VISPĀRĒJĀS TIESAS SPRIEDUMS (piektā palāta)

2018. gada 12. jūlijā ( *1 )

Valsts atbalsts – Atbalsts, ko Apvienotā Karaliste plāno īstenot, lai atbalstītu Hinkley Point C atomelektrostaciju – Finanšu līgums par starpību, valsts sekretāra piekrišana un kredītu garantija – Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu – LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts – Sabiedrības interešu mērķis – Kodolenerģētikas veicināšana – Valsts intervences nepieciešamība – Paziņojums par garantijām – Atbalsta elementa noteikšana – Samērīgums – Atbalsts ieguldījumam – Darbības atbalsts – Tiesības iesniegt apsvērumus – Publiskā iepirkuma procedūra – Pienākums norādīt pamatojumu

Lieta T‑356/15

Austrijas Republika, ko sākotnēji pārstāvēja C. Pesendorfer un M. Klamert, vēlāk – G. Hesse un M. Fruhmann, pārstāvji, kuriem palīdz H. Kristoferitsch, advokāts,

prasītāja,

ko atbalsta

Luksemburgas Lielhercogiste, ko pārstāv D. Holderer, pārstāve, kurai palīdz P. Kinsch, advokāts,

persona, kas iestājusies lietā,

pret

Eiropas Komisiju, ko pārstāv É. Gippini Fournier, R. Sauer, T. Maxian Rusche un P. Němečková, pārstāvji,

atbildētāja,

ko atbalsta

Čehijas Republika, ko pārstāv M. Smolek, T. Müller un J. Vláčil, pārstāvji,

Francijas Republika, ko sākotnēji pārstāvēja G. de Bergues, D. Colas un J. Bousin, vēlāk – D. Colas un J. Bousin, pārstāvji,

Ungārija, ko sākotnēji pārstāvēja M. Fehér un M. Bóra, vēlāk – B. Sonkodi, vēlāk – A. Steiner, pārstāvji, kuriem palīdz P. Nagy, advokāts, un, visbeidzot, – M. Steiner,

Polijas Republika, ko pārstāv B. Majczyna, pārstāvis,

Rumānija, ko sākotnēji pārstāvēja R. Radu un M. Bejenar, vēlāk – M. Bejenar un C.‑R. Canţăr, pārstāvji,

Slovākijas Republika, ko pārstāv B. Ricziová, pārstāve,

un

Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, ko sākotnēji pārstāvēja C. Brodie un S. Brandon, tad – C. Brodie, S. Simmons un M. Holt, tad – C. Brodie, S. Simmons un D. Robertson, tad – C. Brodie un D. Robertson, tad – C. Brodie un, visbeidzot, – C. Brodie un Z. Lavery, pārstāvji, kam palīdz T. Johnston, barrister, un A. Robertson, QC,

personas, kas iestājušās lietā,

par prasību, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2015/658 (2014. gada 8. oktobris) par atbalsta pasākumu SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N), ko Apvienotā Karaliste plāno īstenot, lai atbalstītu Hinkley Point C atomelektrostaciju (OV 2015, L 109, 44. lpp.), kurā Komisija konstatēja, ka šis atbalsta pasākums ir saderīgs ar iekšējo tirgu LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē, un atļāva to īstenot.

VISPĀRĒJĀ TIESA (piektā palāta)

šādā sastāvā: priekšsēdētājs D. Gracijs [D. Gratsias], tiesneši A. Ditrihs [A. Dittrich] (referents) un P. Dž. Švīrebs [P. G. Xuereb],

sekretāre: N. Šalla [N. Schall], administratore,

ņemot vērā tiesvedības rakstveida daļu un 2017. gada 5. oktobra tiesas sēdi,

pasludina šo spriedumu.

Spriedums

I. Tiesvedības priekšvēsture

1 2013. gada 22. oktobrī Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste paziņoja par pasākumiem atomelektrostacijas Hinkley Point C (turpmāk tekstā – “Hinkley Point C”) atbalstam. Labuma guvējs no paziņotajiem pasākumiem ir sabiedrība NNB Generation Company Limited (turpmāk tekstā – “NNBG”), EDF Energy plc (turpmāk tekstā – “EDF”) meitasuzņēmums.

2 2013. gada 18. decembrī Eiropas Komisija nolēma uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru par paziņotajiem pasākumiem. Šis lēmums tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī2014. gada 7. martā (OV 2014, C 69, 60. lpp.).

3 2014. gada 8. oktobrī Komisija pieņēma Lēmumu (ES) 2015/658 par atbalsta pasākumu SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N), ko Apvienotā Karaliste plāno īstenot, lai atbalstītu Hinkley Point C atomelektrostaciju (OV 2015, L 109, 44. lpp.; turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).

4 Apvienotās Karalistes paziņotie pasākumi ir aprakstīti apstrīdētā lēmuma 2. punktā.

5 Pirmais paziņotais pasākums, kas aprakstīts apstrīdētā lēmuma 2.1. punktā, ir finanšu līgums par starpību. Ir runa par instrumentu, ar ko tiecas garantēt NNBG elektroenerģijas pārdošanas cenu stabilitāti Hinkley Point C ekspluatācijas posmā. Tajā ir paredzēts, ka NNBG minētajā atomelektrostacijā ražoto elektroenerģiju pārdos tirgū. Tomēr NNBG ieņēmumu līmeni stabilizēs finanšu līgums par starpību. Šim nolūkam norunas cena, kura tika aprēķināta, pamatojoties uz NNBG būvniecības un ekspluatācijas izmaksu aplēsēm, un kurā ir ietverta saprātīga peļņa, tiks salīdzināta ar references cenu, kas ir vidējais svērtais lielums no vairumtirdzniecības cenām, kuras Apvienotā Karaliste noteikusi visiem ar finanšu līguma par starpību atbalstītiem operatoriem, un kas atspoguļo tirgus cenas. NNBG gadījumā attiecīgā references cena ir bāzes slodzes tirgus cena, kas piemērojama visiem bāzes slodzes ražošanas uzņēmumiem. Ja references cena ir zemāka par norunas cenu, NNBG saņem kompensācijas maksājumu, kas atbilst šo divu cenu starpībai. Šīs tiesības uz kompensācijas maksājumu nepārsniedz maksimālo izlaides līmeni. Turpretī, ja references cena pārsniedz norunas cenu, NNBG ir jāmaksā šo divu cenu starpība otrai finanšu līguma par starpību pusei (turpmāk tekstā – “NNBG līgumslēdzējpuse”). NNBG līgumslēdzējpuse ir Low Carbon Contracts Company Ltd, struktūra, kas finansējama, nosakot likumisku pienākumu visiem licencētajiem elektroenerģijas piegādātājiem kopā. Tiek īstenoti divi ienākumu sadales mehānismi, no kuriem pirmais attiecas uz ražošanas izmaksām un otrais – uz pašu kapitāla peļņas normu. Ir paredzēti divi darbības izmaksu pārskatīšanas datumi, no kuriem pirmais –15 gadus un otrais –25 gadus pēc pirmā reaktora darbības sākšanas dienas.

6 Finanšu līgums par starpību ar konkrētiem nosacījumiem paredz kompensāciju NNBG par noteiktām izmaiņām tiesību aktos. Turklāt ar konkrētiem nosacījumiem NNBG saņems kompensāciju gadījumā, ja atomelektrostacija Hinkley Point tiek priekšlaicīgi slēgta politisku iemeslu dēļ, un problēmu gadījumā saistībā ar civiltiesiskās kodolatbildības apdrošināšanu. Šādos gadījumos gan NNBG ieguldītāji, gan Apvienotā Karaliste varēs pieprasīt NNBG nodošanu Apvienotās Karalistes valdībai un minētajiem ieguldītājiem tiks izmaksāta kompensācija.

7 Otrais paziņotais pasākums, kas aprakstīts apstrīdētā lēmuma 2.3. punktā, ir vienošanās starp Apvienotās Karalistes valsts sekretāru enerģētikas un klimata pārmaiņu jautājumos un NNBG ieguldītājiem (turpmāk tekstā – “valsts sekretāra piekrišana”). Šī vienošanās papildina finanšu līgumu par starpību. Tajā ir paredzēts, ka gadījumā, ja pēc atomelektrostacijas Hinkley Point priekšlaicīgas slēgšanas politisku iemeslu dēļ NNBG līgumslēdzējpuse nepilda kompensācijas maksājumu saistības pret NNBG ieguldītājiem, attiecīgais valsts sekretārs maksā saskaņoto kompensāciju ieguldītājiem. Tajā ir paredzēti arī ienākumu sadales mehānismi.

8 Trešais paziņotais pasākums, kas aprakstīts apstrīdētā lēmuma 2.2. punktā, ir Apvienotās Karalistes kredītu garantija par NNBG emitējamajām obligācijām, kas garantē, ka laikus tiek samaksāta kvalificētā parāda pamatsumma un procenti, kuri var sasniegt 17 miljardus britu mārciņu (GBP). Garantijas maksas likme, ko Komisija ir atļāvusi minētajā lēmumā, sasniedz 295 bāzes punktus.

9 Apstrīdētā lēmuma 7. punktā Komisija norādīja, ka iepriekšminētie trīs paziņotie pasākumi (turpmāk tekstā – “aplūkojamie pasākumi”) ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

10 Apstrīdētā lēmuma 9. un 10. punktā Komisija vērtēja, vai aplūkojamos pasākumus var atzīt par saderīgiem ar iekšējo tirgu, piemērojot LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu. Šajā kontekstā tā šī lēmuma 9.1. punktā norādīja, ka šie pasākumi ir saderīgi ar esošo tirgus regulējumu. Minētā lēmuma 9.2. punktā tā konstatēja, ka sabiedrības interešu mērķis, ko Apvienotā Karaliste tiecas panākt ar šiem pasākumiem, ir kodolenerģētikas veicināšana un, konkrētāk, jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšana. Saskaņā ar apsvērumiem, ko Komisija ir izklāstījusi tā paša lēmuma 9.3. punktā, bija nepieciešama Apvienotās Karalistes intervence, lai šo mērķi sasniegtu laikus. Attiecīgā lēmuma 9.4. punktā Komisija analizēja, vai aplūkojamie pasākumi ir atbilstoši instrumenti šī mērķa sasniegšanai un vai tiem ir stimulējoša ietekme. Lēmuma 9.5. un 9.6. punktā tā vērtēja aplūkojamo pasākumu samērīgumu un konstatēja, ka ar nosacījumu, ka tiek veikta kredītu garantijas maksas likmes korekcija līdz 295 bāzes punktiem un izmaiņas mehānismos ienākumu sadales jomā, aplūkojamie pasākumi ir jāuzskata par nepieciešamiem un ka kopumā konkurences izkropļojumu risks ir ierobežots un aplūkojamo pasākumu negatīvo ietekmi līdzsvaro to pozitīvā ietekme. Pamatojoties uz šiem apsvērumiem, Komisija apstrīdētā lēmuma 10. punktā secināja, ka aplūkojamie pasākumi ir saderīgi ar iekšējo tirgu atbilstoši LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktam.

11 Apstrīdētā lēmuma 1. panta pirmā daļa ir formulēta šādi: “Atbalsts Hinkley Point C Finanšu līguma par starpību, valsts ministra vienošanās [sekretāra piekrišanas] un kredītgarantijas veidā, kā arī visi ar to saistītie elementi, ko Apvienotā Karaliste plāno īstenot, ir saderīgi ar iekšējo tirgu [LESD] 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta nozīmē.”

II. Tiesvedība Vispārējā tiesā un lietas dalībnieku prasījumi

12 Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2015. gada 6. jūlijā, Austrijas Republika cēla šo prasību.

13 2015. gada 18. septembrī Komisija iesniedza iebildumu rakstu.

14 2015. gada 5. novembrī Austrijas Republika iesniedza replikas rakstu.

15 2016. gada 15. janvārī Komisija iesniedza atbildes rakstu uz repliku.

16 Ar dokumentu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2015. gada 9. novembrī, Slovākijas Republika lūdza atļauju iestāties šajā tiesvedībā Komisijas prasījumu atbalstam. Ar palātas priekšsēdētāja 2015. gada 9. decembra lēmumu šai dalībvalstij tika atļauts iestāties tiesvedībā Komisijas prasījumu atbalstam. 2016. gada 14. martā tā iesniedza iestāšanās rakstu.

17 Ar dokumentu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2015. gada 20. novembrī, Luksemburgas Lielhercogiste lūdza atļauju iestāties šajā tiesvedībā Austrijas Republikas prasījumu atbalstam. Ar palātas priekšsēdētāja 2015. gada 18. decembra lēmumu Luksemburgas Lielhercogistei tika atļauts iestāties tiesvedībā Austrijas Republikas prasījumu atbalstam. 2016. gada 24. martā tā iesniedza iestāšanās rakstu.

18 Ar dokumentu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2015. gada 25. novembrī, Ungārija lūdza atļauju iestāties šajā tiesvedībā Komisijas prasījumu atbalstam. Ar palātas priekšsēdētāja 2016. gada 6. janvāra lēmumu šai dalībvalstij tika atļauts iestāties tiesvedībā Komisijas prasījumu atbalstam. 2016. gada 24. martā tā iesniedza iestāšanās rakstu.

19 Ar dokumentu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2015. gada 26. novembrī, Apvienotā Karaliste lūdza atļauju iestāties šajā tiesvedībā Komisijas prasījumu atbalstam. Ar palātas priekšsēdētāja 2016. gada 6. janvāra lēmumu šai dalībvalstij tika atļauts iestāties tiesvedībā Komisijas prasījumu atbalstam. 2016. gada 23. martā tā iesniedza iestāšanās rakstu.

20 Ar dokumentu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2015. gada 30. novembrī, Francijas Republika lūdza atļauju iestāties šajā tiesvedībā Komisijas prasījumu atbalstam. Ar palātas priekšsēdētāja 2016. gada 11. janvāra lēmumu šai dalībvalstij tika atļauts iestāties tiesvedībā Komisijas prasījumu atbalstam. 2016. gada 18. martā tā iesniedza iestāšanās rakstu.

21 Ar dokumentu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2015. gada 2. decembrī, Čehijas Republika lūdza atļauju iestāties šajā tiesvedībā Komisijas prasījumu atbalstam. Ar palātas priekšsēdētāja 2016. gada 11. janvāra lēmumu šai dalībvalstij tika atļauts iestāties tiesvedībā Komisijas prasījumu atbalstam. 2016. gada 24. martā tā iesniedza iestāšanās rakstu.

22 Ar dokumentu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2015. gada 3. decembrī, Polijas Republika lūdza atļauju iestāties šajā tiesvedībā Komisijas prasījumu atbalstam. Ar palātas priekšsēdētāja 2016. gada 11. janvāra lēmumu šai dalībvalstij tika atļauts iestāties tiesvedībā Komisijas prasījumu atbalstam. 2016. gada 24. martā tā iesniedza iestāšanās rakstu.

23 Ar dokumentu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2015. gada 3. decembrī, Rumānija lūdza atļauju iestāties šajā tiesvedībā Komisijas prasījumu atbalstam. Ar palātas priekšsēdētāja 2016. gada 11. janvāra lēmumu šai dalībvalstij tika atļauts iestāties tiesvedībā Komisijas prasījumu atbalstam. 2016. gada 24. martā tā iesniedza iestāšanās rakstu.

