14

Šī likuma 32. pantā par principiem, kas reglamentē valsts iestāžu atbildību, ir noteikts: “1. Privātpersonām ir tiesības saņemt atlīdzinājumu no attiecīgajām valsts iestādēm par jebkādu to īpašumam vai tiesībām nodarītu aizskārumu, ja šis aizskārums ir parastas vai neatbilstošas valsts dienestu darbības sekas, izņemot nepārvaramas varas vai tādu zaudējumu gadījumus, par kuriem atbilstoši likumam atbildība ir jāuzņemas privātpersonai. Administratīvo aktu vai normu atcelšana administratīvajā procesā vai administratīvajā procesā tiesā pati par sevi nerada tiesības uz atlīdzinājumu. 2. Katrā ziņā norādītajiem zaudējumiem ir jābūt faktiskiem, ekonomiski novērtējamiem un individualizētiem attiecībā uz personu vai personu grupu. 3. Tāpat privātpersonām ir tiesības saņemt atlīdzinājumu no valsts iestādēm par jebkādu to īpašumam un tiesībām nodarītu aizskārumu, kas izriet no tādu leģislatīvo aktu piemērošanas, kuri nav uzskatāmi par tiesību ekspropriācijas darbībām un par kuriem tām nav jāuzņemas atbildība, ja tas ir paredzēts attiecīgajos leģislatīvajos aktos un atbilstoši tajos precizētajiem nosacījumiem. Likumdevējas valsts atbildība var iestāties arī šādos turpmāk minētajos gadījumos, ja ir izpildīti iepriekšējos punktos paredzētie nosacījumi: a) ja zaudējumi izriet no tādas tiesību normas piemērošanas, kurai ir likuma spēks un kura ir atzīta par neatbilstošu konstitūcijai, ar nosacījumu, ka ir izpildītas 4. punktā minētās prasības; b) ja zaudējumi izriet no [Savienības] tiesībām pretrunā esošas tiesību normas piemērošanas saskaņā ar 5. punkta noteikumiem. 4. Ja kaitējums izriet no tādas tiesību normas piemērošanas, kurai ir likuma spēks un kura ir atzīta par neatbilstošu konstitūcijai, privātpersona var saņemt atlīdzinājumu, ja attiecībā uz to jebkurā instancē ir ticis taisīts galīgs nolēmums, ar kuru ir noraidīts pieteikums par zaudējumus radījušo administratīvo aktu, ar nosacījumu, ka privātpersona bija atsaukusies uz šo vēlāk atzīto neatbilstību konstitūcijai. 5. Ja kaitējums izriet no tādas tiesību normas piemērošanas, kas atzīta par nesaderīgu ar [Savienības] tiesībām, privātpersona var saņemt atlīdzinājumu, ja attiecībā uz to jebkurā instancē ir ticis taisīts galīgs nolēmums, ar kuru ir noraidīts pieteikums par zaudējumus radījušo administratīvo aktu, ar nosacījumu, ka privātpersona bija atsaukusies uz šo vēlāk atzīto Savienības tiesību pārkāpumu. Turklāt ir jābūt izpildītiem visiem turpmāk minētajiem nosacījumiem: a) attiecīgās tiesību normas mērķim ir jābūt piešķirt tiesības privātpersonām; b) pārkāpumam ir jābūt pietiekami būtiskam; c) ir jāpastāv tiešai cēloņsakarībai starp to, ka nav ievērots [Savienības] tiesībās atbildīgajai valsts iestādei noteiktais pienākums, un privātpersonām radītajiem zaudējumiem. 6. Nolēmums, ar kuru tiesību norma, kam ir likuma spēks, ir atzīta par neatbilstošu konstitūcijai, vai ar kuru tiesību norma ir atzīta par neatbilstošu [Savienības] tiesībām, stājas spēkā, sākot no tā publicēšanas brīža Boletín Oficial del Estado vai Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, ja vien šajā nolēmumā nav noteikts citādi. 7. Valsts atbildību par tiesvedības norisi reglamentē [1985. gada 1. jūlijaLey Orgánica 6/1985 del Poder Judicial (Konstitutīvais likums 6/1985 par tiesu varu)]. [..]”