ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 195/34

Prasība, kas celta 2017. gada 18. aprīlī – Recylex u.c./Komisija

(Lieta T-222/17)

(2017/C 195/48)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Recylex SA (Parīze, Francija), Fonderie et Manufacture de Métaux (Anderlehta, Beļģija), Harz-Metall GmbH (Goslāra, Vācija) (pārstāvji – M. Wellinger, S. Reinart un K. Bongs, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītāju prasījumi:

— samazināt naudas sodu, kas tām uzlikts ar Eiropas Komisijas 2017. gada 8. februāra lēmumu (C(2017) 900 final) saistībā ar procedūru atbilstoši LESD 101. pantam;

— noteikt prasītājām samaksas kārtību un

— piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza sešus pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, nepiemērojot prasītājām Paziņojuma par atbrīvojumu (1) 26. punktu (pēdējo rindkopu) attiecībā uz pārkāpuma ilgumu.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, nepiemērojot prasītājām Paziņojuma par atbrīvojumu 26. punktu (pēdējo rindkopu) attiecībā uz pārkāpumu, kas skar Franciju.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, piemērojot īpašu 10 % palielinājumu, aprēķinot naudas sodu, pamatojoties uz Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai (2) 37. punktu.

4. Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, nepiešķirot prasītājām naudas soda 50 % samazinājumu atbilstoši Paziņojuma par atbrīvojumu 26. punkta pirmajam ievilkumam.

5. Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu tiek pārkāpts samērīguma princips un nediskriminācijas princips, kā arī princips par sodu individualizāciju.

6. Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Tiesai ir jāizmanto sava neierobežotā kompetence noteikt prasītājām samaksas kārtību vēl nesamaksātajai naudas soda daļai.

(1) Paziņojums par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu karteļu gadījumos (OV 2006, C 298, 17. lpp.), redakcijā pēc pēdējiem grozījumiem, kas veikti ar Komisijas Paziņojumu – Grozījumi Komisijas Paziņojumā par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu karteļu gadījumos (OV 2015, C 256, 1. lpp.).

(2) Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 (OV 2006, C 210, 2. lpp.) 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 144/52

Prasība, kas celta 2017. gada 7. martā – Troszczynski/Parlaments

(Lieta T-148/17)

(2017/C 144/71)

Tiesvedības valoda – franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Mylène Troszczynski (Noyon, Francija) (pārstāvis – M. Ceccaldi, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Parlaments

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Eiropas Parlamenta kvestoru 2017. gada 6. janvāra lēmumu, ar ko atstāj spēkā Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2016. gada 23. jūnija lēmumu piedzīt no Mylème Troszczynski EUR 56 554;

— atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2016. gada 23. jūnija lēmumu, kas pieņemts, piemērojot Eiropas Parlamenta Prezidija 2008. gada 19. maija un 9. jūlija Lēmuma 2009/C 159/01 “par Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma īstenošanas noteikumiem”, ar grozījumiem, 33., 43., 62., 67. un 68. pantu, konstatējot prasītājas parādu EUR 56 554,00 apmērā par nepamatoti samaksātajām summām par parlamentāro palīdzību un ar kuru ir norādīts pamatojums tā piedziņai un atbildīgajam kredītrīkotājam sadarbībā ar iestādes grāmatvedi ir uzticēts veikt tā piedziņu, piemērojot [Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma] īstenošanas noteikumu 68. pantu un Finanšu regulas 78., 79. un 80. pantu;

— atcelt paziņojumu par parādu Nr. 2016-888, kas nav datēts un ar kuru prasītāja ir informēta, ka attiecībā uz viņu ir konstatēts parāds saskaņā ar ģenerālsekretāra 2016. gada 23. jūnija lēmumu “Par parlamentāro palīdzību nepamatoti samaksāto summu atgūšana, piemērojot īstenošanas noteikumu 68. pantu un Finanšu regulas 78., 79. un 80. pantu”;

— atcelt 2016. gada 29. jūnija paziņojumu par parādu;

— piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā instancē;

— piespriest Eiropas Parlamentam samaksāt Mylène Troszczynski EUR 50 000,00 kā atlīdzināmo tiesāšanās izdevumu atmaksu.

