju 2. panta 3. punktu ir jāpierāda, ka paziņotās koncentrācijas īstenošana būtiski kaitētu efektīvai konkurencei kopējā tirgū vai nozīmīgā tā daļā, it īpaši tāpēc, ka tās rezultātā rastos vai nostiprinātos dominējošs stāvoklis.

27 Šāds lēmums, kas pieņemts atbilstoši Regulas par koncentrāciju 8. panta 3. punktam, ir pamatots ar Komisijas veiktas uz nākotni vērstas analīzes rezultātiem. Šo uz nākotni vērsto analīzi veido vērtējums, kādā veidā paziņotā koncentrācija var grozīt faktorus, kas nosaka konkurences stāvokli attiecīgajā tirgū, lai pārbaudītu, vai tā radīs būtisku šķērsli efektīvai konkurencei. Šādai analīzei ir jāparedz dažādas cēloņsakarības, lai apstiprinātu tās, kuru iespējamība ir vislielākā (attiecībā uz Padomes 1989. gada 21. decembra Regulu (EEK) Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli (labojums – OV 1990, L 257, 13. lpp.), kas grozīta ar Padomes 1997. gada 30. jūnija Regulu (EK) Nr. 1310/97 (OV L 180, 1. lpp.) (turpmāk tekstā – “iepriekšējā regula par koncentrāciju”), skat. Tiesas 2005. gada 15. februāra spriedumu lietā C‑12/03 P Komisija/Tetra Laval, Krājums, I‑987. lpp., 43. punkts).

28 Pieņemot, ka koncentrācijā iesaistītās puses administratīvajā procesā ir likumīgi piedāvājušas saistības, lai iegūtu lēmumu par saderību ar kopējo tirgu, Komisijai ir pienākums pārbaudīt koncentrāciju, kas grozīta ar šīm saistībām. Komisijai tādā gadījumā ir jāpierāda, ka šo saistību rezultātā koncentrācija, kurā ar tām izdarītas izmaiņas, nav uzskatāma par saderīgu ar kopējo tirgu (šajā ziņā attiecībā uz iepriekšējo regulu par koncentrāciju skat. Pirmās instances tiesas 2005. gada 21. septembra spriedumu lietā T‑87/05 EDP/Komisija, Krājums, II‑3745. lpp., 63.–65. punkts).

29 Turklāt Tiesa ir norādījusi, ka regulas pamata noteikumi, un it īpaši tās 2. pants, piešķir Komisijai noteiktu diskrecionāru varu, it īpaši attiecībā uz ekonomiska rakstura izvērtējumu, un ka tā rezultātā tiesas kontrole pār to, kā tiek izmantota šāda vara, kas ir ļoti svarīga noteikumu definēšanai koncentrācijas jomā, ir jāveic, ņemot vērā diskrecionāro varu, kas ir pamatā ekonomiska rakstura noteikumiem, kuri ir koncentrācijas sistēmas daļa (attiecībā uz iepriekšējo regulu par koncentrāciju skat. Tiesas 1998. gada 31. marta spriedumu apvienotajās lietās C‑68/94 un C‑30/95 Francija u.c./Komisija, saukts “Kali & Salz”, Recueil, I‑1375. lpp., 223. un 224. punkts, un iepriekš 27. punktā minēto spriedumu lietā Komisija/Tetra Laval, 38. punkts).

30 Kaut arī Eiropas Savienības tiesa atzīst Komisijai piešķirto diskrecionāro varu ekonomikas jomā, tas tomēr nenozīmē, ka tai ir jāatturas no Komisijas veiktās ekonomiska rakstura datu interpretācijas kontroles. Savienības tiesai it īpaši ir jāpārbauda ne vien minēto pierādījumu materiālā precizitāte, ticamība un konsekvence, bet arī jākontrolē, vai šie pierādījumi izveido visu atbilstošo datu kopumu, kas ir jāņem vērā, lai izvērtētu sarežģītu situāciju, un tas, vai šo pierādījumu raksturs ļauj pamatot no tiem izdarītos secinājumus (attiecībā uz iepriekšējo regulu par koncentrāciju skat. iepriekš 27. punktā minēto Tiesas spriedumu lietā Komisija/Tetra Laval, 39. punkts, un Tiesas 2008. gada 10. jūlija spriedumu lietā C‑413/06 P Bertelsmann un Sony Corporation of America/Impala, Krājums, I‑4951. lpp., 69. punkts).

31 Turklāt saskaņā ar pastāvīgo judikatūru gadījumos, kad Savienības iestādēm ir rīcības brīvība, Savienības tiesību sistēmā nodrošināto garantiju ievērošanai administratīvajos procesos ir vēl jo lielāka nozīme. Šo garantiju starpā ir it īpaši Komisijas pienākums rūpīgi un objektīvi izvērtēt visus attiecīgajā lietā būtiskos faktorus, ieinteresēto personu tiesības darīt zināmu savu viedokli, kā arī tiesības uz pietiekamu lēmuma pamatojumu (Tiesas 1991. gada 21. novembra spriedums lietā C‑269/90 Technische Universität München, Recueil, I‑5469. lpp., 14. punkts, un Pirmās instances tiesas 2009. gada 7. maija spriedums lietā T‑151/05 NVV u.c./Komisija, Krājums, II‑1219. lpp., 163. punkts).

32 Lietas dalībnieku argumenti ir jāvērtē, ņemot vērā šos principus, kas attiecas uz likumības pārbaudi koncentrācijas jomā.

33 Prasītāja savas prasības pamatojumam min piecus pamatus. Pirmais pamats izriet no acīmredzamām kļūdām Ryanair un Aer Lingus konkurences attiecību novērtējumā, otrais pamats izriet no acīmredzamām kļūdām, novērtējot šķēršļus iekļūšanai tirgū, trešais pamats izriet no acīmredzamām kļūdām vērtējumā, kas pieļautas analīzē, kura veikta katram maršrutam atsevišķi (turpmāk tekstā – “analīze pa maršrutiem”), ceturtais pamats izriet no acīmredzamām kļūdām vērtējumā, kas pieļautas, pārbaudot efektivitātes pieaugumu, kas gūts koncentrācijas rezultātā, un piektais pamats izriet no acīmredzamām kļūdām vērtējumā, analizējot Ryanair piedāvātās saistības (skat. šī sprieduma 11. un 13.–16. punktu).

34 Attiecīgo tirgu noteikšanu un klientu reakcijas analīzi pašu par sevi prasītāja nav apstrīdējusi (skat. šī sprieduma 9. un 12. punktu).

A – Par pirmo pamatu, kas saistīts ar Ryanair un Aer Lingus konkurences attiecību novērtēšanu

35 Apstrīdētajā lēmumā Komisijas veiktā analīze, kas ir atbilstīga šī pamata novērtēšanai, ir saistīta ar šādiem posmiem: pirmkārt, secinājumu, ka koncentrācija radītu ļoti lielas tirgus daļas nozīmīgā daļā maršrutu (apstrīdētā lēmuma 7.2. punkts); otrkārt, secinājumu, ka Ryanair un Aer Lingus ir “sīvākie konkurenti” visos šajos maršrutos (apstrīdētā lēmuma 7.3. punkts); treškārt, Ryanair un Aer Lingus esošās konkurences analīzi (apstrīdētā lēmuma 7.4. punkts) un, ceturtkārt, koncentrācijas ietekmi uz esošo konkurenci starp Ryanair un Aer Lingus un negatīvajām sekām, kādas tā atstātu uz klientiem (apstrīdētā lēmuma 7.5. un 7.6. punkts). Veicot šo analīzi, Komisija atbildēja uz Ryanair argumentu par piedāvāto pakalpojumu atšķirībām, salīdzinot Ryanair zemo cenu un minimāla servisa piedāvājumu un Aer Lingus vidēja servisa piedāvājumu (apstrīdētā lēmuma 7.3. punkts).

36 Prasītāja būtībā kritizē šo apstrīdētā lēmuma aspektu, norādot, ka Komisija ir pārāk augstu novērtējusi koncentrācijā iesaistītajām pusēm piederošo ļoti lielo tirgus daļu nozīmi un ka tā nav sniegusi pierādījumus, kas pietiekami parādītu, ka, neraugoties uz Aer Lingus un prasītājas atšķirībām, abas sabiedrības viena otrai radītu tik lielu konkurences spiedienu ar tik nelielu iespējamību iekļūt attiecīgajos tirgos, ka koncentrācija būtiski kaitētu efektīvai konkurencei šajos tirgos.

37 Komisija, ko atbalsta Īrija un Aer Lingus Group, apgalvo, ka tirgus daļas ir “galvenie noderīgie norādījumi”, kurus apstiprina citas norādes un no kuriem izriet, ka Aer Lingus ir Ryanair sīvākais konkurents maršrutos, kuros to pakalpojumi savstarpēji pārklājas. Tādējādi koncentrācijas rezultātā beigtos esošais konkurences spiediens, ko Aer Lingus rada attiecībā uz Ryanair.

38 Vispārējai tiesai pēc kārtas ir jānovērtē lietas dalībnieku minētie argumenti saistībā ar “pārmērīgo nozīmi”, kāda piešķirta tirgus daļām; ar to, ka nav ņemtas vērā “būtiskās atšķirības”, kādas pastāv starp Ryanair un Aer Lingus; ar priekšrocību no konkurences viedokļa, ko rada bāzes atrašanās Dublinā; ar “pierādījumiem, kas nav tehniska rakstura pierādījumi”; ar Komisijas ekonometrisko analīzi; ar Ryanair iesniegtajiem ekonometriskajiem datiem; ar čartera sabiedrību radīto konkurences spiedienu; ar aptauju, kas veikta pasažieru vidū; ar aptauju, kas veikta klientuzņēmumu vidū, un ar negatīvo ietekmi uz patērētājiem.

1. Par “pārmērīgo nozīmi”, kāda piešķirta tirgus daļām

a) Lietas dalībnieku argumenti

39 Prasītāja norāda, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija ir pamatojusies uz kļūdainu pieņēmumu, saskaņā ar kuru Aer Lingus un prasītāja ir identiskas aviosabiedrības, un tāpēc tā [šīm sabiedrībām piederošo] lielo tirgus daļu dēļ “automātiski” secinājusi, ka koncentrācijas rezultātā tiktu radīti būtiski šķēršļi efektīvai konkurencei. Kaut arī tirgus daļas ir jāņem vērā, vērtējot koncentrāciju no konkurences viedokļa, tās tomēr esot jāuzskata tikai par “izejas punktu”. Ja šīs tirgus daļas tiktu saistītas ar spēcīgu negatīvu pieņēmumu attiecībā uz koncentrācijas ietekmi uz konkurenci, tiktu pārkāpti noteikumi par pierādīšanas pienākumu. Katrā ziņā prasītāja šo pieņēmumu esot atspēkojusi, no tiesību viedokļa pietiekami pierādot, ka pastāv “fundamentālas atšķirības” starp abām sabiedrībām un maz šķēršļu iekļūšanai tirgū. Ryanair un Aer Lingus piedāvātie pakalpojumi esot “ļoti atšķirīgi” un attiecoties uz dažādām pasažieru kategorijām. Līdz ar to tirgus daļas pašas par sevi neļaujot noteikt, cik lielu konkurences ierobežojumu viena otrai rada koncentrācijā iesaistītās puses. Turklāt situācija, kurā kādā maršrutā darbojas tikai viena aviosabiedrība, neesot līdzvērtīga dominējošam stāvoklim, ņemot vērā, cik viegli ir iekļūt tirgū.

