Pagaidu versija

ĢENERĀLADVOKĀTA ATANASIJA RANTA [ATHANASIOS RANTOS]

SECINĀJUMI,

sniegti 2022. gada 15. decembrī ( )

Lieta C‑545/21

ANAS SpA

pret

Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

(Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lacio Reģionālā administratīvā tiesa, Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Struktūrfondi – Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) – Regula (EK) Nr. 1083/2006 – 2. panta 7. punkts – “Neatbilstības” jēdziens – Rīcība, kas saimnieciskās darbības subjektam, iespējams, dod priekšrocību iepirkuma procedūrā – 98. panta 1. un 2. punkts – Dalībvalstu veiktās finanšu korekcijas – Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi – Direktīva 2004/18/EK – 45. panta 2. punkta pirmās daļas c) apakšpunkts – Fakultatīvi izslēgšanas pamati – Nopietns pārkāpums saistībā ar profesionālo darbību





Ievads

1. Šo lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu ir iesniegusi Tribunale amministrativo per il Lazio (Lacio Reģionālā administratīvā tiesa, Itālija) saistībā ar strīdu starp sabiedrību Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (turpmāk tekstā – “ANAS”) un Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti (Infrastruktūras un transporta ministrija, Itālija) par tās lēmumu atgūt summas, kas tika samaksātas ANAS saistībā ar projektu veikt Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) līdzfinansētus būvdarbus, jo tika pieļautas neatbilstības publiskā iepirkuma rīkošanā.

2. Būtībā iesniedzējtiesas uzdotie prejudiciālie jautājumi vispirms attiecas uz jēdziena “neatbilstība” interpretāciju Regulas (EK) Nr. 1083/2006 ( ) izpratnē, ņemot vērā iepirkumu komisijas korupcijas mēģinājumus vai darbības saistībā ar tādu būvdarbu veikšanu, kas tiek finansēti no Savienības budžeta, tālāk uz Direktīvas 2004/18/EK ( ) 45. panta 2. punkta pirmās daļas d) apakšpunkta transponēšanu Itālijas tiesībās saistībā ar noteikumiem par pretendenta izslēgšanu no iepirkuma procedūras un visbeidzot – uz piemērojamās finanšu korekcijas apmēra aprēķināšanas kritērijiem, ja ir tikusi pieļauta neatbilstība.

Atbilstošās tiesību normas

Savienības tiesības

Regula Nr. 1083/2006

3. Regulas Nr. 1083/2006 1. pantā “Priekšmets” ir noteikts:

“Šajā regulā ir paredzēti vispārīgi noteikumi, kas reglamentē [ERAF], Eiropas Sociālo fondu (ESF) (turpmāk –“struktūrfondi”) un Kohēzijas fondu, neskarot īpašus noteikumus, kas paredzēti Regulās (EK) Nr. 1080/2006 ( ), (EK) Nr. 1081/2006 ( ) un (EK) Nr. 1084/2006 ( ).

Ar šo regulu nosaka mērķus, ko struktūrfondi un Kohēzijas fonds (turpmāk – “fondi”) palīdz sasniegt, dalībvalstu un reģionu atbilstības kritērijus saistībā ar šiem fondiem, pieejamos finanšu līdzekļus un to piešķiršanas kritērijus.

Ar šo regulu nosaka kohēzijas politikas jomu, tostarp kārtību, kā nosaka Kopienas stratēģiskās pamatnostādnes kohēzijas jomā, valsts stratēģisko ietvardokumentu un procesu izskatīšanai Kopienas līmenī.

Tālab šajā regulā ir paredzēti principi un noteikumi par partnerību, plānošanu, izvērtēšanu, vadību, tostarp finanšu pārvaldību, uzraudzību un kontroli, pamatojoties uz dalībvalstu un Komisijas dalītu atbildību.”

4. Saskaņā ar šīs regulas 2. panta 7. punktu:

“Šajā regulā termini lietoti turpmāk norādītajā nozīmē:

[..]

7) “neatbilstība”: jebkurš Kopienas tiesību aktu pārkāpums, kas noticis saimnieciskās darbības subjekta darbības vai bezdarbības dēļ un kas rada vai varētu radīt kaitējumu Eiropas Savienības vispārējam budžetam, prasot no vispārējā budžeta segt nepamatotu izdevumu daļu.”

5. Saskaņā ar minētās regulas 9. panta 5. punktu:

“Fondu finansētās darbības atbilst Līgumam un saskaņā ar to pieņemtajiem tiesību aktiem.”

6. Šīs pašas regulas 70. panta 1. punkta b) apakšpunktā ir noteikts:

“Dalībvalstis ir atbildīgas par darbības programmu vadību un kontroli, jo īpaši veicot šādus pasākumus:

[..]

b) nepieļaujot, konstatējot un labojot neatbilstības un atgūstot nepamatoti izmaksātās summas, attiecīgos gadījumos kopā ar kavējuma procentiem. Dalībvalstis par šo ziņo Komisijai un pastāvīgi informē Komisiju par administratīvo procedūru un tiesvedības gaitu.”

7. Regulas Nr. 1083/2006 98. pantā ir paredzēts:

“1. Pirmām kārtām dalībvalstu pienākums ir izmeklēt neatbilstības, pamatojoties uz jebkurām ievērojamām atkāpēm, kas attiecas uz darbību vai darbības programmu īstenošanas vai kontroles būtību vai apstākļiem un veicot vajadzīgās finanšu korekcijas.

