ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2018. gada 31. maija spriedums –

Groningen Seaports u.c./Komisija

(lieta T‑160/16)

Valsts atbalsts – Atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa, ko Nīderlande piešķīrusi Nīderlandes sešām publiskām ostām – Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu – Pienākums norādīt pamatojumu – Vienlīdzīga attieksme

1. Prasība atcelt tiesību aktu–Savienības tiesas kompetence–Savienības iestādes lēmuma adresātes juridiskas personas izzušana–Prasība atcelt tiesību aktu, ko var uzturēt vispārējs tiesību pārņēmējs (LESD 263. panta 4. daļa) (skat. 59. punktu)

2. Valsts atbalsts–Komisijas lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu–Pienākums norādīt pamatojumu–Apjoms (LESD 296. panta 2. daļa; Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants) (skat. 78., 91. punktu)

3. Dalībvalstis–Pienākumi–Pārkāpums–Pamatojums ar kādas citas dalībvalsts pienākumu iespējamu neizpildi–Nepieļaujamība (skat. 97. punktu)

4. Tiesvedība–Pieteikums par lietas ierosināšanu–Formas prasības–Strīda priekšmeta noteikšana–Izvirzīto pamatu kopsavilkums–Abstrakts formulējums–Nepieņemamība (Tiesas statūtu 21. pants; Vispārējās tiesas Reglamenta 76. panta d) punkts) (skat. 113. punktu)

5. Eiropas Savienības tiesības–Principi–Vienlīdzīga attieksme–Vajadzība ievērot tiesiskuma principu–Iespējas atsaukties uz prettiesisku darbību, kas ir izdarīta citu labā, neesamība (skat. 116. punktu)

6. Eiropas Savienības tiesības–Principi–Vienlīdzīga attieksme–Pārkāpums–Jēdziens (skat. 119. punktu)

Priekšmets

Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2016/634 (2016. gada 21. janvāris) par valsts atbalstu SA.25338 (2014/C) (ex E 3/2008 un ex CP 115/2004), ko īsteno Nīderlande – Atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa valsts uzņēmumiem (OV 2016, L 113, 148. lpp.).

Rezolutīvā daļa

1) Atļaut Havenbedrijf Moerdijk NV aizstāt Havenschap Moerdijk kā prasītāju.

2) Prasību noraidīt.

3) Groningen Seaports NV un pārējie prasītāji, kuru vārdi ir norādīti pielikumā, sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.
Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 14. decembra spriedums –

Trautmann/EĀDD

(lieta T‑611/16)

Civildienests – Ierēdņi – Atalgojums – Ģimenes pabalsti – Pabalsts izglītībai – Civildienesta noteikumu X pielikuma 15. pants – Noteikšanas nosacījumi – Civildienesta noteikumu VII pielikuma 3. panta 1. punkts – Maksas izglītības iestādes regulārs pilna laika apmeklējums – Civildienesta noteikumu 85. pants – Nepamatotu maksājumu atgūšana – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības tikt uzklausītam

1. Ierēdņi–Principi–Tiesības uz aizstāvību–Pienākums uzklausīt ieinteresēto personu pirms tai nelabvēlīga akta pieņemšanas–Tvērums (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunkts) (skat. 30. punktu)

2. Ierēdņu celta prasība–Nelabvēlīgs akts–Jēdziens–Tiesību akti, kas rada saistošas tiesiskās sekas (Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants) (skat. 32. punktu)

3. Ierēdņi–Nelabvēlīgs lēmums–Pienākums norādīt pamatojumu–Tvērums (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkts; Civildienesta noteikumu 25. panta 2. daļa un 90. panta 2. punkts) (skat. 35.–37. punktu)

4. Ierēdņi–Atalgojums–Ģimenes pabalsti–Pabalsts izglītībai–Noteikšanas nosacījumi–Regulārs pilna laika apmeklējums (Civildienesta noteikumu VII pielikuma 3. pants) (skat. 59.–61., 63., 67. punktu)

5. Ierēdņi–Atalgojums–Ģimenes pabalsti–Pabalsts izglītībai–Noteikšanas nosacījumi–Maksas izglītības iestāde–Jēdziens–Iestāde, kas neiekasē ne reģistrācijas maksu, ne mācību maksu–Izslēgšana (Civildienesta noteikumu VII pielikuma 3. pants) (skat. 70. punktu)

