ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

pēc būtības, vispirms — apmierināt prasību, precizējot, ka ar Loi sur l’Assurance-maladie (Veselības apdrošināšanas likums, tā dēvētais “LAMal”) 55. panta a) punktu ir pārkāpts: — Nolīguma starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos (turpmāk tekstā — “PBPN”) 2. pants (nediskriminācija), 7. pants (tiesības uz vienādu attieksmi) un 13. pants (atturēšanās no jaunu pasākumu pieņemšanas); — Direktīvas 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu 55. pants; — konstatēt, ka ar Ženēvas kantona transversālo direktīvu “Procédure de recrutement au sein des institutions de droit public et des entités subventionnées” [Kārtība, kādā notiek pieņemšana darbā publisko tiesību iestādēs un subsidētās struktūrās] ir pārkāpts Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos (PBPN) un ka arī visi pārējie Šveices federālie tiesību akti par valstspiederīgo priekšrocībām ir pretrunā PBPN; — konstatēt, ka savukārt Eiropas Savienības dalībvalstis nav veikušas diskriminējošus pasākumus attiecībā pret ārstiem, kas ir Šveices valstspiederīgie; — konstatēt, ka Eiropas Komisija, kurai ir pienākums nodrošināt Līgumu piemērošanu, ir pieļāvusi vainojamu bezdarbību, vienlaikus neievērojot tiesiskās paļāvības principu un tiesiskās drošības principu attiecībā uz Dr. Nathaniel Magnan iegūtajām tiesībām; — konstatēt, ka pastāv cēloņsakarība starp Eiropas Komisijas vainojamo bezdarbību un Dr. Nathaniel Magnan nodarīto kaitējumu; — piespriest Eiropas Komisijai sodu par bezdarbību; — piespriest Eiropas Komisijai samaksāt Dr. Nathaniel Magnan naudas summu 1 141 198,10 euro (viens miljons viens simts četrdesmit viens tūkstotis viens simts deviņdesmit astoņi euro un desmit centi pēc maiņas kursa 2019. gada 7. janvārī plkst. 11.39 pēc UTC), kas atbilst 1 281 444 CHF (viens miljons divi simti astoņdesmit viens tūkstotis četri simti četrdesmit četri Šveices franki), atlīdzinot kaitējumu, kas nodarīts kopš 2013. gada, pamatojoties uz LESD 340. panta noteikumiem par Komisijas ārpuslīgumisko atbildību; — pamatojoties uz LESD 340. pantu, piespriest Eiropas Komisijai saistībā ar bezdarbību samaksāt Dr. Nathaniel Magnan kavējuma naudu 500 euro (pieci simti euro) apmērā par katru darba dienu par ilgstošu, pastāvīgu un turpinātu saimniecisku kaitējumu, kas atbilst nodarītajam saimnieciskajam kaitējumam dienā, kamēr Šveices Konfederācija neievēro PBPN vai līdz brīdim, kad viena no nolīguma pusēm no tā atkāpjas;
—

vēl pakārtotāk, atcelt attiecībā uz prasītāju Lēmumu SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) (2018. gada 28. maijs), kas izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 3166, ciktāl ar to lielajiem elektroenerģijas patērētājiem ar vismaz 7000 izmantošanas stundām gadā (atrašanās vietas — Großbreitenbach un Schleusingen) ir noteikts pienākums veikt atmaksu vairāk nekā 20 % apmērā un lielajiem elektroenerģijas patērētājiem ar vismaz 7500 izmantošanas stundām gadā (atrašanās vieta — Steinbach am Wald) — vairāk nekā 15 % apmērā no publiskotajām tīkla maksām;
1.