Pamati un galvenie argumenti

Summas, par kurām ir strīds šajā lietā, skar uz nenoteiktu laiku noslēgtu darba līgumu starp prasītāju un vietējo palīgu, kas veic parlamentārā palīga pienākumus pilnu laiku dalībvalstī, kurā prasītāja ir tikusi ievēlēta. Taču, balstoties uz noteiktām norādēm par vietējā palīga pildāmajiem pienākumiem prasītājas piederības partijas iekšienē, atbildētājs uzskata, ka tā ir pārkāpusi Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 33., 43. un 62. pantu.

Savas prasības pamatojumam prasītāja norāda, ka šajā lietā apstrīdētie akti ir kļūdaini, kas, vispirms, ietekmē to ārējo tiesiskumu akta izdevēja ratione materiae nekompetences, pienākuma norādīt pamatojumu neizpildes un būtisku formas prasību neievērošanas dēļ.

Tā arī norāda, ka apstrīdēto aktu iekšējo tiesiskumu skar kļūdas saistībā ar pārmesto faktu neesamību, puses, kurai ir pierādīšanas pienākums, noteikšanu, samērīguma principa pārkāpumu, vietējo palīgu politisko tiesību aizskārumu, varas ļaunprātīgu izmantošanu, apstrīdēto aktu diskriminējošo raksturu un fumus persecutionis esamību, deputāta neatkarības aizskārumu un obligātu uzdevumu aizliegumu, principa una via electa et non bis in idem pārkāpumu, ciktāl Eiropas Parlamenta priekšsēdētājs ir nodevis OLAF faktiskus pierādījumus, kas ļauj prezumēt apgalvoto prasītāju skarošu pārkāpumu esamību.
—

atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to no 2016. gada 1. janvāra darbiniekiem, kuri norīkoti darbā Etiopijā, piemaksas par dzīves apstākļiem apmērs ir samazināts no 30 % līdz 25 %.;
—

atcelt Komisijas 2016. gada 14. decembra Īstenošanas regulu (ES) 2016/2257, ar kuru atkārtoti uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas uzlikts tādu konkrētu apavu ar ādas virsu importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā un kurus ražo Chengdu Sunshine Shoes Co. Ltd., Foshan Nanhai Shyang Yuu Footwear Ltd. un Fujian Sunshine Footwear Co. Ltd., un īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14; un
—

atcelt Eiropas Centrālās bankas valdes lēmumu, kas paziņots 2016. gada 15. decembra vēstulē un ar kuru tika noraidīts prasītāju pieteikums piešķirt piekļuvi diviem Eiropas Centrālās bankas dokumentiem: “The impact on government deficit and debt from off-market swaps. The Greek case” (SEC/GovC/X/10/88a) un “The Titlos transaction and possible existence of similar transactions impacting on the euro area government debt or deficit levels” (SEC/GovC/X/10/88b);
5.

Piektais pamats, kas saistīts ar prasītāju hierarhiski augstākstāvošo personu nereaģēšanu, neraugoties uz steidzamību un apgalvoto faktu smagumu. Prasītāji uzskata, ka šie apstākļi to hierarhiski augstākstāvošo personu rīcību būtu ietekmējuši tādējādi, ka tās liktu pārtraukt: — prettiesiskās darbības; — to nodaļas vadītāja ļaunprātību un aizvainojošo uzvedību, kā arī administrācijas nesaprātīgi ilgo termiņu atbilstošu pasākumu veikšanai; — to nožēlojamos darba apstākļus, kā rezultātā būtu bijis iespējamas izvairīties no nepārtrauktas advokāta iesaistīšanas.
6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka papildus vai alternatīvi Komisija ir vairākkārtēji kļūdījusies, aprēķinot prasītājām noteikto naudas sodu, un Tiesai tā būtu jāsamazina. Komisijai (a) bija jāpiemēro lielāks soda atvieglojums un jānosaka mazāks pārkāpuma smagums, kā arī jāpiemēro “iestāšanās nodeva”, atspoguļojot prasītāju maznozīmīgo lomu, kas atšķīrās no Komisijas konstatētās lomas; (b) tā nav visiem dalībniekiem piemērojusi vienu un to pašu metodi tirdzniecības apjoma aprēķināšanai, tādējādi pret prasītājām bez objektīva pamatojuma tika piemērota nelabvēlīgāka attieksme; (c) tai bija jāpiemēro lielāka atlaide saistībā ar prasītāju ienākumu apmēru, lai atspoguļotu to relatīvo ekonomisko varu, un (d) tai nevajadzēja iekļaut EONIA tirdzniecību, aprēķinot tirdzniecības apjomu.
—