24 2016. gada 21. jūlijā Austrijas Republika iesniedza savus apsvērumus par Čehijas Republikas, Francijas Republikas, Ungārijas, Polijas Republikas, Rumānijas, Slovākijas Republikas un Apvienotās Karalistes iesniegtajiem iestāšanās rakstiem.

25 2016. gada 19. jūlijā Komisija iesniedza savus apsvērumus par Luksemburgas Lielhercogistes iesniegto iestāšanās rakstu.

26 Uzklausījusi tiesnesi referentu, Vispārējā tiesa (piektā palāta) nolēma uzsākt tiesvedības mutvārdu daļu un saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 89. pantā noteiktajiem procesa organizatoriskajiem pasākumiem uzdeva Austrijas Republikai, Apvienotajai Karalistei un Komisijai rakstveida jautājumus. Šīs lietas dalībnieces uz šiem jautājumiem atbildēja noteiktajā termiņā.

27 2017. gada 14. septembrī Komisija iesniedza pierādījumu piedāvājumu, kam bija pievienots dokuments. Šis piedāvājums un šis dokuments tika iekļauti lietas materiālos, un pārējie lietas dalībnieki varēja par tiem iesniegt savus apsvērumus.

28 Ar 2017. gada 18. un 28. septembra vēstulēm Slovākijas Republika un Apvienotā Karaliste iesniedza apsvērumus par tiesas sēdes ziņojumu.

29 Komisija, Čehijas Republika, Francijas Republika, Luksemburgas Lielhercogiste, Ungārija, Austrijas Republika un Apvienotā Karaliste sniedza mutvārdu paskaidrojumus un atbildēja uz Vispārējās tiesas uzdotajiem jautājumiem 2017. gada 5. oktobra tiesas sēdē.

30 Luksemburgas Lielhercogistes un Austrijas Republikas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi: – atcelt apstrīdēto lēmumu; – piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

31 Komisijas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi: – noraidīt prasību kā nepamatotu; – piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

32 Čehijas Republikas un Slovākijas Republikas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi: – noraidīt prasību kā nepamatotu; – piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

33 Ungārijas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi: – noraidīt prasību kā nepamatotu; – piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt visus ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus, tostarp administratīvās izmaksas un izdevumus par advokāta pakalpojumiem.

34 Francijas Republikas, Polijas Republikas, Rumānijas un Apvienotās Karalistes prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi: – noraidīt prasību kā nepamatotu.

III. Juridiskais pamatojums

35 Šī prasība ir pamatota ar desmit pamatiem.

36 Ar pirmo pamatu Austrijas Republika apgalvo, ka Komisija kļūdaini, pirmkārt, pieņēma, ka pastāv no kodolenerģijas tirgus atsevišķs tirgus, un, otrkārt, pamatojās uz šī tirgus nepilnību.

37 Otrais pamats attiecas uz, kā apgalvots, kļūdainu Komisijas konstatējumu, saskaņā ar kuru Hinkley Point C izmantotā tehnoloģija ir jauna.

38 Trešais pamats attiecas uz to, ka Komisija kļūdaini uzskatīja, ka aplūkojamie pasākumi ir atbalsts ieguldījumam. Austrijas Republikas ieskatā, šie pasākumi ir darbības atbalsts, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu.

39 Ar ceturto pamatu Austrijas Republika apgalvo, ka pretēji tam, ko apgalvo Komisija, Hinkley Point C būvniecība nav vērsta uz to, lai sasniegtu “kopīgu” interešu mērķi.

40 Piektajā pamatā Austrijas Republika apgalvo, ka Komisija nav pietiekami noteikusi aplūkojamajos pasākumos ietvertos atbalsta elementus.

41 Sestais pamats ir vērsts uz to, lai pierādītu apgalvoto kļūdaino raksturu Komisijas secinājumam, saskaņā ar kuru aplūkojamie pasākumi atbilst samērīguma principam.

42 Septītajā pamatā Austrijas Republika apgalvo, ka Apvienotajai Karalistei esot vajadzējis uzsākt publiskā iepirkuma procedūru attiecībā uz Hinkley Point C.

43 Ar astoto pamatu Austrijas Republika apgalvo, ka Komisija nav ievērojusi tās paziņojumu par [LESD] [107.] un [108.] panta piemērošanu valsts atbalstam garantiju veidā (OV 2008, C 155, 10. lpp.; turpmāk tekstā – “paziņojums par garantijām”).

44 Devītais pamats attiecas uz pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu.

45 Desmitais pamats attiecas uz tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu.

46 Šīs prasības ietvaros Austrijas Republika apstrīd Komisijas secinājumu, saskaņā ar kuru aplūkojamos pasākumus varēja atzīt par saderīgiem ar iekšējo tirgu LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē.

47 Saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu atbalstu, kas veicina konkrētu saimniecisko darbību vai konkrētu tautsaimniecības jomu attīstību, ja šādam atbalstam nav tāds nelabvēlīgs iespaids uz tirdzniecības apstākļiem, kas ir pretrunā kopīgām interesēm, var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu.

48 Kā izriet no judikatūras, lai atbalstu varētu atzīt par saderīgu ar iekšējo tirgu atbilstoši LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktam, tam ir jābūt vērstam uz saimnieciskās darbības attīstību, kas ir sabiedrības interešu mērķis, un tam ir jābūt atbilstīgam, nepieciešamam un samērīgam (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2010. gada 15. jūnijs, Mediaset/Komisija, T‑177/07, EU:T:2010:233, 125. punkts).

49 Ņemot vērā LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, vispirms ir jāvērtē ceturtais pamats, kas attiecas uz Apvienotās Karalistes noteikto sabiedrības interešu mērķi, proti, kodolenerģētikas veicināšanu un, konkrētāk, iekārtu būvniecību jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanai, lai tad analizētu otro pamatu, kas attiecas it īpaši uz, kā apgalvots, kļūdaino Komisijas konstatējumu, saskaņā ar kuru Hinkley Point C izmantotā tehnoloģija ir jauna, un pēc tam pirmo pamatu, kas attiecas uz to, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdas, definējot aplūkojamo tirgu, un kļūdaini atzinusi tirgus nepilnību, kā arī piekto un astoto pamatu, kas attiecas uz aplūkojamo pasākumu nepietiekamu noteikšanu un paziņojuma par garantijām neievērošanu, un, visbeidzot, sesto pamatu, kas attiecas uz samērīguma principu.

50 Ņemot vērā šo pamatu vērtējuma rezultātu, tiks analizēts trešais pamats, kas attiecas uz to, ka aplūkojamie pasākumi ir darbības atbalsts, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu.

51 Pēc tam tiks vērtēts septītais pamats, kas attiecas uz to, ka Apvienotajai Karalistei esot vajadzējis uzsākt publiskā iepirkuma procedūru attiecībā uz Hinkley Point C, un desmitais pamats, kas attiecas uz tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu.

52 Devītajam pamatam, kas attiecas uz pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, ir sešas daļas, kuras attiecas uz Komisijas apsvērumiem, kuru pamatotība ir apšaubīta pirmajā līdz sestajā pamatā. Šīs daļas tiks vērtētas kopā ar saistītajiem pamatiem.

53 Pirms Austrijas Republikas izvirzīto pamatu vērtēšanas tomēr ir jāizsakās par tās argumentiem attiecībā uz Ungārijas iesniegtā iestāšanās raksta nepieņemamību.

A. Par argumentiem attiecībā uz Ungārijas iesniegtā iestāšanās raksta nepieņemamību

54 Austrijas Republika apgalvo, ka Ungārijas iestāšanās raksts ir jānoraida kā nepieņemams. Tās ieskatā, iestāšanās raksta priekšmets var būt vienīgi viena no lietas pamatdalībniekiem prasījumu atbalsts. Tā uzsver, ka Ungārijai tika atļauts iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam, ka Komisija prasa noraidīt lūgumu atcelt apstrīdēto lēmumu un ka šis lēmums ir pamatots ar LESD 107. pantu. Tomēr minētajā iestāšanās rakstā Ungārija apgalvojot, ka LESD 107. pants neesot piemērojams kodolenerģijas jomā. Austrijas Republikas ieskatā, ja šie argumenti tiktu atbalstīti, tie izraisītu apstrīdētā lēmuma atcelšanu. Līdz ar to Ungārija neatbalstot Komisijas prasījumus.

55 Šajā saistībā ir jāatgādina, ka saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 40. panta ceturto daļu un Reglamenta 142. pantu ar iestāšanos lietā drīkst tikai pilnībā vai daļēji atbalstīt vienas puses prasījumus. Šīs normas tomēr pieļauj, ka persona, kas iestājusies lietā, norāda argumentus, kas atšķiras no puses, kuru tā atbalsta, argumentiem, ar nosacījumu, ka tie negroza strīda robežas un ka iestāšanās lietā pastāvīgi ir vērsta uz šīs puses prasījumu atbalstu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 1995. gada 8. jūnijs, Siemens/Komisija, T‑459/93, EU:T:1995:100, 21. punkts).

56 Attiecībā uz Ungārijas iesniegto iestāšanās rakstu, pirmkārt, ir jānorāda, ka šīs dalībvalsts prasījumi saskan ar Komisijas prasījumiem, jo tā lūdz noraidīt lūgumu atcelt Austrijas Republikas apstrīdēto lēmumu.

57 Otrkārt, ir jākonstatē, ka no Ungārijas iestāšanās raksta izriet, ka šī dalībvalsts neapstrīd to, ka šīs lietas apstākļos Komisijai bija tiesības pieņemt apstrīdēto lēmumu, pamatojoties uz LESD 107. pantu.

58 Šajos apstākļos, pat pieņemot, ka daži no argumentiem, kurus Ungārija ir izvirzījusi attiecībā uz Komisijas kompetenci pieņemt tādus lēmumus kodolenerģijas jomā, kas pamatoti ar LESD 107. un 108. pantu, ir jāuzskata par tādiem, kas groza strīda robežas, ar to pretēji tam, ko apgalvo Austrijas Republika, nevarētu pamatot, ka Ungārijas iestāšanās raksts kopumā tiktu noraidīts kā nepieņemams.

B. Par ceturto pamatu attiecībā uz to, ka kodolenerģētikas veicināšana nav “kopīgu” interešu mērķis, un par devītā pamata piekto daļu attiecībā uz apstrīdētā lēmuma nepietiekamu pamatojumu

59 Ceturtais pamats un devītā pamata piektā daļa attiecas uz Komisijas secinājumu, kurš ir minēts apstrīdētā lēmuma 366.–374. apsvērumā un saskaņā ar kuru mērķis, ko Apvienotā Karaliste tiecās sasniegt ar aplūkojamajiem pasākumiem, proti, kodolenerģētikas veicināšana, ir “kopīgu” interešu mērķis.

60 Pirmām kārtām, tiks vērtēti argumenti, kurus Austrijas Republika izvirza saistībā ar devītā pamata piekto daļu un ar kuriem tiecas pierādīt, ka apstrīdētajā lēmumā nav sniegts pietiekams pamatojums attiecībā uz secinājumu, ka mērķis, kuru Apvienotā Karaliste tiecās sasniegt ar aplūkojamajiem pasākumiem, ir “kopīgu” interešu mērķis. Otrām kārtām, tiks analizēti argumenti, kurus Luksemburgas Lielhercogiste un Austrijas Republika ir izklāstījušas ceturtā pamata atbalstam un ar kuriem tiecas apšaubīt apstrīdētā lēmuma 366.–374. apsvērumā Komisijas minēto apsvērumu pamatotību.

1. Par devītā pamata piekto daļu attiecībā uz apstrīdētā lēmuma nepietiekamu pamatojumu

61 Devītā pamata piektajā daļā Austrijas Republika apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā nav sniegts pietiekams pamatojums attiecībā uz secinājumu, ka mērķis, kuru Apvienotā Karaliste tiecās sasniegt ar aplūkojamajiem pasākumiem, ir “kopīgu” interešu mērķis, ciktāl Komisija šajā lēmumā nav pietiekami norādījusi saistību starp Euratom līguma normām un LESD paredzētajiem noteikumiem par valsts atbalstu. Minētās iestādes apsvērumi šajā saistībā esot nesaprotami un nepietiekami.

62 Komisija apstrīd šo argumentu.

63 Šajā saistībā iesākumā ir jāatgādina, ka pamatojumam, kāds tiek prasīts LESD 296. pantā, ir jābūt pielāgotam attiecīgā akta būtībai un tam nepārprotami un viennozīmīgi jāatspoguļo iestādes – akta autores – argumentācija, lai ļautu ieinteresētajām personām noskaidrot veiktā pasākuma pamatojumu un kompetentajai tiesai veikt pārbaudi (spriedums, 2006. gada 22. jūnijs, Beļģija un Forum 187/Komisija, C‑182/03 un C‑217/03, EU:C:2006:416, 137. punkts). Prasība norādīt pamatojumu jāizvērtē, ņemot vērā attiecīgās lietas apstākļus, it īpaši tiesību akta saturu, norādītā pamatojuma raksturu un tiesību akta adresātu vai citu ar šo tiesību aktu tieši un individuāli skarto personu interesi saņemt paskaidrojumus. Netiek prasīts, lai pamatojumā tiktu norādīti visi atbilstošie faktiskie un juridiskie apstākļi, jo jautājums par to, vai tiesību akta pamatojums atbilst LESD 296. panta prasībām, ir jāizvērtē, ņemot vērā ne tikai tā tekstu, bet arī tā kontekstu, kā arī visas tās tiesību normas, kuras reglamentē attiecīgo jomu (spriedums, 2014. gada 11. jūlijs, DTS Distribuidora de Televisión Digital/Komisija, T‑533/10, EU:T:2014:629, 199. punkts).

64 Tas, vai apstrīdētā lēmuma pamatojums attiecībā uz secinājumu, ka mērķis, kuru Apvienotā Karaliste tiecās sasniegt ar aplūkojamajiem pasākumiem, ir “kopīgu” interešu mērķis, ir pietiekams, ir jāvērtē, ņemot vērā šo judikatūru.

65 Šajā saistībā, pirmkārt, ir jākonstatē, ka ir tiesa, ka apstrīdētā lēmuma 366.–374. apsvērumā Komisija nav tieši izteikusies par saistību starp Euratom līguma normām un LESD 107. pantu. Tomēr ir jānorāda, ka it īpaši no minētā lēmuma 7. punkta “Valsts atbalsta esība” izriet, ka Komisija uzskatīja, ka LESD 107. pants ir piemērojams aplūkojamajiem pasākumiem. Tāpat ir jānorāda, ka šī lēmuma 9.2. punktā “Kopīgu interešu mērķi” Komisija savu secinājumu, saskaņā ar kuru kodolenerģētikas veicināšana ir “kopīgu” interešu mērķis, it īpaši pamatoja ar Euratom līguma 2. panta c) punktu un 40. pantu. No šī pēdējā punkta tātad izriet, ka Komisija uzskatīja, ka, piemērojot LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, ir jāņem vērā Euratom līguma normas.

