Lieta C-418/04

Eiropas Kopienu Komisija

pret

Īriju

“Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 79/409/EEK — Savvaļas putnu aizsardzība — 4. un 10. pants — Transponēšana un piemērošana — IBA 2000 — Vērtība — Datu kvalitāte — Kritēriji — Rīcības brīvība — Direktīva 92/43/EEK — Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība — 6. pants — Transponēšana un piemērošana”

Ģenerāladvokātes Julianas Kokotes [Juliane Kokott] secinājumi, sniegti 2006. gada 14. septembrī I - 10951

Tiesas (otrā palāta) 2007. gada 13. decembra spriedums I - 10997

Sprieduma kopsavilkums

Izvēloties vispiemērotākās teritorijas to noteikšanai par īpaši aizsargājamām teritorijām (ĪAT) saskaņā ar Direktīvas 79/409 par savvaļas putnu aizsardzību, ko groza Direktīva 97/49, 4. panta 1. un 2. punktu, dalībvalstīm ir zināma rīcības brīvība, kas ierobežota ar faktu, ka tomēr šo teritoriju noteikšana ir jāveic atbilstoši minētajā direktīvā paredzētajiem ornitoloģiskajiem kritērijiem. Šīs direktīvas 2. pantā minētās ekonomiskās prasības tādējādi nav jāņem vērā ĪAT izvēlē un demarkācijā. No tā izriet, pirmkārt, ka ĪAT noteikšana nevar izrietēt no katras attiecīgās platības ornitoloģiskās nozīmes autonoma izvērtējuma, bet tā ir jāveic, ņemot vērā mitrāju ekosistēmas dabiskās robežas, un ka, otrkārt, ornitoloģiskajiem kritērijiem, kas ir noteikšanas pamatojums, ir jābūt zinātniski pamatotiem. Faktiski kļūdainu kritēriju izmantošana, apgalvojot, ka tie ir ornitoloģiski kritēriji, vainagotos ar kļūdainu ĪAT robežu definēšanu. (sal. ar 39., 141. un 142. punktu)

Direktīvas 79/409 par savvaļas putnu aizsardzību, ko groza Direktīva 97/49, 4. pants paredz aizsardzības režīmu, kas ir īpaši domāts un nostiprināts gan attiecībā uz I pielikumā minētajām sugām, gan arī migrējošām sugām un kas pamatots ar apstākli, ka tas attiecas uz visvairāk apdraudētajām sugām un sugām, kas ir kopējais Kopienu mantojums. Turklāt no šīs direktīvas devītā apsvēruma izriet, ka, lai aizsargātu jebkuru putnu sugu, ir svarīgi pietiekamā mērā saglabāt, uzturēt vai atjaunot dzīvotņu daudzveidību un to teritoriju. Dalībvalstīm tādēļ ir pienākums veikt vajadzīgos pasākumus minēto sugu saglabāšanai. Tādēļ, lai noteiktu visvairāk apdraudēto sugu situāciju, kā arī Kopienu mantojumā ietilpstošās sugas, ir nepieciešama zinātnisko datu atjaunošana, lai noteiktu vispiemērotākās īpaši aizsargājamās teritorijas. Direktīvas prasību neizpildes izvērtēšanai tādējādi ir jāizmanto visjaunākie zinātniskie dati, kas pieejami, izbeidzoties argumentētajā atzinumā noteiktajam laika periodam. Šajā sakarā, nepastāvot zinātniskajiem datiem, kas varētu atšķirties no “Inventory of Important Bird Areas in the European Community” (Eiropas Kopienā nozīmīgu putnu teritoriju saraksts) (IBA 2000) rezultātiem, šis saraksts ir visjaunākā un visprecīzākā atsauce, lai identificētu skaitliski un lieluma ziņā vispiemērotākās teritorijas I pielikumā minēto, kā arī šajā pielikumā neminēto regulāri sastopamo migrējošo sugu aizsardzībai. (sal. ar 46., 47., 66. un 67. punktu)

Direktīvas 79/409 par savvaļas putnu aizsardzību, ko groza Direktīva 97/49, 4. panta 1. un 2. punkts uzliek dalībvalstīm pienākumu piešķirt īpaši aizsargājamo teritoriju juridisku aizsardzību, kas var nodrošināt I pielikumā minēto putnu sugu izdzīvošanu un vairošanos, kā arī tādu regulāri sastopamu gājputnu sugu vairošanos, spalvu mešanu un ziemošanu, kuras nav minētas I pielikumā. ĪAT aizsardzība nedrīkst aprobežoties ar aizsardzību pret cilvēka kaitīgo ietekmi, bet tai atkarībā no konkrētā gadījuma ir jāietver arī veicinoši pasākumi teritorijas stāvokļa saglabāšanai vai uzlabošanai. (sal. ar 153. un 154. punktu)

Direktīvā 79/409 par savvaļas putnu aizsardzību, ko groza Direktīva 97/49, paredzētos aizsardzības mērķus, kā tie skaidri izriet no tās devītā apsvēruma, nevar sasniegt, ja dalībvalstīm ir jāievēro no minētās direktīvas 4. panta 4. punkta izrietošie pienākumi tikai gadījumos, kad īpaši aizsargājamā teritorija jau ir noteikta iepriekš. Direktīvas 92/43 par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 7. pantā ir precizēts, ka ar šīs direktīvas 6. panta 2.–4. punktu aizstāj minētās direktīvas 4. panta 4. punkta pirmo teikumu, sākot no datuma, kad sāk piemērot Direktīvu 92/43, vai arī sākot no datuma, kad dalībvalsts saskaņā ar Direktīvu 79/409 sāk noteikšanu, ja šis datums ir vēlāks nekā pirmais minētais. Uz teritorijām, kas nav noteiktas par ĪAT, lai gan tās, acīmredzami, par tādām vajadzēja noteikt, vēl aizvien attiecas tas pats Direktīvas 79/904 4. panta 4. punkta pirmajā teikumā minētais režīms. (sal. ar 84., 120., 172. un 173. punktu)