Šajā ziņā tiek norādīts, ka IBI padomdevēji, saistībā ar kuru netiešajām izmaksām ir atteikta atmaksa, bija profesionāļi, kas nebija nodarbināti nevienā citā uzņēmumā, proti, viņi bija “self-employed” [pašnodarbināti]. Tādējādi uz tiem neattiecas neviens no diviem gadījumiem, kuru dēļ aplūkojamo normu 2.c apakšpunktā ir izslēgta iespēja segt izmaksas. Ja uz IBI padomdevējiem, kas izmanto attālināto darbu, neattiecas neviens no abiem izņēmuma gadījumiem, tad uz tiem noteikti attiecas vispārīgais noteikums, proti, uz to netiešajām izmaksām attiecas noteikums par flat rate [vienoto likmi] 60 % apmērā.
—

atcelt Vienotā noregulējuma valdes 2016. gada 15. aprīļa Lēmumu par ex ante iemaksām vienota noregulējuma fondā 2016. gadā (SRB/ES/SRF/2016/06) un Vienotā noregulējuma valdes 2016. gada 20. maija Lēmumu par ex ante iemaksu vienoto noregulējumā fondā 2016. gadā pielāgošanu, papildinot valdes 2016. gada 15. aprīļa lēmumu par ex ante iemaksām vienota noregulējuma fondā 2016. gadā (SRB/ES/SRF/2016/13), ciktāl apstrīdētie lēmumi attiecas uz prasītājas iemaksām; piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
—

atcelt Eiropas Parlamenta 2016. gada 15. decembra lēmumu, ciktāl ar to priekšfinansējums attiecībā uz 2017. gada dotāciju ir ticis ierobežots 33 % apmērā no maksimālās dotācijas summas un priekšfinansējuma summas samaksa ir padarīta atkarīga no pirmā pieprasījuma garantijas iesniegšanas, un rezultātā – atcelt šim lēmumam pievienotā lēmuma par dotācijas piešķiršanu FINS-2017-13 I.4.1. pantu;
3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, ja pretēji prasītāja galvenajam argumentam, sarakstā iekļaušanas kritērijs ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir attiecināms uz ikvienu no vadošajiem uzņēmējiem Sīrijā, neatkarīgi no tā, vai šis uzņēmējs jebkādi sadarbojas ar Sīrijas režīmu vai ir saistīts ar to, un neatkarīgi no tā, vai šī persona gūst labumu no Sīrijas režīma vai to atbalsta, prasītājs lūdz atzīt, ka Lēmuma 2013/255/KĀDP 28. panta 2. punkta a) apakšpunkts un Regulas Nr. 36/2012 15. panta 1. punkta a) apakšpunkts nav piemērojami, ciktāl tie attiecas uz prasītāju, pamatojoties uz to, ka sarakstā iekļaušanas kritērijs ir nesamērīgs attiecībā pret citādi leģitīmajiem šo tiesību aktu mērķiem.
—