Pirmais pamats: prasītāja, pamatojoties uz LESD 277. pantu, izvirza pamatu par apstrīdētā lēmuma juridiskā pamata — Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 517/2014 (2014. gada 16. aprīlis) par fluorētām siltumnīcefekta gāzēm un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 842/2006, 16. panta — spēkā neesamību daļā, kas attiecas uz kvotu iedalīšanas sistēmas balstīšanu uz atsauces vērtībām, kuras izriet no senāk iesniegtajiem datiem par f-gāzēm, kas laistas apgrozībā laikā no 2009. gada līdz 2012. gadam, jo tā izraisot diskriminējošu un patvaļīgu uzņēmēju iedalīšanu atkarībā no to agrākās darbības gāzu tirgū, un līdz ar to lūdz atzīt, ka apstrīdētais lēmums šajā apmērā ir kļūdains.
C 187/82

Prasība, kas celta 2019. gada 29. martā — Zubedi/Padome

(Lieta T-186/19)

(2019/C 187/88)

Tiesvedības valoda –angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Khaled Zubedi (Damaska, Sīrija) (pārstāvji: M. Lester, QC un M. O’Kane, Solicitor)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasījumi

Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2019/87 (2019. gada 21. janvāris) (1) un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2019/85 (2019. gada 21. janvāris) (2), ciktāl tie attiecas uz prasītāju; un

— piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatojumam prasītājs izvirza vienu pamatu, apgalvojot, ka atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, attiecinot uz prasītāju Eiropas Savienības ierobežojošos pasākumus pret Sīriju.

Prasītājs ir iekļauts Padomes Īstenošanas lēmumā (KĀDP) 2019/87 un Padomes Īstenošanas regulā (ES) 2019/85, pamatojoties uz to, ka viņš esot viens no Sīrijas veiksmīgo uzņēmēju grupas, kuri visi saskaņā ar atbildētājas teikto gūst lielu peļņu no prezidenta Asada režīma vai šī režīma atbalsta, veidojot partnerību ar valsts atbalstītiem uzņēmumiem, lai attīstītu zemesgabalus, kas ekspropriēti Sīrijas konflikta rezultātā pārvietotajām personām. Attiecībā uz prasītāju tā noteikti neesot taisnība, iekļaušanas kritēriji neesot izpildīti un atbildētāja esot balstījusies uz nepietiekamu pamatojumu.

(1) Padomes Īstenošanas lēmums (KĀDP) 2019/87 (2019. gada 21. janvāris), ar ko īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 18I, 21.1.2019, 13. lpp.).

(2) Padomes Īstenošanas regula (ES) 2019/85 (2019. gada 21. janvāris), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV L 18I, 21.1.2019, 4. lpp.).
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar Direktīvu 2018/2001 ir pārkāpts LESD 191. pants, jo ar to netiek saglabāta, aizsargāta vai uzlabota vides kvalitāte, aizsargāta cilvēku veselība vai arī apdomīgi vai racionāli izmantoti dabas resursi. Ar to netiek īstenots augsta līmeņa aizsardzības mērķis attiecībā uz vidi, ar to nodarītais kaitējums netiek labots, novēršot tā cēloni, un tajā netiek piemērots piesardzības princips vai noteikts, ka piesārņotājs maksā. Tajā arī nav ņemti vērā pieejamie zinātniskie dati par meža biomasas sadedzināšanas ietekmi uz klimata pārmaiņām.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2018/1981 prettiesiski tiek atjaunots vara savienojumu kā aizstājamu vielu apstiprinājums. It īpaši: — ar Regulas (EK) Nr. 1107/2009 (3) 24. pantu un II pielikuma 4. punktu ir pārkāptas ES tiesības, jo: (i) zinātniski pierādījumi liecina, ka “PBT kritēriji”, it īpaši noturība, nav piemēroti varam; (ii) PBT kritēriju piemērošana neorganiskām vielām nav saderīga ar citiem tiesību aktiem, kas ir īstenoti regulēto ķīmisko vielu jomā; (iii) runājot par aizstājamām vielām, PBT kritēriju piemērošana vara savienojumiem pārsniedz to, kas ir vajadzīgs, lai sasniegtu Regulas (EK) Nr. 1107/2009 izvirzītos mērķus. Turklāt Regulā (EK) Nr. 1107/2009 ir nepareizi interpretēts piesardzības princips.
C 139/60

Prasība, kas celta 2019. gada 30. janvārī — Cham Holding un Bena Properties/Padome

(Lieta T-55/19)