2. Dalībvalsts veic vajadzīgās finanšu korekcijas saistībā ar konkrētām vai sistemātiskām neatbilstībām, kas konstatētas darbībās vai darbības programmās. Dalībvalsts veiktās korekcijas izpaužas kā visa vai daļēja valsts ieguldījuma darbības programmā atcelšana. Dalībvalstis ņem vērā nelikumību būtību un smagumu, kā arī Fondam radītos finanšu zaudējumus.

[..]”

Direktīva 2004/18

8. Saskaņā ar Direktīvas 2004/18 45. panta 2. punkta pirmās daļas d) apakšpunktu:

“Dalību līgumā var atteikt tādam komersantam, kas:

[..]

d) ir vainīgs smagā profesionālās ētikas pārkāpumā, kurš apstiprinājies jebkādā veidā, ko līgumslēdzējas iestādes var pierādīt.”

Itālijas tiesības

9. 2006. gada 12. aprīļa decreto legislativo n. 163 – Codice dei contratti pubblici relativi a lavori, servizi e forniture in attuazione delle direttive 2004/17/CE e 2004/18/CE (Leģislatīvais dekrēts Nr. 163 par būvdarbu, pakalpojumu un piegāžu publiskā iepirkuma kodeksa izveidi atbilstoši Direktīvām 2004/17/EK un 2004/18/EK) ( ) 38. panta 1. punkta c) un f) apakšpunktā ir noteikts:

“No dalības koncesiju un būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publisko līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrās ir izslēgtas un nevar piedalīties kā apakšuzņēmēji, kā arī nevar noslēgt ar tiem saistītus līgumus personas:

[..]

c) attiecībā uz kurām ir stājies spēkā notiesājošs tiesas spriedums, negrozāms notiesājošs nolēmums krimināllietā vai spriedums par soda piemērošanu saskaņā ar lietas dalībnieka prasījumiem atbilstoši Kriminālprocesa kodeksa 444. pantam par smagiem profesionālās ētikas pārkāpumiem, kas rada kaitējumu valstij vai Kopienai; katrā ziņā izslēgšanas iemesls ir spēkā stājies notiesājošs tiesas spriedums par vienu vai vairākiem noziegumiem, kas saistīti ar līdzdalību kriminālā organizācijā, korupciju, krāpšanu vai nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju, kā noteikts Kopienas tiesību aktos – proti, Direktīvas 2004/18/EK 45. panta 1. punktā;

[..]

f) kuras saskaņā ar līgumslēdzējas iestādes pamatotu vērtējumu ir vainojamas nopietnā nolaidībā vai ļaunticībā, pildot līgumu, kuru tām piešķīrusi līgumslēdzēja iestāde, kas publicējusi paziņojumu par paredzamo publisko iepirkumu, vai personas, kuras ir izdarījušas nopietnu pārkāpumu saistībā ar viņu profesionālo darbību, kas konstatēts, pamatojoties uz līgumslēdzējas iestādes rīcībā esošiem pierādījumiem.”

Pamatlieta, prejudiciālie jautājumi un tiesvedība Tiesā

10. Saskaņā ar Eiropas Komisijas apstiprināto valsts darbības programmu “Tīkli un mobilitāte” 2007.–2013. gadam ANAS tika piešķirts finansējums autoceļa atjaunošanas projekta īstenošanai.

11. 2012. gadā slēgtā publiskā iepirkuma procedūrā, kas bija balstīta uz saimnieciski visizdevīgākā piedāvājuma kritēriju, ANAS kā līgumslēdzēja iestāde publiskā iepirkuma līgumu šo būvdarbu izpildei piešķīra īslaicīgai uzņēmumu apvienībai, kurā bija Aleandri SpA un CCC Società Cooperativa; starplaikā būvdarbi tika pabeigti.

12. Tā kā tika sākta kriminālizmeklēšana attiecīgi pret trim ANAS amatpersonām, no kurām divas amatpersonas bija konkursa komisijas locekļi, Aleandri un tā likumisko pārstāvi ( ), 2020. gadā Infrastruktūras un transporta ministrija izdeva rīkojumu par to summu atgūšanu, kuras tika izmaksātas ANAS minētā projekta finansēšanai, un paziņoja, ka vēl nesamaksātais atlikums nav jāmaksā, pamatojoties uz to, ka, piešķirot attiecīgā līguma slēgšanas tiesības, tika pieļauta krāpnieciska rakstura “neatbilstība” Regulas Nr. 1083/2006 2. panta 7. punkta, kā arī Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 ( ) 4. un 5. panta izpratnē.

13. Ar savu prasību ANAS lūdz iesniedzējtiesu atcelt šo lēmumu, apgalvojot, ka tā netika notiesāta ( ), ka nav neviena pierādījuma tam, ka Aleandri bija prettiesiski ieguvusi attiecīgā publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības, un ka neviens konkursa komisijas loceklis nav vainojams nepareizā rīcībā. Varētu piebilst, ka, tā kā attiecīgie būvdarbi tika pabeigti, neesot nekādas saiknes starp apgalvoto neatbilstību vai krāpšanu un no Savienības vispārējā budžeta finansētajiem izdevumiem.