atcelt Vienotā noregulējuma valdes 2016. gada 15. aprīļa Lēmumu par ex ante iemaksām vienota noregulējuma fondā 2016. gadā (SRB/ES/SRF/2016/06) un Vienotā noregulējuma valdes 2016. gada 20. maija Lēmumu par ex ante iemaksu vienoto noregulējumā fondā 2016. gadā pielāgošanu, papildinot valdes 2016. gada 15. aprīļa lēmumu par ex ante iemaksām vienota noregulējuma fondā 2016. gadā (SRB/ES/SRF/2016/13), ciktāl apstrīdētie lēmumi attiecas uz prasītājas iemaksām;
4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti VUM regulas 4. panta 3. punkts, CRD IV 23. panta 1. un 4. punkts, kā arī vispārējie tiesiskuma, tiesiskās noteiktības un iestāžu rīcības paredzamības principi saistībā ar to, kā ECB piemēro transponējošos valsts tiesību aktus, un ka, uzskatīdama, ka pret prasītājiem var atsaukties uz Guidelines for the prudential assessment of acquisitions and increases in holdings in the financial sector required by Directive 2007/44/EC [Pamatnostādnes piesardzīgam novērtējumam par līdzdalības iegūšanu un palielināšanu finanšu iestādēs, kas prasīta ar Direktīvu 2007/44], kuras 2008. gadā pieņēmušas CEBS, CESR un CEIOPS komitejas, ECB esot pārkāpusi vispārējos tiesiskuma un tiesiskās noteiktības principus.
—

piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājam mantisko un morālo kaitējumu, kas nodarīts, pirmkārt, ar prettiesisko lēmumu par nepagarināšanu un, otrkārt, ar sprieduma lietā T-658/13 P (1) prettiesisko izpildi: EUR 63 246 par negūto peļņu; EUR 26 630, lai kompensētu prasītājam pensijas tiesību zaudēšanu uz 19 mēnešiem, vai tādu kapitāla summu, kādu Tiesa noteiks ex aequo et bono; EUR 1 200, lai atlīdzinātu tiesāšanās izdevumus, kas prasītājam radušies pirmstiesas stadijā no 2016. gada 29. janvāra lēmuma projekta pieņemšanas dienas līdz atbildētājas 2016. gada 21. aprīļa lēmuma pieņemšanas dienai; EUR 60 000 par iespējas, ka tiks noslēgts līgums uz nenoteiktu laiku, zaudēšanu, vai tādu summu, kādu Tiesa noteiks ex aequo et bono; EUR 50 000 par morālo kaitējumu, kāds prasītājam nodarīts ar iespējamajām kļūdām, pārkāpumiem un kaitējumu, ko atbildētāja nodarījusi sprieduma lietā T-658/13 P izpildes procesa gaitā;
—

Ar nolīgumu ir pārkāptas arī starptautiskās cilvēktiesības, tostarp Eiropas Savienības Pamattiesību hartas noteikumi, sākot no cilvēka cieņas līdz tieši paredzētajam “kolektīvas atgriešanas” aizliegumam. It īpaši, prasībā ir uzsvērts tieši norādīto direktīvu attiecībā uz atbildi, kas tiek sagaidīta no Savienības saistībā ar personu “masveida pieplūdumu” uz tās robežām, tostarp gadījumos, kad šīs personas ir neaizsargātas, kā arī direktīvu, kas reglamentē starptautiskās aizsardzības atzīšanas un patvēruma tiesību jomā piemērojamo procedūru, neapzināts pārkāpums vai apzināta to nepiemērošana.
—