66 Otrkārt, ir jāatgādina, ka ir jāņem vērā konteksts, kādā iekļaujas apstrīdētais lēmums, tostarp Komisijas iepriekšējā prakse, kas dalībvalstīm ir jāzina. Komisijas pieeja, ko tā izmantoja apstrīdētajā lēmumā, atbilst tās iepriekšējai praksei, saskaņā ar kuru, pirmām kārtām, dalībvalstu pasākumi attiecībā uz jomu, kuru regulē Euratom līgums, ir jāvērtē arī, ņemot vērā LESD 107. pantu, ciktāl tie nekalpo Euratom līguma mērķiem un nepārsniedz tos, kā arī neizkropļo konkurenci vai nerada konkurences izkropļojumu draudus iekšējā tirgū (šajā saistībā skat. Komisijas Lēmumu 2005/407/EK (2004. gada 22. septembris) par valsts atbalstu, ko Apvienotā Karaliste plāno īstenot attiecībā uz British Energy plc, OV 2005, L 142, 26. lpp., 239. apsvērums), un saskaņā ar kuru mērķis, kas atbilst Euratom līgumam, var būt sabiedrības interešu mērķis LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē (šajā nozīmē skat. Komisijas Lēmumu 2006/643/EK (2006. gada 4. aprīlis) par valsts atbalstu, ko Apvienotā Karaliste paredzējusi īstenot attiecībā uz Kodoliekārtu slēgšanas iestādes izveidi, OV 2006, L 268, 37. lpp., 162. apsvērums).

67 Ņemot vērā šos faktus, ir jāsecina, ka no apstrīdētā lēmuma pamatojuma pietiekami skaidri izriet, ka Komisija uzskatīja, ka, pat ja aplūkojamie pasākumi attiecās uz kodolenerģiju, ciktāl tie bija valsts atbalsts, to saderību ar iekšējo tirgu vajadzēja vērtēt, piemērojot LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu. Tāpat no minētā pamatojuma pietiekami skaidri izriet, ka Komisija uzskatīja, ka, piemērojot šo normu, it īpaši tajā, kas attiecas uz kodolenerģētikas veicināšanas kvalificēšanu par sabiedrības interešu mērķi šīs normas izpratnē, ir jāņem vērā Euratom līguma normas. Šis pamatojums tātad ļāva Austrijas Republikai noskaidrot minētā lēmuma pamatojumu un ļauj Vispārējai tiesai veikt pārbaudi.

68 Līdz ar to devītā pamata piektā daļa attiecībā uz pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu ir jānoraida.

2. Par ceturto pamatu, kas attiecas uz Komisijas apsvērumu pamatotību

69 Austrijas Republika un Luksemburgas Lielhercogiste izvirza argumentus, lai apstrīdētu pamatotību Komisijas apsvērumiem, kas minēti apstrīdētā lēmuma 366.–374. apsvērumā. Šīs dalībvalstis būtībā apgalvo, ka pretēji Komisijas konstatējumiem kodolenerģētikas veicināšana neatbilst nekādām kopīgām interesēm.

70 Komisija, Čehijas Republika, Francijas Republika, Ungārija, Polijas Republika, Rumānija, Slovākijas Republika un Apvienotā Karaliste apstrīd šos argumentus.

71 Pirms tiek vērtēti Austrijas Republikas un Luksemburgas Lielhercogistes argumenti, kas tiecas apstrīdēt Komisijas secinājumu, saskaņā ar kuru kodolenerģētikas veicināšana ir “kopīgu” interešu mērķis, iesākumā ir jāizsakās par jautājumu, cik lielā mērā LESD 107. pants ir piemērojams pasākumiem, kas attiecas uz kodolenerģijas jomu, un cik lielā mērā ir jāņem vērā Euratom līguma mērķi, to piemērojot.

a) Par LESD 107. panta piemērošanu pasākumiem, kas attiecas uz kodolenerģijas jomu, un par Euratom līguma mērķu ņemšanu vērā, piemērojot šo normu

72 Attiecībā uz LESD 107. panta piemērošanu pasākumiem, kas attiecas uz kodolenerģijas jomu, ir jāatgādina, ka saskaņā ar Euratom līguma 106.a panta 3. punktu LES un LESD normas atbilst Euratom līguma normām. Līdz ar to Euratom līguma normas ir īpašas normas salīdzinājumā ar LESD normām un tātad ir atkāpes no šīm pēdējām konflikta gadījumā.

73 Tomēr tas, ka Euratom līguma normas ir īpašas normas salīdzinājumā ar LESD normām, neliedz LESD 107. pantu piemērot pasākumiem, ar ko tiecas sasniegt mērķi, kas saistīts ar Euratom līgumu. Ciktāl Euratom līgumā nav paredzētas īpašas normas šajā saistībā, šādiem pasākumiem var piemērot LESD normas attiecībā uz Savienības politiku (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1990. gada 29. marts, Grieķija/Padome, C‑62/88, EU:C:1990:153, 17. punkts; 2005. gada 12. aprīlis, Komisija/Apvienotā Karaliste, C‑61/03, EU:C:2005:210, 44. punkts, un 2015. gada 4. jūnijs, Kernkraftwerke Lippe‑Ems, C‑5/14, EU:C:2015:354, 69.–82. punkts; pēc analoģijas skat. arī atzinumu 1/94 (PTO līgumam pievienotie līgumi), 1994. gada 15. novembris, EU:C:1994:384, 24. punkts).

74 Ir jākonstatē, ka Euratom līgumā nav ietvertas izsmeļošas normas konkurences jomā, kas varētu liegt piemērot LESD VII sadaļas 1. nodaļā paredzētos noteikumus. It īpaši Euratom līgumā nav paredzētas izsmeļošas normas attiecībā uz valsts atbalstu.

75 Tiesa, dažas Euratom līguma normas, piemēram, tā 2. panta c) punkts un tā II sadaļas 4. nodaļā paredzētās normas, attiecas uz ieguldījumiem kodolenerģijas jomā. Tomēr šajās normās nav noteikti nosacījumi, ar kādiem, neraugoties uz konkurences izkropļojumiem, ko tas rada, valsts atbalstu saistībā ar ieguldījumiem kodolenerģijas jomā var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu.

76 Līdz ar to LESD 107. pants ir piemērojams aplūkojamajiem pasākumiem, pat ja ar tiem tiecas sasniegt mērķi, kas saistīts ar Euratom līgumu.

77 Šo secinājumu neliek apšaubīt Euratom līguma 106.a panta 1. punkts, kurā ir uzskaitītas vairākas LES un LESD normas, ko piemēro Euratom līgumam. Kā izriet no Lisabonas līgumam pievienotā 2. protokola par grozījumiem [Euratom] līgumā (OV 2007, C 306, 199. lpp.) otrā apsvēruma, ar šo tiesību normu tikai pielāgo minēto līgumu jaunajiem noteikumiem, kas paredzēti LES un LESD, jo īpaši iestāžu un finanšu jomā. Turpretī no šīs tiesību normas nevar secināt, ka to LES un LESD normu kopums, kuras tajā nav minētas, nav piemērojams pasākumiem, ar ko tiecas sasniegt mērķus, kuri ir saistīti ar Euratom līguma jomu. Šāda Euratom līguma 106.a panta 1. punkta interpretācija neatbilstu šī panta 3. punktam, no kura var secināt, ka principā LES un LESD normas ir piemērojamas kodolenerģijas jomā un ka tikai tiktāl, ciktāl Euratom līgumā ir paredzētas īpašas normas, LES un LESD normas nav piemērojamas.

78 Līdz ar to LESD 107. pants ir piemērojams aplūkojamajiem pasākumiem. Tomēr, piemērojot šo tiesību normu pasākumiem, kas saistīti ar kodolenerģiju, ir jāņem vērā Euratom līguma normas un mērķi.

b) Par argumentiem, ar kuriem tiecas apstrīdēt Komisijas secinājumu, saskaņā ar kuru kodolenerģētikas veicināšana ir “kopīgu” interešu mērķis

79 Austrijas Republikas un Luksemburgas Lielhercogistes argumenti, ar kuriem tiecas apstrīdēt Komisijas secinājumu, kurš minēts apstrīdētā lēmuma 374. apsvērumā un saskaņā ar kuru kodolenerģētikas veicināšanas mērķis, ko Apvienotā Karaliste tiecās sasniegt ar aplūkojamajiem pasākumiem, proti, jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšana, ir “kopīgu” interešu mērķis, ir jāvērtē, ņemot vērā iepriekš 72.–78. punktā izklāstītos apsvērumus.

80 Pirmkārt, Austrijas Republika un Luksemburgas Lielhercogiste apgalvo, ka tad, ja ar mērķi nav ņemtas vērā kādas vienas dalībvalsts pamatotas intereses, to nevar kvalificēt par kopīgu interešu mērķi, un tās arī uzsver, ka dažas dalībvalstis ir vienmēr noraidījušas domu, ka jaunu kodolreaktoru būvniecība būtu kopīgu Eiropas interešu mērķis.

81 Komisija, Čehijas Republika, Francijas Republika, Ungārija, Polijas Republika, Rumānija, Slovākijas Republika un Apvienotā Karaliste apstrīd šos argumentus.

82 Šajā saistībā, pirmām kārtām, ir jāatgādina, ka saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu atbalstu, kas veicina konkrētu saimniecisko darbību vai konkrētu tautsaimniecības jomu attīstību, var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, ja šādam atbalstam nav tāds nelabvēlīgs iespaids uz tirdzniecības apstākļiem, kas ir pretrunā kopīgām interesēm.

83 Otrām kārtām, ir jānorāda, ka, tiesa, 2010. gada 15. jūnija sprieduma lietā Mediaset/Komisija (T‑177/07, EU:T:2010:233) 125. punktā Vispārējā tiesa konstatēja, ka, lai atbalsts būtu saderīgs ar iekšējo tirgu LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē, tam ir jātiecas sasniegt “kopīgu” interešu mērķi un ir jābūt atbilstīgam, nepieciešamam un samērīgam.

84 Tomēr 2010. gada 15. jūnija spriedumā lietā Mediaset/Komisija (T‑177/07, EU:T:2010:233) minētā atsauce uz “kopīgu” interešu mērķa sasniegšanu neesot jāsaprot kā prasība, saskaņā ar kuru vienīgi tie mērķi, kuri atbilst visu dalībvalstu vai lielākās to daļas interesēm, varētu tikt ņemti vērā, piemērojot LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu.

85 Piemērojot LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, ir jānošķir, no vienas puses, dalībvalsts izvirzītais mērķis, kas var būt tostarp kādas saimnieciskās darbības attīstība, un, no otras puses, nosacījums, saskaņā ar kuru dalībvalsts atbalstam nedrīkst būt tāds nelabvēlīgs iespaids uz tirdzniecības apstākļiem, kas ir pretrunā kopīgām interesēm.

86 Nevar uzskatīt, ka ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu ir noteikts, ka dalībvalstu izvirzītie mērķi nedrīkst pārsniegt mērķus, kas atbilst visu vai lielākās daļas Savienības dalībvalstu interesēm. Šajā saistībā, 2010. gada 15. jūnija sprieduma lietā Mediaset/Komisija (T‑177/07, EU:T:2010:233) 125. punktā atsaucoties uz “kopīgām” interesēm, Vispārējā tiesa tikai norādīja, ka runai ir jābūt par sabiedrības interesēm, nevis tikai par atbalsta pasākuma saņēmēja privātām interesēm.

87 Attiecībā uz LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta beigās minēto kopīgu interešu jēdzienu ir jāatgādina, ka tas attiecas uz to priekšrocību un trūkumu izsvēršanu, kas izriet no atbalsta pasākuma, un liedz atļaut pasākumus, kuriem ir tāds nelabvēlīgs iespaids uz tirdzniecības apstākļiem, kas ir pretrunā kopīgām interesēm. Tas tātad iekļaujas saistībā ar minētās normas piemērošanu veiktās pārbaudes vēlākā posmā. Līdz ar to no tā nevar secināt, ka sabiedrības interešu mērķi, kurus dalībvalsts var tiekties sasniegt, nedrīkst pārsniegt visu vai lielākās daļas dalībvalstu kopīgos mērķus.

88 Apstrīdētā lēmuma 374. apsvērumā minētais Komisijas konstatējums, ka aplūkojamajiem pasākumiem ir “kopīgu” interešu mērķis, ir jāinterpretē, ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus. Šis apsvērums atrodas minētā lēmuma 9.2. punktā, kurā Komisija ir izteikusies par to, vai kodolenerģētikas veicināšana ir mērķis, ko var likumīgi tiekties sasniegt atbilstoši LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktam. Līdz ar to minētajā apsvērumā tā tikai konstatēja, ka, ņemot vērā Euratom līguma normas, Apvienotajai Karalistei bija tiesības noteikt kodolenerģētikas veicināšanu par sabiedrības interešu mērķi minētās normas izpratnē. Turpretī Komisija šajā apsvērumā nekonstatēja, ka šis mērķis būtu kopīgs visām vai lielākajai daļai dalībvalstu. Tāpat tā tajā neizteicās par to, vai aplūkojamajiem pasākumiem ir tāds nelabvēlīgs iespaids uz tirdzniecības apstākļiem, kas ir pretrunā kopīgām interesēm. No šī lēmuma struktūras skaidri izriet, ka tā šo jautājumu vērtēja vēlākā posmā, proti, šī paša lēmuma 9.3.–9.6. punktā.

89 Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, ir jānoraida Austrijas Republikas arguments attiecībā uz to, ka apstrīdētā lēmuma 374. apsvērumā Komisija nav pietiekami ņēmusi vērā to, ka dažas dalībvalstis, tostarp Austrijas Republika, aizvien ir noraidījušas ideju par jaunu kodolreaktoru būvniecību.

90 Otrkārt, Austrijas Republika apgalvo, ka apstrīdētā lēmuma 366.–374. apsvērumā Komisija nav ievērojusi to, ka atbalsta nepieciešamība un tā ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm ir jāvērtē no Savienības skatupunkta. Šajā kontekstā tā norāda, ka kopīgu interešu jēdzieni, kas minēti saistībā ar LES 34. pantu un LESD 142. pantu, attiecas arī uz visu dalībvalstu interesēm.

91 Šie argumenti ir jānoraida.

92 Šajā saistībā pietiek norādīt, ka apstrīdētā lēmuma 366.–374. apsvērumā Komisija nav apšaubījusi to, ka, ciktāl LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā ir paredzēts, ka valsts atbalstam nedrīkst būt tāds nelabvēlīgs iespaids uz tirdzniecības apstākļiem, kas ir pretrunā kopīgām interesēm, ir jāņem vērā Savienības un visu dalībvalstu intereses. Kā tika izklāstīts iepriekš 88. punktā, minētajos apsvērumos Komisija nav izteikusies par interešu izsvēršanu, bet vienīgi par jautājumu, vai Apvienotajai Karalistei bija tiesības noteikt kodolenerģētikas veicināšanu par sabiedrības interešu mērķi.

93 Treškārt, Austrijas Republika norāda argumentus, ar kuriem tiecas apšaubīt Komisijas secinājumu, ka dalībvalstij ir tiesības izvirzīt kodolenerģētikas veicināšanu un, konkrētāk, jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanu kā sabiedrības interešu mērķi LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē. Pirmām kārtām, Euratom līguma 2. panta c) punkts neesot paredzēts dalībvalstīm. Otrām kārtām, šī pēdējā norma attiecoties tikai uz galvenajām iekārtām, kas nepieciešamas kodolenerģētikas attīstībai. Tomēr Hinkley Point C neesot tik nozīmīga iekārta. Trešām kārtām, kodolenerģētikas veicināšanas mērķis jau esot sasniegts, jo visā Eiropā jau esot uzbūvētas daudzas atomelektrostacijas. Ceturtām kārtām, Komisija neesot ņēmusi vērā Euratom līguma vēsturisko kontekstu un no tā izrietošos ierobežojumus.