14. Iesniedzējtiesa konstatē, ka attiecīgie būvdarbi tika atzīti par atbilstošiem, lai piešķirtu tiem finansējumu no Savienības vispārējā budžeta, ka tie tika veikti likumīgi un ka nav zināms, vai iepirkuma procedūru ir ietekmējusi rīcība, uz kuru attiecās minētā kriminālizmeklēšana. Tādējādi tā būtībā uzdod jautājumus par “neatbilstības” jēdzienu Regulas Nr. 1083/2006 izpratnē un par finanšu korekcijas aprēķināšanas noteikumiem, kas ir jāpieņem šādas neatbilstības dēļ, kā arī par to, vai ar Direktīvas 2004/18 45. panta 2. punkta pirmās daļas c) apakšpunktu ir saderīgs valsts tiesiskais regulējums par tāda pretendenta fakultatīvu izslēgšanu no dalības iepirkumā, kas ir izdarījis nopietnu pārkāpumu saistībā ar profesionālo darbību.

15. Šādos apstākļos Tribunale amministrativo per il Lazio (Lacio Reģionālā administratīvā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:

“1) Vai [Regulas Nr. 1083/2006] 70. panta 1. punkta b) apakšpunkts, Regulas (EK) Nr. 1828/2006 [( )]27. panta c) punkts, [Konvencijas par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, kura sagatavota, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K.3. pantu, un parakstīta Briselē 1995. gada 26. jūlijā ( ),] 1. pants, Regulas Nr. 2988/95 1. panta 2. punkts un [Direktīvas (ES) 2017/1371 ( )] 3. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka rīcība, kura teorētiski var dot saimnieciskās darbības subjektam priekšrocību iepirkuma procedūrā, vienmēr ietilpst jēdzienā “neatbilstība” vai “krāpšana”, tādējādi veidojot juridisku pamatu subsīdijas atsaukšanai arī tad, ja nav pilnībā pierādīts, ka minētā rīcība faktiski tika īstenota, proti, nav pilnībā pierādīts, ka tā ir bijusi noteicoša saņēmēja izvēlē?

2) Vai [Direktīvas 2004/18] 45. panta 2. punkta [pirmās daļas] d) apakšpunkts liedz tādu tiesību normu kā Leģislatīvā dekrēta Nr. 163/2006 38. panta 1. punkta f) apakšpunkts, kas neļauj izslēgt no iepirkuma procedūras saimnieciskās darbības subjektu, kas ir mēģinājis ietekmēt līgumslēdzējas iestādes lēmumu pieņemšanas procedūru, jo īpaši, ja mēģinājums izpaudies kā dažu konkursa komisijas locekļu korupcija?

3) Ja atbilde uz vienu vai abiem iepriekš minētajiem jautājumiem ir apstiprinoša – vai iepriekš minētās tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tās vienmēr liek dalībvalstij atsaukt subsīdiju un Komisijai izdarīt finanšu korekciju 100 % apmērā, lai gan šīs subsīdijas ir katrā ziņā tikušas izmantotas to paredzētajam mērķim un būvdarbiem, kuri ir pieļaujami Eiropas finansējumā un praksē ir tikuši īstenoti?

4) Ja atbilde uz trešo jautājumu ir noliedzoša, proti, ja subsīdijas atsaukšana vai finanšu korekcija 100 % apmērā nav paredzēta, – vai pirmajā jautājumā minētās tiesību normas un samērīguma principa ievērošana ļauj noteikt subsīdijas atsaukšanu un finanšu korekciju, ņemot vērā Eiropas Savienības vispārējam budžetam faktiski nodarītos ekonomiskos zaudējumus? It īpaši – vai tādā situācijā kā pamatlietā finanšu sekas Regulas (EK) Nr. 1083/2006 [99]. panta 3. punkta izpratnē ( ) var tikt noteiktas pēc vienotas likmes, piemērojot kritērijus, kas ir norādīti [Komisijas 2013. gada 19. decembra Lēmuma C(2013) 9527 ( ) pielikuma “Pamatnostādnes par tādu finanšu korekciju noteikšanu, kuras publiskā iepirkuma noteikumu neievērošanas gadījumā Komisija veic attiecībā uz izdevumiem, ko finansē Savienība saskaņā ar dalīto pārvaldību” (turpmāk tekstā –“2013. gada pamatnostādnes”)] 2. sadaļā ietvertajā tabulā?”

16. Rakstveida apsvērumus iesniedza ANAS, Itālijas valdība un Komisija. Tiesa nolēma izskatīt lietu bez mutvārdu procesa atbilstoši tās Reglamenta 76. panta 2. punktam.

Juridiskā analīze

Par pirmo prejudiciālo jautājumu

17. Ar pirmo prejudiciālo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Regulas Nr. 1083/2006 70. panta 1. punkta b) apakšpunkts, Regulas Nr. 1828/2006 27. panta c) punkts, PIF konvencijas 1. pants, Regulas Nr. 2988/95 1. panta 2. punkts un Direktīvas 2017/1371 3. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka uz rīcību, kas, iespējams, dod priekšrocības saimnieciskās darbības subjektam līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, ir attiecināms “neatbilstības” vai “krāpšanas” jēdziens un tādējādi tie ir juridiskais pamats, kas attaisno subsīdijas atsaukšanu pat tad, ja šī rīcība vai tās ietekme uz atlases procedūru nav pilnībā pierādīta.