Visbeidzot prasītājs iebilst pret procentu atskaitīšanu no viņam aprēķinātās kapitāla vērtības par laikposmu no viņa pieteikuma iesniegšanas līdz galīgajam kapitāla pārskaitījumam, prasītāju par to iepriekš neinformējot.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka FERTISAC S.L. ir kļūdaini klasificēta kā liels uzņēmums. — Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka atbilstoši Komisijas 2003. gada 6. maija Ieteikuma 2003/361/EK par mikrouzņēmumu, mazo uzņēmumu un vidējo uzņēmumu definīciju (OV 2003, L 124, 36. lpp.) pielikuma 2. panta 1. punktam mikrouzņēmumu, mazo uzņēmumu un vidējo uzņēmumu (MVU) kategoriju veido uzņēmumi, kuros nodarbinātas mazāk nekā 250 personas un kuru gada apgrozījums nepārsniedz 50 miljonus EUR vai kuru gada bilances kopsumma nepārsniedz 43 miljonus EUR. Uzņēmuma klasificējamība par MVU ir pakārtota divām robežvērtībām. Nepietiek ar to, ka tiek pārsniegta viena no šīm robežvērtībām (kā izriet no ECHA lēmuma, kurā izmantota tikai viena no tām – gada apgrozījums), skaidri atstājot bez ievērības pirmo nosacījumu, proti, personu skaitu, kurš ir skaidri nodalīts ar saikli “un”. Taču FERTISAC S.L. nevienā brīdī nav pārsniegusi 250 nodarbinātu personu robežvērtību.
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi pārskatāmības principu un principu par vienlīdzīgu attieksmi pret pretendentiem, gan izstrādājot specifikācijas, gan pretendentu piedāvājumu novērtēšanas brīdī. It īpaši prasītāja iebilst atbildētājai attiecībā uz sekojošo: — pirmkārt, izstrādājot specifikācijas, atbildētāja esot pārņēmusi tehnisko raksturojumu, kā arī fotogrāfijas precēm, kādas bija piedāvājis pretendents iepriekšējā iepirkumu procedūrā, kuras priekšmets bija līdzīgs, bet kura tika atcelta bez jebkāda pamatojuma sniegšanas, tādējādi radot nepamatotus šķēršļus iepirkuma procedūras atvēršanai konkurencei; — otrkārt, atbildētāja esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentiem principu, nosakot tādas tehniskās prasības, kas bija ļoti ierobežojošas un nepamatotas no tehniskā viedokļa un bija skaidri paredzētas, lai atbilstu konkrēta uzņēmēja precēm; — treškārt, atbildētāja neesot objektīvi un neatkarīgi novērtējusi piedāvājumu, kuru prasītāja bija iesniegusi strīdīgajā iepirkuma procedūrā, un esot to nepamatoti noraidījusi, jo prasītājas preces esot pilnībā atbildušas minimālajām tehniskajām prasībām, kādas bija izklāstītas specifikācijās, un tāpēc esot atbildušas visiem izvirzītajiem kritērijiem.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Centrālās bankas (ECB) 2016. gada 24. augusta lēmums, ar ko ir noraidīts prasītājas pieteikums atļaut tai no sviras rādītāja aprēķināšanas izslēgt riska darījumus attiecībā uz Caisse des dépôt et consignations, kuri izriet no novirzītajiem līdzekļiem, kas ir piesaistīti reglamentēto ietaupījumu ietvaros (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), esot pieņemts, pārkāpjot pilnvaras, jo ECB kompetencē nebija atteikties piešķirt lūgto izslēgšanu pēc tam, kad tā bija konstatējusi, ka ir izpildīti visi nosacījumi, kuri ir izvirzīti piemērojamajās Savienības tiesību normās.
—

atcelt Komisijas 2016. gada 13. septembra Īstenošanas regulu (ES) 2016/1647, ar kuru atkārtoti uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas uzlikts tādu konkrētu apavu ar ādas virsu importam, kuru izcelsme ir Vjetnamā un kurus ražo Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co. Ltd, Lac Ty Co. Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co. Ltd, Freetrend Industrial Ltd. un tā saistītais uzņēmums Freetrend Industrial A (Vietnam) Co. Ltd., Fulgent Sun Footwear Co. Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co. Ltd, Golden Top Company Co. Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co. Ltd, un īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14 (OV 2016, L 245, 16. lpp.);
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 14/36

Prasība, kas celta 2016. gada 29. jūlijā – The Regents of the University of California/CPVO – Nador Cott Protection un CVVP (“Tang Gold”)

(Lieta T-405/16)

(2017/C 014/44)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: The Regents of the University of California (Riverside, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – J. Muñoz-Delgado Mérida, S. Poza Martínez, M. Esteve Sanz un J. Lissen Arbeloa, advokāti)

Atbildētājs: Kopienas Augu šķirņu birojs (CPVO)

Citi procesa CPVO Apelācijas padomē dalībnieki: Nador Cott Protection SARL (Saint-Raphaël, Francija) un Club de Variedades Vegetales Protegidas (Valensija, Spānija)

Informācija par procesu CPVO

Attiecīgās strīdus Kopienas augu šķirnes īpašnieks: prasītājs

Attiecīgā strīdus Kopienas augu šķirne: Kopienas augu šķirne Nr. EU 38924, šķirnes nosaukums: “Tang Gold”, suga: Citrus reticulata Bianco