94 Komisija, Čehijas Republika, Francijas Republika, Ungārija, Polijas Republika, Rumānija, Slovākijas Republika un Apvienotā Karaliste apstrīd šos argumentus.

95 Šajā saistībā, kā tika konstatēts iepriekš 80.–89. punktā, saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu sabiedrības interešu mērķim, ko tiecas sasniegt ar aplūkojamo pasākumu, nav noteikti jābūt mērķim, kas kopīgs visām vai lielākajai daļai dalībvalstu.

96 Tāpat ir jāatgādina, ka atbilstoši tam, kas tika izklāstīts iepriekš 72.–78. punktā, piemērojot LESD 107. pantu pasākumiem, ar ko tiecas sasniegt mērķi, kurš ir saistīts ar Euratom līgumu, ir jāņem vērā Euratom līguma normas un mērķi. No Euratom līguma 1. panta otrās daļas izriet, ka Euratom kopienas uzdevums ir veicināt dalībvalstu dzīves līmeņa celšanos un izvērst ciešākas attiecības ar citām valstīm, radot nepieciešamos apstākļus kodolenerģētikas rūpniecības nozaru straujai izveidei un izaugsmei. Saskaņā ar Euratom līguma 2. panta c) punktu Euratom kopienai sava uzdevuma izpildīšanai, ievērojot minētajā līgumā paredzētos nosacījumus, ir jāatvieglo investīcijas un, īpaši sekmējot uzņēmumu ieguldījumus, jānodrošina ar galvenajām iekārtām, kuras vajadzīgas, lai Kopienā attīstītu kodolenerģētiku.

97 Ņemot vērā Euratom līguma 1. panta otro daļu un 2. panta c) punktu, ir jākonstatē, ka Komisija nav pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka Apvienotajai Karalistei bija tiesības noteikt kodolenerģētikas veicināšanu un, konkrētāk, stimulēšanu uz jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanu par sabiedrības interešu mērķi LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē. Pirmām kārtām, šis mērķis ir saistīts ar Euratom kopienas mērķi atvieglot ieguldījumus kodolenerģijas jomā, un no Euratom līguma 192. panta pirmās daļas izriet, ka dalībvalstis atbalsta Euratom kopienu tās uzdevumu izpildīšanā. Otrām kārtām, no LESD 194. panta 2. punkta otrās daļas izriet, ka ikviena dalībvalsts no dažādajiem energoavotiem var izvēlēties sev piemērotāko.

98 Ar nevienu no Austrijas Republikas izvirzītajiem argumentiem nevar likt apšaubīt šo secinājumu.

99 Pirmkārt, Austrijas Republika būtībā apgalvo, ka Komisija nav ņēmusi vērā Euratom līguma vēsturisko kontekstu un no tā izrietošos ierobežojumus. Euratom līguma noslēgšanas laikā valdošo eiforiju attiecībā uz kodolenerģiju šodien daudzās dalībvalstīs esot nomainījis nepārprotams skepticisms, kam piekrīt liela daļa sabiedrības, vai pat pilnīgs šī enerģijas ieguves veida noliegums un pilnīga atteikšanās no tā. Atšķirībā no pārējām primāro tiesību normām Euratom līguma normas vispār neesot pārskatītas un tādējādi tās esot tiesību normas pirms LESD.

100 Šie argumenti ir jānoraida.

101 Pretēji tam, ko liek saprast Austrijas Republika, Euratom līguma normas pilnībā ir spēkā un šo līgumu nevar uzskatīt par tiesību aktu pirms LESD. Pirmām kārtām, ir jāatgādina, ka saskaņā ar Euratom līguma 208. pantu tas ir piemērojams uz nenoteiktu laiku un ka no Lisabonas līgumam pievienotā 2. protokola par grozījumiem [Euratom] līgumā preambulas pirmā apsvēruma izriet, ka Euratom līguma normas pilnībā saglabā savu tiesisko iedarbību. Otrām kārtām, no šī protokola izriet, ka ar Lisabonas līgumu tika grozīti un apstiprināti ne tikai LES un LESD, bet arī Euratom līgums.

102 Šajā kontekstā ir arī jānoraida Austrijas Republikas arguments, saskaņā ar kuru no Deklarācijas Nr. 54 Deklarācijās, kas pievienotas Lisabonas Līgumu pieņēmušās Starpvaldību konferences Nobeiguma aktam, izriet, ka Euratom līgums ir novecojis. Tikai tas, ka piecas dalībvalstis ir paziņojušas, ka Euratom līguma normas nav būtiski grozītas kopš tā stāšanās spēkā un ka ir nepieciešama atjaunināšana, nevar likt apšaubīt secinājumu, ka Euratom līguma normas pilnībā ir spēkā.

103 Turklāt, ciktāl Austrijas Republika min pilnvaroto pārstāvju kopīgo deklarāciju par Euratom līguma piemērošanu saistībā ar aktiem par Norvēģijas Karalistes, Austrijas Republikas, Somijas Republikas un Zviedrijas Karalistes pievienošanās nosacījumiem un to līgumu pielāgojumiem, kas ir Eiropas Savienības izveides pamatā (OV 1994, C 241, 382. lpp.), pietiek norādīt, ka no šīs deklarācijas izriet, ka dalībvalstis saskaņā ar savām politiskajām pamatnostādnēm lemj par to, vai ražot vai neražot kodolenerģiju. No tā nevar secināt, ka dalībvalstij kodolenerģētikas veicināšana nevar būt tāds sabiedrības interešu mērķis LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē, par kuru dalībvalsts var nolemt, ka tiecas to sasniegt.

104 Otrkārt, Austrijas Republika apgalvo, ka Euratom līguma 2. panta c) punkts attiecas tikai uz galvenajām iekārtām, kas nepieciešamas kodolenerģētikas attīstībai, un ka kodolenerģētikas veicināšanas mērķis ir jau sasniegts.

105 Šajā saistībā ir jāatgādina, ka apstrīdētais lēmums ir pamatots ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu un ka šajā normā ir atsauce uz saimnieciskās darbības attīstību. Ir jākonstatē, ka Komisija nav pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka Hinkley Point C būvniecība bija vērsta uz saimnieciskās darbības attīstību minētās normas izpratnē. Saskaņā ar LESD 194. panta 2. punkta otro daļu Apvienotajai Karalistei ir tiesības izvēlēties starp dažādiem energoavotiem. Tāpat ir jānorāda, ka saskaņā ar to, kas izriet it īpaši no apstrīdētā lēmuma 510. apsvēruma un no lēmuma par formālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanu 6. un 7. apsvēruma, Hinkley Point C būvniecība bija vērsta uz to, lai tiktu aizstātas novecojošas kodolenerģijas ražošanas iekārtas, kuras bija plānots slēgt. Turklāt netiek apstrīdēts, ka tehnoloģija, kādai jātiek izmantotai minētajā atomelektrostacijā, ir modernāka nekā esošajās atomelektrostacijās izmantotā.

106 Ņemot vērā šos apsvērumus, ir jānoraida Austrijas Republikas arguments attiecībā uz to, ka Hinkley Point C nav nozīmīga iekārta, kas nepieciešama kodolenerģētikas attīstībai, un ka kodolenerģētikas veicināšanas mērķis jau ir ticis sasniegts.

107 Treškārt, Austrijas Republikas arguments, saskaņā ar kuru Euratom līguma 2. panta c) punkts neesot paredzēts dalībvalstīm, arī ir jānoraida. Šajā saistībā ir jāatgādina, ka, pat ja šī norma neattiecas tieši uz dalībvalstīm, bet uz Euratom kopienu, Apvienotajai Karalistei bija tiesības to ņemt vērā saskaņā ar minētā līguma 192. panta pirmo daļu, kurā ir paredzēts, ka dalībvalstis atbalsta Euratom kopienu tās uzdevumu izpildīšanā.

108 Ceturtkārt, Austrijas Republika apgalvo, ka tad, ja kodolenerģētikas veicināšana tiktu uzskatīta par sabiedrības interešu mērķi LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē, būtu iespējams pamatot jebkuru pasākumu, ar ko tiecas šo mērķi sasniegt. Šajā saistībā ir jāatgādina, ka apstrīdētā lēmuma 374. apsvērumā Komisija tikai konstatēja, ka kodolenerģētikas veicināšana ir sabiedrības interešu mērķis. Minētajā apsvērumā tā turpretī nevērtēja, vai, ņemot vērā šo mērķi, aplūkojamie pasākumi ir atbilstīgi, nepieciešami un samērīgi. Šo jautājumu tā vērtēja minētā lēmuma 9.3.–9.6. punktā.

109 Līdz ar to ir jānoraida visi argumenti, ar ko tiecas pierādīt, ka Euratom līguma normas neļauj uzskatīt, ka kodolenerģētikas veicināšana un, konkrētāk, jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšana ir sabiedrības interešu mērķis LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē.

110 Ceturtkārt, Austrijas Republika un Luksemburgas Lielhercogiste norāda, ka pastāv konflikts starp kodolenerģētikas veicināšanu, no vienas puses, un vides aizsardzības principu, piesardzības principu, principu “piesārņotājs maksā”, ilgtspējas principu, kā arī dažiem no LESD 194. panta 1. punktā noteiktajiem mērķiem, piemēram, energoefektivitātes veicināšanu, jaunu enerģijas veidu attīstību un enerģijas tīklu veicināšanu, no otras puses. Šo dalībvalstu ieskatā, Komisijai neesot vajadzējis piešķirt beznosacījumu prioritāti kodolenerģētikas veicināšanas mērķim, bet tai esot vajadzējis ņemt vērā konfliktu starp kodolenerģētikas veicināšanu un iepriekš minētajiem principiem. Šajā kontekstā Luksemburgas Lielhercogiste min arī teroristu uzbrukumu risku.

111 Komisija, Čehijas Republika, Francijas Republika, Ungārija, Polijas Republika, Rumānija, Slovākijas Republika un Apvienotā Karaliste apstrīd šos argumentus.

112 Šajā saistībā ir jānorāda, ka, ņemot vērā ar Euratom līgumu izvirzītos mērķus, nevar uzskatīt, ka Austrijas Republikas un Luksemburgas Lielhercogistes minētie principi liedz kādai dalībvalstij noteikt kodolenerģētikas veicināšanu par sabiedrības interešu mērķi LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē. Attiecībā uz principiem, kuri, šo dalībvalstu ieskatā, izriet no LESD, ir jāatgādina, ka saskaņā ar Euratom līguma 106.a panta 3. punktu LES un LESD normas atbilst Euratom līguma normām.

113 Turklāt Austrijas Republikas un Luksemburgas Lielhercogistes arguments par to, ka Komisija esot piešķīrusi beznosacījumu prioritāti kodolenerģētikas veicināšanai, ir jānoraida. Šajā saistībā pietiek atgādināt, ka apstrīdētā lēmuma 9.2. punktā Komisija tikai konstatēja, ka kodolenerģētikas veicināšana ir sabiedrības interešu mērķis LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē. Šajā savas analīzes stadijā tā turpretī nevērtēja aplūkojamo pasākumu samērīgumu.

114 Līdz ar to, ciktāl Austrijas Republika un Luksemburgas Lielhercogiste ar saviem argumentiem tiecas pierādīt, ka kodolenerģētikas veicināšana nevar būt sabiedrības interešu mērķis LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē, šie argumenti ir jānoraida. Tomēr, tā kā ar šiem argumentiem tiecas apšaubīt Komisijas secinājumus attiecībā uz aplūkojamo pasākumu samērīgumu, tie tiks ņemti vērā, vērtējot sesto pamatu attiecībā uz samērīguma principa pārkāpumu.

115 Piektkārt, Austrijas Republika norāda, ka no kodolenerģētikas paraugprogrammām, ko Komisija periodiski publicē, izriet, ka saskaņā ar Euratom līguma 40. pantu ieguldījumus kodolenerģijas jomā nevar kvalificēt par kopīgu interešu mērķi.

116 Komisija, Čehijas Republika, Francijas Republika, Ungārija, Polijas Republika, Rumānija, Slovākijas Republika un Apvienotā Karaliste apstrīd šos argumentus.

117 Šajā saistībā, pirmām kārtām, ir jānorāda, ka, ņemot vērā kodolenerģētikas paraugprogrammu būtību (skat. Euratom līguma 40. pantu), ar iepriekš 79.–115. punktā izklāstītajiem apsvērumiem, kas ir pamatoti ar Euratom līguma un LESD normām, nevar tikt apšaubīti Komisijas konstatējumi, kuri ir minēti šajās programmās.

118 Otrām kārtām, katrā ziņā ir jākonstatē, ka no Austrijas Republikas minētajām kodolenerģētikas paraugprogrammām nekādi neizriet, ka kodolenerģētikas veicināšana nav saimnieciskā darbība, kuras attīstību nevarētu veicināt atbilstoši LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktam.

119 No vienas puses, ciktāl Austrijas Republika min, ka no 2007. gada 4. oktobra kodolenerģētikas paraugprogrammas COM(2007) 565, galīgā redakcija, 7. punkta izriet, ka dalībvalstu ziņā ir izvēlēties vai neizvēlēties kodolenerģiju, tas apstiprina Apvienotās Karalistes tiesības veicināt šo enerģijas veidu (skat. iepriekš 97. punktu).

120 No otras puses, ciktāl Austrijas Republika apgalvo, ka no 1996. gada 25. septembra kodolenerģētikas paraugprogrammas COM(1996) 339, galīgā redakcija, 18. lappuses, 2008. gada 13. novembra kodolenerģētikas paraugprogrammas COM(2008) 776, galīgā redakcija, 3.3. punkta un 2007. gada 4. oktobra kodolenerģētikas paraugprogrammas COM(2007) 565, galīgā redakcija, 4.2. punkta izriet, ka, ņemot vērā kodolenerģijas konkurētspēju, šajā jomā nekādu valsts atbalstu nevajadzētu piešķirt, pietiek norādīt, ka ar šo argumentu nevar tikt apšaubīts Komisijas secinājums, ka kodolenerģētikas veicināšana var būt sabiedrības interešu mērķis LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē. Ar to tikai varētu apšaubīt Komisijas secinājumu attiecībā uz aplūkojamo pasākumu nepieciešamo raksturu. Līdz ar to šis arguments šajā kontekstā ir neefektīvs, bet tas tiks ņemts vērā, vērtējot pirmo pamatu attiecībā uz Komisijas secinājumu saistībā ar valsts intervences nepieciešamību.

121 Līdz ar to ir jānoraida argumenti, kas ir pamatoti ar Komisijas publicētajām kodolenerģētikas paraugprogrammām.

122 Sestkārt, Austrijas Republika norāda, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija nav veikusi padziļinātas pārdomas attiecībā uz apgādes dažādošanas un drošības mērķiem. Savukārt Luksemburgas Lielhercogiste norāda, ka apgādes drošība nav garantēta, jo urāns būšot jāimportē no valstīm, kas atrodas ārpus Savienības.

123 Šajā saistībā pietiek norādīt, ka no apstrīdētā lēmuma 366.–374. apsvēruma izriet, ka Komisija uzskatīja kodolenerģētikas veicināšanu par sabiedrības interešu mērķi, kas pats par sevi var pamatot aplūkojamos pasākumus. Turpretī, minētā lēmuma 374. apsvērumā norādot, ka kodolenerģētikas veicināšana ļauj arī sekmēt apgādes dažādošanas un drošības mērķu sasniegšanu, tā neapstrīdēja to, ka šie abi pārējie mērķi ir tādi, kas paši par sevi un neatkarīgi ļauj pamatot aplūkojamos pasākumus. Šajos apstākļos Komisijai nevar pārmest, ka tā saistībā ar šī lēmuma 9.2. punktu nav veikusi padziļinātas pārdomas attiecībā uz apgādes dažādošanas un drošības mērķiem.