6. Ierēdņi–Atalgojums–Ierēdņu, kas pilda pienākumus trešajā valstī, atalgojums–Pabalsts izglītībai–Noteikšanas nosacījumi (Civildienesta noteikumu X pielikuma 15. pants) (skat. 75.–77. punktu)

7. Ierēdņi–Nepamatotu maksājumu atgūšana–Nosacījumi–Acīmredzami nepamatots maksājums–Kritēriji (Civildienesta noteikumu 85. panta 1. daļa) (skat. 106.–109., 111.–113. punktu)

Priekšmets

Prasība, kas pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts, no vienas puses, atcelt, pirmkārt, EĀDD iecēlējinstitūcijas 2015. gada 18. decembra lēmumu pārvērtēt prasītājam izmaksājamā pabalsta izglītībai apmēru, otrkārt, Atalgojuma un individuālo tiesību biroja (PMO) 2016. gada 12. janvāra lēmumu atgūt prasītājam nepamatoti izmaksātās summas, tās ieturot no algas, treškārt, 2016. gada 12. maija lēmumu noraidīt par minētajiem lēmumiem iesniegtās sūdzības, un, no otras puses, piespriest EĀDD atlīdzināt prasītājam summas, kas iepriekš pārskaitītas, pamatojoties uz viņa tiesībām uz pabalstu izglītībai.

Rezolutīvā daļa

1) Prasību noraidīt.
1)

Parlamenta ģenerālsekretāra 2016. gada 24. jūnija lēmumu no Sophie Montel atgūt summu 77276,42 EUR apmērā, kas nepamatoti izmaksāta kā parlamentārā palīdzība, un ar to saistīto 2016. gada 4. jūlija paziņojumu par parādu atcelt, ciktāl tie attiecas uz summām, kuras izmaksātas laikposmā no 2015. gada februāra līdz aprīlim.
Nelabvēlīga akta esamība Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkta un 91. panta 1. punkta izpratnē ir obligāts nosacījums jebkuras prasības, ko ierēdņi vai pensionējušies ierēdņi cēluši pret iestādi, kurā viņi strādā, pieņemamībai. Tikai pasākumi, kas tieši un tūlītēji rada obligātas tiesiskās sekas, kuras var tieši un nekavējoties skart prasītāja intereses, būtiski mainot tā tiesisko stāvokli, ir akti, par kuru atcelšanu var celt prasību, un vispirms atbilstoši ir jāiesniedz sūdzība.

Paziņojumi par algu vai pensiju var būt nelabvēlīgi akti, un kā tādi tie var būt sūdzību un eventuāli – prasību priekšmets. Tā tas ir, ja lēmums ar pilnībā mantisku priekšmetu tā būtības dēļ var tikt atspoguļots paziņojumā par algu vai pensiju. Šajā gadījumā no brīža, kad tiek sniegts ikmēneša paziņojums par algu vai pensiju, sākas termiņa tecējums sūdzības iesniegšanai un prasības par administratīvo lēmumu celšanai, ja no minētā paziņojuma skaidri un pirmo reizi izriet šī lēmuma esamība un piemērošanas joma. It īpaši tā tas ir gadījumos, ja tiesībām, kas tika aizskartas, piemēram, vispārpiemērojamā aktā veikto grozījumu dēļ, būtībā vai pilnībā ir mantisks raksturs. Šajā gadījumā maksājuma atcelšana vai tā apmēra samazināšana, kas izriet no paziņojuma par algu vai pensiju, kurš ir ticis izdots pēc šī grozījuma, var izrietēt vienīgi no attiecīgā dienesta lēmuma piemērot attiecīgo vispārpiemērojamo aktu konkrētam ierēdnim vai pensionētam darbiniekam.