Apstrīdētais lēmums: CPVO Apelācijas padomes 2016. gada 29. aprīļa lēmums lietā R A006/2014

Prasītāja prasījumi:

— šķirnei “Nadorcott” attiecībā uz Protokolā CPVO-TP 201/2 minēto raksturlielumu Nr. 68 noteikt izpausmes līmeni “ļoti augsta” ar atzīmi 9 vai, pakārtoti, izpausmes līmeni “augsta” ar atzīmi 7, atspoguļojot šo faktu Ziņojumā par atšķirībām no līdzīgām šķirnēm, kas ir daļa no šķirnes ‘Tang Gold’ oficiālā apraksta;

— atzīt, ka pastāv acīmredzamas atšķirības starp šķirnēm “Tang Gold” un “Nadorcott” attiecībā uz Protokolā CPVO-TP 201/2 minētajiem raksturlielumiem ar numuriem 5, 6, 14, 15, 16, 37, 50, 60 un 65, un, konstatējot šo faktu, noteikt, ka būtu jāgroza Ziņojums par atšķirībām no līdzīgām šķirnēm, kas ir daļa no šķirnes “Tang Gold” oficiālā apraksta, lai tajā tiktu norādītas šīs atšķirības.

Izvirzītie pamati:

— Regulas Nr. 2100/94 57., 62., 67., 75. un 81. panta pārkāpums;

— Regulas Nr. 874/09 49. panta pārkāpums

— IVIA [Valensijas lauksaimniecības zinātniskās pētniecības institūta] ziņojuma “Ar inducēto mutaģenēzi izraisītās sēklu skaita samazināšanās apjoms” nepareiza interpretācija;

— raksturlieluma Nr. 68 neatkarība no vides apstākļiem;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 6/46

Prasība, kas celta 2016. gada 31. oktobrī – PY/EUCAP Sahel Niger

(Lieta T-763/16)

(2017/C 006/58)

Tiesvedības valoda – franču

Lietas dalībnieki

Prasītājs: PY (Souffelweyersheim, Francija) (pārstāvji – S. Rodrigues un A. Tymen,advokāti)

Atbildētāja: EUCAP Sahel Niger (Niamey, Nigēra)

Prasītāja prasījumi:

— atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

tādēļ:

— atzīt misijas atbildību LESD 340. panta izpratnē;

— piespriest atlīdzināt prasītājam materiālo kaitējumu;

— piespriest atlīdzināt prasītājam morālo kaitējumu, kas novērtēts EUR 70 000 apmērā;

— piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājs izvirza vienu pamatu par misijas EUCAP Sahel Niger (turpmāk tekstā – “misija”) līgumsaistību neizpildi, kas rada tās līgumisko atbildību LESD 340. panta izpratnē.

Prasītājs, misijas bijušais darbinieks, apgalvo, ka misija ir pieļāvusi līgumpārkāpumus saistībā ar iekšējās izmeklēšanas procedūru un cietušo, kuri ziņo par psiholoģisko vardarbību darba vietā, aizsardzības procedūru. Misijas inertuma dēļ un tādēļ, ka tā neuzsāka iekšēju izmeklēšanu, psiholoģiskās vardarbības situācija, par kuru prasītājs bija ziņojis, ieilga, pasliktinājās un smagi skāra viņa veselību, kas esot novedis pie steidzīgas repatriācijas. Prasītājs neesot vairs spējis atsākt veikt savus uzdevumus līdz viņa līguma beigām.