40 Komisija, ko atbalsta Īrija un Aer Lingus Group, norāda, ka no apstrīdētā lēmuma izriet, ka tirgus daļas ir “galvenie noderīgie norādījumi”, kurus apstiprina citas norādes un no kuriem izriet, ka Aer Lingus ir Ryanair sīvākais konkurents šajā tiesvedībā aplūkojamajos maršrutos.

b) Vispārējās tiesas vērtējums

41 No pastāvīgās judikatūras izriet, ka, lai arī tirgus daļu nozīme dažādu tirgu gadījumā var atšķirties, tomēr var pamatoti uzskatīt, ka ļoti lielas tirgus daļas pašas par sevi, izņemot ārkārtas apstākļus, ir pierādījums tam, ka pastāv dominējošs stāvoklis (attiecībā uz dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu skat. Tiesas 1979. gada 13. februāra spriedumu lietā 85/76 Hoffmann‑La Roche/Komisija, Recueil, 461. lpp., 41. punkts, un attiecībā uz iepriekšējo regulu par koncentrāciju skat. Pirmās instances tiesas 1999. gada 25. marta spriedumu lietā T‑102/96, Gencor/Komisija, Recueil, II‑753. lpp., 205. punkts, un 1999. gada 28. aprīļa spriedumu lietā T‑221/95 Endemol/Komisija, Recueil, II‑1299. lpp., 134. punkts). Tas var attiekties uz 50 % lielām vai lielākām tirgus daļām (attiecībā uz dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu skat. Tiesas 1991. gada 3. jūlija spriedumu lietā C‑62/86 AKZO/Komisija, Recueil, I‑3359. lpp., 60. punkts, un attiecībā uz iepriekšējo regulu par koncentrāciju skat. Pirmās instances tiesas 2005. gada 14. decembra spriedumu lietā T‑210/01 General Electric/Komisija, Krājums, II‑5575. lpp., 115. punkts).

42 Šajā gadījumā, pirmkārt, ir jānorāda, ka pretēji tam, ko apgalvo prasītāja, Komisijas veiktais koncentrācijas ietekmes uz konkurenci vērtējums nebija pamatots ar domu, ka būtu pieļaujams lielo tirgus daļu dēļ “automātiski” secināt, ka koncentrācija radīs būtisku šķērsli efektīvai konkurencei. Gluži pretēji, Komisija apstrīdētajā lēmumā skaidri norādīja, ka gan tirgus daļas, gan ar tām saistītais koncentrācijas līmenis sniedz “galvenos noderīgos norādījumus” par tirgus struktūru un abu koncentrācijā iesaistīto pušu, kā arī viņu konkurentu konkurētspēju (skat. apstrīdētā lēmuma 348. apsvērumu un 364. zemsvītras piezīmi, kurā ir atsauce uz pamatnostādņu 14. punktu). Apstrīdētā lēmuma analīze arī ļauj secināt, ka Komisija ir rūpīgi veikusi konkurences apstākļu padziļinātu analīzi, ņemot vērā arī citus faktus, ne tikai tirgus daļas, t.i., it īpaši koncentrācijas ietekmi uz Ryanair un Aer Lingus konkurences attiecībām, klientu un konkurentu sagaidāmo reakciju un konkrēto situāciju katrā no maršrutiem, uz kuriem koncentrācija attiecas (skat. šī sprieduma 11.–14. punktu).

43 Tāpēc nevar apgalvot, ka apstrīdētais lēmums būtu balstīts uz secinājumiem, kas izriet tikai no tirgus daļām, kuras koncentrācijas īstenošanas gadījumā varētu piederēt kopumam Ryanair–Aer Lingus (turpmāk tekstā – “kopums Ryanair–Aer Lingus” vai “koncentrācijas rezultātā izveidotā struktūra”). Komisija vienlaikus pārbaudīja statistikas datus, kas raksturo situāciju tirgos, kurus koncentrācija noteiktā laikā ietekmētu, un dinamiskos datus, kas rāda šo tirgu iespējamo attīstību koncentrācijas īstenošanas gadījumā.

44 Šī pieeja atbilst analītiskajai pārbaudei, kas Komisijai jāveic, lai novērtētu koncentrācijas ietekmi, kura vērsta pret konkurenci, un kas izpaužas kā izvērtējums tam, kā paziņotā koncentrācija var grozīt faktorus, kuri nosaka konkurences stāvokli attiecīgajā tirgū, lai pārbaudītu, vai tā radīs būtisku šķērsli efektīvai konkurencei (skat. šī sprieduma 27. punktu).

45 Otrkārt, ir jāuzsver, ka Komisija savā izvērtējumā nevarēja neņemt vērā nozīmi, kas piešķirama šiem galvenajiem norādījumiem, kuri parādīja, ka paziņotās koncentrācijas īstenošana ļautu Ryanair iegūt ļoti lielas tirgus daļas.

46 Ir jānorāda, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā noteica 35 maršrutus, kuros koncentrācijā iesaistīto pušu darbība savstarpēji pārklājas. Koncentrācija radītu monopola stāvokli 22 no šiem maršrutiem un radītu ļoti lielas [koncentrācijas rezultātā izveidotajai struktūrai piederošas] kopējās tirgus daļas, kas pārsniegtu 60 %, pārējos 13 maršrutos (skat. apstrīdētā lēmuma 341. un 342. apsvērumu, it īpaši tabulu Nr. 2 un attiecīgās zemsvītras piezīmes). Turklāt maršrutos, kurus pašlaik apkalpo tikai Ryanair vai Aer Lingus, viena koncentrācijā iesaistītā puse ir otras ticamākā potenciālā konkurente. Līdz ar to ir jānorāda, ka no šiem secinājumiem izriet, ka koncentrācijas īstenošana radītu ļoti lielas [koncentrācijas rezultātā izveidotajai struktūrai piederošas] tirgus daļas ļoti daudzos maršrutos (apstrīdētā lēmuma 7.2. punkts).

47 Komisija apstrīdētajā lēmumā arī uzsvēra, ka pat tajos dažos maršrutos, kuros nerastos monopola stāvoklis un kurus apkalpo vēl daži citi konkurenti, piemēram, maršrutā Dublina–Londona, kurā Ryanair un Aer Lingus kopējā tirgus daļa ir no 70 līdz 80 % un kurā pakalpojumus piedāvā arī British Midland Airways (bmi), British Airways un CityJet, Herfindahl‑Hirschmann indekss, kuru konkurences iestādes parasti lieto, vērtējot koncentrācijas līmeni noteiktā tirgū, ņemot vērā katra šajā tirgū pārstāvētā uzņēmuma attiecīgo nozīmi, bija ļoti augsts (starp 6000 un 6500), tāpat kā šī līmeņa izmaiņas pirms un pēc koncentrācijas (delta ir robežās no 3000 līdz 3500). Tātad šī darījuma īstenošanas radītais koncentrācijas līmenis 35 maršrutos, kuros koncentrācijā iesaistīto pušu darbība savstarpēji pārklājas, būtu ļoti augsts (apstrīdētā lēmuma 342. apsvērums).

48 Tādējādi sešpadsmit maršrutos kopuma Ryanair–Aer Lingus kopējā tirgus daļa sasniedzot 100 %. Tie ir maršruti Dublina–Berlīne, Dublina–Bilbao (Vitorija), Dublina–Birmingema, Dublina–Boloņa, Dublina–Brisele, Dublina–Edinburga, Dublina–Hamburga (Lībeka), Dublina–Marseļa, Dublina–Ņūkāsla, Dublina–Poznaņa, Dublina–Roma, Dublina–Seviļa, Dublina–Tulūza (Karkasona), Dublina–Venēcija, Šenona–Londona un Korka–Londona.

49 Sešos citos maršrutos, proti, maršrutos Dublina–Alikante, Dublina–Faru, Dublina–Liona, Dublina–Milāna, Dublina–Zalcburga un Dublina–Tenerife, kopuma Ryanair–Aer Lingus kopējā tirgus daļa esot gandrīz 100 %, tomēr nesasniedzot šo līmeni čartera sabiedrību piedāvāto “tīro vietu” pārdošanas apjoma dēļ.

50 Vissvarīgākajā maršrutā, t.i., maršrutā Dublina–Londona, kurš viens pats sasniedz 30 % no ar lidmašīnu pārvadāto pasažieru starp Īriju un pārējām Savienības dalībvalstīm kopskaita, koncentrācijas rezultātā izveidotās struktūras tirgus daļa būtu no 70 līdz 80 %.

51 Arī citos maršrutos kopējā tirgus daļa esot ļoti liela. Piemēram, maršrutā Dublina–Mančestra šī tirgus daļa esot no 90 līdz 100 %, jo vienīgais esošais konkurents ir Luxair, kas nodrošina lidojumus ar vienu lidmašīnu no Luksemburgas un uz to, apstājoties Mančestrā.

52 Ikvienam cilvēkam, kas vēlas doties uz kādu no minētajiem galamērķiem, ir izvēles iespēja, kuras plašumu ir viegli prima facie novērtēt gan pirms, gan pēc koncentrācijas īstenošanas. Ļoti daudzos gadījumos pēc tam, kad Ryanair būtu iegādājies Aer Lingus, šāds izvēles elements vienkārši pilnībā izzustu, jo kopuma Ryanair–Aer Lingus tirgus daļa sasniegtu 100 % vai gandrīz 100 %.

53 Ņemot vērā šos faktus, kurus pašus par sevi prasītāja nav apstrīdējusi, Komisija varēja pamatoti uzskatīt, ka darījuma rezultātā iegūtās ļoti lielās tirgus daļas un ar to saistītais koncentrācijas līmenis ir atbilstīgi rādītāji tās ietekmes tirgū noteikšanai, ko iegūtu kopums Ryanair–Aer Lingus.

54 Komisijai bija pienācīgi jāņem vērā šie fakti, kas ir pietiekami, lai ļautu uzskatīt, ka šīs ļoti lielās tirgus daļas pašas par sevi, izņemot ārkārtas apstākļus, ir pierādījums tam, ka pastāv dominējošs stāvoklis (skat. šī sprieduma 41. punktu).