(2019/C 139/62)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Cham Holding Co. SA (Damaska, Sīrija) un Bena Properties Co. SA (Damaska) (pārstāvis: E. Ruchat, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atzīt prasītāju prasību par pieņemamu un pamatotu;

— līdz ar to piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt visu prasītājām nodarīto kaitējumu Vispārējās tiesas noteiktā saprātīgā apmērā;

— pakārtoti, piespriest iecelt ekspertu, lai noteiktu prasītājām nodarītā kaitējuma kopējo apmēru;

— piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatojumam prasītājas izvirza galveno pamatu un papildu pamatu, kuri attiecas uz kaitējumu, kāds tām esot nodarīts un par ko atbildīga esot Eiropas Savienības Padome.

Galvenais pamats ir balstīts uz to, ka strīdīgie ierobežojošie pasākumi, proti, Padomes Lēmums (KĀDP) 2018/778 (2018. gada 28. maijs), ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, un šī lēmuma turpmākie izpildes akti, esot nelikumīgi. Pirmkārt, tie pārkāpj pienākumu norādīt pamatojumu, kas ir paredzēts LESD 296. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā, un, otrkārt, tie pārkāpj prasītāju tiesības uz īpašumu un tiesības uz reputācijas aizsardzību. Šis pārkāpums prasītājām esot tieši radījis būtisku morālu un materiālu kaitējumu, kas ietver attiecīgi reputācijas aizskārumu, no vienas puses, un līgumattiecību izbeigšanu, kā arī materiālo vērtību un ienākumu zaudēšanu, no otras puses, par ko tām būtu tiesības uz atlīdzību.

Papildu pamats ir balstīts uz Eiropas Savienības atbildības mehānisma pastāvēšanu neatkarīgi no vainas.
C 139/61

Prasība, kas celta 2019. gada 30. janvārī — Syriatel Mobile Telecom/Padome

(Lieta T-56/19)

(2019/C 139/63)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damaska, Sīrija) (pārstāvis: E. Ruchat, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atzīt prasītājas prasību par pieņemamu un pamatotu;

— līdz ar to piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt visu prasītājai nodarīto kaitējumu Vispārējās tiesas noteiktā saprātīgā apmērā;

— pakārtoti, piespriest iecelt ekspertu, lai noteiktu prasītājai nodarītā kaitējuma kopējo apmēru;

— piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatojumam prasītāja izvirza galveno pamatu un papildu pamatu, kuri attiecas uz kaitējumu, kāds tai esot nodarīts un par ko atbildīga esot Eiropas Savienības Padome.

Galvenais pamats ir balstīts uz to, ka strīdīgie ierobežojošie pasākumi, proti, Padomes Lēmums (KĀDP) 2018/778 (2018. gada 28. maijs), ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, un šī lēmuma turpmākie izpildes akti, esot nelikumīgi. Pirmkārt, tie pārkāpj pienākumu norādīt pamatojumu, kas ir paredzēts LESD 296. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā, un, otrkārt, tie pārkāpj prasītājas tiesības uz īpašumu un tiesības uz reputācijas aizsardzību. Šis pārkāpums prasītājai esot tieši radījis būtisku morālu un materiālu kaitējumu, kas ietver attiecīgi reputācijas aizskārumu, no vienas puses, un līgumattiecību izbeigšanu, kā arī materiālo vērtību un ienākumu zaudēšanu, no otras puses, par ko viņai būtu tiesības uz atlīdzību.

Papildu pamats ir balstīts uz Eiropas Savienības atbildības mehānisma pastāvēšanu neatkarīgi no vainas.
Prasība, kas celta 2019. gada 15. janvārī – Idea Groupe/EUIPO – The Logistical Approach (“Idealogistic Verhoeven Greatest care in getting it there”)

(Lieta T-29/19)

(2019/C 93/95)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Idea Groupe (Montoir de Bretagne, Francija) (pārstāvis: P. Langlais, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: The Logistical Approach BV (Uden, Nīderlande)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Idealogistic Verhoeven Greatest care in getting it there” melnā, baltā un zilo toņu krāsā reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 567 184

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 12. novembra lēmums lietā R 2064/2017-4

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

— piespriest sabiedrībai The Logistical Approach B.V. atlīdzināt izdevumus, kas radušies tās iestāšanās lietā dēļ, ja tā nolemtu iestāties lietā.