18. Iesākumā, lai gan iesniedzējtiesa atsaucas uz “neatbilstības” un “krāpšanas” jēdzienu, gluži tāpat kā Komisija arī es uzskatu, ka novērtējumā galvenokārt ir jānoskaidro, vai uz attiecīgo rīcību var attiecināt “neatbilstības” jēdzienu, kas ietver šaurāku, proti, “krāpšanas”, jēdzienu ( ). Turklāt pirmais prejudiciālais jautājums ir jāizskata ne tikai atbilstoši Regulas Nr. 1083/2006 70. panta 1. punkta b) apakšpunktam un Regulas Nr. 2988/95 1. panta 2. punktam, uz kuriem ir atsaukusies iesniedzējtiesa, bet arī un galvenokārt – ņemot vērā šīs regulas 2. panta 7. punktu, kas attiecas uz “neatbilstības” jēdzienu ( ).

19. Ņemot to vērā, jāatgādina, ka Regulas Nr. 1083/2006 1. pantā it īpaši ir paredzēti darbību, kuras fondi atbalsta finansiāli, vadības, uzraudzības un kontroles noteikumi, pamatojoties uz dalībvalstu un Komisijas dalītu atbildību ( ). Varētu piebilst, ka it īpaši saskaņā ar šīs regulas 70. panta 1. punkta b) apakšpunktu dalībvalstis ir atbildīgas par darbības programmu vadību un kontroli un it īpaši tās novērš, konstatē un izlabo “pārkāpumus” un atgūst nepamatoti izmaksātās summas.

20. Minētās regulas 2. panta 7. punktā “neatbilstība” tostarp saistībā ar ERAF ir definēta kā jebkurš Savienības tiesību aktu pārkāpums, kas noticis saimnieciskās darbības vai bezdarbības dēļ un kas rada vai varētu radīt kaitējumu Eiropas Savienības vispārējam budžetam, prasot no vispārējā budžeta segt nepamatotu izdevumu daļu ( ). Tiesa it īpaši ir precizējusi, ka šāds pārkāpums pastāv, ja ir izpildīti trīs nosacījumi, proti, pirmkārt, ir pārkāptas Savienības tiesības, otrkārt, šī pārkāpuma pamatā ir saimnieciskās darbības subjekta darbība vai bezdarbība, un, treškārt, Savienības budžetam ir radīts vai varētu tikt radīts kaitējums ( ).

21. Šajā ziņā attiecībā, pirmām kārtām, uz Savienības tiesību pārkāpuma esamību no Regulas Nr. 1083/2006 9. panta 5. punkta izriet, ka Savienībai no saviem fondiem ir jāfinansē tikai tās darbības, kas veiktas pilnībā saskaņā ar Savienības tiesībām, tostarp noteikumiem publisko iepirkumu jomā ( ). Tiesa arī ir nospriedusi, ka Regulas Nr. 1083/2006 2. panta 7. punkts attiecas ne tikai uz kādas Savienības tiesību normas pārkāpumu, bet arī uz to valsts tiesību normu pārkāpumiem, kuras ir piemērojamas no struktūrfondiem finansētajām darbībām, tādējādi veicinot Savienības tiesību pareizu piemērošanu saistībā ar tādu projektu pārvaldību, kurus finansē šie fondi ( ).

22. Šajā ziņā, runājot, pirmkārt, par pārkāpto tiesību normu identifikāciju, jāatgādina, ka līgumslēdzējām iestādēm saskaņā ar Direktīvas 2004/18 2. pantu un attiecīgajām valsts tiesību normām ir jānodrošina saimnieciskās darbības subjektiem vienlīdzīga attieksme un jārīkojas pārskatāmi. Turklāt no Tiesas iedibinātās judikatūras par publiskajiem iepirkumiem izriet, ka līgumslēdzējai iestādei attiecībā uz pretendentiem jāievēro vienlīdzīgas attieksmes princips ( ).

23. Kā norāda Komisija, dažām ANAS amatpersonām pārmestā rīcība, proti, maksājumu pieņemšana no izraudzītā uzņēmuma, lai tam veicinātu līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, manuprāt, ir vismaz vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums iepirkuma procedūrā ( ) neatkarīgi no tā, vai faktiski tika izkropļota attiecīgā iepirkuma procedūra ( ).

24. Turklāt saskaņā ar Direktīvas 2004/18 45. panta 2. punkta pirmās daļas d) apakšpunktu līgumslēdzējai iestādei ir jāizslēdz no dalības iepirkuma procedūrā ikviens saimnieciskās darbības subjekts, kas ir vainīgs smagā profesionālās ētikas pārkāpumā. Uzskatu, ka šāds fakultatīvs izslēgšanas pamats, kas paredzēts Itālijas tiesībās Leģislatīvā dekrēta Nr. 163/2006 38. panta 1. punkta f) apakšpunktā, ja to ir apstiprinājusi iesniedzējtiesa, ietver pārkāpumu šo secinājumu 21. punktā minētās judikatūras izpratnē ( ).

25. Otrkārt, iesniedzējtiesa pauž šaubas par pierādījumu apjomu, kas ir jāsniedz, lai pierādītu pārkāpuma un tādējādi neatbilstības esamību, uzsverot, ka izskatāmajā lietā pierādījums apstrīdētajai rīcībai un tās ietekmei uz līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu nav pilnībā pierādīts.

26. Šajā ziņā pietiek konstatēt, ka tad, ja attiecīgā joma Savienības tiesību normās nav regulēta, katras dalībvalsts tiesību sistēmā ir jānosaka procesuālie noteikumi tādu prasību celšanai tiesā, kuru mērķis ir nodrošināt tādu tiesību aizsardzību, kas personām izriet no Savienības tiesībām, tostarp pierādījumu apmēru, lai konstatētu neatbilstību, ar nosacījumu, ka šie noteikumi atbilst līdzvērtības un efektivitātes principiem ( ).