124 Līdz ar to šis arguments ir jānoraida.

125 Septītkārt, Austrijas Republika izvirza arī argumentus attiecībā uz, pirmām kārtām, kļūdainu tirgus definīciju, otrām kārtām, tirgus nepilnības neesamību atomelektrostaciju būvniecības un ekspluatācijas nozarē, trešām kārtām, aplūkojamo pasākumu kvalificēšanu par atbalstu ieguldījumam un, ceturtām kārtām, tirdzniecības starp dalībvalstīm apstākļu ietekmēšanu.

126 Šajā saistībā pietiek konstatēt, ka aplūkojamie argumenti attiecas uz pārbaudes posmiem, kas jāīsteno, piemērojot LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, un kas ir vēlāki par izvirzītā sabiedrības interešu mērķa noteikšanu. Līdz ar to šie argumenti nevar pierādīt Komisijas kļūdu attiecībā uz kodolenerģētikas veicināšanas kvalificēšanu par sabiedrības interešu mērķi šīs normas izpratnē.

127 Šie argumenti, izvirzīti šī pamata atbalstam, tātad ir neefektīvi. Tomēr pirmais arguments attiecībā uz kļūdainu tirgus definīciju un otrais arguments attiecībā uz tirgus nepilnības neesamību tiks ņemti vērā, vērtējot pirmo pamatu attiecībā uz to, ka Komisija pieņēma, ka pastāv atsevišķs kodolenerģijas tirgus un ka elektroenerģijas tirgus ir nepilnīgs. Trešais arguments attiecībā uz aplūkojamo pasākumu kvalificēšanu par atbalstu ieguldījumam tiks vērtēts saistībā ar trešo pamatu attiecībā uz to, ka aplūkojamos pasākumus būtu vajadzējis kvalificēt par darbības atbalstu. Ceturtais arguments attiecībā uz tirdzniecības starp dalībvalstīm apstākļu ietekmēšanu tiks vērtēts saistībā ar sesto pamatu, kas ir vērsts uz to, lai pierādītu apgalvoto kļūdaino raksturu Komisijas secinājumam, saskaņā ar kuru aplūkojamie pasākumi atbilda samērīguma principam.

128 Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, ceturtais pamats ir jānoraida, neskarot iepriekš 114., 120. un 125. punktā minētos argumentus.

C. Par otro pamatu attiecībā uz, kā apgalvots, kļūdainu Komisijas konstatējumu, saskaņā ar kuru Hinkley Point C izmantotā tehnoloģija bija jauna

129 Šis pamats attiecas uz apstrīdētā lēmuma 392. apsvērumā Komisijas minētajiem konstatējumiem, saskaņā ar kuriem ieguldījumi jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanai tiecās sasniegt sabiedrības interešu mērķi veicināt kodolenerģiju un saskaņā ar kuriem šie ieguldījumi nebūtu tikuši īstenoti bez Apvienotās Karalistes intervences.

130 Austrijas Republika uzskata, ka aplūkojamajos konstatējumos ir pieļautas kļūdas.

131 Pirmkārt, Austrijas Republika apgalvo, ka Komisija ir kļūdaini uzskatījusi, ka tehnoloģija, kuru vajadzēja izmantot Hinkley Point C, bija jauna tehnoloģija. Neesot runa par jaunu tehnoloģiju, bet par pārbaudītu tehnoloģiju, proti, par augstspiediena ūdens reaktora variantu, kas tiek izmantots jau vairākus gadu desmitus, un šī tehnoloģija esot ļoti līdzīga daudziem šobrīd strādājošiem reaktoriem.

132 Komisija, Čehijas Republika, Francijas Republika, Ungārija, Polijas Republika un Apvienotā Karaliste apstrīd šo argumentu.

133 Iesākumā ir jānorāda, ka šis Austrijas Republikas arguments ir pamatots ar premisu, saskaņā ar kuru apstrīdētā lēmuma 392. apsvērumā Komisija ir konstatējusi, ka tehnoloģija, kuru vajadzēja izmantot Hinkley Point C, bija jauna tehnoloģija.

134 Taču šī premisa ir kļūdaina.

135 Tiesa, apstrīdētā lēmuma 392. apsvērumā tā redakcijā vācu valodā ir lietots jēdziens “Investitionen in neue Nukleartechnologien”, kas ir atsauce uz ieguldījumiem jaunās kodolenerģijas tehnoloģijās.

136 Tomēr, kā izriet no apstrīdētā lēmuma pirmās lappuses, autentisks ir tikai teksts angļu valodā. Šī lēmuma 392. apsvērumā tā redakcijā angļu valodā ir lietots jēdziens “new nuclear investment”, kas ir atsauce uz ieguldījumiem jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanai, un ir norādīts, ka minētie ieguldījumi tiecas sasniegt minētā lēmuma 9.2. punktā norādīto sabiedrības interešu mērķi un ka aplūkojamie pasākumi ir nepieciešami, ņemot vērā it īpaši šo ieguldījumu specifisko veidu. Minētajā apsvērumā tātad nav atsauce uz jaunām kodolenerģijas tehnoloģijām, bet uz ieguldījumiem šādas jaunas jaudas nodrošināšanai.

137 Šādu apstrīdētā lēmuma 392. apsvēruma interpretāciju turklāt apstiprina minētā lēmuma 375.–391. apsvērums – tie atrodas pirms secinājuma, kurš minēts šī lēmuma 392. apsvērumā; šajos apsvērumos Komisija nekādi nav atsaukusies uz jaunas kodolenerģijas tehnoloģijas izmantošanu.

138 Līdz ar to Austrijas Republikas arguments ir pamatots ar kļūdainu apstrīdētā lēmuma 392. apsvēruma interpretāciju un ir jānoraida.

139 Otrkārt, Austrijas Republikas arguments attiecībā uz to, ka Komisija nav precizējusi, kādu saimniecisko darbību LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē bija paredzēts veicināt ar aplūkojamajiem pasākumiem, ir jānoraida. Šajā saistībā pietiek norādīt, ka no apstrīdētā lēmuma 392. apsvēruma pietiekami skaidri izriet, ka ir runa par kodolenerģētikas veicināšanu.

140 Treškārt, ir jāvērtē Austrijas Republikas arguments attiecībā uz to, ka LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts un Euratom līguma 2. panta c) punkts prasa saimnieciskās darbības attīstību un ka aizstājējpasākums vien neizpilda šo nosacījumu. Šajā kontekstā ir jāņem vērā arī Austrijas Republikas arguments attiecībā uz to, ka 6. pants Komisijas Regulā (ES) Nr. 651/2014 (2014. gada 17. jūnijs), ar ko noteiktas atbalsta kategorijas atzīst par saderīgām ar iekšējo tirgu, piemērojot [LESD] 107. un 108. pantu (OV 2014, L 187, 1. lpp.), Pamatnostādnes par valsts atbalstu vides aizsardzībai un enerģētikai 2014.–2020. gadam (OV 2014, C 200, 1. lpp.) un Komisijas paziņojums par nostādnēm par valsts atbalstu pētniecībai, izstrādei un inovācijai (OV 2014, C 198, 1. lpp.) liedz pasākumus, ar kuriem tiecas vienīgi ļaut kādam uzņēmumam izmantot pēdējos tehnoloģiju sasniegumus vai atbilst spēkā esošajiem drošības vai vides standartiem, uzskatīt par saderīgiem ar iekšējo tirgu.

141 Šajā saistībā, pirmām kārtām, attiecībā uz Regulu Nr. 651/2014 pietiek norādīt, ka tā vienīgi paredz standartizētu pieeju grupu atbrīvojumam, bet nav saistoša Komisijai, veicot individuālu izvērtējumu, pamatojoties tieši uz LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu.

142 Otrām kārtām, attiecībā uz Pamatnostādnēm par valsts atbalstu vides aizsardzībai un enerģētikai 2014.–2020. gadam un Komisijas paziņojumu par nostādnēm par valsts atbalstu pētniecībai, izstrādei un inovācijai ir jānorāda, ka Austrijas Republikas argumenti attiecas, pirmkārt, uz mērķi pārsniegt Savienības standartus vides aizsardzības jomā un mērķi paaugstināt vides aizsardzības līmeni, ja nav minēto pamatnostādņu 18. punkta a) apakšpunktā norādīto Savienības standartu, kā arī, otrkārt, uz mērķiem, kas attiecas uz pētniecību, izstrādi un inovāciju. Tomēr apstrīdētajā lēmumā Komisija nav vērtējusi aplūkojamo pasākumu saderīgumu, ņemot vērā šos mērķus. Līdz ar to šie argumenti ir jānoraida.

143 Trešām kārtām, ir jāatgādina, ka LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts vienīgi prasa, lai atbalsta pasākumi veicina konkrētu saimniecisko darbību attīstību. Savukārt Euratom līguma 2. panta c) punkts tiecas sekmēt ieguldījumus un nodrošināt ar galvenajām iekārtām, kuras vajadzīgas, lai Kopienā attīstītu kodolenerģētiku. Neviena no šīm divām normām tātad neprasa, lai tiktu pierādīta tehnoloģijas inovācijas esamība.

144 Ceturtām kārtām, ir jākonstatē, ka šīs lietas apstākļos mērķis veicināt kodolenerģētiku un, konkrētāk, stimulēt uzņēmumus veikt ieguldījumus iekārtās jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanai atbilst LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā un Euratom līguma 2. panta c) punktā paredzētajām prasībām. Pretēji tam, ko apgalvo Austrijas Republika, tas, ka bija paredzēts, ka šīs jaunās iekārtas aizvietos novecojošas kodolenerģijas ražošanas iekārtas, neļauj konstatēt, ka nepastāvēja attīstība šo normu izpratnē. Tā kā novecojošās atomelektrostacijas ir jāslēdz (skat. apstrīdētā lēmuma 510. apsvērumu un lēmuma par formālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanu 6. un 7. apsvērumu), kodolenerģētika Apvienotajā Karalistē kļūtu mazāk attīstīta bez ieguldījumiem jaunās kodolenerģijas ražošanas iekārtās. Katrā ziņā ir jānorāda, ka nav strīda par to, ka tehnoloģija, kas jāizmanto Hinkley Point C, ir attīstītāka nekā tā, kas izmantota atomelektrostacijās, kuras ar to ir paredzēts aizvietot. Pat ja Austrijas Republika apstrīd, ka ir runa par fundamentāli jaunu tehnoloģiju, tā atzīst, ka ir runa par modernāku tehnoloģiju.

145 Līdz ar to ir jānoraida arī šie argumenti un sekojoši viss otrais pamats.

D. Par pirmo pamatu un devītā pamata pirmo un otro daļu attiecībā uz tirgus definīciju, kā arī Komisijas apsvērumiem, kas pamatoti ar tirgus nepilnības esamību

146 Pirmais pamats un devītā pamata pirmā un otrā daļa, kā arī saistībā ar ceturto pamatu izklāstītie argumenti par kodolenerģētikas paraugprogrammām, kļūdām attiecībā uz tirgus definīciju un tirgus nepilnības neesamību (iepriekš 120. un 125. punkts) attiecas uz apsvērumiem, kurus Komisija ir izklāstījusi apstrīdētā lēmuma 9.3. punktā, kurā tā konstatēja, ka bez valsts intervences jauna kodolenerģijas ražošanas jauda nebūtu nodrošināta laikus.

147 Austrijas Republika un Luksemburgas Lielhercogiste uzskata, ka šie apsvērumi nav pietiekami pamatoti un ir kļūdaini. Būtībā šīs dalībvalstis izvirza trīs argumentu grupas. Pirmkārt, tās apgalvo, ka Komisija nebija tiesīga secināt, ka ir nepieciešama Apvienotās Karalistes intervence. Vienīgi tad, ja tā būtu konstatējusi, ka liberalizētais elektroenerģijas ražošanas un piegādes tirgus ir nepilnīgs, tā būtu varējusi paziņot, ka aplūkojamie pasākumi ir saderīgi ar iekšējo tirgu, piemērojot LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu. Tomēr Komisijas apsvērumi šajā saistībā neesot pietiekami pamatoti un katrā ziņā esot acīmredzami kļūdaini. Otrkārt, minētās dalībvalstis apgalvo, ka Komisija ir kļūdaini pamatojusies uz atomelektrostaciju būvniecības un ekspluatācijas tirgus esamību un ka tā nav pietiekami pamatojusi apstrīdēto lēmumu šajā saistībā. Treškārt, Austrijas Republika apgalvo, ka Komisijas izmantotā pieeja ir radījusi jau iepriekš noteiktu labvēlīgu attieksmi pret kodolenerģiju.

1. Par argumentiem, ar kuriem tiecas apšaubīt Komisijas secinājumu par Apvienotās Karalistes intervences nepieciešamību

148 Austrijas Republika un Luksemburgas Lielhercogiste apgalvo, ka Komisijai nebija tiesību secināt, ka ir nepieciešama Apvienotās Karalistes intervence. Šo dalībvalstu ieskatā, aplūkojamos pasākumus būtu bijis iespējams atzīt par saderīgiem ar iekšējo tirgu, piemērojot LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, vienīgi tad, ja Komisija būtu konstatējusi, ka liberalizētais elektroenerģijas ražošanas un piegādes tirgus ir nepilnīgs. Elektroenerģijas ražošanu un piegādi esot bijis iespējams garantēt, izmantojot citas tehnoloģijas, nevis kodolenerģijas tehnoloģiju. Līdz ar to Komisijai neesot bijušas tiesības konstatēt tirgus nepilnību.

149 Komisija, Čehijas Republika, Francijas Republika, Ungārija, Polijas Republika, Slovākijas Republika un Apvienotā Karaliste uzskata, ka šie argumenti ir jānoraida.

150 Iesākumā ir jāatgādina, ka LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts skaidri neietver nosacījumu par tirgus nepilnības esamību. Minētā norma vienīgi prasa, lai atbalsts attiecas uz sabiedrības interešu mērķi un lai tas ir atbilstīgs, nepieciešams un samērīgs (skat. iepriekš 48. punktu). Līdz ar to, piemērojot šo normu, atbilstīgais jautājums ir, vai dalībvalsts izvirzītais sabiedrības interešu mērķis tiktu sasniegts bez šīs dalībvalsts intervences (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 9. jūnijs, Magic Mountain Kletterhallen u.c./Komisija, T‑162/13, nav publicēts, EU:T:2016:341, 77. punkts).

151 Lai arī tirgus nepilnības esamība var būt atbilstīgais elements, lai valsts atbalstu atzītu par saderīgu ar iekšējo tirgu, tirgus nepilnības neesamības sekas nepieciešami nav tādas, ka nav izpildīti LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzētie nosacījumi (spriedumi, 2016. gada 9. jūnijs, Magic Mountain Kletterhallen u.c./Komisija, T‑162/13, nav publicēts, EU:T:2016:341, 78. un 79. punkts, un 2017. gada 18. janvāris, Andersen/Komisija, T‑92/11 RENV, nav publicēts, EU:T:2017:14, 69. punkts). Piemēram, valsts intervenci var uzskatīt par nepieciešamu šīs normas izpratnē, ja ar tirgus faktoriem vien nav iespējams laikus īstenot dalībvalsts izvirzīto sabiedrības interešu mērķi, pat ja pats par sevi šāds tirgus nevar tikt uzskatīts par nepilnīgu.