Tomēr paziņojumam par algu vai par pensiju, ņemot vērā tā raksturu un mērķi, nepiemīt nelabvēlīgam aktam raksturīgas īpašības, ja ar to vienīgi tiek naudas izteiksmē izteikts agrākos tiesiskos lēmumos jautājumā par ierēdņa vai pensionētā darbinieka administratīvo stāvokli nolemtais, vai, citiem vārdiem, ja tas tikai apstiprina šos agrākos administratīvos lēmumus. It īpaši, lai arī paziņojums par algu, kurā skaidri un pirmo reizi tiek atspoguļots lēmums, kam ir tikai mantisks raksturs, ir apstrīdams akts, nākamie paziņojumi par algu ir akti, kas tikai apstiprina minēto lēmumu, un par tiem nevar celt prasību tos atcelt.

(skat. 30.–35. punktu)
Lai noteiktu ražojumu, kurā apstrīdēto dizainparaugu ir domāts ietvert vai izmantot, ir jāņem vērā ar to saistītā norāde minētā dizainparauga reģistrācijas pieteikumā un arī – vajadzības gadījumā – pats dizainparaugs tiktāl, ciktāl tas sniedz precizējumus attiecībā uz ražojuma raksturu, izmantojumu vai funkciju.

Izskatāmajā lietā apstrīdētais dizainparaugs, kas ir reģistrēts kā atbilstoši Lokarno Nolīgumam par dizainparaugu starptautiskās klasifikācijas izveidošanu 32. klasē ietilpstošs ornaments nesniedz informāciju par tā izmantojumu vai funkciju. Turklāt Chanel monogramma ir reģistrēta saistībā ar ļoti lielu skaitu ražojumu un apstrīdētais dizainparaugs ir reģistrēts kā ornaments bez nekāda precizējuma par ražojumiem, uz kuriem ir paredzēts to izmantot. No tā izriet, ka izskatāmajā lietā nebija iespējams noteikt to ražojumu nozari, kuros apstrīdēto dizainparaugu ir domāts ietvert vai izmantot, nedz arī salīdzināt to ar Chanel monogrammas nozari.

Līdz ar to Apelācijas padome pamatoti nolēma, ka ražojums, kurā ir paredzēts izmantot apstrīdēto dizainparaugu, ir ornaments. Apelāciju padomei nebija jāidentificē ražojums, uz kura ir paredzēts šo ornamentu izmantot.

(skat. 41.–44. punktu)
Iebildumu procesa ietvaros agrākās preču zīmes aptverto preču saraksta interpretācija ir jautājums, kas ir daļa no faktiskā un juridiskā konteksta procesā apelācijas padomē. Proti, Biroja instancēm, lai tās varētu pārbaudīt attiecīgo preču identiskumu vai līdzību, vienmēr ir jānosaka preces, uz kurām attiecas konfliktējošās preču zīmes, un šajā ziņā tām attiecīgā gadījumā ir jāveic preču, attiecībā uz kurām reģistrēta preču zīme, saraksta interpretācija. Arguments par agrākās preču zīmes aptverto preču saraksta interpretāciju tātad nevar tikt uzskatīts ar tādu, ka neietilpst strīda kontekstā, kāds tas izskatīts procesā apelācijas padomē. Proti, jautājumi, kas obligāti jāatrisina, lai varētu lemt par strīdu, ir daļa no faktiskā un juridiskā konteksta procesā apelācijas padomē.

Prasība, kas tiek celta Vispārējā tiesā saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 par Eiropas Savienības preču zīmi 65. panta 2. punktu, ir vērsta uz to, lai tiktu veikta apelācijas padomju lēmumu tiesiskuma pārbaude. Minētās regulas ietvaros saskaņā ar tās 76. pantu šī pārbaude ir jāveic, ņemot vērā strīda faktisko un juridisko kontekstu, kā tas nodots izskatīšanai apelācijas padomē. Turklāt saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 188. pantu lietas dalībnieki procesuālajos rakstos, kas iesniegti tiesvedībā Vispārējā tiesā, nevar mainīt apelācijas padomē izskatītā strīda priekšmetu.

Saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 par Eiropas Savienības preču zīmi 64. panta 1. punktu “pēc apelācijas pārbaudes attiecībā uz pieņemšanu izskatīšanai Apelācijas padome lemj par apelāciju”. Šis pienākums ir jāsaprot tādējādi, ka apelācijas padomei ir jālemj par katru no tai iesniegtajiem prasījumiem kopumā, vai nu apmierinot to, vai noraidot kā nepieņemamu, vai arī noraidot to pēc būtības. Tā kā šī pienākuma neievērošana var ietekmēt apelācijas padomes lēmuma saturu, runa ir par būtisku procedūras noteikumu, kura pārkāpumu Vispārējā tiesa var aplūkot pēc savas ierosmes.

(skat. 37. punktu)
3.

Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības preču zīmes definīcija un iegūšana – Absolūti atteikuma pamati – Preču zīmes, kas sastāv tikai no apzīmējumiem vai norādēm, kuri var kalpot, lai apzīmētu preces vai pakalpojuma īpašības – Jēdziens – Preču zīme, ko veido vārds vai neoloģisms, kas izriet no elementu kombinācijas (Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) (skat. 31., 32. punktu)
2.

Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības preču zīmes definīcija un iegūšana – Absolūti atteikuma pamati – Preču zīmes, kuras sastāv tikai no apzīmējumiem vai norādēm, kas var kalpot, lai apzīmētu preces vai pakalpojuma īpašības – Jēdziens – Neoloģisms, kas sastāv no elementiem, kuri apraksta attiecīgo preču vai pakalpojumu īpašības (Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) (skat. 20.–23. punktu)
7.

Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības preču zīmes definīcija un iegūšana – Absolūti atteikuma pamati – Preču zīmes, kuras sastāv tikai no apzīmējumiem vai norādēm, kas var kalpot, lai apzīmētu preces vai pakalpojuma īpašības – Jēdziens – Preču zīme, ko veido vārds vai neoloģisms, kas izriet no elementu kombinācijas (Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) (skat. 62. punktu)
3.

Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības preču zīmes definīcija un iegūšana – Absolūti atteikuma pamati – Preču zīmes, kuras sastāv tikai no apzīmējumiem vai norādēm, kas var kalpot, lai apzīmētu preces vai pakalpojuma īpašības – Jēdziens – Preču zīme, ko veido vārds vai neoloģisms, kas izriet no elementu kombinācijas (Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) (skat. 16. punktu)
3.

Eiropas Savienības preču zīme–Eiropas Savienības preču zīmes definīcija un iegūšana–Absolūti atteikuma pamati–Preču zīmes, kuras sastāv tikai no apzīmējumiem vai norādēm, kas var kalpot, lai apzīmētu preces vai pakalpojuma īpašības–Jēdziens–Neoloģisms, kas sastāv no elementiem, kuri apraksta attiecīgo preču vai pakalpojumu īpašības–Iekļaušana, ja kombinācija nav neparasta (Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) (skat. 18. un 19. punktu)
5

Iepirkuma procedūras ietver lūgumus iesniegt piedāvājumus, lūgumus iesniegt elektroniskus piedāvājumus, sarunas tiešsaistē, elektroniskās izsoles un divpusējas sarunas (bezsaistē). Pēc iepirkuma procedūras pabeigšanas klienti piešķir apjomus LDO piegādātājiem, kuri tajā piedalījās (visiem, vai vismaz lielākajai daļai no tiem, izņemot tad, ja pastāv izslēgšanas mehānisms), ņemot vērā to piedāvāto cenu. Piemēram, uzvarējušais piedāvājums saņēma no 35–45 % no kopējā tirgū piešķirtā apjoma attiecīgajā ceturksnī, otrais labākais piedāvājums no 25–30 %, trešais 20 % u.c. Šīs klasiskās iepirkuma procedūras izmantoja klientu grupas, kuras ir atbildīgas par iepirkumu procedūrām, lai īstenotu efektīvu iepirkuma procedūru par konkurētspējīgām cenām. Šajā nolūkā tās izmantoja visas iespējamās darbības, lai veicinātu konkurenci attiecībā uz cenām starp LDO piegādātajiem (apstrīdētā lēmuma 33. apsvērums).
103