55 Šādos apstākļos Komisijai nevar pārmest, ka tā nebūtu izpildījusi pierādīšanas pienākumu, ņemot vērā, ka no apstrīdētā lēmuma 7.2.2. punkta virsraksta izriet, ka “ļoti lielās tirgus daļas visos maršrutos, kuros pakalpojumi savstarpēji pārklājas, pašas par sevi ir pierādījums dominējoša stāvokļa esamībai”.

56 Ir jānorāda, ka pretēji tam, ko apgalvo prasītāja, šī pierādījuma ietekme uz konkurences novērtējumu nepavisam netika uzskatīta par automātisku. No apstrīdētā lēmuma izriet, ka šādu pierādījumu varētu noraidīt, ja šos “galvenos noderīgos norādījumus” par tirgus struktūru un abu koncentrācijā iesaistīto pušu, kā arī viņu konkurentu konkurētspēju atspēkotu citi lietas apstākļi. Tāpēc Komisija apstrīdētajā lēmumā skaidri izklāstīja savu rīcību šajā sakarā, norādot, ka tā “rūpīgi pārbaudīja, vai ir apstākļi, kas, neraugoties uz lielajām tirgus daļām, ļautu izslēgt dominējoša stāvokļa esamību šajā lietā” (apstrīdētā lēmuma 351. apsvērums). Šāda analīze attiecībā uz vispārīgi atbilstīgajiem apstākļiem tika veikta saistībā ar apstrīdētā lēmuma 7.3.–7.8. punktu, bet attiecībā uz analīzi pa maršrutiem – saistībā ar 7.9. punktu.

57 Tieši šādā aspektā ir jāskata argumenti, kurus prasītāja minējusi, lai atspēkotu nozīmi, kāda piešķirama tirgus daļām, kas piederot kopumam Ryanair–Aer Lingus.

58 Pirmkārt, attiecībā uz maršrutiem, kurus pašlaik apkalpo gan Aer Lingus, gan prasītāja, tā apgalvo, ka abu šo pārvadātāju piedāvātie pakalpojumi ir “ļoti atšķirīgi” un tāpēc attiecas uz atšķirīgām pasažieru kategorijām. Šajā sakarā ir jāatzīst, ka jautājums par pakalpojumu atšķirībām ir jāskata, ņemot vērā to lielāku vai mazāku aizstājamību no attiecīgo klientu viedokļa. Apstrīdētajā lēmumā Komisija noraidīja prasītājas nostāju šajā jautājumā (apstrīdētā lēmuma 7.3. punkts). Pēc Komisijas domām, arī pieņemot, ka šī nostāja ir pamatota, iespējamās atšķirības starp Ryanair un Aer Lingus piedāvātajiem pakalpojumiem nespētu novērst risku, ka abu šo pārvadātāju koncentrācija būtiski kaitētu efektīvai konkurencei koncentrācijas ietekmētajos tirgos. Prasītājas arguments par pakalpojumu diferenciāciju ir izskatīts turpmāk tekstā (skat. 61. un nākamos punktus).

59 Otrkārt, attiecībā uz maršrutiem, kurus pašlaik apkalpo tikai viena no šīm sabiedrībām, prasītāja apgalvo, ka šī vienas sabiedrības darbība nepiešķir dominējošu stāvokli tāpēc, ka ir viegli iekļūt šajā tirgū. Šis arguments attiecas uz jautājumu par iekļūšanu tirgū, un tas tiks skarts, analizējot otro pamatu, kurš attiecas uz šo problemātiku.

60 Tātad tikai tādā gadījumā, ja Vispārējā tiesa pieņems šos argumentus, varētu secināt, ka prasītāja pamatoti apstrīd nozīmi, kāda piešķirama tirgus daļām, kuras piederot koncentrācijas rezultātā izveidotajai struktūrai. Šajā analīzes stadijā Komisijai tomēr nevar pārmest, ka tā apstrīdētajā lēmumā ir ņēmusi vērā tirgus daļu lielumu un koncentrācijas pakāpes, kas saistītas ar dažādiem attiecīgajiem tirgiem.

2. Par to, ka nav ņemtas vērā “būtiskās atšķirības”, kādas pastāv starp Ryanair un Aer Lingus

61 Prasītāja būtībā norāda, ka diferenciācijas dēļ starp tās pakalpojumiem un Aer Lingus pakalpojumiem šīs aviosabiedrības nekonkurē tik ļoti, lai to koncentrācija būtiski kaitētu konkurencei. Apstrīdētajā lēmumā Komisija neesot varējusi secināt pretējo, jo tā neesot pierādījusi, ka pastāv ciešas konkurences attiecības starp Ryanair un Aer Lingus.

62 Vispārējai tiesai viens pēc otra ir jāvērtē lietas dalībnieku argumenti, kas saistīti ar jēdziena “sīvākie konkurenti” izmantošanu un no tā “automātiski” izdarīto secinājumu, ka pastāv ievērojams konkurences spiediens, ar “būtiskajām atšķirībām” darbības izmaksās, piemērotajās cenās un pakalpojumu līmenī, kā arī ar atšķirību starp galamērķa lidostām.

a) Par jēdziena “sīvākie konkurenti” izmantošanu un no tā “automātiski” izdarīto secinājumu, ka pastāv ievērojams konkurences spiediens

Lietas dalībnieku argumenti

63 Prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi “būtisku kļūdu”, uzskatot, ka tad, ja var pierādīt, ka Aer Lingus un prasītāja ir “sīvākie konkurenti”, no tā “automātiski” izriet, ka tās ir sīvi konkurenti, kas viens otram rada ievērojamu konkurences spiedienu, un nemaz nav nepieciešams izvērtēt, cik ciešas ir šīs konkurences attiecības. Aer Lingus pakalpojumu piedāvājums nav aizstājams ar Ryanair piedāvājumu, bet ir tuvāks pilna servisa pakalpojumiem, ko piedāvā tradicionālās aviosabiedrības. “Būtisko atšķirību” dēļ, kādas pastāv starp abām sabiedrībām, Aer Lingus var noteikt daudz augstākas cenas nekā Ryanair. Tāpēc būtu jāanalizē, cik ciešas ir Ryanair un Aer Lingus konkurences attiecības, lai noteiktu to ietekmi uz faktisko konkurenci. Pēc prasītājas domām, ja tās pakalpojumi būtiski atšķiras no Aer Lingus pakalpojumiem, tad tie nav uzskatāmi par “piemērotiem aizstājējiem”, tostarp situācijās, kurās šīs abas aviosabiedrības ir vienīgās, kas apkalpo konkrētu maršrutu. Citiem vārdiem sakot, attiecīgie pasažieri varētu izvēlēties drīzāk neceļot vispār, nekā izvēlēties otru aviosabiedrību.

64 Komisija, ko atbalsta Īrija un Aer Lingus Group, norāda, ka apstrīdētajā lēmumā tā sīki izanalizēja abu aviosabiedrību konkurences attiecības, pirms tā no tiesību viedokļa pamatoti secināja, ka Ryanair un Aer Lingus ir sīvi konkurenti, kas viens otram rada konkurences spiedienu, kurš [koncentrācijas] darījuma īstenošanas gadījumā izzustu.

Vispārējās tiesas vērtējums

65 Pēc prasītājas domām, pieņemot, ka Aer Lingus un prasītāju var uzskatīt par “sīvākajiem konkurentiem” visos attiecīgajos maršrutos, ņemot vērā “būtiskās atšķirības”, kādas pastāv starp šīm sabiedrībām, Komisija tomēr nevar izmantot šo faktu un no tā “automātiski” secināt, ka sabiedrības viena otrai rada ievērojamu konkurences spiedienu, kas izbeigtos koncentrācijas rezultātā, neizvērtējot, cik ciešas ir šīs konkurences attiecības.

66 Pirms izskatīt argumentus, kas saistīti ar prasītājas norādītajām atšķirībām un to ietekmi uz konkurences attiecībām, kādas pastāv starp Aer Lingus un prasītāju (skat. tālāk 70. un nākamos punktus), vispirms ir jānorāda, ka analīze, ko Komisija veikusi apstrīdētajā lēmumā, nav tāda, kādu to apraksta prasītāja.

67 Šī analīze sastāv no diviem posmiem. Pirmkārt, Komisijas izdarītie secinājumi par Ryanair un Aer Lingus konkurences attiecībām ir pamatoti ar daudziem argumentiem (apstrīdētā lēmuma 7.3. un 7.4. punkts). Tajos Komisija ir sīki izskatījusi argumentus, ko Ryanair min šajā prasībā attiecībā uz pakalpojumu diferenciāciju. Otrkārt, pretēji tam, ko apgalvo prasītāja, apstrīdētajā lēmumā veiktais vērtējums par darījuma ietekmi uz konkurenci nav veikts “automātiski”, pamatojot to tikai ar secinājumu, ka Ryanair un Aer Lingus ir “sīvākie konkurenti”. Komisija apstrīdētajā lēmumā rūpīgi ir izklāstījusi iemeslus, kuru dēļ koncentrācija būtiski kaitētu efektīvai konkurencei kopējā tirgū 35 maršrutos, kuros pakalpojumi savstarpēji pārklājas, un 15 maršrutos, kurus apkalpo Aer Lingus un kuros pakalpojumi savstarpēji nepārklājas (apstrīdētā lēmuma 7.5., 7.6. un 7.9. punkts).

68 Līdz ar to, tāpat kā attiecībā uz nozīmi, kāda piešķirama kopējām tirgus daļām (skat. šī sprieduma 58. punktu), tieši atbilde, kas sniegta uz prasītājas argumentiem par iespējamās pakalpojumu diferenciācijas ietekmi uz Aer Lingus un prasītājas konkurences attiecībām (skat. tālāk 70. un nākamos punktus), ļaus pamatot vai noraidīt secinājumus, ko Komisija izdarījusi, izvērtējot koncentrācijas ietekmi uz konkurenci.