152 Austrijas Republikas un Luksemburgas Lielhercogistes iebildumi, ar kuriem tiecas apšaubīt Komisijas secinājumu, saskaņā ar kuru Apvienotās Karalistes intervence bija nepieciešama, lai īstenotu sabiedrības interešu mērķi, ko tā tiecās sasniegt, proti, jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanu, ir jāvērtē, ņemot vērā šos apsvērumus. Šie iebildumi attiecas uz to, ka, pirmkārt, Komisija nav atklājusi iemeslus, kuru dēļ ieguldījumi Hinkley Point C ir jāuzskata par tādiem, kuriem ir specifisks raksturs un kuriem nepieciešama valsts intervence, otrkārt, Komisijas apstrīdētā lēmuma 9.3. punktā minētos apsvērumus ietekmējot saturiskas un formālas kļūdas, treškārt, Komisija nav izklāstījusi iemeslus, kuru dēļ apgādes drošības un dekarbonizācijas mērķus nevarēja sasniegt bez valsts atbalsta, un, ceturtkārt, Komisijai esot vajadzējis vairāk izklāstīt to, cik lielā mērā Hinkley Point C tiek izmantotas jaunās tehnoloģijas.

a) Par iebildumu attiecībā uz nepietiekamu pamatojumu saistībā ar ieguldījumu Hinkley Point C specifisko raksturu

153 Austrijas Republika apgalvo, ka apstrīdētā lēmuma 392. apsvērumā Komisija ir minējusi ieguldījumu Hinkley Point C specifisko raksturu, tomēr neatklājot iemeslus, kuru dēļ šie ieguldījumi būtu jāuzskata par tādiem, kam ir specifisks raksturs.

154 Komisija apstrīd šos argumentus.

155 Šajā saistībā ir jāatgādina, ka apstrīdētā lēmuma 392. apsvērumā Komisija ir izdarījusi secinājumu no minētā lēmuma 381.–391. apsvērumā izklāstītajiem apsvērumiem. Šī lēmuma 382. un 383. apsvērumā Komisija it īpaši norādīja, ka ieguldījumi kodolenerģētikā ir pakļauti nozīmīgam riskam, ņemot vērā tādu apstākļu kombināciju kā augstas sākotnējās kapitāla izmaksas, ilgais būvniecības laiks un ilgais ekspluatācijas laiks, kas nepieciešams ieguldījumu izmaksu atgūšanai. Tās ieskatā, nepastāvēja tirgus finanšu instrumenti vai cita veida līgumi, kas ļautu ierobežot šādu ievērojamu risku, kas ir raksturīgs dažām tehnoloģijām, starp kurām ir kodolenerģijas tehnoloģija. Tirgū pieejamie instrumenti nenodrošinot laika robežas, kas pārsniedz 10 vai 15 gadus, ne ilgtermiņa līgumu, ne riska ierobežošanas instrumentu veidā. Šajā kontekstā Komisija arī norādīja it īpaši uz atomelektrostaciju īpaši garajiem un sarežģītajiem dzīves cikliem atšķirībā no pārējās enerģētikas infrastruktūras lielākās daļas un arī lielākās ieguldījumu daļas infrastruktūrā kopumā. It īpaši tā norādīja, vispirms, ka parasti atomelektrostacijas uzbūvēšanai ir vajadzīgi astoņi līdz desmit gadi, turklāt izmaksas rodas, pirms tiek gūti jebkādi ieņēmumi, un riskus sedz vienīgi ieguldītājs. Pēc tam, ka ieņēmumu gūšana esot raksturīga 60 gadu ekspluatācijas ciklam, tomēr šādu ieņēmumu pamatā esot neskaidra vairumtirdzniecības cenu attīstība. Turklāt turpmākais ekspluatācijas pārtraukšanas periods varot ilgt četrdesmit gadus, rezervējot līdzekļus iekārtas slēgšanai. Apjomīgo kodolatkritumu uzglabāšanu un apstrādi turklāt parasti veicot uz vietas pirms to transportēšanas uz glabātavu, kur atkritumus paredzēts uzglabāt tūkstošiem gadu. Visbeidzot, pastāvot ieguldījumu aizturēšanas risks, kas rada nenoteiktību privātajiem ieguldītājiem, tādēļ ka secīgajām valdībām var būt atšķirīgi viedokļi par kodoltehnoloģiju vēlamību, ņemot vērā tās strīdīgo raksturu.

156 Ir jākonstatē, ka Komisijas apsvērumi, kas minēti apstrīdētā lēmuma 382. un 383. apsvērumā, pietiekami skaidri atklāj iemeslus, kuru dēļ, tās ieskatā, bez Apvienotās Karalistes intervences, ņemot vērā it īpaši to, ka nepastāvēja tirgus finanšu instrumenti vai cita veida līgumi, kas ļautu ierobežot šādu ievērojamu risku, ieguldījumi jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanai nebūtu tikuši īstenoti laikus.

157 Līdz ar to iebildums attiecībā uz apstrīdētā lēmuma 392. apsvērumā minētā pamatojuma nepietiekamo raksturu ir jānoraida.

b) Par iebildumu, ar ko tiecas pierādīt tādu saturisku un formālu kļūdu esamību, kuras ir ietekmējušas apstrīdētā lēmuma 9.3. punktā Komisijas izklāstītos apsvērumus

158 Austrijas Republika un Luksemburgas Lielhercogiste izvirza argumentus, ar ko tiecas pierādīt apstrīdētā lēmuma 9.3. punktā Komisijas izklāstīto apsvērumu kļūdaino raksturu; saskaņā ar šiem argumentiem, ņemot vērā, ka nepastāvēja tirgus finanšu instrumenti vai cita veida līgumi, kas ļautu ierobežot ievērojamo risku, kam ir pakļauti ieguldījumi kodolenerģētikā, bija nepieciešama valsts intervence, lai sasniegtu kodolenerģētikas veicināšanas un, konkrētāk, jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanas mērķi. Šo dalībvalstu ieskatā, Komisija ir pieļāvusi saturiskas un formālas kļūdas šajā saistībā.

159 Komisija, Čehijas Republika, Francijas Republika, Ungārija, Polijas Republika, Slovākijas Republika un Apvienotā Karaliste apstrīd šos argumentus. Komisija apgalvo, ka daži Austrijas Republikas izvirzītie argumenti ir nepieņemami to novēlotā rakstura dēļ.

160 Šajā kontekstā ir jāatgādina, ka Komisijai LESD 107. panta 3. punkta piemērošanā ir plaša rīcības brīvība, kuras īstenošana ietver sarežģītus ekonomiskus un sociālus vērtējumus. Pārbaude tiesā, kas tiek piemērota šo vērtējuma pilnvaru izmantošanai, aprobežojas ar pārbaudi par to, vai ir ievērotas procesuālās normas un izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, vai fakti ir saturiski precīzi, kā arī vai nav pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un vai nepastāv acīmredzama kļūda faktu vērtējumā vai pilnvaru nepareiza izmantošana (spriedumi, 2002. gada 26. septembris, Spānija/Komisija, C‑351/98, EU:C:2002:530, 74. punkts, un 2004. gada 29. aprīlis, Itālija/Komisija, C‑372/97, EU:C:2004:234, 83. punkts).

161 Tomēr, lai arī Komisijai ir plaša rīcības brīvība ekonomikas jomā, tas nenozīmē, ka Savienības tiesai ir jāatturas no Komisijas veiktās ekonomiska rakstura datu interpretācijas pārbaudes. Savienības tiesai ir ne tikai jāpārbauda izvirzīto pierādījumu faktiskā pareizība, to ticamība un konsekvence, bet arī tas, vai šie pierādījumi ir uzskatāmi par visu atbilstošo informāciju, kas var tikt ņemta vērā, lai novērtētu sarežģītu situāciju, un vai tie var pamatot izdarītos secinājumus. Tomēr šīs pārbaudes ietvaros tai nav jāaizstāj Komisijas vērtējums ar savu ekonomisko vērtējumu. Turklāt ir jānorāda, ka gadījumos, kad iestādei ir plaša rīcības brīvība, pārbaudei par to, vai ir ievērotas noteiktas procesuālās garantijas, ir fundamentāla nozīme. Saskaņā ar judikatūru viena no šīm garantijām ir kompetentās iestādes pienākums rūpīgi un objektīvi pārbaudīt visus izskatāmās lietas apstākļus un pienācīgi pamatot savu nolēmumu (skat. spriedumu, 2007. gada 22. novembris, Spānija/Lenzing, C‑525/04 P, EU:C:2007:698, 56.–58. punkts un tajos minētā judikatūra).

162 Austrijas Republikas un Luksemburgas Lielhercogistes izvirzītie argumenti ir jāvērtē, ņemot vērā šos principus.

163 Pirmkārt, Austrijas Republika apgalvo, ka ar to vien, ka konkrēts uzņēmums nevar saņemt finansējumu tirgū, nepietiek, lai konstatētu, ka sabiedrības interešu mērķis, ko dalībvalsts tiecas sasniegt, nevarētu tikt īstenots bez šīs dalībvalsts intervences.

164 Šis arguments ir jānoraida.

165 Šajā saistībā pietiek norādīt, ka apstrīdētā lēmuma 381.–391. apsvērumā Komisija ne tikai vērtē NNBG individuālo situāciju vai šīs sabiedrības ieguldītājus, bet kopumā izsakās par to, vai bez Apvienotās Karalistes intervences šajā dalībvalstī tiktu būvētas jaunas iekārtas kodolenerģijas ražošanai, ņemot vērā to, ka nepastāvēja tirgus finanšu instrumenti vai cita veida līgumi, kas ļautu ierobežot ievērojamo risku, kam ir pakļauti ieguldījumi kodolenerģētikā.

166 Otrkārt, Austrijas Republika apgalvo, ka apstrīdētā lēmuma 382. un 383. apsvērumā minētais Komisijas secinājums, saskaņā ar kuru nepastāvēja atbilstoši tirgus finanšu instrumenti ieguldījumiem jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanai, nav balstīts uz pietiekami drošu un detalizētu pārbaudi un nav pietiekami pamatots.

167 Pirmām kārtām, Austrijas Republika apgalvo, ka Komisija nav ņēmusi vērā citus ieguldījumu veidus, tādus kā finansējums, izmantojot starptautisku sindicēšanu, vai individuāls atbalsts, kuru piešķirtu finansisti, kam ir iespēja ieguldīt tam pietiekamus līdzekļus.

168 Šajā saistībā ir jāatgādina, ka apstrīdētā lēmuma 381.–392. apsvērumā Komisija detalizēti izklāstīja iemeslus, kuru dēļ ieguldījumi kodolenerģētikā ir pakļauti nozīmīgam riskam, un konstatēja, ka nepastāv tirgus finanšu instrumenti vai cita veida līgumi, kas ļautu šo risku ierobežot. Pēc tam, kad Komisija bija veikusi modelējumu, tā turklāt konstatēja, ka šajos apstākļos pastāv liela nenoteiktība attiecībā uz privātiem ieguldījumiem jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanai reālistiskā termiņā.

169 Ņemot vērā šos faktus, tas, ka Austrijas Republika vienkārši piemin tādu iespēju kā finansējums, izmantojot starptautisku sindicēšanu, vai individuāls atbalsts, kuru varētu piešķirt finansisti, kam ir iespēja šajā saistībā ieguldīt pietiekamus līdzekļus, nevar pierādīt, ka šajos Komisijas apsvērumos ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.

170 Lai konstatētu, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, novērtējot faktus, kas varētu pamatot apstrīdētā lēmuma atcelšanu, prasītāja iesniegtajiem pierādījumiem ir jābūt pietiekamiem, lai atspēkotu lēmumā veiktā faktu vērtējuma ticamību (spriedumi, 1996. gada 12. decembris, AIUFFASS un AKT/Komisija, T‑380/94, EU:T:1996:195, 59. punkts, un 2009. gada 6. oktobris, FAB/Komisija, T‑8/06, nav publicēts, EU:T:2009:386, 78. punkts).

171 Tomēr Austrijas Republika nav izklāstījusi iemeslus, kuru dēļ nozīmīgais risks, kam ir pakļauti ieguldījumi kodolenerģētikā, ņemot vērā it īpaši tādu apstākļu kombināciju kā augstas sākotnējās kapitāla izmaksas, ilgais būvniecības laiks un ilgais ekspluatācijas laiks, kas nepieciešams ieguldījumu izmaksu atgūšanai, kā arī īpaši garos un sarežģītos dzīves ciklus, neskaidru vairumtirdzniecības cenu attīstību un ekspluatācijas pārtraukšanas izdevumus, kā arī ieguldījumu aizturēšanas risku, neesot šķērslis arī finansējumam, izmantojot starptautisku sindicēšanu, vai individuālam finansējumam.

172 Līdz ar to šis arguments ir jānoraida.

173 Otrām kārtām, Austrijas Republika apgalvo, ka ilgtermiņa cenu signāla trūkuma problēma attiecas arī uz citām tehnoloģijām un līdz ar to ir jāuzskata par ierastu tirgus elementu, kas ir jāņem vērā, vērtējot projekta risku. Pretēji Komisijas apgalvojumam elektroenerģijas tirgū nepastāvot stabili cenu signāli turpmākajiem desmit līdz piecpadsmit gadiem. Eiropas elektroenerģijas vislikvīdākajās biržās šobrīd piedāvāto produktu izmantošanas ilgums esot līdz septiņiem gadiem. Pat attiecībā uz elektrostacijām, kas izmanto tehnoloģijas, kuru ekspluatācijas ilgums ir mazāks nekā atomelektrostacijām, nozīmīgai izmantošanas laika daļai nav pieejami cenu signāli.

174 Šajā saistībā pietiek norādīt, ka, pat pieņemot, ka šis Austrijas Republikas arguments būtu pamatots, ar to nebūtu iespējams apstrīdēt Komisijas secinājumu attiecībā uz atbilstošu finanšu instrumentu trūkumu ieguldījumiem jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanai. Gluži pretēji, arguments attiecībā uz to, ka pat īsākiem termiņiem nekā desmit līdz piecpadsmit gadu laikposms, ko Komisija ņēma vērā, nav stabilu cenu signālu, var nostiprināt Komisijas apsvērumus attiecībā uz faktoriem, kas ir vērsti pret ieguldījumiem šādas jaunas jaudas nodrošināšanai.

175 Trešām kārtām, ir jānoraida Austrijas Republikas arguments attiecībā uz to, ka savā analīzē Komisijai esot vajadzējis ņemt vērā ne tikai Apvienotās Karalistes finanšu tirgus. Šajā saistībā ir jānorāda, ka apstrīdētā lēmuma 382. apsvērumā Komisija konstatēja, ka nepastāv tirgus finanšu instrumenti vai cita veida līgumi, lai ierobežotu ievērojamo risku ieguldījumiem kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanai. Tomēr no šī apsvēruma nekādi neizriet, ka savā vērtējumā Komisija ir skatījusi vienīgi Apvienotajā Karalistē pieejamos finanšu instrumentus.

176 Ceturtām kārtām, Austrijas Republika norāda, ka šajā saistībā apstrīdētā lēmuma pamatojums nav pietiekams.

177 No vienas puses, Austrijas Republika apgalvo, ka Komisija nav norādījusi iemeslu, kura dēļ vajadzētu pamatoties vienīgi uz Apvienotajā Karalistē pieejamajiem finanšu tirgiem. Šis arguments ir jānoraida. Kā jau tika izklāstīts iepriekš 175. punktā, tas ir pamatots ar kļūdainu premisu, ka Komisija ir ņēmusi vērā tikai minētos finanšu tirgus.