Tādēļ prasītājs lūdz atlīdzināt tam morālo kaitējumu, kas izriet no tā, ka viņam, lai arī par to tika ziņots, ilgus mēnešus ir bijis jācieš no psiholoģiskas vardarbības, ko misija esot varējusi novērst, no tā, ka viņam bija piespiedu kārtā jāizbeidz sava profesionālā darbība un visbeidzot no tā, ka bija pasliktinājusies viņa veselība, un it īpaši no depresīvā stāvokļa, kas turpinājās kopš tā laika. Prasītājs arī lūdz atlīdzināt viņam finansiālu kaitējumu, kas izriet no darba samaksas zaudējuma pēc 30 dienu darbnespējas slimības dēļ un no iespējas zaudēšanas pagarināt darba līgumu.
—

ECDC ir pārkāpis Civildienesta noteikumu 22.a panta 3. punktu, atbrīvojot no amata prasītāju, kas notika kā reakcija uz to, ka viņš in tempore non suspecto īsi pirms viņa atbrīvošanas no amata ziņoja par faktiem, kuri radīja aizdomas par nepareizu finanšu pārvaldību ECDC.
—

atcelt Komisijas 2016. gada 20. jūnija Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/1059, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (izziņots ar dokumenta numuru C(2016) 3753) (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), ciktāl ar to ir izslēgti izdevumi, kas Čehijas Republikai radušies saistībā ar vienoto platībmaksājuma shēmu (VPS) EUR 84 272,83 apmērā, ciktāl ar to ir izslēgti izdevumi, kas Čehijas Republikai radušies saistībā ar ieguldījumiem vīna nozarē par kopējo summu EUR 636 516,20 apmērā, un ciktāl ar to ir izslēgti izdevumi, kas Čehijas Republikai radušies saistībā ar savstarpējās atbilstības nosacījumiem par kopējo summu EUR 29 485 612,55 apmērā;
—

atcelt Komisijas 2016. gada 20. jūnija Lēmumu C(2016) 3753, kas paziņots 2016. gada 21. jūnijā, ar kuru no Eiropas Savienības finansējuma izslēgti konkrēti izdevumi, kas radušies dalībvalstīm saskaņā ar Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl, pamatojoties uz “trūkumiem konsolidācijā”, ar to no Eiropas Savienības finansējuma ir izslēgta summa EUR 29 957 339,70 apmērā saistībā ar izdevumiem, par kuriem Portugāles Republika paziņojusi saistībā ar platībatkarīgo atbalstu, par 2013. un 2014. finanšu gadu;
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LES 10. panta 3. punkts un 11. panta 2. punkts, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – Harta) 41. panta 2. punkta c) apakšpunkts, jo nav noticis atklāts un pārredzams dialogs: — prasītāja apgalvo, ka lēmumā neesot ievērota pieteikumā par piekļuvi dokumentiem prasītājas nepārprotami paustā vēlme iegūt visaptverošu informāciju par procesu, kura rezultātā ir ticis pieņemts lēmums pārveidot presei paredzēto telpu Komisijas Berlaymont ēkā un samazināt izmantoto valodu skaitu, lietojot tikai angļu un franču valodu. Esot tikuši sniegti tikai daži dokumenti, kuros lielākoties ir iekļauta formāla rakstura informācija, kas neļauj uzzināt par šā lēmuma iniciatoriem un tā motivāciju. Komisija apstrīdētajā lēmumā neesot atsevišķi aplūkojusi prasītājas minētos dokumentāros avotus, neesot atklājusi piekļuves nesniegšanas pamatojumu un tādējādi esot pārkāpusi no LES 10. panta 3. punkta un no citām Eiropas Savienības tiesību normām izrietošo pienākumu lēmumus pieņemt atklāti un cik iespējams tuvināti pilsoņiem un norādīt pamatojumu. — turklāt prasītāja apgalvo, ka Komisija neievērojot savu no LES 11. panta 2. punkta izrietošo pienākumu uzturēt atklātu un pārredzamu dialogu ar sabiedrības intereses pārstāvošām apvienībām, jo tā ignorējot apvienības jautājumu, nedarīdama pieejamus dokumentus un nesniegdama pietiekamu informāciju par dokumentu nepubliskošanas pamatojumu.
—

grozīt apstrīdēto lēmumu tādējādi, lai preču zīmes Nr. 6715627 “DaTaMo” aptverto preču un pakalpojumu saraksta daļā, kas attiecas uz 42. klasē ietilpstošiem pakalpojumiem, kuri nav tikuši atcelti saskaņā ar minēto lēmumu, nebūtu pievienots ierobežojums “all the aforementioned for the enterprise mobility management (EMM)”;