69 Katrā ziņā, tā kā Ryanair norādītā pakalpojumu diferenciācija apstrīdētajā lēmumā tika pārbaudīta, nevar uzskatīt, ka Komisija, konstatējusi, ka Ryanair un Aer Lingus ir “sīvākie konkurenti” visos attiecīgajos maršrutos, šajā lietā būtu “automātiski” secinājusi, ka sabiedrības viena otrai rada ievērojamu konkurences spiedienu, kas izbeigtos koncentrācijas rezultātā, neizvērtējot, cik ciešas ir šīs konkurences attiecības.

b) Par “būtiskajām atšķirībām”, kas saistītas ar darbības izmaksām, piemērotajām cenām un pakalpojumu līmeni

Lietas dalībnieku argumenti

70 Pirmkārt, prasītāja norāda, ka atšķirība starp tās darbības izmaksām un Aer Lingus darbības izmaksām atklāj, ka nav ievērojama konkurences spiediena starp šīm sabiedrībām. Ryanair zemākās izmaksas tai ļaujot noteikt daudz zemākas cenas nekā Aer Lingus cenas un līdz ar to apkalpot atsevišķu tirgus segmentu. Komisija neesot analizējusi šīs atšķirības ietekmi uz konkurenci. Turklāt, atzīstot, ka Aer Lingus darbības izmaksas atbilst citu zemo izmaksu pārvadātāju, tādu kā easyJet vai Virgin Express, izmaksām, Komisija no tā apstrīdētā lēmuma 7.3.3. punktā nevarēja secināt, ka Aer Lingus ir “viens no Ryanair sīvākajiem konkurentiem arī vienības izmaksu ziņā”. Šī jēdziena “sīvākie konkurenti” izmantošana izrietot no kļūdas analīzē. Turklāt Komisija esot iekļāvusi Aer Lingus nodrošinātos liela attāluma lidojumus vidējo darbības izmaksu aprēķinā. Tā kā piedāvāto sēdvietu kilometru (turpmāk tekstā – “PSK”) izmaksas liela attāluma lidojumos ir būtiski zemākas nekā maza attāluma lidojumos, šo lidojumu iekļaušana izraisot Aer Lingus PSK izmaksu nozīmīgu samazināšanos, lai veiktu salīdzinājumu ar zemo izmaksu pārvadātājiem, kuri veic lidojumus tikai maza attāluma maršrutos. Turklāt, ja jau saskaņā ar to, ko apgalvo Komisija, Aer Lingus vidējās izmaksas ir līdzīgas zemo izmaksu pārvadātāju izmaksām un tikai apmēram par 50 % augstākas nekā Ryanair izmaksas, tad Aer Lingus spētu gūt ievērojami lielāku peļņu nekā Ryanair, jo tās vidējā cena ir vairāk nekā par 100 % augstāka nekā Ryanair vidējā cena. Patiesībā Ryanair esot daudz rentablāka nekā Aer Lingus.

71 Otrkārt, prasītāja uzsver atšķirību starp tās noteiktajām cenām un Aer Lingus noteiktajām cenām. Šī atšķirība, kas izriet no darbības izmaksu atšķirības, parādot “augstu diferenciācijas pakāpi”. Komisija esot kļūdījusies, apstrīdētā lēmuma 371. apsvērumā uzskatot, ka EUR 30 liela cenas atšķirība nav nozīmīga, ņemot vērā, ka Ryanair vidējā biļetes cena ir EUR 41. Ryanair zemākās cenas, kas mazākas nekā puse no Aer Lingus cenām, tai ļaujot piesaistīt klientus, kuri gadījumā, ja šādu samērīgu cenu nebūtu, neceļotu ar lidmašīnu. Komisijai no šī fakta vajadzējis secināt, ka Aer Lingus nerada Ryanair nekādu konkurences spiedienu. Apstrīdētā lēmuma 413. apsvērumā atzīstot, ka Ryanair cenas vidēji ir zemākas nekā Aer Lingus cenas, Komisijai bijis jāsecina, ka abas sabiedrības vēršas pie diviem pilnīgi atšķirīgiem tirgus segmentiem. Turklāt Ryanair un Aer Lingus strādājot saskaņā ar ļoti dažādiem ekonomiskajiem modeļiem. Protams, Aer Lingus esot attālinājusies no tradicionālas, nacionālas, pilna servisa aviosabiedrības ekonomiskā modeļa un ieguvusi dažas zemo cenu pārvadātāju raksturiezīmes. Tomēr tā turpinot izmantot lielākās lidostas un piedāvāt dažus pakalpojumus, kas tai ļauj noteikt saviem klientiem daudz augstākas cenas nekā Ryanair cenas. Tādējādi Aer Lingus klienti esot gatavi maksāt lielāku cenu salīdzinājumā ar tās zemo cenu konkurentu tarifiem, lai saņemtu pilnīgāku pakalpojumu piedāvājumu.

72 Treškārt, prasītāja norāda, ka no apstrīdētā lēmuma 367. apsvēruma izriet, ka prasītāja ir “minimāla servisa” aviosabiedrība, bet Aer Lingus – “vidēja servisa” aviosabiedrība un ka Komisija cenšas minimizēt šīs atšķirības ietekmi uz konkurences līmeni, kāds pastāv starp abām sabiedrībām. Komisija neesot analizējusi, cik lielā mērā šī atšķirība ir atbilstīga, un neesot sniegusi pārliecinošus pierādījumus tam, kāpēc šī nozīmīgā atšķirība nav atbilstīga, nosakot, vai pastāv būtisks šķērslis efektīvai konkurencei. Šādu pakalpojumu piedāvājuma diferenciāciju apliecinot Aer Lingus un Īrijas valdības paziņojumi pirms PP, tātad pirms tam, kad minētā valdība un minētā sabiedrība “bija krasi mainījušas viedokli” un apgalvoja, ka Aer Lingus ir zemo izmaksu sabiedrība.

73 Komisija, ko atbalsta Īrija un Aer Lingus Group, apstrīd prasītājas argumentus, atsaucoties uz apstrīdēto lēmumu.

Vispārējās tiesas vērtējums

74 Kaut arī apstrīdētajā lēmumā Komisija ir atzinusi, ka pastāv atšķirības starp Ryanair un Aer Lingus, tā no šī fakta neizdara tādus pašus secinājumus kā prasītāja. Šīs atšķirības neliedza Komisijai uzskatīt, ka no visiem konkurentiem, kas apkalpo dažādos maršrutus, kurus ietekmē koncentrācija, tieši Aer Lingus ir galvenais un sīvākais Ryanair konkurents.

75 Attiecībā uz Aer Lingus un Ryanair darbības izmaksu atšķirību Ryanair atkātoti atsaucas uz savu analīzi, saskaņā ar kuru šī izmaksu atšķirība tai ļaujot apkalpot atsevišķu tirgus segmentu. Pēc prasītājas domām, Komisijai vajadzēja analizēt šīs atšķirības ietekmi uz Aer Lingus un prasītājas konkurences attiecībām.

76 Tomēr no apstrīdētā lēmuma izriet, ka Komisija ir atzinusi, ka Ryanair darbības izmaksas ir zemākas nekā Aer Lingus darbības izmaksas, vienlaikus norādot, ka salīdzinājumā ar pārējām aviosabiedrībām Aer Lingus izmaksas kopumā ir ļoti zemas un ierindo šo sabiedrību drīzāk starp zemo izmaksu pārvadātājiem nekā starp tiem pārvadātājiem, kas darbojas tīklā (skat. apstrīdētā lēmuma 7.3.3. punktu, it īpaši tā 374. apsvērumu).

77 Tādējādi Komisija apstrīdētajā lēmumā ir norādījusi iemeslus, kuru dēļ tā, ņemot vērā pieejamos datus, uzskatīja, ka, ja Ryanair PSK darbības izmaksas ir zemākas nekā EUR 0,04, Aer Lingus šis rādītājs sasniedz apmēram EUR 0,059. Komisija norādīja, ka Ryanair iebildums par to, ka šajā aprēķinā ir iekļauti arī Aer Lingus liela attāluma lidojumi, kuru PSK izmaksas kopumā ir zemākas, ir pamatots. Tomēr Komisija precizēja, ka 87 % no Aer Lingus pasažieriem ceļo maza attāluma maršrutos un ka Ryanair minētais skaitlis apmēram EUR 0,08 par PSK nav pamatots (skat. apstrīdētā lēmuma 7.3.3. punktu, it īpaši tā 375. un 377. apsvērumu).

78 Katrā ziņā no apstrīdētā lēmuma 375. apsvērumā sniegtā grafika Nr. 1 izriet, ka PSK darbības izmaksas pārvadātājam, kas darbojas tīklā (piemēram, British Airways, Air France vai Lufthansa), ir gandrīz EUR 0,12, bet Virgin Express vai easyJet PSK darbības izmaksas ir attiecīgi apmēram EUR 0,07 vai nedaudz vairāk nekā EUR 0,06. Komisijas un Ryanair noteiktā cenu amplitūda no EUR 0,059 līdz 0,08 par PSK tātad ierindo Aer Lingus vienā grupā ar Virgin Express vai easyJet, jo šīs darbības izmaksas ir “zemākas” (apstrīdētā lēmuma 375. apsvērums) vai “daudz zemākas” (apstrīdētā lēmuma 376. apsvērums) nekā lielo sabiedrību, kas darbojas tīklā, izmaksas (starpība vismaz EUR 0,04 par PSK), lai arī tās ir “augstākas” vai “nepārprotami augstākas” par Ryanair izmaksām (starpība svārstās no apmēram EUR 0,02 līdz 0,04 par PSK).

79 Līdz ar to, ja pastāv darbības izmaksu atšķirība starp Ryanair un Aer Lingus, kā Komisija to ir atzinusi apstrīdētajā lēmumā, tas tomēr nenozīmē, kā apgalvo prasītāja, ka Komisija nevarēja uzskatīt Aer Lingus un prasītāju par “sīvākajiem konkurentiem”, jo Aer Lingus darbības izmaksas patiešām ir zemākas nekā sabiedrību, kas darbojas tīklā, izmaksas, un ne Virgin Express, ne easyJet nekonkurē ar Ryanair maršrutos no Īrijas, kuros abu sabiedrību pakalpojumi savstarpēji pārklājas (apstrīdētā lēmuma 376. apsvērums).

80 Apstrīdētajā lēmumā šis fakts ir pamatots arī ar secinājumu, saskaņā ar kuru Aer Lingus vienības izmaksu izmaiņas laika gaitā skaidri parāda tās “pakāpenisko pāreju” no tradicionālā ekonomiskā modeļa uz zemo izmaksu modeli (skat. apstrīdētā lēmuma 378. apsvērumu, it īpaši grafiku Nr. 2 par Aer Lingus darbības izmaksām laika posmā no 2001. līdz 2005. gadam).

81 Turklāt, ja, kā apgalvo prasītāja, zemās darbības izmaksas ietekmē uzņēmuma rentabilitāti (skat. šī sprieduma 70. punktu), tas tomēr neļauj secināt, ka prasītājas piedāvātie pakalpojumi nekonkurē ar Aer Lingus pakalpojumiem. Aer Lingus būtībā piedāvājot augstākas kvalitātes pakalpojumus, vienlaikus cenšoties pielīdzināties Ryanair izmaksu struktūrai, kas to tikpat daudz attālina no tādu aviosabiedrību struktūras, kuras darbojas tīklā.

82 Attiecībā uz atšķirību starp prasītājas un Aer Lingus noteiktajām cenām prasītāja norāda, ka šī atšķirība ir tāda, ka Komisijai bija jāsecina, ka Aer Lingus nerada prasītājai konkurences spiedienu. Pēc prasītājas domām, vidējās cenas atšķirība EUR 30 apmērā ir nozīmīga, ņemot vērā, ka Ryanair biļetes vidējā cena ir EUR 41. Turklāt Ryanair zemākās cenas, kas ir vairāk nekā uz pusi zemākas nekā Aer Lingus cenas, prasītājai ļaujot piesaistīt klientus, kuri neceļotu ar lidmašīnu, ja šādu cenu nebūtu.