178 No otras puses, Austrijas Republika apgalvo, ka katrā ziņā apstrīdētā lēmuma 381.–392. apsvērumā Komisija nav skaidri minējusi finanšu tirgus, kurus tā ir ņēmusi vērā. Šajā saistībā ir jākonstatē, ka minētajos apsvērumos izklāstītais pamatojums ir pietiekams, lai ļautu minētajai dalībvalstij noskaidrot veiktā pasākuma pamatojumu un Vispārējai tiesai veikt pārbaudi. Ja šī dalībvalsts uzskatīja, ka ir finanšu instrumenti, kurus neietekmē Komisijas norādītie faktori, tā šajā saistībā varēja izvirzīt argumentus tiesvedības laikā Vispārējā tiesā, un tas šai pēdējai būtu ļāvis pārbaudīt šī Komisijas apsvēruma pamatotību.

179 Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, ir jānoraida argumenti, ar kuriem tiecas apšaubīt Komisijas secinājumu par atbilstošu finanšu instrumentu neesamību.

180 Treškārt, Austrijas Republika izvirza argumentus, ar kuriem tiecas apšaubīt Komisijas apsvērumus, kas pamatojas uz politiskas ieguldījumu aizturēšanas risku.

181 Iesākumā ir jānorāda, ka apstrīdētā lēmuma 384. apsvērumā, izsakot atrunu par to, vai ieguldījumu aizturēšanas situāciju, ko tā bija identificējusi, varēja kvalificēt par tirgus nepilnību, Komisija konstatēja, ka šis risks var “būt nozīmīgs faktors, kas sarežģī līdzekļu ieguldīšanu jaunās [kodolenerģijas ražošanas jaudās], jo īpaši ņemot vērā ilgos termiņus, kas vajadzīgi atomelektrostaciju uzbūvēšanai, ekspluatācijai un ekspluatācijas pārtraukšanai”. Minētā iestāde tātad konstatēja, ka, raugoties no iespējamo ieguldītāju viedokļa, politiskas ieguldījumu aizturēšanas risks bija faktors, kas ir vērsts pret ieguldījumiem šādas jaunas jaudas nodrošināšanai.

182 Pirmām kārtām, Austrijas Republika apgalvo, ka ieguldījumu aizturēšanas situācija pastāv vienīgi gadījumā, ja vienai no tāda ilgtermiņa līguma slēdzējām pusēm, kurš nav pilnīgi noteikts tā noslēgšanas brīdī, ir plaša rīcības brīvība, kas tai ļauj rīkoties oportūnistiski, kamēr otra puse jau iepriekš ir uzņēmusies saistības, piemēram, veicot ļoti nozīmīgus, nepārceļamus ieguldījumus. Pretēji Komisijas apsvērumiem tāds neesot šīs lietas gadījums.

183 Šajā saistībā ir jānorāda, ka no apstrīdētā lēmuma 384. un 385. apsvēruma izriet, ka, lai arī principā ikvienu tehnoloģiju varot ietekmēt politiska ieguldījumu aizturēšana, kodolprojekti šim riskam esot pakļauti visvairāk. Šajā kontekstā Komisija it īpaši norādīja, no vienas puses, ka secīgām valdībām var būt atšķirīgi viedokļi par kodoltehnoloģiju vēlamību un tas var radīt nenoteiktību privātajiem ieguldītājiem, un, no otras puses, ka šī nenoteiktība ir lielāka attiecībā uz kodoltehnoloģiju tās strīdīgā rakstura, ilgāko laika periodu un lielāku ieguldījumu apjomu dēļ.

184 Attiecībā uz Austrijas Republikas izvirzītajiem argumentiem ir jākonstatē, ka tā vienīgi, no vienas puses, izskaidro, ko tā saprot ar ieguldījumu aizturēšanas situāciju, un, no otras puses, apgalvo, ka uzņēmums, kas iegulda kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanā, neatrodas šādā situācijā.

185 Tomēr ir jākonstatē, ka ar Austrijas Republikas izklāstītajiem argumentiem nevar pierādīt, ka apstrīdētā lēmuma 384. un 385. apsvērumā Komisijas minētajos apsvērumos ir pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā (skat. iepriekš 160., 161. un 170. punktu). It īpaši Austrijas Republika nesniedz nekādus argumentus, ar ko varētu atspēkot Komisijas apsvērumu, saskaņā ar kuru iepriekš 183. punktā aprakstītais risks ir faktors, kas vērsts pret ieguldījumiem jaunu atomelektrostaciju būvniecībā un ekspluatācijā.

186 Līdz ar to šis arguments ir jānoraida.

187 Otrām kārtām, Austrijas Republika norāda, ka politiskā regulējuma izmaiņu risks nav tāds, kas īpaši skartu atomelektrostacijas, bet gan ir vispārējs risks, kas attiecas uz visiem sabiedrības apstrīdētiem projektiem, it īpaši tiem, kam ir nepieciešami nozīmīgi resursi. Šāds risks līdz ar to nevarot būt faktors, kas ir jālabo ar valsts atbalsta palīdzību.

188 Šajā saistībā, pirmkārt, ir jānorāda, ka apstrīdētā lēmuma 384. un 385. apsvērumā Komisija nekādi neizslēdza, ka politiskā regulējuma izmaiņu risks var skart arī citus projektus un var būt vērsts pret ieguldījumiem šādos projektos.

189 Otrkārt, ir jākonstatē, ka Austrijas Republika neizvirza nevienu argumentu, ar ko varētu atspēkot tā Komisijas apsvēruma ticamību, saskaņā ar kuru politiskā regulējuma izmaiņu risks nopietni ietekmē kodoltehnoloģiju it īpaši tās strīdīgā rakstura dēļ, šāda riska iespējamības dēļ, šo izmaiņu apjoma dēļ, kas var sasniegt pat pilnīgu atteikšanos no kodolenerģijas nozares, ļoti garo atmaksas termiņu dēļ un ļoti lielo ieguldījumu summu dēļ.

190 Līdz ar to arī ar šo Austrijas Republikas argumentu nevar pierādīt acīmredzamas kļūdas esamību Komisijas argumentācijā.

191 Trešām kārtām, Austrijas Republika apgalvo, ka atsavināšanas gadījumā, ņemot vērā ieguldījumu un mantisko tiesību aizsardzību, būtu garantēta finansiāla kompensācija.

192 Pirmkārt, ciktāl šis arguments tiecas pierādīt, ka Komisija nav pietiekami ņēmusi vērā faktu, ka ir garantēta finansiāla kompensācija, tas ir jānoraida. Šajā kontekstā ir jānorāda, ka Komisija vērtēja jautājumu par to, cik lielā mērā būtu garantēta kompensācija Hinkley Point priekšlaicīgas slēgšanas gadījumā. Tādējādi lēmuma par formālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanu 192. apsvērumā Komisija norādīja, ka valsts kompetento iestāžu samaksātā kaitējuma atlīdzība un procenti valsts iestāžu radīta kaitējuma kompensācijai nav valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Turklāt apstrīdētā lēmuma 322. apsvērumā tā konstatēja, ka vispārējie principi, kas ir Apvienotās Karalistes un Savienības tiesību pamatā, paredz tiesības saņemt kompensāciju īpašumtiesību atņemšanas gadījumā.

193 Otrkārt, gadījumā, ja Austrijas Republikas arguments tiektos pierādīt, ka, ņemot vērā to, ka bija garantēta finansiāla kompensācija, bija acīmredzami kļūdaini uzskatīt, ka politiskas ieguldījumu aizturēšanas risks ir faktors, ko var uzskatīt par tādu, kas ir vērsts pret ieguldījumiem jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanai, arī tas ir jānoraida. Tikai apstāklis, ka var prasīt kompensāciju, pamatojoties uz vispārējiem principiem, kas ir Apvienotās Karalistes un Savienības tiesību pamatā, nav pretrunā tam, ka politiskas ieguldījumu aizturēšanas riskam var būt atturoša ietekme uz iespējamiem ieguldītājiem. Ņemot vērā šajā lietā aplūkojamās ieguldījumu summas, vienkārša perspektīva attiecīgā gadījumā pēc iespējama strīda atsavināšanas gadījumā saņemt finansiālu kompensāciju par neskaidru summu nav tāda, kas pilnībā novērstu tādu šķērsli ieguldījumiem, kuru izraisījis politiskas ieguldījumu aizturēšanas risks. No tā izriet, ka Komisija nav pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatot, ka, neraugoties uz faktu, ka var tikt prasīta kompensācija, politiskas ieguldījumu aizturēšanas risks ir apstāklis, kas ir vērsts pret ieguldījumiem jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanai.

194 Ceturtām kārtām, Austrijas Republika apgalvo, ka bija kļūdaini piešķirt Hinkley Point C attīstītājiem “imunitāti” pret vēlāk demokrātiski pieņemtiem politiskiem lēmumiem. Luksemburgas Lielhercogiste norāda, ka šādus politiskus lēmumus nevar uzskatīt par tirgus nepilnībām.

195 Ciktāl Austrijas Republika un Luksemburgas Lielhercogiste ar saviem argumentiem apgalvo, ka vēlāk demokrātiski pieņemti politiskie lēmumi nevar tikt ņemti vērā, vērtējot to, vai pastāvēja faktori, kas bija vērsti pret ieguldījumiem jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanai, šie argumenti ir jānoraida. Šajā vērtējumā Komisija varēja ņemt vērā visus elementus, kas var būt vērsti pret to, ka, neesot valsts atbalstam, šāda jauna jauda tiktu laikus radīta ar tirgus faktoriem. Līdz ar to nebija acīmredzami kļūdaini šajā kontekstā ņemt vērā nenoteiktību, kas var izrietēt no politiskas ieguldījumu aizturēšanas riska un kas iepriekš 189. punktā izklāstīto iemeslu dēļ īpaši smagi ietekmējot kodolenerģijas jomu.

196 Ciktāl Austrijas Republika ar šo argumentu ne tikai apšauba Apvienotās Karalistes intervences nepieciešamību pašu par sevi, bet arī apgalvo, ka pastāv kompensācijas pārmaksa, tādēļ ka konkrētie pasākumi, proti, finanšu līgums par starpību, valsts sekretāra piekrišana un kredītu garantija pārsniedzot to, kas ir nepieciešams, lai pārvarētu konstatētos šķēršļus, ir runa par argumentu attiecībā uz Komisijas apsvērumiem, kas skar aplūkojamo pasākumu nepieciešamo raksturu un kas pārklājas ar argumentiem, kuri izklāstīti sestajā pamatā. Šis arguments līdz ar to šajā kontekstā ir neefektīvs, bet tas tiks ņemts vērā, skatot sesto pamatu.

197 No tā izriet, ka visi argumenti, ar ko tiecas apšaubīt Komisijas apsvērumus, kuri pamatoti ar politiskas ieguldījumu aizturēšanas situācijas iespējamību, ir jānoraida, neskarot argumentu attiecībā uz samērīguma principa ievērošanu, kas tiks vērtēts, skatot sesto pamatu.

198 Ceturtkārt, Austrijas Republika apgalvo, ka citu atomelektrostaciju būvniecība ir tikusi finansēta bez valsts atbalsta piešķiršanas. Šajā kontekstā tā atsaucas it īpaši uz atomelektrostaciju būvniecību Flamanvilā [Flamanville] (Francija) un Olkiluoto [Olkiluoto] (Somija).

199 Iesākumā ir jāatgādina, ka apstrīdētā lēmuma 381.–392. apsvērumā Komisija apgalvoja, ka tādēļ, ka ieguldījumi kodolenerģētikā ir pakļauti nozīmīgam riskam un ka nepastāv tirgus finanšu instrumenti vai cita veida līgumi, kas ļautu šo risku ierobežot, pastāv liela nenoteiktība attiecībā uz privātiem ieguldījumiem jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanai reālistiskā termiņā. Tāpat ir jāatgādina, ka Komisija pamatoja šo secinājumu ne tikai ar šo faktoru identificēšanu, bet arī ar veikto modelēšanu.

200 Līdz ar to ir jāvērtē, vai Austrijas Republikas arguments attiecībā uz to, ka atomelektrostacijas, kurām ir tāds pats reaktors kā tas, kas jāizmanto Hinkley Point C, Flamanvilā un Olkiluoto ir uzbūvētas bez valsts atbalsta piešķiršanas, var atspēkot šos Komisijas vērtējumus.

201 Šajā saistībā, pirmām kārtām, ir jānorāda, ka no lēmuma par formālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanu 25. punkta izriet, ka pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas jau bija zināms, ka atomelektrostaciju Flamanvilā un Olkiluoto būvniecības projekti bija radījuši būtiskas papildu izmaksas.

202 Otrām kārtām, ir jānorāda, ka saskaņā ar Komisijas un Francijas Republikas norādēm, ko ne Austrijas Republika, ne Luksemburgas Lielhercogiste nav apstrīdējušas, lēmumi ieguldīt Austrijas Republikas minētajos būvniecības projektos tika pieņemti pirms negadījuma atomelektrostacijā Fukušimā (Japāna).

203 Trešām kārtām, ir jāatgādina, ka šie projekti tika izstrādāti ar atšķirīgiem regulējuma nosacījumiem. Kā paziņoja Komisija – un ne Austrijas Republika, ne Luksemburgas Lielhercogiste to nav detalizēti apstrīdējušas –, lēmums ieguldīt atomelektrostacijas būvniecībā Flamanvilā tika pieņemts 2005. gadā, tātad pirms 2007. un 2008. gada pasaules finanšu krīzes, savukārt apstrīdētais lēmums tika pieņemts pēc tās sākšanās. Attiecībā uz Olkiluoto atomelektrostaciju ir jānorāda, ka no 2007. gada 4. oktobra kodolenerģētikas paraugprogrammas COM(2007) 565, galīgā redakcija, izriet, ka ieguldījums šajā atomelektrostacijā tika saņemts, pateicoties akcionāru noslēgtam līgumam, nodrošinot iepriekš noteiktu elektroenerģijas cenu īpašniekiem ieguldītājiem. Turklāt saskaņā ar Komisijas norādēm, kuras ne Austrijas Republika, ne Luksemburgas Lielhercogiste nav detalizēti apstrīdējušas, šīs pašas atomelektrostacijas akcionāri galvenokārt ir papīra ražotāji un saražotā enerģija tiek sadalīta starp akcionāriem par faktiskajām ražošanas izmaksām.

204 Ceturtām kārtām, Komisija min, ka elektroenerģijas vairumtirdzniecības cena Savienībā ievērojami pazeminājās pēc lēmumiem ieguldīt atomelektrostaciju būvniecībā Flamanvilā un Olkiluoto (no 35 % līdz 45 % laikā no 2008. līdz 2012. gadam), un ne Austrijas Republika, ne Luksemburgas Lielhercogiste to nav apstrīdējušas.

205 Ņemot vērā šos apstākļus, ir jākonstatē, ka Austrijas Republikas arguments attiecībā uz to, ka atomelektrostacijas, kurām ir tāds pats reaktors kā tas, kas jāizmanto Hinkley Point C, Flamanvilā un Olkiluoto ir uzbūvētas bez valsts atbalsta piešķiršanas, viens pats nevar atspēkot apsvērumus, ko Komisija ir izklāstījusi apstrīdētā lēmuma 381.–392. apsvērumā.