27. Šī pieeja, kas jau prevalē attiecībā uz šo secinājumu 22. punktā minētajiem vienlīdzīgas attieksmes un pārskatāmības principiem, ir skaidri atzīta Direktīvas 2004/18 45. panta 2. punkta pirmās daļas d) apakšpunktā, ar ko – ja pieņem, ka tas ir piemērojams izskatāmajā lietā ( ), – līgumslēdzējai iestādei ir atļauts no dalības iepirkumā izslēgt ikvienu saimnieciskās darbības subjektu, kas ir vainīgs smagā profesionālās ētikas pārkāpumā, kurš apstiprinājies “jebkādā veidā”, ko līgumslēdzējas iestādes var pierādīt ( ).

28. Šajā gadījumā tikai norādīšu, kā to pamatoti uzsver Komisija, ka izslēgšana nopietna ar profesionālo darbību saistīta pārkāpuma dēļ jāveic nevis automātiski, bet jābalsta uz neprofesionālas rīcības autonomu konstatējumu, ko sniegusi līgumslēdzēja iestāde, pamatojoties uz jebkāda veida pierādījumiem un attiecīgā gadījumā uz kriminālprocesā iegūtajiem pierādījumiem. Šajā ziņā Tiesa ir precizējusi, ka tiesas nolēmums, pat ja tas vēl nav kļuvis galīgs, ņemot vērā tā priekšmetu, var būt atbilstošs pamats, kas ļauj līgumslēdzējai iestādei pamatot smaga ar profesionālo darbību saistīta pārkāpuma esamību, jo par tās lēmumu katrā ziņā varēs veikt pārbaudi tiesā ( ). Tādi paši apsvērumi, manuprāt, ir piemērojami šo secinājumu 22. punktā minētajiem vienlīdzīgas attieksmes un pārskatāmības principiem.

29. Otrām kārtām, izskatāmajā lietā netiek apstrīdēts, ka šāda piemērojamo Savienības tiesību vai valsts tiesību pārkāpuma pamatā jābūt saimnieciskās darbības subjekta darbībai vai bezdarbībai.

30. Katrā ziņā jānorāda, ka ANAS ir “saimnieciskās darbības subjekts” ( ) un ka jēdzienā “darbība vai bezdarbība” nav jābūt iekļautam subjektīvam elementam. Tiesa ir norādījusi – lai gan Regulas Nr. 1083/2006 2. panta 7. punktā iekļautā “neatbilstības” jēdziena definīcijā nav nekāda precizējuma par attiecīgā saņēmēja rīcības tīšu vai nolaidīgu raksturu, šādu raksturu nevar uzskatīt par neatņemamu sastāvdaļu, lai konstatētu neatbilstību šīs tiesību normas izpratnē ( ).

31. Trešām kārtām, runājot par šīs bezdarbības dēļ Savienības budžetam nodarītajiem zaudējumiem, no Regulas Nr. 1083/2006 2. panta 7. punkta izriet, ka fonda atbalstītajām darbībām piemērojamo Savienības tiesību vai valsts tiesību pārkāpums ir “neatbilstība” šīs tiesību normas izpratnē, ja tas rada vai varētu radīt kaitējumu Eiropas Savienības vispārējam budžetam, prasot no vispārējā budžeta segt nepamatotu izdevumu daļu.

32. Iesniedzējtiesa uzsver, ka izskatāmajā lietā nav pierādīts, ka Savienības budžetam ir radīts kaitējums.

33. Tomēr Tiesa šo tiesību normu ir interpretējusi tādējādi, ka līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas noteikumu neievērošana ir neatbilstība minētās tiesību normas izpratnē, ciktāl nevar tikt izslēgta iespējama šī pārkāpuma ietekme uz attiecīgā fonda budžetu, [tāpēc] konkrētas finansiālas ietekmes esamība nav jāpierāda ( ).

34. Šajā gadījumā uzskatu, ka iesniedzējtiesas minētā rīcība, kas vismaz izraisa vienlīdzīgas attieksmes un pārskatāmības principu pārkāpumu, var prettiesiski izkropļot attiecīgo iepirkuma procedūru, radot priekšrocību izraudzītajam uzņēmumam. Tomēr, [lai arī] nav jāpierāda reālu finansiālu zaudējumu esamība, nevar izslēgt, ka šādas rīcības neesamības gadījumā līguma slēgšanas tiesības varētu tikt piešķirtas citam pretendentam vai ar Savienības budžetam labvēlīgākiem nosacījumiem; tas saskaņā ar iepriekšējā punktā minēto judikatūru ir trešais nosacījums, kas norādīts šo secinājumu 20. punktā minētajā judikatūrā.

35. Noslēgumā uz pirmo prejudiciālo jautājumu ierosinu atbildēt, ka Regulas Nr. 1083/2006 2. panta 7. punkts un 70. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka rīcībai, kas saskaņā ar kompetento iestāžu vērtējumu var dot priekšrocību saimnieciskās darbības subjektam līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, ir piemērojams “neatbilstības” jēdziens un parasti tas nozīmē nepamatoti iegūtās priekšrocības atsaukšanu, ja nevar izslēgt iespēju, ka šī rīcība var ietekmēt attiecīgā fonda budžetu.