Izvirzītie pamati:

— Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;
C 93/69

Prasība, kas celta 2019. gada 4. janvārī – Irish Wind Farmers’ Association u.c./Komisija

(Lieta T-6/19)

(2019/C 93/89)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Irish Wind Farmers’ Association Clg (Kilkenny, Īrija), Carrons Windfarm Ltd (Shanagolden, Īrija), Foyle Windfarm Ltd (Dublina, Īrija) un Greenoge Windfarm Ltd (Bunclody, Īrija) (pārstāvji: M. Segura Catalán un M. Clayton, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt Eiropas Komisijas vēstuli, kura ir datēta 2018. gada 25. oktobrī un attiecas uz lietu SA.44671 Īrija – Iespējams nelikumīgs valsts atbalsts, kas piešķirts fosilā kurināmā nozarei samazinātu īpašuma nodokļa likmju veidā,

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza tikai vienu pamatu, proti, ka Komisija nav uzsākusi formālo izmeklēšanu saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu un Regulas 2015/1589 (1) 4. panta 4. punktu, neņemot vērā šaubas par valsts atbalsta esamību, tādējādi atņemot prasītājām to procesuālās tiesības. Šis pamats ietver divas daļas:

1. Pirmā daļa – Komisijai esot bijis jāpieņem formāls lēmums. Komisija neesot veikusi pienācīgu sūdzības izskatīšanu, kā ir prasīts tās pašas pieņemtos noteikumos, un apstrīdētais tiesību akts esot pieņemts, pārkāpjot Regulas 2015/1589 normas.

2. Otrā daļa – Komisijai esot bijis jābūt nopietnām šaubām attiecībā uz pasākuma klasificēšanu par atbalstu un tātad jāuzsāk Regulas Nr. 2015/1589 4. panta 4. punktā paredzētā formālā izmeklēšana, it īpaši un tostarp tāpēc, ka Komisija esot pārpratusi prasītāju sūdzības tvērumu, neesot adekvāti izvērtējusi visu informāciju, ko prasītājas ir sniegušas sūdzības kontekstā, neesot pienācīgi izvērtējusi pasākumu, kā arī esot izmantojusi nepareizu pieeju attiecībā uz selektivitātes novērtējumu un neesot izvērtējusi citas LESD 107. panta 1. punktā paredzētās prasības.

(1) Padomes Regula 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).
—

līdz ar to, apmierinot prasību par kaitējuma atlīdzību, ko prasītāja formulējusi saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punktu un kas aprakstīta 2017. gada 29. novembra dokumentā, atzīt un piešķirt prasītājai kompensāciju, kura jāizmaksā EĀDD, par summu 690 000 EUR apmērā, kura tiesvedības laikā var tikt palielināta un kas ex aequo et bono ir aprēķināta par mantiskiem zaudējumiem, morālo kaitējumu, kaitējumu reputācijai un profesionālo kaitējumu, kopā ņemtiem, un kas noteikta 2019. gada 31. janvārī, un kura tiesvedības laikā var tikt palielināta, neietekmējot tiesības prasīt atlīdzību par negūtajiem nākotnes ienākumiem iespējamās aiziešanas no darba iestādēs dēļ;
—

atcelt Komisijas 2018. gada 28. maija lēmumu par atbalsta shēmu SA.34045 (2013/c) (ex 2012/NN), ko Vācija īstenojusi par labu bāzes slodzes patērētājiem atbilstoši Stromnetzentgeltverordnung (turpmāk tekstā – “StromNEV”) 19. punktam, dokumenta numurs C(2018) 3166, it īpaši bāzes slodzes patērētāju pilnīgā atbrīvojuma no tīkla maksas 2012. un 2013. gadā klasifikāciju par atbalstu, konstatējumu par tā nesaderību ar iekšējo tirgu un lēmumu par tūlītēju atgūšanu no saņēmējiem, piemērojot StromNEV2010. gada 3. septembra redakcijā 19. punkta 2. apakšpunkta otrajā teikumā paredzēto minimālās iemaksas regulējumu, kā arī
—

