Keywords

Summary



Keywords

1. Vide — Atkritumi — Direktīva 75/442 — Jēdziens — Viela, no kuras atbrīvojas — Kūtsmēsli — Izslēgšana — Nosacījumi — Tādu mājlopu līķi, kas nobeigušies saimniecībā — Iekļaušana

(Padomes direktīvas 75/442, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 91/156, 1. panta a) punkts)

2. Vide — Atkritumi — Direktīva 75/442 — “Citi normatīvie akti” 2. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē — Kopienu vai valsts tiesību akti — Nosacījumi

(Padomes direktīvas 75/442, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 91/156, 2. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

3. Vide — Dažu projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Direktīva 85/337 — II pielikumā uzskaitīto projektu pakļaušana novērtējumam — Dalībvalstu izvērtēšanas pilnvaras — Piemērojamība un ierobežojumi

(Padomes direktīvas 85/337, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/11, 2. panta 1. punkts, 4. panta 2. punkts un II pielikums)

4. Vide — Ūdeņu aizsardzība pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti — Direktīva 91/676 — Piemērošanas joma — Kūtsmēsli — Iekļaušana — Kūtsmēslu kā lauksaimniecības mēslojuma izmantošana — Izslēgšana no gruntsūdeņu aizsardzības sistēmas, kas ieviesta ar Direktīvu 80/68

(Padomes direktīvas 80/68 5. pants un Padomes direktīva 91/676)

Summary

1. Jēdziena “atkritumi” piemērošanas joma Direktīvas 75/442 par atkritumiem, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 91/156, nozīmē ir atkarīga no minētās direktīvas 1. panta a) punkta pirmajā daļā paredzētā termina “atbrīvoties” nozīmes.

Šajā ziņā dažos gadījumos lieta, viela vai izejviela, kas rodas ieguves vai ražošanas procesā, kura galvenais mērķis nav to saražot, var būt nevis atlikumi, bet gan blakusprodukts, no kura uzņēmums nevēlas “atbrīvoties” minētās normas nozīmē, bet gan kuru tas ir paredzējis izmantot vai laist tirdzniecībā tam izdevīgos apstākļos vēlākā procesā, neveicot iepriekšēju pārstrādi. Šādā gadījumā uz šīm lietām, vielām vai izejvielām, kam piemīt ekonomiska preces vērtība neatkarīgi no jebkādas pārstrādes un uz ko attiecas šīm precēm piemērojamās tiesību normas, neattiecas minētās direktīvas noteikumi, kuru mērķis ir reglamentēt atkritumu apglabāšanu vai pārstrādi, pastāvot nosacījumam, ka to otrreizējā izmantošana, neveicot iepriekšēju pārstrādi, nav tikai varbūtība, bet tā ir noteikti iespējama un tā notiek nepārtrauktā ražošanas procesā.

Līdz ar to, pastāvot tādiem pašiem apstākļiem, kūtsmēsli varētu netikt kvalificēti kā atkritumi, ja tos izmanto kā augsnes mēslojumu atbilstoši atļautai mēslošanas praksei skaidri noteiktās teritorijās un ja to krājumi tiek veidoti tikai šīm mēslošanas vajadzībām. Tam, ka šādus kūtsmēslus neizmanto [kā mēslojumu] zemēm, kas pieder tai pašai lauku saimniecībai, kurā šie kūtsmēsli rodas, bet tos izmanto citu uzņēmumu vajadzībām, šajā ziņā nav nozīmes.

Savukārt mājlopu līķus, ja šie mājlopi saimniecībā ir nobeigušies, nevis nokauti lietošanai uzturā, nekādā gadījumā nevar izmantot tādos apstākļos, kuros uz tiem var neattiecināt atkritumu definīciju minētās direktīvas nozīmē. Šo mājlopu līķu īpašniekam ir pienākums no tiem atbrīvoties, tāpēc tie ir jāuzskata par atkritumiem.

(sal. ar 57., 58., 60.–62. un 64. punktu)

2. Direktīvas 75/442 par atkritumiem, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 91/156, 2. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētais jēdziens “citi normatīvie akti” var nozīmēt gan Kopienu, gan arī valsts tiesību aktus, kas attiecas uz minētajā normā norādīto atkritumu kategoriju, ar nosacījumu, ka šie Kopienu vai valsts tiesību akti reglamentē minēto atkritumu apsaimniekošanu un nodrošina tādu vides aizsardzības līmeni, kas ir vismaz līdzvērtīgs minētajā direktīvā noteiktajam.

(sal. ar 69. punktu)

3. 4. panta 2. punkts Direktīvā 85/337 par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/11, paredz, ka dalībvalstis, pārbaudot katru atsevišķu gadījumu vai pamatojoties uz to noteiktām robežām vai kritērijiem, noskaidro, vai saistībā ar šīs direktīvas II pielikumā minētajiem projektiem ir jāveic ietekmes uz vidi novērtējums. Šai normai būtībā ir tāda pati piemērošanas joma kā Direktīvas 85/337 tās sākotnējā redakcijā 4. panta 2. punktam. Ar to nav grozīta šīs direktīvas 2. panta 1. punktā iekļautā vispārējā norma, saskaņā ar kuru attiecībā uz projektiem, kas var būtiski ietekmēt vidi to rakstura, mēroga vai izpildes vietas dēļ, ir jāveic to ietekmes uz vidi novērtējums.

(sal. ar 91. un 92. punktu)

4. Ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, kas rodas no kūtsmēsliem, Kopienā nereglamentē Direktīva 80/68 par gruntsūdeņu aizsardzību pret dažu bīstamu vielu radītu piesārņojumu, bet gan Direktīva 91/676 par ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti. Pēdējās minētās direktīvas īpašais mērķis ir cīnīties pret ūdeņu piesārņojumu, ko rada mēslošana vai atbrīvošanās no dzīvnieku ekskrementiem, kā arī pārmērīga mēslojuma izmantošana. Tajā paredzētā aizsardzība izpaužas kā precīzi apsaimniekošanas pasākumi, kurus dalībvalstīm ir jāliek veikt lauksaimniekiem un kuros ir ņemts vērā, cik lielā mērā teritorija, kurā tiek novadīti notekūdeņi, ir pakļauta riskam. Kaut arī Direktīvas 80/68 5. pants šajā sakarā tika interpretēts tādā veidā, ka dalībvalstīm ir jāveic iepriekšēja pārbaude, kas iekļauj it īpaši hidroģeoloģisku izpēti, attiecībā uz jebkāda veida kūtsmēslu izmantošanu mēslojumam lauksaimniecībā, Direktīvā 80/68 izveidotā aizsardzības sistēma daļēji aizstāja to, kas īpaši izveidota ar Direktīvu 91/676.

(sal. ar 101. un 102. punktu)