Par otro prejudiciālo jautājumu

36. Ar otro prejudiciālo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Direktīvas 2004/18 45. panta 2. punkta pirmās daļas d) apakšpunktam ir pretrunā tāda tiesību norma kā Leģislatīvā dekrēta Nr. 163/2006 38. panta 1. punkta f) apakšpunkts, ar ko nav atļauts no līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras izslēgt saimnieciskās darbības subjektu, kas ir mēģinājis ietekmēt līgumslēdzējas iestādes lēmumu pieņemšanas procedūru, it īpaši, ja tas ir izpaudies kā mēģinājums uzpirkt konkursa komisijas locekļus.

37. Direktīvas 2004/18 45. panta 2. punkta pirmās daļas d) apakšpunkts attiecas uz pretendenta izslēgšanas no iepirkuma procedūras pamatiem, un tajā ir noteikts, ka dalību publiskā iepirkuma procedūrā var atteikt tādam saimnieciskās darbības subjektam, kas ir vainīgs smagā profesionālās ētikas pārkāpumā, kurš apstiprinājies jebkādā veidā, ko līgumslēdzējas iestādes var pierādīt.

38. Transponējot šo tiesību normu Itālijas tiesībās, ar Leģislatīvā dekrēta Nr. 163/2006 38. panta 1. punkta f) apakšpunktu it īpaši ir izslēgta dalība koncesiju un publisku būvdarbu, piegādes un pakalpojumu līgumu piešķiršanas procedūrās personām, kuras izdarījušas nopietnu pārkāpumu saistībā ar viņu profesionālo darbību, kas ir konstatēts, pamatojoties uz līgumslēdzējas iestādes rīcībā esošiem pierādījumiem.

39. Lai gan iesniedzējtiesa šo tiesību normu interpretē tādējādi, ka tā liedz izslēgt no iepirkuma procedūras saimnieciskās darbības subjektu, kurš ir mēģinājis ietekmēt līgumslēdzējas iestādes lēmumu pieņemšanas procesu, it īpaši ar korupcijas mēģinājumiem, Itālijas valdība un Komisija, šķiet, uzskata, ka saskaņā ar Itālijas judikatūru un administratīvo praksi, gluži pretēji, ar minēto tiesību normu ir atļauts jēdzienā “smags pārkāpums” iekļaut mēģinājumus, kuru mērķis ir ietekmēt līgumslēdzējas iestādes lēmumu pieņemšanas procesu ( ).

40. Šajā ziņā, pirmkārt, jāatgādina, ka saskaņā ar Tiesas judikatūru valsts likumdevējam ir rīcības brīvība paredzēt Direktīvas 2004/18 45. panta 2. punkta pirmās daļas d) apakšpunkta transponēšanas noteikumus ( ).

41. Otrkārt, man šķiet, ka Leģislatīvā dekrēta Nr. 163/2006 38. panta 1. punkta f) apakšpunkta formulējums tāpat kā Direktīvas 2004/18 45. panta 2. punkta pirmās daļas d) apakšpunkts ir ļoti plašs un jēdziens “smags profesionālās ētikas pārkāpums, kas apstiprinājies jebkādā veidā” būtībā ir tulkojams ar analoģisku jēdzienu “nopietns pārkāpums saistībā ar savu profesionālo darbību, kas ir apstiprinājies jebkādā veidā” ( ); tam jāpievieno Komisijas minētais apstāklis, ka attiecīgo tiesību normu tās plašā formulējuma dēļ var viegli interpretēt atbilstoši tiesību normai, ko tā transponē ( ).

42. Tādējādi, nevēloties iejaukties iesniedzējtiesas kompetencē interpretēt valsts tiesības, manuprāt, transponējošās tiesību normas interpretācija ir saderīga ar transponēto tiesību normu ( ).

43. Turklāt valsts tiesas uzdotā jautājuma atbilstība nav acīmredzama, jo no Tiesai iesniegtajiem lietas materiāliem skaidri neizriet, ka “neatbilstība”, ko šajā gadījumā bija konstatējušas kompetentās iestādes, ir Direktīvas 2004/18 45. panta 2. punkta pirmās daļas d) apakšpunkta – kas transponēts ar Leģislatīvā dekrēta Nr. 163/2006 38. panta 1. punkta f) apakšpunktu – pārkāpums, kura dēļ līgumslēdzējai iestādei būtu jāizslēdz no iepirkuma procedūras pretendents, kurš minētajā procedūrā ir kļuvis par izraudzīto pretendentu ( ). Proti, kā uzsver Komisija, izskatāmajā lietā ir grūti iedomāties, ka ANAS bija pieļāvusi “neatbilstību”, neizslēdzot attiecīgo pretendentu no dalības iepirkuma procedūrā nopietna ar profesionālo darbību saistīta pārkāpuma dēļ, kas tika atklāts pēc līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas.

44. Tomēr jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru uz jautājumiem par Savienības tiesību interpretāciju, kurus valsts tiesa uzdevusi atbilstoši pašas noteiktajam tiesiskajam regulējumam un faktiskajiem apstākļiem, kuru precizitāte Tiesai nav jāpārbauda, attiecas atbilstības pieņēmums ( ) un ka izskatāmajā lietā nav acīmredzami, ka lūgtajai attiecīgās Savienības tiesību normas interpretācijai nav nekādas saiknes ar realitāti vai pamatlietas priekšmetu.