83 Tā kā Komisija ir pieļāvusi darbības izmaksu atšķirību, tā apstrīdētajā lēmumā ir atzinusi, ka pastāv atšķirība starp Aer Lingus un Ryanair vidējām cenām. Lietas dalībnieki šo faktu nav apstrīdējuši.

84 Tomēr ir jānorāda, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā ir precizējusi, pirmkārt, ka, lai arī Aer Lingus tarifi kopumā ir augstāki nekā Ryanair tarifi, tas tā nav vienmēr un, otrkārt, ka cenu salīdzināšanu sarežģī tas, ka ir grūti noteikt, kādi nodokļi un piemaksas ir ņemti vērā, aprēķinot Ryanair norādīto maza attāluma lidojumu vidējo cenu EUR 41 2006. gadā, ņemot vērā, ka Aer Lingus vidējā cena ir EUR 91 jeb no EUR 65 līdz 75 pirms nodokļu un piemaksu aprēķina (skat. apstrīdētā lēmuma 7.3.2. punktu, it īpaši tā 371. apsvērumu un 385. un 386. zemsvītras piezīmi).

85 Pēc šiem precizējumiem ir jānorāda, ka Ryanair un Aer Lingus vidējo cenu atšķirības apstrīdēšana attiecas uz šīs cenu atšķirības sekām. Kaut arī prasītāja apgalvo, ka šī atšķirība ļauj secināt, ka Aer Lingus tai nerada konkurences spiedienu, Komisija uzskata, ka no cenu analīzes izriet, ka Aer Lingus ir sīvāks Ryanair konkurents nekā pārējie konkurenti, kas apkalpo maršrutus, kuros to pakalpojumi savstarpēji pārklājas (skat. apstrīdētā lēmuma 368.–370. apsvērumu attiecībā uz ekonomiskā modeļa novērtējumu, kas transponēts apstrīdētā lēmuma 371. apsvērumā attiecībā uz vidējo cenu salīdzinājumu: “tāds pats apsvērums attiecas uz faktu, ka Aer Lingus vidējās cenas ir augstākas nekā Ryanair vidējās cenas”).

86 Jautājums par Aer Lingus radīto konkurences spiedienu ir skatīts apstrīdētā lēmuma 7.4. punktā, kas veltīts esošajai konkurencei starp koncentrācijā iesaistītajām pusēm, un šī lēmuma 7.5., 7.6. un 7.9. punktā, kuros Komisija ir vērtējusi darījuma ietekmi uz konkurenci. Šis jautājums tātad neattiecas uz apstrīdētā lēmuma 7.3. punktu, kurā Komisija ir izklāstījusi iemeslus, kuru dēļ tā uzskata, ka Ryanair un Aer Lingus ir “sīvākie konkurenti” visos attiecīgajos maršrutos.

87 Līdz ar to apstrīdētā lēmuma 371. apsvērumā minētie fakti ļauj pamatot Komisijas secinājumu, par kuru ir runa šī lēmuma 7.3. punktā, jo no tajā minētajiem datiem izriet, ka to pārvadātāju, kas darbojas tīklā un piedāvā pilnu servisu lidmašīnā, cenas, kādas Ryanair norādījusi, ir daudz augstākas nekā Aer Lingus cenas (proti, EUR 216 – Air France gadījumā, EUR 225 – Lufthansa gadījumā un EUR 268 – British Airways gadījumā). Ryanair un Aer Lingus tarifi patiešām ir “daudz zemāki par to konkurentu cenu līmeni, ar kuriem tie konkurē attiecīgajos maršrutos” (apstrīdētā lēmuma 371. apsvērums). Komisija arī paskaidroja, ka, lai saprastu Ryanair un Aer Lingus cenu atšķirību, ir jāņem vērā dažas kvalitatīvas priekšrocības, kas raksturo Aer Lingus piedāvājumu, piemēram, lielāko lidostu apkalpošana, biznesa telpas vai tendence piedāvāt augstāka līmeņa pakalpojumus (apstrīdētā lēmuma 371. un 372. apsvērums). Apstrīdētajā lēmumā veiktā Ryanair un Aer Lingus piedāvāto cenu analīze tātad ļauj pamatot Komisijas secinājumu, ka Ryanair un Aer Lingus ir “sīvākie konkurenti” visos attiecīgajos maršrutos.

88 Pēc prasītājas domām, šāda analīze tomēr nav saderīga ar apstrīdētā lēmuma 413. apsvēruma otrajā teikumā minēto secinājumu. No šī apsvēruma izriet:

“Iepriekš minētie fakti [par Aer Lingus un Ryanair klientu noteikšanu (apstrīdētā lēmuma 7.3.5. punkts)] skaidri norāda, ka Ryanair un Aer Lingus ir sīvi konkurenti. Tomēr Komisija atzīst, ka Ryanair tarifi vidēji ir zemāki nekā Aer Lingus tarifi un ka vismaz hipotētiski būtu iespējams, ka Aer Lingus un Ryanair apkalpo divus pilnīgi atšķirīgus klientu segmentus.”

89 Šī norāde par iespējamu piedāvājuma segmentāciju, pamatojot to ar lietotajiem tarifiem, tomēr neļauj secināt, ka Ryanair un Aer Lingus nav sīvi konkurenti. Konkurenta jēdzienu novērtē, ņemot vērā lietas faktiskos apstākļus. Komisija ir minējusi daudzus faktus, kas apstiprina šo apstrīdētā lēmuma 7.3. punkta noslēgumā atkārtoto secinājumu. Ir jāsecina, ka, piemēram, 22 maršrutos, kurus apkalpo tikai Ryanair un Aer Lingus, pašlaik nav citu sabiedrību, kas spētu piedāvāt regulārus gaisa pārvadājumu pakalpojumus. Šajos tirgos, kuru definīciju pašu par sevi prasītāja nav apstrīdējusi (tomēr attiecībā uz argumentu par galamērķa lidostām skat. tālāk 95. un nākamos punktus), Aer Lingus tātad paliek Ryanair sīvākais konkurents. Jautājums par iekļūšanu tirgū tiks apspriests, analizējot otro pamatu, kurš tam ir veltīts.

90 Attiecībā uz pakalpojumu līmeņa atšķirību prasītājas argumentācijā ir tikai atkārtoti norādīts uz atšķirību, kas Komisijai jau ir zināma un ir minēta apstrīdētajā lēmumā. Piemēram, kaut arī apstrīdētā lēmuma 367. apsvērumā Komisija atzina Ryanair lidojumus par “bezservisa” lidojumiem, bet Aer Lingus pakalpojumus – par “vidēja servisa” pakalpojumiem, tā tūlīt pēc tam precizēja, ka apstrīdētajā lēmumā “abas sabiedrības var uzskatīt par “minimāla servisa” pārvadātājiem, jo pēc nesenajiem pielāgojumiem Aer Lingus pakalpojumu modelī pakalpojumi, kas ir iekļauti Aer Lingus pamattarifā, pārsvarā atbilst Ryanair pamattarifā iekļautajiem pakalpojumiem un tie ir ievērojami atšķirīgi no tradicionālo “pilna servisa” sabiedrību, tādu kā British Airways vai Lufthansa, piedāvātajiem pakalpojumiem” (apstrīdētā lēmuma 367. apsvērums).

91 Savos apsvērumos prasītāja turklāt atzīst, ka “Aer Lingus, protams, ir attālinājusies no tradicionālas, nacionālas, pilna servisa aviosabiedrības ekonomiskā modeļa un ieguvusi dažas zemo cenu pārvadātāju raksturiezīmes” (skat. šī sprieduma 71. punktu). Šis fakts tiesas sēdē tika apstiprināts.

92 Katrā ziņā Aer Lingus vienības izmaksu izmaiņas laika gaitā skaidri parāda tās “pakāpenisko pāreju” no tradicionālā ekonomiskā modeļa uz zemo izmaksu modeli (skat. šī sprieduma 80. punktu), un Aer Lingus pakalpojumu piedāvājums atrodas vismaz pa vidu starp Ryanair piedāvājumu un to, ko piedāvā pārvadātāji, kuri darbojas tīklā un piedāvā pilnu servisu lidmašīnā.

93 Līdz ar to, pat ja Aer Lingus nav tik zemas darbības izmaksas un cenas kā Ryanair un tā nepiedāvā tikpat maz pakalpojumu, tā tomēr orientējas uz to pašu ekonomisko modeli kā tās konkurente.

94 Līdz ar to prasītāja no tiesību viedokļa pietiekami nav pierādījusi, ka Komisija ir kļūdījusies, apstrīdētā lēmuma 431. apsvērumā secinot, ka Aer Lingus un prasītāja ir “sīvākie konkurenti” koncentrācijas skartajos maršrutos no Īrijas. Tādējādi šo secinājumu var ņemt vērā, analizējot darījuma ietekmi uz konkurenci, un iebildumi, ko prasītāja šajā sakarā minējusi, ir jānoraida (skat. šī sprieduma 58. un 63. punktu).

c) Par galamērķa lidostu atšķirību

Lietas dalībnieku argumenti

95 Pirmkārt, prasītāja norāda, ka tā izmanto būtiski atšķirīgas lidostas nekā Aer Lingus. Aer Lingus izmantojot lielākās lidostas, kas atrodas tuvāk pilsētas centram un kas sniedz labākus pakalpojumus nekā sekundāras nozīmes lidostas. Sekundāras nozīmes lidostas, ko izmanto Ryanair, tai ļaujot saglabāt zemu izmaksu līmeni un traucējot konkurēt ar Aer Lingus attiecībā uz pasažieriem, kuri vēlas izmantot vienīgi lielākās lidostas. Iegādājoties Aer Lingus, Ryanair būtu spējīga konkurēt lielākajās lidostās. Pēc prasītājas domām, Komisija nav sniegusi skaidrus un pārliecinošus pierādījumus tam, ka Aer Lingus lidojumi uz lielākajām lidostām un Ryanair lidojumi uz sekundāras nozīmes lidostām savā starpā radītu ievērojamu konkurences spiedienu. Apstrīdētajā lēmumā minētie dati nepamatojot secinājumu, saskaņā ar kuru šie lidojumi ir pietiekami tuvi aizstājēji, lai tos iekļautu vienā tirgū. Turklāt Komisija pieejamo informāciju esot izmantojusi “ļoti selektīvi un nekonsekventi”. Nespēdama atrast vienādu kritēriju kopumu, tā esot izmantojusi vairākus atšķirīgus kritērijus, lai noteiktu, ka lielākās lidostas un sekundāras nozīmes lidostas ietilpst vienā un tajā pašā tirgū. Lemjot par lielāko lidostu un sekundāras nozīmes lidostu aizstājamību, Komisija neesot ņēmusi vērā vai esot sagrozījusi Birmingemas un Vīnes lidostu, kā arī UK Civil Aviation Authority (Apvienotās Karalistes Civilās aviācijas iestāde) atzinumus. Tādējādi tā neesot pamatojusies ne uz ticamiem datiem, ne uz drošu metodi. Turklāt, kaut arī Komisija minēja konkurentu atbildes, lai pamatotu minēto lidostu aizstājamību, šīs atbildes, gluži pretēji, esot parādījušas skaidru un pārliecinošu pierādījumu trūkumu šajā jautājumā (skat. British Airways atbildi un Londonas lidostu izvietojumu). Konkurentiem nosūtītajā tabulā tās pasniegšanas veida dēļ neesot bijis skaidrs, vai no iztaujātajām aviosabiedrībām tika prasīts, lai tās norāda katram pasažieru tipam piemērotās lidostas vai arī lidostas, kas ir savstarpēji aizstājamas. Dažos gadījumos sabiedrības atzīmēja tikai vienu no lidostām katram pilsētu pārim, tādējādi uzsverot apjukumu.