Skaidrojums, kas pirmo reizi tika sniegts replikas rakstā un saskaņā ar kuru no LISCO iegādātie karstā velmējuma ruļļi ir “melnie ruļļi”, kā norādīts 56. dokumentā, kas pievienots atbildei uz antidempinga anketu, proti, pusfabrikāti, no kuriem daži produkti, kas tika pārdoti un netiek patērēti attiecīgās preces ražošanā, ir iekļauti 6. dokumentā “Pārdevumu rekonciliācija” ietvertajā tabulā, kurš tika iegūts pārbaudē, līdz ar ko visi citi “melnie ruļļi” tiek izmantoti attiecīgās preces ražošanai, katrā ziņā ir jānoraida kā novēlots, jo Komisija vairs nevar pārbaudīt tajā ietverto datu pareizību, lai gan nekas neliedza prasītājai iesniegt šos precizējumus, it īpaši, atbildot uz pagaidu secinājumiem vai uz galīgajiem secinājumiem un Komisijas atkārtotajiem lūgumiem, ka tai ir nepieciešama precīza informācija par dažādajiem karstā velmējuma ruļļiem, kas tiek patērēti attiecīgā produkta ražošanā. Šajā ziņā Komisija piebilst, ka 56. dokumentā, kurš ir pievienots atbildei uz antidempinga anketu, ietvertajās tabulās nav norādīti “melno ruļļu” pārdošanas apjomi, jo rindā “Pārdošanas apjomi” ir norādīta 0 par 2013. gada četriem trimestriem, un tas ir secinājums, kurš, iepriekš minētajā 6. dokumentā ietverto tabulu iesniedzot vienīgi pārbaudes laikā, nevar tikt grozīts, un ka, salīdzinot datus, kas attiecas uz prasītājas kopējo karstā velmējuma ruļļu patēriņu izmeklēšanas laikposmā, kurš ir izklāstīts iepriekš minētajā 56. dokumentā ietvertajās tabulās ([konfidenciāli] TWD), un datus, kuri attiecas uz karstā velmējuma ruļļu patēriņu, kā tas ir norādīts iepriekš minētajā 54. dokumentā ([konfidenciāli] TWD), patēriņš, kas ir norādīts pirmajā minētajā, ir ievērojami lielāks par to, kāds norādīts otrajā, un tas norāda uz to, ka karstā velmējuma ruļļu patēriņš neattiecās tikai uz attiecīgā produkta ražošanu, un vēl jo vairāk attaisno to, ka Komisija, lai pārbaudītu prasītājas sniegtās informācijas pareizību, prasīja sniegt informāciju par apjomiem, kādi tiek patērēti.
191

Visbeidzot apstrīdētā lēmuma 129. apsvērumā sniegtais pamatojums attiecībā uz to, ka tiešāku atbalsta formu izmantošana būtu palielinājusi slogu Dānijas Karalistes un Zviedrijas Karalistes budžetam un tātad – kopējās projekta izmaksas, un attiecībā uz to, ka neviena no garantijām līdz šim brīdim nav izmantota, pēc sava rakstura nav tāds, ar ko varētu tikt kliedētas šaubas attiecībā ar to, ka ar valsts garantijām saistītais atbalsta elements kā tāds bija ierobežots ar nepieciešamo minimumu. Pirmkārt, “slogs” Dānijas Karalistes un Zviedrijas Karalistes “budžetam” un “projekta kopējās izmaksas” ne vienmēr ir līdzvērtīgs garantiju atbalsta elementam. Otrkārt, apstrīdētajā lēmumā nav pietiekami norādīts, kā aprēķināms ar valsts garantijām saistītā atbalsta elements, un no minētā izriet, ka Konsorcijam piešķirtais atbalsts nav summas un ilguma ziņā pietiekami ierobežots, pat ņemot vērā uzņemtās saistības. Tādējādi, lai arī tiešākas atbalsta formas, iespējams, būtu varējušas veidot lielāku atbalstu nekā valsts garantijas, no apstrīdētā lēmuma neizriet, ka ar valsts garantijām saistītais atbalsts kā tāds bija ierobežots ar nepieciešamo minimumu, lai sasniegtu pastāvīgā savienojuma projekta visas Eiropas interesēs īstenošanas mērķi. Treškārt, ir jāatgādina, ka atbalsts tiek uzskatīts par piešķirtu garantijas izsniegšanas brīdī, nevis garantijas izmantošanas brīdī vai tad, kad tiek veikts maksājums saskaņā ar garantijas noteikumiem. Tāpēc apstāklim, ka līdz šim brīdim garantija nav izmantota, nav nozīmes valsts garantijās ietvertā atbalsta līdz iespējamam minimumam ierobežotā rakstura vērtējumā. Turklāt garantija tomēr var tikt izmantota un izraisīt valstij faktisku ienākumu zaudējumu, kas var būt vēl jo nozīmīgāks tādēļ, ka garantijas šajā lietā sedz 100 % no parādu summas, kuras ierobežojums nav zināms. [..]
184