45. Noslēgumā uz otro prejudiciālo jautājumu ierosinu atbildēt, ka Direktīvas 2004/18 45. panta 2. punkta pirmās daļas d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka principā, ņemot vērā pienākumu interpretēt valsts tiesības atbilstoši šīs tiesību normas mērķiem, tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar ko ir izslēgta jebkāda dalība koncesiju un publisku būvdarbu, piegādes un pakalpojumu līgumu piešķiršanas procedūrās personām, kuras ir izdarījušas nopietnu pārkāpumu saistībā ar viņu profesionālo darbību, un tas ir konstatēts, pamatojoties uz līgumslēdzējas iestādes rīcībā esošiem pierādījumiem.

Par trešo un ceturto prejudiciālo jautājumu

46. Ar trešo un ceturto prejudiciālo jautājumu, kas jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai “neatbilstības” gadījumā pirmajā un otrajā prejudiciālajā jautājumā minētās tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tām dalībvalstīm vienmēr ir noteikts pienākums piemērot finanšu korekcijas likmi 100 % apmērā, un noliedzošas atbildes gadījumā – kādi ir kritēriji, lai noteiktu šo korekcijas likmi saskaņā ar šiem noteikumiem un samērīguma principu.

47. It īpaši šī tiesa šaubās par finanšu korekcijas likmes 100 % apmērā piemērošanas saderību ar iepriekš minētajiem noteikumiem un principiem, jo attiecīgās subsīdijas tika piešķirtas būvdarbiem, kuru veikšanai ir tiesības saņemt Eiropas finansējumu, un šie būvdarbi tika pabeigti. Tā jautā, vai šī finanšu korekcija drīzāk būtu jānosaka, ņemot vērā Savienības vispārējam budžetam radīto mantisko kaitējumu, un vai konstatēto nepilnību dēļ radītās finanšu sekas ( ) var noteikt pēc vienotas likmes, piemērojot kritērijus, kas minēti 2013. gada pamatnostādņu 2. sadaļā iekļautajā tabulā ( ).

48. Saskaņā ar Regulas Nr. 1083/2006 98. panta 1. un 2. punktu, ja tiek konstatētas neatbilstības, dalībvalstīm ir jāveic vajadzīgās finanšu korekcijas, kas izpaužas kā visa vai daļēja valsts ieguldījuma darbības programmā atcelšana, un jānosaka korekcijas summa, kas ir jāpiemēro, ņemot vērā trīs kritērijus, proti, konstatētās neatbilstības būtību un nopietnību un ar to saistītos attiecīgajam fondam nodarītos finansiālos zaudējumus. Turklāt, ja runa ir par konkrētu, nevis sistemātisku neatbilstību, Tiesas judikatūrā ir precizēts, ka pēdējā minētā prasība obligāti prasa pārbaudīt katru gadījumu, ņemot vērā katras lietas visus atbilstošos apstākļus, ievērojot vienu no šiem trim kritērijiem ( ).

49. Pirmkārt, attiecībā uz jautājumu, vai ikviena neatbilstība uzliek pienākumu piemērot finanšu korekcijas likmi 100 % apmērā, uzskatu, ka šāda interpretācija nepārprotami būtu pretrunā iepriekšējā punktā minētajiem principiem un judikatūrai, ar ko tiek prasīts, ka, nosakot finanšu korekciju neatbilstības dēļ, dalībvalstīm ir jāņem vērā visi lietas apstākļi, tostarp neatbilstības ietekme uz subsīdiju piešķiršanu un būvdarbu veikšanu, kam var tikt piešķirts finansējums ( ).

50. Tomēr šis secinājums, manuprāt, nenozīmē pienākumu jebkuros apstākļos noteikt finanšu korekciju tikai attiecībā uz konkrētajam fondam nodarītajiem zaudējumiem. Proti, ir tādas situācijas, kurās neatbilstību konstatēšanas gadījumā riskam ciest zaudējumus, kas tiek ierobežoti līdz daļai, kuru skar neatbilstība, nav preventīvas ietekmes. Šādās situācijās visa finansējuma atsaukšana var būt samērīga neatkarīgi no jebkādiem pierādījumiem par attiecīgajam fondam nodarīto zaudējumu esamību ( ), un tam, ka subsidētais projekts galu galā ir ticis īstenots, šajā ziņā nav izšķirošas nozīmes ( ).

51. Šajā gadījumā uzskatu, ka uzpirkšanas darbības vai mēģinājumi, kuros bija iesaistīti konkursa komisijas locekļi, var būt sevišķi smags un nosodāms pārkāpums ( ) neatkarīgi no pierādījumiem, kas tika iegūti par to finanšu ietekmi uz Savienības budžetu, tādējādi šāda rīcība principā var izraisīt ieguldījuma korekciju 100 % apmērā, kas ir jāveic, jāvērtē un jāpamato valsts kompetentajai pārvaldes iestādei iesniedzējtiesas uzraudzībā, ņemot vērā konkrētās lietas apstākļus un ievērojot samērīguma principu.