96 Otrkārt, prasītāja norāda, ka veids, kādā Komisija izmanto tirdzniecībai izdevīgās zonas ap lidostu, lai noteiktu, vai lidojumi uz dažādām lidostām pieder pie viena tirgus, ir kļūdains. Vadoties pēc “aptuveniem noteikumiem” (rule of thumb), kas nav pamatoti ar faktiem, Komisija esot noteikusi, ka lidostas piesaistes zona ir zona, kurā lidostu var sasniegt, veicot ne vairāk kā 100 km lielu attālumu vai ne vairāk kā vienu stundu ilgu braucienu (apstrīdētā lēmuma 83. apsvērums). Šie noteikumi esot pārāk nekonkrēti, lai būtu noderīgi. Tajos neesot ņemts vērā pasažieru reālais sadalījums zonā, un tie neesot reāli pielietojami attiecībā uz maršrutiem, kas savieno Īriju un Apvienoto Karalisti, jo šajā gadījumā lidojuma ilgums nepārsniedz vienu stundu. Tātad Komisija esot kļūdaini pieņēmusi, ka pasažieri “atteiksies izmantot vistuvāko lidostu, veiks stundu ilgu braucienu un izvēlēsies lidojumu, kas ilgst, iespējams, apmēram 50 minūtes”. Turklāt tā laika aprēķinā, kas nepieciešams, lai nokļūtu lidostā ar sabiedrisko transportu vai automašīnu, un kas izklāstīts apstrīdētā lēmuma 78. apsvērumā, neesot ņemtas vērā ne dažāda veida aizkavēšanās, ne izmaksas, kas saistītas ar sabiedriskā transporta izmantošanu. Visbeidzot Komisija apstrīdētā lēmuma 114.–116. apsvērumā neesot ņēmusi vērā faktiskos skaitļus saistībā ar apspriežamajām specifiskajām lidostām, it īpaši attiecībā uz skaitļiem, ko iesniegusi UK Civil Aviation Authority.

97 Treškārt, prasītāja kritizē dažus apstrīdētajā lēmumā minētus vērtējumus un secinājumus. Vispirms tā izsaka pārmetumu par to, ka Komisija apstrīdētā lēmuma 92. apsvērumā ir ņēmusi vērā Ryanair tirdzniecības praksi, kas atklāj, ka tās lidojumi ir tādi, kuri aizstāj lidojumus uz lielākajām lidostām. Nosaukumi, ar kādiem kāds uzņēmums izplata savus produktus, neesot pietiekami drošs un pareizs pamats tirgu noteikšanai. Piemēram, Vīnes un Bratislavas lidostas nevarot ietilpt vienā tirgū vienkārši tāpēc, ka Ryanair pārdod biļetes uz Bratislavu ar nosaukumu “Bratislava (Vīne)”. Pēc tam prasītāja norāda, ka Komisija, lai pamatotu secinājumu par dažu lidostu aizstājamību, apstrīdētā lēmuma 99. apsvērumā nedrīkstēja lietot jēdzienu “lidostu sistēma”, kas minēts Padomes 1992. gada 23. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2408/92 par Kopienas aviosabiedrību piekļuvi Kopienas iekšējiem gaisa ceļiem (OV L 240, 8. lpp.). Šis jēdziens neesot atbilstīgs tirgu noteikšanai, un cita starpā Regulas Nr. 2408/92 un saistīto regulu pārstrādāšanas rezultātā to būtu jābeidz lietot. Prasītāja arī norāda, ka Komisijas veiktā cenu analīze ir “nepilnīga” un nesniedz ticamus iemeslus secinājumam, ka lidojumi, kurus prasītāja nodrošina uz sekundāras nozīmes lidostām, un lidojumi, kurus Aer Lingus veic uz lielākajām lidostām, ir “tuvi aizstājēji”. Analīze nesniedz nekādu pamatu, lai varētu noteikt, vai vienlaikus cenu izmaiņas ir notikušas aizstājamības vai kopīgu ietekmju rezultātā. Visbeidzot veiktā pasažieru aptauja esot “ļoti nepilnīga” jautājumu uztveramības un lietoto atlases metožu dēļ. Aptaujas mērķis neesot bijis novērtēt lidostu aizstājamības pakāpi, jo pasažieriem ne reizi neesot ticis jautāts, vai viņi ir gatavi lidot uz dažādām lidostām. Daudzos gadījumos dati, ko Komisija min šajā sakarā, vedinot izdarīt pretēju secinājumu.

98 Komisija, ko atbalsta Īrija un Aer Lingus Group, apstrīd prasītājas argumentus, atsaucoties uz apstrīdēto lēmumu.

Vispārējās tiesas vērtējums

99 Prasītāja savos apsvērumos atkārto iepriekš administratīvajā procesā izklāstītos argumentus, ar kuriem tā kritizē tirgus noteikšanu, ņemot vērā izlidošanas pilsētu un galamērķa pilsētu. Komisija šos argumentus izskatīja un noraidīja apstrīdētajā lēmumā, un turpmāk minēto iemeslu dēļ tikai ar šo argumentu atkārtošanu Vispārējā tiesā nepietiek, lai apšaubītu šo analīzi.

100 Attiecībā uz iebildumu par to, ka Komisija nav sniegusi skaidrus un pārliecinošus pierādījumus tam, ka Aer Lingus lidojumi uz lielākajām lidostām un Ryanair lidojumi uz sekundāras nozīmes lidostām savā starpā rada ievērojamu konkurences spiedienu, ir jānorāda, ka ar šo iebildumu galu galā tiek kritizēts tas, kā Komisija apstrīdētajā lēmumā ir noteikusi tirgu, lai novērtētu darījuma ietekmi uz konkurenci koncentrācijas skartajos tirgos. Prasītāja to netieši atzīst, norādot, ka apstrīdētajā lēmumā minētie dati “nepamato secinājumu, saskaņā ar kuru šie lidojumi ir pietiekami tuvi aizstājēji, lai tos iekļautu vienā tirgū” (skat. šī sprieduma 95. punktu).

101 Šajā sakarā vispirms ir jānorāda, ka šī iebilduma nozīme ir jāuztver relatīvi, ņemot vērā, ka 16 no 35 attiecīgajiem maršrutiem Ryanair un Aer Lingus apkalpo vienas un tās pašas lidostas (apstrīdētā lēmuma 71. apsvērums). Tādējādi iebildums attiecas tikai uz 19 no 35 maršrutiem (t.i., 54,2 %), un tam nav ietekmes uz 16 pārējiem maršrutiem, kurus ietekmē [koncentrācijas] darījuma īstenošana.

102 Attiecībā uz šiem 19 maršrutiem prasītājas iebildums izpaužas tikai kā secinājums, ka pastāv galamērķa lidostas atšķirība, necenšoties konkrēti atspēkot apstrīdētajā lēmumā izklāstīto argumentāciju par šīs atšķirības ietekmi uz tirgus noteikšanu un uz [koncentrācijas] darījuma ietekmes uz konkurenci novērtēšanu. Ir jāuzsver, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā ir atgādinājusi, ka pasažieru gaisa pārvadājumu tirgus var noteikt, pamatojoties uz atsevišķiem maršrutiem vai maršrutu kopumiem, ar nosacījumu, ka to starpā ir aizstājamība atbilstoši lietas specifiskajām raksturiezīmēm (apstrīdētā lēmuma 55. apsvērums un 53. zemsvītras piezīmē minētā judikatūra, it īpaši Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. jūlija spriedums lietā T‑177/04 easyJet/Komisija, Krājums, II‑1931. lpp., 54.–61. punkts).

103 Šajā sakarā ir jānorāda, ka Komisija vispirms izstrādāja analīzes principus, kas piemērojami attiecīgā tirgus noteikšanai saistībā ar dažādiem attiecīgajiem maršrutiem neatkarīgi no tā, vai ir runa par lidostu pāriem vai pilsētu pāriem (apstrīdētā lēmuma 6.3.3. punkts). Apstrīdētā lēmuma 99. apsvērumā ir izklāstīti dažādi kritēriji, kas izmantoti, lai raksturotu regulāro gaisa pārvadājumu pakalpojumu no dažādām lidostām aizstājamību. Runa ir par attālumu un brauciena ilgumu atbilstoši 100 km vai 1 stundu ilga brauciena atsauces kritērijam, par konkurentu viedokli, iesaistīto lidostu viedokli, dalībvalstu civilās aviācijas iestāžu viedokli, paredzamo izklaides pasažieru īpatsvaru maršrutā, “lidostu sistēmas” jēdzienu Regulas Nr. 2408/92 II pielikuma izpratnē, tirdzniecības praksi, pārvadājumu pakalpojumu nodrošināšanu vai nenodrošināšanu starp lidostām un atsevišķām pilsētām, kā arī par rezultātiem cenu korelācijas analīzei, ko Komisija veikusi 17 pilsētu pāriem maršrutos no Dublinas.

104 Pēc tam Komisija sīki analizēja, kāds ir attiecīgais tirgus katrā no apspriežamajiem maršrutiem (apstrīdētā lēmuma 6.3.4. punkts). Ikvienā gadījumā, kurā Komisija konstatēja aizstājamību, tā piemēroja vairākus kritērijus, ņemot vērā pieejamo informāciju. Pasažieru izvēle par labu tiem vai citiem gaisa pārvadājumu pakalpojumiem esot šo faktoru apvienojuma rezultāts.