Turklāt prasītājas juridisko un līgumisko lietu direktora 2014. gada 14. aprīļa vēstulei var tikt atzīts tikai neliels pierādījuma spēks, jo tai ir sniegts tikai neoficiāls tulkojums un to ir sagatavojis tas pats lietas dalībnieks, kurš uz to ir atsaucies pats savu prasījumu atbalstam. Katrā ziņā no šīs vēstules neoficiālā tulkojuma izriet, ka, “pamatojoties uz īsu izmeklēšanu, sabiedrībai radušies zaudējumi (prēmijas), kas izriet no Eiropas Savienības vairāku mēnešu garumā noteiktajiem ierobežojošajiem pasākumiem, ir 56601043645 [IRR (aptuveni 1132020 EUR)]”. Šāds paziņojums ir pārāk neskaidrs un nekonkrēts, lai ļautu konstatēt, ka attiecīgajā laikposmā prasītāja patiešām nav guvusi peļņu pasažieru un kravu pārvadājumu apdrošināšanas līgumu nenoslēgšanas dēļ, kas ir saistīts ar apstrīdēto tiesību aktu pieņemšanu, tās rakstveida apsvērumos norādīto summu apmērā.
299

Šajā ziņā ir jāatgādina, ka no pirmo apstrīdēto aktu tiesiskuma vērtējuma izriet, ka iemeslos Kim Il‑Su vārda iekļaušanai pēdējos minētajos aktos, proti, tajā, ka viņš ir Savienības norādītā KNIC pilnvarotais pārstāvis Hamburgā, kas rīkojas KNIC vārdā vai vadībā, nebija pieļauta kļūda. Turklāt savā liecībā, kas ir ietverta prasības pieteikuma A.4. pielikumā, kā arī ir iekļauta 2016. gada 21. jūlija vēstules 9. pielikumā, viņš neapstrīd, ka 2009. gadā atsāka pildīt pārstāvja pienākumus, ko iepriekš veica Pak Chun‑San, un ka to pildīja no 2009. gada janvāra līdz 2015. gada janvārim, bet, tieši pretēji, apstiprina šo faktu. Visbeidzot šo faktu apstiprina arī 2016. gada 16. marta izraksts no komercreģistra, ko Komisija ir iesniegusi savu apsvērumu par pielāgojumu rakstu F.1. pielikumā, no kura izriet, ka Kim Il‑Su šajā reģistrā bija norādīts kā persona, kas ir pilnvarota pārstāvēt KNIC ZD. Iebildumiem, kas attiecas uz minēto izrakstu, nevar piekrist, jo tie izriet no Kim Il‑Su liecības un ir pamatoti tikai ar to.
73