206 Līdz ar to šis arguments ir jānoraida.

207 Piektkārt, Austrijas Republika apgalvo, ka pastāv pilnībā salīdzināmi infrastruktūras projekti (hidroelektrostacijas, tuneļi, lielās farmaceitiskās pētniecības organizācijas, gēnu inženierija un kosmosa projekti), kas attīstītājam liek saskarties ar augstām ieguldījumu izmaksām, ilgu būvniecības laiku un ilgu ekspluatācijas laiku.

208 Šajā saistībā ir jānorāda, pirmām kārtām, ka apstrīdētā lēmuma 381.–385. apsvērumā Komisija nekādi nav izslēgusi, ka arī attiecībā uz citiem infrastruktūras projektiem var pastāvēt faktori, kas ir vērsti pret ieguldījumiem.

209 Otrām kārtām, vienīgi norāde, ka arī citiem neklasificētiem infrastruktūras projektiem ir jāsaskaras ar augstām ieguldījumu izmaksām, ilgu būvniecības laiku un ilgu ekspluatācijas laiku, nevar atspēkot Komisijas apstrīdētā lēmuma 381.–392. apsvērumā minētos apsvērumus, kuros tā ir ņēmusi vērā it īpaši ar kodolenerģijas ražošanu saistītos riskus un to, ka nepastāvēja tirgus finanšu instrumenti vai cita veida līgumi, kas ļautu šos riskus ierobežot. Turklāt ir jāatgādina, ka politiskas ieguldījumu aizturēšanas risks un risks pilnīgi atteikties no kodoltehnoloģijas tās strīdīgā rakstura dēļ ir raksturīgs ieguldījumiem jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanai.

210 Līdz ar to arī šis arguments ir jānoraida.

211 Sestkārt, ir jāpārbauda Austrijas Republikas ceturtajā pamatā izvirzītie argumenti attiecībā uz kodolenerģētikas paraugprogrammām (skat. iepriekš 120. punktu). Austrijas Republika apgalvo, ka no dažām no šīm paraugprogrammām izriet, ka kodolenerģija ir konkurētspējīga un ka šajā jomā īstenotajiem projektiem nevajadzētu saņemt valsts atbalstu. Būtībā šie argumenti tiecas pierādīt, ka pretēji tam, ko konstatēja Komisija, jaunas iekārtas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanai esot bijis iespējams uzbūvēt bez Apvienotās Karalistes intervences.

212 Šajā kontekstā ir jāpārbauda to kodolenerģētikas paraugprogrammu saturs, uz kurām Austrijas Republika atsaucas.

213 Attiecībā uz 2007. gada 4. oktobra kodolenerģētikas paraugprogrammu COM(2007) 565, galīgā redakcija, ir jākonstatē, ka, tiesa, aplūkojamā dokumenta 4.2. punktā Komisija ir norādījusi uz tendenci, saskaņā ar kuru dažās dalībvalstīs jaunas atomelektrostacijas parasti ir tikušas būvētas bez subsīdijām, un tas nozīmējot, ka kodoltehnoloģija vairāk tiek uzskatīta par konkurētspējīgu. Tomēr ir arī jānorāda, ka šī dokumenta 4.3. punktā Komisija konstatēja, ka pastāv nenoteiktība par elektroenerģijas cenām nākotnē, tirgus struktūru un nosacījumiem, kā arī nākotnes enerģētikas un klimata pārmaiņu politiku, kas rada lielus riskus ilgtermiņa ieguldījumiem enerģētikas nozarē un it īpaši ietekmē kodoltehnoloģiju lielo kapitālieguldījumu dēļ, kas saistīti ar jaunu atomelektrostaciju būvniecību un relatīvi ilgo laikposmu, pirms šādi ieguldījumi nes pirmo peļņu. Tāpat ir minēts, ka ieguldītāji dod priekšroku ieguldījumiem ar mazāku būvniecības laiku un īsāku atmaksāšanās termiņu. Turklāt minētā dokumenta 4.2 un 4.3. punktā Komisija norādīja, ka tās rīcībā nav pārbaudītu faktu par jaunu atomelektrostaciju būvniecību, jo neviena jauna atomelektrostacija nav tikusi uzbūvēta vairāk nekā desmit gadu laikā, un līdz ar to ir grūti precīzi novērtēt pēdējās paaudzes reaktoru izmaksas.

214 Attiecībā uz 2008. gada 13. novembra kodolenerģētikas paraugprogrammu COM(2008) 776, galīgā redakcija, ir jānorāda, ka, tiesa, minētās paraugprogrammas 3.3. punktā Komisija uzskatīja, ka ir jānodrošina, lai Savienībā projekti kodolenerģijas jomā nesaņemtu nekādu valsts atbalstu. Tomēr ir jākonstatē, ka šīs paraugprogrammas 3.3., 3.3.1. un 3.3.2. punktā Komisija norādīja, ka atomelektrostacijas būvniecības izmaksas ievērojami pārsniedz līdzvērtīgas termoelektrostacijas būvniecības izmaksas, kurā izmanto akmeņogles vai dabasgāzi, ka sākotnējo investīciju apjoms un to atmaksāšanai vajadzīgais laiks nozīmē augstu risku privātiem uzņēmumiem un ka patlaban esošā pasaules kredītu tirgu nestabilitāte var apgrūtināt vērienīgu investīciju projektu īstenošanu. Tā secināja, ka, lai gan jaunu atomelektrostaciju būvniecība ir jāfinansē privātiem uzņēmumiem un kapitāla tirgum, atsevišķi finansēšanas atvieglošanas pasākumi varētu būt attaisnojami, ņemot vērā it īpaši to, ka vispārējais investīciju klimats liela apjoma kredītu ņēmējiem ir kļuvis nelabvēlīgāks.

215 No tā izriet, ka pretēji tam, ko liek saprast Austrijas Republika, nav pretrunas starp kodolenerģētikas paraugprogrammās ietvertajiem Komisijas apsvērumiem, kas minēti iepriekš 213. un 214. punktā, no vienas puses, un Komisijas apsvērumiem, kas izklāstīti apstrīdētā lēmuma 9.3. punktā, no otras puses.

216 Katrā ziņā ir jāatgādina, ka aplūkojamās kodolenerģētikas paraugprogrammas atspoguļo situāciju to izstrādes laikā. Līdz ar to tajās nav ņemti vērā apstākļi, kas izveidojās pēc to izstrādes, kā, piemēram, sekas, ko izraisīja negadījums atomelektrostacijā Fukušimā.

217 Līdz ar to pretēji tam, ko apgalvo Austrijas Republika, aplūkojamo kodolenerģētikas paraugprogrammu saturs nevar pierādīt Komisijas pieļautu acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

218 Septītkārt, Austrijas Republika būtībā apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, ņemot vērā projekta apjomu kā apstākli, kas ir vērsts pret ieguldījumiem jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanai. Šāds kritērijs esot bijis jāņem vērā, piemērojot LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu, piemērojot Komisijas paziņojumu par kritērijiem, pēc kuriem analizē saderīgumu ar iekšējo tirgu valsts atbalstam ar mērķi sekmēt svarīgu projektu īstenošanu visas Eiropas interesēs (OV 2014, C 188, 4. lpp.).

219 Arī šis arguments ir jānoraida.

220 Pretēji tam, ko apgalvo Austrijas Republika, piemērojot LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu un, konkrētāk, vērtējot to, vai ir nepieciešama valsts intervence, nekas neliedz Komisijai ņemt vērā paziņotā projekta apjomu.

221 Līdz ar to, neskarot argumentu attiecībā uz iespējamu kompensācijas pārmaksu (skat. iepriekš 196. punktu), kurš tiks ņemts vērā, vērtējot sesto pamatu, ir jānoraida visi Austrijas Republikas un Luksemburgas Lielhercogistes argumenti, ar kuriem tiecas apšaubīt Komisijas secinājumu, saskaņā ar kuru bez Apvienotās Karalistes intervences šīs dalībvalsts izvirzītais mērķis, proti, jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšana, nebūtu sasniegts laikus, neesot nepieciešamībai izteikties par Komisijas argumentu, saskaņā ar kuru daži Austrijas Republikas izvirzītie argumenti ir nepieņemami to novēlotā rakstura dēļ.

c) Par iebildumu attiecībā uz to, ka apgādes drošības un dekarbonizācijas mērķus varēja sasniegt bez valsts atbalsta

222 Austrijas Republika un Luksemburgas Lielhercogiste apgalvo, ka pretēji Komisijas konstatējumiem apgādes drošības un dekarbonizācijas mērķus varēja sasniegt bez aplūkojamajiem pasākumiem.

223 Komisija, Čehijas Republika, Francijas Republika, Ungārija, Polijas Republika, Slovākijas Republika un Apvienotā Karaliste apstrīd šos argumentus. Komisija arī uzskata, ka daži Austrijas Republikas izvirzītie argumenti ir nepieņemami to novēlotā rakstura dēļ.

224 Šajā saistībā, pirmkārt, ir jānorāda, ka šis iebildums ir pamatots ar kļūdainu premisu. Komisijas secinājums attiecībā uz Apvienotās Karalistes intervences nepieciešamību nav pamatots ar apsvērumu, saskaņā ar kuru apgādes drošības un dekarbonizācijas mērķus nevarēja sasniegt bez valsts atbalsta. Gluži pretēji, kā izriet no apstrīdētā lēmuma 378.–380. apsvēruma, Komisija uzskatīja, ka šķiet, ka šo mērķu sasniegšana pamatoja nevis ieguldījumus tieši kodolenerģijas ražošanā, bet plašākā nozīmē ieguldījumus mazoglekļa elektroenerģijas ražošanā un pasākumos, lai internalizētu elektroenerģijas pieejamības pozitīvo eksternalitāti.

225 Otrkārt, ir jāatgādina, ka apstrīdētā lēmuma 9.3. punktā izklāstītie Komisijas apsvērumi attiecībā uz Apvienotās Karalistes intervences nepieciešamību ir pamatoti ar kodolenerģētikas veicināšanas un, konkrētāk, jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanas mērķi. Kā izklāstīts iepriekš 153.–221. punktā, Austrijas Republikas un Luksemburgas Lielhercogistes izvirzītie argumenti nevar pierādīt, ka šie apsvērumi nav pietiekami pamatoti vai ka tajos ir pieļautas saturiskas kļūdas.

226 Līdz ar to iebildums attiecībā uz to, ka apgādes drošības un dekarbonizācijas mērķus varēja sasniegt bez valsts atbalsta, ir jānoraida, neesot nepieciešamībai izteikties par Komisijas argumentu attiecībā uz dažu Austrijas Republikas izvirzīto argumentu novēloto raksturu.

d) Par iebildumu attiecībā uz to, ka Komisija nav pietiekami norādījusi, kādā mērā Hinkley Point C izmantoja jaunās tehnoloģijas

227 Attiecībā uz argumentu, ka Komisijai būtu vajadzējis vairāk izteikties par to, kādā mērā Hinkley Point C izmantoja jaunās tehnoloģijas, pietiek atgādināt, ka šis arguments ir pamatots ar kļūdainu apstrīdētā lēmuma 392. apsvēruma interpretāciju (skat. iepriekš 131.–138. punktu). Līdz ar to arī šis arguments ir jānoraida.

228 Tādējādi visi iebildumi, ar ko tiecas apšaubīt Komisijas secinājumu, saskaņā ar kuru Apvienotās Karalistes intervence bija nepieciešama, lai sasniegtu tās izvirzīto sabiedrības interešu mērķi, ir jānoraida.

2. Par argumentiem attiecībā uz Komisijas izmantoto tirgus definīciju

229 Austrijas Republika apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdas attiecībā uz tirgus definīciju. Tās ieskatā, pretēji lēmumā par formālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanu izmantotajai pieejai minētā iestāde apstrīdētajā lēmumā nav pamatojusies uz liberalizēto elektroenerģijas ražošanas un piegādes tirgu, bet gan uz atomelektrostaciju būvniecības un ekspluatācijas tirgu. Līdz ar to šī iestāde neesot piemērojusi kārtību, kas nosaka tirgus definīciju, un neesot ievērojusi savu praksi attiecībā uz tirgus definīciju.

230 Komisija, Čehijas Republika, Francijas Republika, Ungārija, Polijas Republika, Slovākijas Republika un Apvienotā Karaliste uzskata, ka šie argumenti ir jānoraida.

231 Šajā saistībā, pirmkārt, ir jānorāda, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija ir noteikusi liberalizēto elektroenerģijas ražošanas un piegādes tirgu kā tirgu, uz kuru attiecas aplūkojamie pasākumi. Minētā lēmuma 340. apsvērumā Komisija konstatēja, ka minētie pasākumi radīja konkurences izkropļojumu un pasliktināja tirdzniecību, atsaucoties uz sekām, ko tie bija radījuši liberalizētajā elektroenerģijas ražošanas un piegādes tirgū. Arī no šī lēmuma 9.6. punkta izriet, ka, izsverot priekšrocības un trūkumus, kas izriet no šiem pasākumiem, Komisija ņēma vērā konkurences izkropļojumus un tirdzniecību minētajā tirgū.

232 Līdz ar to ir jānoraida Austrijas Republikas arguments attiecībā uz to, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija esot pamatojusies uz atomelektrostaciju būvniecības un ekspluatācijas tirgu.

233 Otrkārt, ciktāl Austrijas Republikas argumenti tiecas apgalvot, ka Komisija nav vērtējusi, cik lielā mērā atomelektrostaciju būvniecību un ekspluatāciju var uzskatīt par atbilstīgu tirgu, pietiek norādīt, ka, vērtējot jautājumu par to, vai Apvienotās Karalistes intervence bija nepieciešama, lai sasniegtu šīs dalībvalsts izvirzīto mērķi, proti, jaunas kodolenerģijas ražošanas jaudas nodrošināšanu, Komisijai nebija pienākuma izteikties par šo jautājumu. Tādējādi arī šie argumenti ir jānoraida.

234 Treškārt, attiecībā uz Austrijas Republikas argumentiem par Komisijas izmantoto tirgus definīciju pietiek norādīt, ka tie ir pamatoti ar kļūdainām premisām, saskaņā ar kurām apstrīdētajā lēmumā minētā iestāde esot pamatojusies uz atomelektrostaciju būvniecības un ekspluatācijas tirgu vai būtu varējusi atzīt aplūkojamos pasākumus par saderīgiem ar iekšējo tirgu atbilstoši LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktam vienīgi tad, ja tā būtu konstatējusi šī tirgus nepilnību. No tā izriet, ka ir jānoraida arī šie argumenti un līdz ar to visi argumenti, kas attiecas uz tirgus definīciju.

3. Par argumentu attiecībā uz jau iepriekš noteiktu labvēlīgu attieksmi pret kodolenerģiju

235 Austrijas Republika arī apgalvo, ka Komisijas izmantotā pieeja ir radījusi jau iepriekš noteiktu labvēlīgu attieksmi pret kodolenerģiju.

236 Komisija, Čehijas Republika, Francijas Republika, Ungārija, Polijas Republika, Slovākijas Republika un Apvienotā Karaliste uzskata, ka šie argumenti ir jānoraida.

237 Šajā saistībā, pirmkārt, ir jāatgādina, ka LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts ļauj atzīt atbalstu par saderīgu ar iekšējo tirgu, ja tas ir vērsts uz tādas saimnieciskās darbības