105 Turpretī vairākas reizes Komisija secināja, ka lidojumi ar galamērķi dažādās lidostās, kuras atrodas vienas pilsētas tuvumā, neietilpst vienā tirgū. Apstrīdētā lēmuma 178.–183. apsvērumā Komisija it īpaši norādīja, ka Rennas [Rennes] un Nantes (Nantes Atlantique) lidostas nav aizstājamas šādu iemeslu dēļ: nav pilnīgas atbilstības 100 km vai 1 stundu ilga brauciena kritērijam, Ryanair nepārdod savus pakalpojumus uz Nanti, atsaucoties uz Rennu, un otrādi, nav nevienas būtiskas atšķirības starp abām lidostām, kas liktu pasažieriem no Rennas doties uz Nanti, lai izvēlētos lidojumu no turienes, un otrādi, kā arī pieejamie dati nav pietiekami, lai Komisija varētu veikt izsmeļošu cenu korelācijas analīzi. Tikai tas, ka Aer Lingus uzskata Rennas un Nantes lidostas par aizstājējiem, pēc Komisijas domām, nav pietiekams iemesls, lai secinātu, ka aizstājamība pastāv. Apstrīdētā lēmuma 197.–203. apsvērumā Komisija arī nodalīja Shipholas [Schiphol] lidostu Amsterdamā un Eindhovenas lidostu to pašu iemeslu dēļ, kādi izklāstīti attiecībā uz Nantes un Rennas lidostām, kā arī tādēļ, ka tā jau iepriekš pieņemtā lēmumā (Komisijas 1997. gada 22. septembra lēmums Lietā COMP/M.967 – KLM/Air UK, 24. punkts) bija atzinusi, ka aizstājamības līmenis ir zems.

106 Turklāt ir jānorāda, ka lidostu viedoklis apstrīdētajā lēmumā ir izklāstīts vairākkārt (skat., piemēram, apstrīdētā lēmuma 132., 145. un 151. apsvērumu), tāpat kā UK Civil Aviation Authority viedoklis (skat., piemēram, apstrīdētā lēmuma 128. un 138. apsvērumu). Attiecībā uz UK Civil Aviation Authority atsaukšanos uz nodalījumu starp pasažieriem, kam ir svarīgs laika faktors, un pasažieriem, kuriem šis faktors nav svarīgs, Komisija apstrīdētajā lēmumā norādījusi vairākus iemeslus, kas ļauj paskaidrot, kāpēc šis nodalījums šajā lietā ir uzskatāms par neatbilstīgu (apstrīdētā lēmuma 85. un 316.–319. apsvērums).

107 Komisija it īpaši ir pārliecinoši norādījusi, ka šis iepriekš skaidrais nodalījums starp vienas un otras kategorijas pasažieriem kļūst neskaidrāks. Komisija šo tendenci jau ir minējusi iepriekšējās lietās (Lieta COMP/M.3280 – Air France/KLM un Lieta COMP/M.3770 – Lufthansa/Swiss, kas minētas apstrīdētā lēmuma 329. zemsvītras piezīmē), un to apstiprināja arī atbildes uz konkurentiem 2006. gada 6. novembrī nosūtītajām anketām, kuras prasītāja šajā lietā nav apstrīdējusi (atbildes ir minētas apstrīdētā lēmuma 328. zemsvītras piezīmē). Arī biznesa klientu atbildes Komisijas aptaujā rāda, ka kritērijs par labāko tarifu ir diezgan svarīgs. Šo klientu minēto svarīgāko kritēriju kārtībā pirmais ir galamērķa lidostas atrašanās tuvuma kritērijs un pēc tam seko labākā lidojumu laika kritērijs, kas ir kļuvis relatīvs, ņemot vērā lielo lidojumu biežumu, ko minimāla servisa pārvadātāji aizvien biežāk piedāvā (apstrīdētā lēmuma 316. apsvērums).

108 Turklāt attiecībā uz atzinumiem, ko sniegušas Birmingemas lidosta (apstrīdētā lēmuma 138. apsvērums) un Vīnes lidosta (apstrīdētā lēmuma 223. apsvērums), prasītāja neizklāsta, kādā ziņā šie atzinumi būtu sagrozīti. Turklāt prasītāja tiesas sēdē skaidri atteicās izvērst šo argumentu. Šie atzinumi, kuros nav secināta aizstājamība, ir precīzi atainoti apstrīdētajā lēmumā, un turklāt Komisijas rīcībā bija citi fakti, kas var pamatot secinājumu, ko tā ir izdarījusi apstrīdētajā lēmumā. Norāžu kopuma metode, ko Komisija izmanto, lai novērtētu koncentrācijas darījumu, gluži dabiski var ietvert gan pozitīvus, gan negatīvus elementus. Secinājums, ko Komisija izdarīja, izanalizējot dažādas vērā ņemtas norādes, tomēr neesot apšaubāms tikai tāpēc vien, ka no aptaujas izriet viens negatīvs elements. Par šo elementu ir sniegtas atbilstošas norādes, un Komisija to ir ņēmusi vērā, to nesagrozot, pretēji tam, ko apgalvo prasītāja, nesniedzot cita veida pierādījumus.

109 Turklāt pretēji tam, ko apgalvo prasītāja, no atbildes, ko Komisijas anketā sniedza British Airways, izriet, ka attiecībā uz Londonas lidostām “starp tirdzniecībai izdevīgām zonām ir ļoti daudz pārklājumu” un “visas Londonas lidostas var savstarpēji konkurēt, ko tās turklāt arī dara gan attiecībā uz liela attāluma, gan maza attāluma lidojumiem”. No tā arī izriet, ka attiecībā uz pārējām lidostām, kuru saraksts minēts anketas 22. jautājumā, šī aviosabiedrība uzskata, ka “kopumā [..] visas minētās lidostas savstarpēji konkurē attiecībā uz visiem pasažieru tipiem”. Attiecībā uz apgalvojumu, saskaņā ar kuru konkurentu atbildes neatklāj, ka visas lielākās un sekundāras nozīmes lidostas būtu aizstājamas, it īpaši Londonā, Ryanair konkurentu atbildes par šo maršrutu apliecina pretējo.

110 Attiecībā uz prasītājas kritiku par to, ka ir izmantoti “aptuveni noteikumi”, nosakot tirdzniecībai izdevīgas zonas ap lidostām ar mērķi noteikt attiecīgos tirgus, ir jānorāda, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā atzīst šo aptuveno raksturu (apstrīdētā lēmuma 83. apsvērums: “Tomēr ir jānorāda, ka Komisija izmanto 100 km vai 1 stundu ilga brauciena “noteikumu” tikai kā pirmo “raksturojošo rādītāju” tirdzniecībai izdevīgās zonas noteikšanai. Katras attiecīgās lidostas īpatnību un citu pierādījumu dēļ tirdzniecībai izdevīga zona faktiski var būt plašāka, un tādējādi par to tiks veikta sīka analīze katram gadījumam atsevišķi, analizējot dažādus lidostu pārus.”).

111 Atbildot uz kritiku, ko Ryanair šajā sakarā izteikusi par paziņojumu par iebildumiem, Komisija apstrīdētajā lēmumā ir norādījusi, ka 100 km vai 1 stundu ilga brauciena kritērijs ir rādītājs, kura pamatā ir tas, ko lidostas uzskata par saprātīgu tirdzniecībai izdevīgu zonu (apstrīdētā lēmuma 85. apsvērums). Tādējādi no atbildēm uz lidostām nosūtītajām anketām izriet, ka lidostas veido aviosabiedrību tirdzniecībai izdevīgu zonu vismaz 100 km vai 1 stundu ilga brauciena attālumā (apstrīdētā lēmuma 82. apsvērums). Turklāt, kā Komisija norāda, atbildot uz prasītājas argumentiem, ko tā min savos apsvērumos, apstāklis, ka lidojuma ilgums maršrutos starp Īriju un Apvienoto Karalisti ir relatīvi īss, šajā vērtējumā neko nemaina. Daudzos gadījumos ir īpaši autobusu maršruti, kuri savieno sekundāras nozīmes lidostu ar pilsētas centru un kuru saraksts ir pielāgots lidojumu laikiem. Komisijas pieeja saskan ar UK Civil Aviation Authority atbildi.

112 Ņemot vērā šos faktus un paskaidrojumus, Komisijai nevar pārmest, ka tā, nosakot tirdzniecībai izdevīgu zonu ap lidostu, ir izmantojusi 100 km vai 1 stundu ilga brauciena kritēriju.

113 Attiecībā uz pārmetumu Komisijai par to, ka tā apstrīdētā lēmuma 92. apsvērumā ir ņēmusi vērā Ryanair tirdzniecības praksi, kas piedāvā savus lidojumus kā lidojumu uz lielākajām lidostām aizstājējus, ir jānorāda, ka minētā prakse ir tikai viens no vairākiem elementiem, kas tika ņemti vērā. Šīs prakses mērķis faktiski ir atvieglot galamērķa noteikšanu klientiem, kurus var interesēt Ryanair piedāvājums. To nevar likt apšaubīt tas vien, ka Ryanair, nesniedzot cita veida pierādījumus, apgalvo, ka nosaukumi, ar kādiem tā tirgo savus pakalpojumus uz dažām lidostām, nav pietiekami drošs un pareizs pamats tirgu noteikšanai. Ar šo apgalvojumu nepietiek, lai varētu noliegt visu minētā fakta atbilstību Komisijas izmantoto pierādījumu kopumā. Attiecībā uz prasītājas minēto Vīnes un Bratislavas piemēru Komisija savu vērtējumu pamatoja arī ar citiem faktiem, ne tikai Ryanair tirdzniecības praksi. Tā arī pārbaudīja 100 km vai 1 stundu ilga brauciena orientējošo robežu, valsts iestāžu un konkurentu viedokli, kā arī klientu aptaujas rezultātus (apstrīdētā lēmuma 6.3.4.15. punkts). Tāpat, veicot analīzi pa maršrutiem (apstrīdētā lēmuma 6.3.4. punkts), Komisija par pamatu ņēma 100 km vai 1 stundu ilga brauciena kritēriju, valsts iestāžu un konkurentu viedokli, kā arī klientu aptaujas rezultātus. Komisijas vērtējums par šo jautājumu aizvien ir balstīts uz pierādījumu kopumu, kura dažādie elementi ir izklāstīti un analizēti.