pakārtoti, atcelt atbildētājas Lēmumu SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) (2018. gada 28. maijs), kas izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 3166, ciktāl ar to attiecībā uz 2012. un 2013. gadu lielajiem elektroenerģijas patērētājiem ar vismaz 7 000 izmantošanas stundām gadā ir noteikts pienākums veikt atmaksu vairāk nekā 20 % apmērā, lielajiem elektroenerģijas patērētājiem ar vismaz 7 500 izmantošanas stundām gadā – vairāk nekā 15 % apmērā un lielajiem elektroenerģijas patērētājiem ar vismaz 8 000 izmantošanas stundām gadā – vairāk nekā 10 % apmērā no publiskotajām tīkla maksām;
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta acīmredzama kļūda tiesisko un faktisko apstākļu vērtējumā, secinot, ka jaunais pārejas mehānisms fleksibilitātes kompensēšanai atbilst kritērijiem, kas Pamatnostādnēs par valsts atbalstu vides aizsardzībai un enerģētikai 2014.–2020. gadam atbalsta saderīguma ar iekšējo tirgu saskaņā ar Līguma 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu novērtēšanai, un it īpaši piemērotības, samērīguma, nepieciešamības, stimulējošas iedarbības un izvairīšanās no nepamatotas negatīvās ietekmes uz konkurenci kritērijiem.
—

pakārtoti – atcelt atbildētājas Lēmumu SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) (2018. gada 28. maijs), kas izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 3166, ciktāl ar to attiecībā uz 2012. un 2013. gadu lielajiem elektroenerģijas patērētājiem ar vismaz 7 000 izmantošanas stundām gadā ir noteikts pienākums veikt atmaksu vairāk nekā 20 % apmērā, lielajiem elektroenerģijas patērētājiem ar vismaz 7 500 izmantošanas stundām gadā – vairāk nekā 15 % apmērā un lielajiem elektroenerģijas patērētājiem ar vismaz 8 000 izmantošanas stundām gadā – vairāk nekā 10 % apmērā no publiskotajām tīkla maksām;
1.

Pirmais pamats attiecas uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā. — Šajā ziņā tiek norādīts, ka kopumā acīmredzama kļūda vērtējumā skaidri izriet no pašā lēmumā paustā aizsprieduma, ka prasītāja apgalvojumi neesot ticami, jo attiecas uz ļoti ilgu laikposmu, kas esot pagājis, prasītājam neiesniedzot formālu sūdzību. — Aizsprieduma esamība esot arī vienīgais izskaidrojums faktam, ka iecēlējinstitūcija no apstrīdētā lēmuma izslēdza vairākus sūdzībā norādītos starpgadījumus, attiecībā uz kuriem netika veikts nekāds vērtējums. — Prasītāja apgalvojumi par vardarbību, no kuras viņš it kā esot cietis, steidzīgi esot tikuši padarīti par parastiem sliktas organizācijas gadījumiem vai parastiem konflikta gadījumiem darbā.
—

uzdot atbildētājai samaksāt prasītājai kompensācijas procentus saskaņā ar standarta likmi no dienas, kad ir nodarīti zaudējumi (t.i., vai nu no dienas, kad stājās spēkā prettiesiskā klasifikācija, vai no dienas, kad radās kaitējums);
C 445/22

Prasība, kas celta 2018. gada 5. oktobrī – Fujifilm Recording Media/EUIPO – iTernity (“d:ternity”)

(Lieta T-609/18)

(2018/C 445/27)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Fujifilm Recording Media GmbH (Kleve, Vācija) (pārstāvji: R. Härer, C. Schulze, C. Weber, H. Ranzinger un C. Gehweiler, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: iTernity GmbH (Freiburga, Vācija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “d:ternity” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 11 152 154

Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 25. jūlija lēmums lietā R 2324/2018–4

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— pakārtoti, secināt, ka tiesvedība lietā par šo prasību ir jāizbeidz;

— piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un izdevumus, kas radušies procesā Apelācijas padomē.