Šajā gadījumā apstrīdētajā lēmumā EMA atgādina, ka pētījumi ir izstrādāti, ievērojot starptautiski atzītas vadlīnijas un rekomendācijas. It īpaši tā norāda uz “1981. gada 12. maija ESAO ķīmisko produktu testēšanas vadlīniju 4. nodaļu – Ietekme uz veselību – Nr. 410, dermālā toksicitāte no atkārtotām devām: 21/28 dienas”, “Starptautisko saskaņošanas konferenci, Topic S 3A Toxicokinetics: A Guidance for Assessing Systemic Exposure in Toxicology Studies (CPMP/ICH/384/95)” [Starptautiskā konference par cilvēkiem paredzētu zāļu (CPZ) reģistrācijas tehnisko prasību saskaņošanu, temats S 3A tokiskokinēze: pamatnostādnes sistēmiskās ietekmes izvērtēšanai toksikoloģiskajos pētījumos], “VICH, Guideline 31, Studies to evaluate the Safety of Residues of Veterinary Drugs in Human Food: Repeat-Dose (90 Days) Toxicity Testing, octobre 2002” [Starptautiskā konference par veterināro zāļu (VZ) reģistrācijas tehnisko prasību saskaņošanu, 31. vadlīnija, veterināro zāļu atliekvielu pārtikā izvērtēšanas pētījumi: ilgstošas lietošanas (90 dienas) toksiskuma pētījums, 2002. gada oktobris] un “Guidance for Industry. Bioanalytical Method Validation, U. S. Department of Health and Human Services, Food and Drug Administration, Center for Drug Evaluation and Research (CDER), Center for Veterinary Medicine (CVM), may 2001” [Nozares pamatnostādnes. Bioanalīzes metodes validācija, Amerikas Savienoto Valstu Veselības un sociālā nodrošinājuma ministrija, Pārtikas un zāļu pārvalde, Zāļu izvērtēšanas un izpētes centrs (ZIIC), Veterināro zāļu centrs (VZC), 2001. gada maijs].
119

Lai pierādītu, ka šis atteikums faktiski ir kolektīva un nesamērīga sankcija, prasītājs turklāt nevar atsaukties uz to, ka iekļuves atteikums tika noteikts attiecībā uz “visu apmeklētāju no Krievijas grupu”, proti, arī attiecībā uz E. N. kundzi un P. E. kundzi. Atteikums ļaut šīm divām personām iekļūt Parlamentā ir izskaidrojams ar to, ka viņas, kā izriet no debatēm tiesas sēdē, bija pavadones, viena – kā F. Biryukov sieva, otra – kā tulce.
Dizainparaugs tātad ir uzskatāms par nodotu atklātībā, tiklīdz lietas dalībnieks, kurš atsaucas uz nodošanu atklātībā, ir pierādījis šo nodošanu atklātībā veidojošos faktus. Turpretī, lai šo pieņēmumu atspēkotu, lietas dalībniekam, kurš apstrīd nodošanu atklātībā, ir tiesiski pietiekami jāpierāda, ka konkrētas lietas apstākļi pamatoti var būt šķērslis tam, lai šie fakti būtu zināmi personu lokam, kas specializējušās attiecīgajā nozarē, parastā uzņēmējdarbības gaitā.

Agrāka dizainparauga nodošanu atklātībā nevar pierādīt, pamatojoties uz varbūtībām vai pieņēmumiem, bet tā ir jābalsta uz konkrētiem un objektīviem apstākļiem, kas pierāda agrāka dizainparauga faktisku nodošanu atklātībā tirgū.

Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu iesniedzēja sniegtie pierādījumi ir jāizvērtē, ņemot vērā savstarpējo saistību starp tiem. Lai gan daži no šiem pierādījumiem paši par sevi var būt nepietiekami, lai pierādītu agrāka dizainparauga nodošanu atklātībā, tomēr, tos saistot vai aplūkojot kopā ar citiem dokumentiem vai informāciju, tie var palīdzēt pierādīt nodošanu atklātībā.

Turklāt, lai novērtētu dokumenta pierādošo vērtību, ir jāpārbauda tajā ietvertās informācijas ticamība un patiesums. It īpaši ir jāņem vērā dokumenta izcelsme, tā sagatavošanas apstākļi, tā adresāts un, vērtējot tā saturu, ir jānoskaidro, vai tas šķiet saprātīgs un uzticams.

No spēkā esošā Savienības tiesiskā regulējuma, kas ir piemērojams Kopienas dizainparaugiem, izriet, no vienas puses, ka pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu iesniedzējs var brīvi izvēlēties pierādījumu, kura iesniegšanu Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojā (EUIPO) tas uzskata par lietderīgu, pamatojot savu pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu, un, no otras puses, ka EUIPO ir pienākums pārbaudīt visus sniegtos pierādījumus, lai izdarītu secinājumu, vai tie faktiski pierāda agrāka dizainparauga nodošanu atklātībā.

(skat. 22.–26. punktu)