114 Attiecībā uz kritiku par to, ka apstrīdētā lēmuma 99. apsvērumā ir minēta atsauce uz Regulā Nr. 2408/92 izmantoto jēdzienu “lidostu sistēma”, lai pamatotu secinājumu par dažu lidostu aizstājamību, no šī apsvēruma izriet, ka attiecīgo lidostu piederība “lidostu sistēmai” Regulas Nr. 2408/92 izpratnē “kā papildu pierādījums pamato secinājumu, saskaņā ar kuru atbilstoši šai regulai norādītās lidostas pieder vienai konurbācijai un var tikt uzskatītas par aizstājamām no pieprasījuma viedokļa”. Regulā Nr. 2408/92, kas bija spēkā apstrīdētā lēmuma pieņemšanas laikā, bija definēts, ka lidostu sistēma nozīmē “divas vai vairākas lidostas, kas sagrupētas kopā kā tādas, kuras apkalpo vienu un to pašu pilsētu vai konurbāciju, kā parādīts II pielikumā”. To, ka divas vai vairākas lidostas ir minētas II pielikumā kā lidostu sistēma, tātad var ņemt vērā, lai noteiktu, vai ir pamats uzskatīt, ka šīs lidostas apkalpo vienu galamērķi, kas ir faktors, kurš norāda, ka minētās lidostas ir aizstājamas pasažieriem, kas vēlas nokļūst attiecīgajā galamērķī. Tas, ka Komisija pēc savas iniciatīvas ir precizējusi un vienkāršojusi noteikumus, kas attiecas uz satiksmes sadali starp lidostām, kuras apkalpo vienu un to pašu pilsētu vai konurbāciju, un Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome pa šo laiku jau ir pieņēmuši tās priekšlikumu šajā sakarā, nevar likt apšaubīt minēto vērtējumu. Parlamenta un Padomes 2008. gada 24. septembra Regulā (EK) Nr. 1008/2008 par kopīgiem noteikumiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai Kopienā (pārstrādāta versija) (OV L 293, 3. lpp.), ar kuru kopš apstrīdētā lēmuma pieņemšanas tika atcelta Regula Nr. 2408/92, vēl joprojām ir atsauce uz principu par satiksmes sadali starp lidostām, kas apkalpo vienu un to pašu pilsētu vai konurbāciju, pat ja vairs nav atsauces uz jēdzienu “lidostu sistēma”.

115 Attiecībā uz administratīvā procesa laikā veiktās cenu korelācijas analīzes kritiku ir jānorāda, ka Komisija atzīst, ka cenu korelācija nepierāda, ka divas lidostas ietilpst vienā un tajā pašā tirgū. Tomēr Komisija pamatoti norāda, ka šis fakts saistībā ar citiem faktiem veido atbilstīgu faktoru analīzei. No apstrīdētā lēmuma izriet, ka Komisijas veiktā analīze ir uzskatāma par “empīrisku analīzi” (apstrīdētā lēmuma 121. apsvērums). Zemsvītras piezīmē, kas pievienota 121. apsvērumam, ir norādīts šādi:

“Ir svarīgi norādīt, ka attiecībā uz visiem analizēto pilsētu pāriem Komisija ņēma vērā visus ekonomiskos pierādījumus cenu korelācijas jomā kā papildu faktus, kas apstiprina tās viedokli. [..] Cenu svārstības var ietekmēt citi faktori, kas var izraisīt pavisam nelielu cenu korelāciju.”

116 Šādā saistībā ir jāņem vērā apstrīdētajā lēmumā izklāstītais vērtējums, kas balstīts uz cenu korelācijas “empīriskās analīzes” rezultātiem. Tādējādi Komisijai nevar pārmest, ka tā izklāstījusi iemeslus, kuru dēļ cenu korelācijas analīze sniedza ierobežotus rezultātus, vienlaikus uzsverot, ka šos rezultātus, lai arī tie ir ierobežoti, var ņemt vērā ar dažiem nosacījumiem.

117 Šādos apstākļos prasītāja nav pierādījusi, kādā ziņā Komisija ir pārkāpusi savu rīcības brīvību vērtēt ekonomiska rakstura situācijas (skat. šī sprieduma 31. un 32. punktu). Prasītājas kritika par šo jautājumu ir vispārēja, un tajā nav ņemts vērā, ka Komisija ir izmantojusi cenu korelācijas analīzes rezultātus.

118 Attiecībā uz kritiku par pasažieru vidū veiktās aptaujas rezultātiem ir jānorāda, ka par šo jautājumu ir runa arī citā prasītājas argumentācijā un tas tiks skatīts saistībā ar to (skat. tālāk 202. un nākamos punktus). Katrā ziņā no apstrīdētā lēmuma 94. apsvēruma izriet, ka Komisija pilnībā apzinājās Dublinas lidostas klientu vidū veiktās aptaujas robežas, jo šī aptauja galvenokārt tika veikta, lai pārbaudītu Ryanair apgalvojumu, ka, no klientu viedokļa raugoties, Ryanair un Aer Lingus nav konkurenti. Maršrutu kopumā ietilpa visas Londonas lidostas un ierobežots skaits maršrutu, kuriem koncentrācijā iesaistītās puses piedāvāja lidojumus uz citām lidostām tās pašas pilsētas tuvumā. Komisija uzskatīja, ka tad, ja pasažieri kādu aviosabiedrību, kura nodrošina lidojumu maršrutā uz citu lidostu, uzskata par alternatīvu risinājumu, no tā var secināt, ka attiecīgie pasažieru gaisa pārvadājumu pakalpojumi var savā starpā radīt konkurences spiedienu. Šajā sakarā Komisija norādīja, ka “šie pierādījumi ir netieši, ņemot vērā, ka personām, kuras atbildēja uz anketas jautājumiem, neprasīja [..] skaidri norādīt, vai tās plāno veikt lidojumu uz citu lidostu”. Apstrīdētā lēmuma 122. apsvērumā arī ir atsauce uz šo aptauju kā uz “netiešu pierādījumu”. Apstrīdētā lēmuma 91. zemsvītras piezīmē Komisija arī ir norādījusi, ka klientu aptauja attiecas tikai uz tādu maršrutu apakškopumu, kuros koncentrācijā iesaistītās puses apkalpo dažādas lidostas, un ka līdz ar to šai aptaujai ir “informatīva vērtība” tikai attiecībā uz šiem maršrutiem. Šādā saistībā ir jāņem vērā apstrīdētajā lēmumā izklāstītais vērtējums, kas balstīts uz klientu aptaujas rezultātiem. Tādējādi Komisijai nevar pārmest, ka tā izklāstījusi iemeslus, kuru dēļ klientu aptaujai ir noteikti ierobežojumi, vienlaikus norādot, ka šiem rezultātiem tomēr ir noteikta vērtība saistībā ar attiecīgajiem maršrutiem.

119 Šādos apstākļos prasītāja nav pierādījusi, kādā ziņā Komisija būtu pārsniegusi savu rīcības brīvību vērtēt ekonomiska rakstura situācijas. Prasītājas kritika par šo jautājumu ir vispārīga un sniegtās argumentācijas ietvaros neļauj saprast, kādā ziņā jautājumu uztveramība un lietotās atlases metodes būtu “ļoti nepilnīgas”.

3. Par priekšrocību no konkurences viedokļa, ko rada bāzes atrašanās Dublinas lidostā

a) Lietas dalībnieku argumenti

120 Prasītāja apstrīd to, ka fakts, ka tai un Aer Lingus ir bāzes Dublinas lidostā, ļauj uzskatīt, ka tās ir ļoti sīvi konkurenti. Lidmašīnas bāzes vieta esot pilnīgi vienaldzīga pasažieriem, un aviosabiedrības tai piešķirot relatīvi mazu nozīmi. Aviosabiedrība, kurai ir bāze otrā maršruta galamērķī, varot būt ticams Ryanair konkurents. Tādējādi bmi, kurai ir bāze Hītrovas [Heathrow] lidostā un viena lidmašīna, kas uz nakti tiek novietota Dublinas lidostā, esot sīvāks Aer Lingus konkurents maršrutā Dublina–Londona (Hītrova) nekā Ryanair, jo Ryanair šo lidostu neapkalpo.

121 Komisija apstrīd šo argumentāciju, norādot, ka parasti aviosabiedrības kāda maršruta apkalpošanu uzsāk tikai tad, ja tas ir saistīts ar bāzi.

b) Vispārējās tiesas vērtējums

122 Komisija apstrīdētā lēmuma 380.–399. apsvērumā ir izklāstījusi iemeslus, kuru dēļ nozīmīgas bāzes atrašanās Dublinas lidostā apstiprina vērtējumu, saskaņā ar kuru abas sabiedrības ir “sīvākie konkurenti”. Saskaņā ar apstrīdēto lēmumu šāda bāze (saukta arī par “bāzes lidostu”) ļauj gūt apjoma un mēroga radītus ietaupījumus un elastīgāk pielāgoties pieprasījuma svārstībām, jo šīs priekšrocības ir proporcionālas bāzes izmēram. Komisija norādīja, ka lielākā daļa pārvadātāju izmanto bāzes (apstrīdētā lēmuma 393. un 394. apsvērums), un noraidīja Ryanair administratīvā procesa laikā izklāstītos apsvērumus, saskaņā ar kuriem, pirmkārt, konkurenti, kas pa nakti novieto savas lidmašīnas Dublinas lidostā, ir jāuzskata par tikpat sīviem prasītājas konkurentiem, cik sīvs konkurents tai ir Aer Lingus, un, otrkārt, nav lielas nozīmes tam, vai bāze atrodas Īrijā, vai otrā maršruta galamērķī (apstrīdētā lēmuma 7.3.4. punkts).

123 Šajā sakarā ir jānorāda, ka argumentos, ko Ryanair paudusi šajā prasībā, tikai ir atkārtoti administratīvajā procesā minētie apsvērumi, tomēr neapšaubot apstrīdētajā lēmumā sniegtā Komisijas motivētā vērtējuma pamatojumu, lai to noraidītu.

124 No apstrīdētajā lēmumā izklāstītās analīzes izriet, ka nav daudz pārvadātāju, kuri apkalpo maršrutus, neizmantojot bāzes lidostu, kas sniedz ekonomisku priekšrocību. Tādējādi tas, ka gan Ryanair, gan Aer Lingus ir nozīmīga bāze Dublinas lidostā, bija jāņem vērā tāpēc, ka tas abām sabiedrībām ļauj gūt līdzīgas priekšrocības (apstrīdētā lēmuma 7.3.4.1. un 7.3.4.2. punkts). Apstrīdētajā lēmumā minēto iemeslu dēļ šī situācija nav salīdzināma ne ar to konkurentu situāciju, kuri savas lidmašīnas pa nakti novieto Dublinas lidostā, it īpaši ņemot vērā nozīmīgās atšķirības apjoma un mēroga radīto priekšrocību ziņā, ko sniedz bāze (apstrīdētā lēmuma 7.3.4.3. punkts), ne ar to konkurentu situāciju, kuriem ir bāze galamērķa lidostā, Dublinas lidostas īpatnību dēļ (apstrīdētā lēmuma 7.3.4.4. punkts).

125 Prasītājas argumenti par iepriekšējo punktu nav pietiekami, lai varētu apšaubīt apstrīdētā lēmuma 404.–407. apsvērumā izklāstīto analīzi, kuras rezultātā Komisija uzskatīja, ka Dublinas bāzes piešķirtā lielākā elastība rada koncentrācijā iesaistīta