52. Otrkārt, attiecībā uz finanšu korekcijas summas aprēķinu jāatgādina, ka iesniedzējtiesas minētajās 2013. gada pamatnostādnēs, ciktāl tajās paredzēts noteikt finanšu korekcijas, kuras publiskā iepirkuma noteikumu neievērošanas gadījumā Komisija piemēro Savienības finansētajiem izdevumiem saistībā ar dalītu pārvaldību, var rast arī norādījumus tad, kad dalībvalstis pašas novērš neatbilstības, taču šīs pamatnostādnes nav tām saistošas ( ). Šo pamatnostādņu 1.3. punkta par kritērijiem, kas attiecas uz piemērojamām koriģēšanas likmēm, pirmajā daļā it īpaši ir paredzēta virkne korekciju (5 %, 10 %, 25 % un 100 % apmērā), kuras piemērojamas ar iepirkumu saistītajiem izdevumiem, atkarībā no neatbilstības smaguma un samērīguma principa, ja nav iespējams precīzi skaitliski noteikt ar attiecīgo iepirkuma līgumu saistītās finansiālās sekas. Šī punkta otrajā daļā ir precizēts, ka neatbilstības smagums un finansiālā ietekme uz Savienības budžetu tiek vērtēta, ņemot vērā konkurences līmeni, pārskatāmību un vienlīdzīgu attieksmi, uzskatot pārkāpumu par smagu, ja attiecīgajai neatbilstībai ir atturoša iedarbība uz iespējamiem pretendentiem vai tā izraisa iepirkuma līguma piešķiršanu citam pretendentam, nevis tam, kam būtu jāpiešķir līguma slēgšanas tiesības. Nedaudz tālāk šajā punktā it īpaši ir paredzēts neveikt nekādas korekcijas, ja neatbilstība ir tikai formāla un tai nav nekādas reālas vai iespējamas ietekmes (trešā daļa), savukārt finanšu korekciju 100 % apmērā var piemērot nopietnākajos gadījumos, ja neatbilstība labvēlīgi ietekmē vienu vai vairākus pretendentus vai kandidātus vai arī tad, ja neatbilstība ir saistīta ar krāpšanu, ko ir konstatējusi kompetentā administratīvā iestāde vai tiesa (sestā daļa).

53. Tādējādi šajās pamatnostādnēs iesniedzējtiesai ir sniegti atbilstoši finanšu korekcijas apmēra aprēķināšanas kritēriji, lai to noteiktu, ņemot vērā Savienības vispārējam budžetam nodarītos finansiālos zaudējumus Regulas Nr. 1083/2006 98. panta 2. punkta izpratnē ( ).

54. Noslēgumā uz trešo un ceturto prejudiciālo jautājumu ierosinu atbildēt, ka Regulas Nr. 1083/2006 98. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja valsts kompetentajām iestādēm neatbilstības šīs regulas 2. panta 7. punkta izpratnē esamības dēļ ir sistemātiski jāveic finanšu korekcija, piemērojamās korekcijas apmērs jānosaka, ievērojot samērīguma principu, ņemot vērā visus atbilstošos konkrētos apstākļus, proti, konstatētās neatbilstības būtību un smagumu, kā arī attiecīgajam fondam nodarītos finansiālos zaudējumus, neuzliekot šīm iestādēm pienākumu katrā ziņā noteikt finanšu korekciju tikai tad, ja šim fondam ir nodarīti finansiāli zaudējumi, tādējādi īpaši smaga un nosodāma pārkāpuma gadījumā principā var noteikt korekciju 100 % apmērā no ieguldījuma neatkarīgi no pierādījumiem par jebkādu finansiālu ietekmi uz Savienības budžetu.

Secinājumi

55. Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, ierosinu Tiesai uz Tribunale amministrativo per il Lazio (Lacio Reģionālā administratīvā tiesa, Itālija) uzdotajiem prejudiciālajiem jautājumiem atbildēt šādi:

1) Padomes Regulas (EK) Nr. 1083/2006 (2006. gada 11. jūlijs), ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu Nr. 1260/1999, 2. panta 7. punkts un 70. panta 1. punkta b) apakšpunkts

ir jāinterpretē tādējādi, ka

rīcībai, kas saskaņā ar kompetento iestāžu vērtējumu var dot priekšrocību saimnieciskās darbības subjektam līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, ir piemērojams “neatbilstības” jēdziens un parasti tas nozīmē nepamatoti iegūtās priekšrocības atsaukšanu, ja nevar izslēgt iespēju, ka šī rīcība var ietekmēt attiecīgā fonda budžetu.

2) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/18/EK (2004. gada 31. marts) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 45. panta 2. punkta pirmās daļas d) apakšpunkts

ir jāinterpretē tādējādi, ka

principā, ņemot vērā pienākumu interpretēt valsts tiesības atbilstoši šīs tiesību normas mērķiem, tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar ko ir izslēgta jebkāda dalība koncesiju un publisku būvdarbu, piegādes un pakalpojumu līgumu piešķiršanas procedūrās personām, kuras ir izdarījušas nopietnu pārkāpumu saistībā ar viņu profesionālo darbību, un tas ir konstatēts, pamatojoties uz līgumslēdzējas iestādes rīcībā esošiem pierādījumiem.

3) Regulas Nr. 1083/2006 98. pants

ir jāinterpretē tādējādi, ka

tad, ja valsts kompetentajām iestādēm, konstatējot “neatbilstību” Regulas Nr. 1083/2006 2. panta 7. punkta izpratnē, ir sistemātiski jāveic finanšu korekcija, piemērojamās korekcijas apmērs jānosaka, ievērojot samērīguma principu, ņemot vērā visus atbilstošos konkrētos apstākļus, proti, konstatētās neatbilstības būtību un smagumu, kā arī attiecīgajam fondam nodarītos finansiālos zaudējumus, neuzliekot šīm iestādēm pienākumu katrā ziņā noteikt finanšu korekciju tikai tad, ja šim fondam ir nodarīti finansiāli zaudējumi, tādējādi īpaši smaga un nosodāma pārkāpuma gadījumā principā var noteikt korekciju 100 % apmērā no ieguldījuma neatkarīgi no pierādījumiem par jebkādu finansiālu ietekmi uz Savienības budžetu.