Izvirzītie pamati:
—

noteikt atbildētājai pienākumu nodot prasītājai dokumentus, kuri ir noformēti saistībā ar ECOCERT SA veikto bioloģiskās ražošanas dokumentāro pārbaudi Erenhot Jinguyuan Grain and Oil Co. Ltd., 2051 Youyi Road North, Ernehot City, Xilingol League, Iekšējā Mongolija, Autonomais reģions, Ķīnas Tautas Republika, it īpaši 2016., 2017. un 2018. gada inspekcijas ziņojumus un tiem piederošos inspekcijas ziņojumus, kas ir saistīti ar ECOCERT SA konstatējumiem, vērtējumiem un lēmumiem, uz kuru pamata saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1[2]35/2008 V pielikumu tika izdots 2017. gada 19. septembra inspekcijas sertifikāts Nr. 22904CN1700w13 attiecībā uz 490 960 kg bioloģiski ražotiem sezama sēklu raušiem un uz kuru pamata ECOCERT SA vēlāk šo inspekcijas sertifikātu atcēla;
1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 806/2014 (2014. gada 15. jūlijs), ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010, OV 2014 L 25, 90. lpp. ) 20. panta 11. punkta pārkāpums. Šim pamatam ir trīs daļas. — Pirmā daļa attiecas uz argumentu par to, ka apstrīdētajā lēmumā tika lemts par kreditoru prasījumu atjaunošanas vai par izmaksātās atlīdzības vērtības palielināšanas iespēju bez gala vērtējuma ex post veikšanas. — Otrā daļa attiecas uz argumentu par to, ka VNV neesot pārliecinājusies par to, lai informācija, uz kuras pamata tiek veikts vērtējums, būtu pēc iespējas jaunāka un pilnīgāka, lai visi iestādes aktīviem nodarītie zaudējumi tiktu pilnībā ņemti vērā. — Trešā daļa attiecas uz Meroni lietā iedibinātās judikatūras pārkāpumu, ciktāl Komisijai esot bijis jāapstiprina VNV lēmums nenodrošināt gala vērtējuma veikšanu ex post.
C 427/90

Prasība, kas celta 2018. gada 20. septembrī – ITD and Danske Fragtmænd/Komisija

(Lieta T-561/18)

(2018/C 427/119)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S (Padborg, Dānija) un Danske Fragtmænd A/S (Åbyhøj, Dānija) (pārstāvji: L. Sandberg-Mørch, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt Komisijas 2018. gada 28. maija Lēmumu C(2018) 3169 final valsts atbalsta lietā SA.47707 (2018/N) – valsts kompensācijas, kas izmaksātas PostNord par universālā pasta pakalpojuma sniegšanu – Dānija; (1)

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Pamatojot prasību, prasītājas izvirza vienu vienīgu prasības pamatu, kas attiecas uz to, ka Komisija nav uzsākusi LESD 108. panta otrajā daļā paredzēto formālās izmeklēšanas procedūru, kaut arī, novērtējot attiecīgos pasākumus, ir radušās nopietnas grūtības. Šis pamats ir balstīts uz divām argumentu grupām, kas attiecas uz iepriekšējās izmeklēšanas procedūras ilgumu un apstākļiem, kā arī uz apstrīdētā lēmuma saturu.

— Attiecībā uz apstrīdētā lēmuma saturu prasītājas apgalvo it īpaši, ka: i) universālā pakalpojuma pienākuma kompensēšana nav saderīga ar iekšējo tirgu; ii) valsts garantijas nav pastāvošs atbalsts; iii) atbrīvojums no PVN ir attiecināms uz valsti; iv) izdevumu nepareiza attiecināšana rada valsts līdzekļu pārskaitīšanu un tajā ir vainojama valsts un v) 2017. gada 23. februāra kapitāla ieguldījums ir attiecināms uz valsti un rada ekonomiskas priekšrocības Post Danmark.

(1) OV 2018, C 360, 3. lpp.