LV
Jud ikatūr askrājums
ECLI:EU:F:2011 :9 1CIVILDIENESTA TIESAS S PRIEDUM S
(otrā palāta)
2011 . gada 8 . februārī
Lieta F-95/09
Carina Skareby
pret
Eiropas Komisiju
Civildienests — Ierēdņi — Psiholoģiska vardar bība no p riekšnieka p uses — Civildienesta no teikumu 
12.a pants un 24 . pants — Lūgums sniegt palīdzību — Saprātīgs termiņš — Termiņa sākums — Ilgums
PriekšmetsPrasība, kas celta saskaņā ar E KL 236 . pantu un EAEKL 152 . pantu un ar ku ru C. Skareby 
būtībā lūdz atcelt Komisijas 2009 . gada 4 . marta lēmumu atteikt s ākt ad ministratīvu 
izmeklēšanu par a pgalvotajiem f aktiem s aistībā ar p siholoģisku v ardar bību, ku ru esot 
īstenojis viens no C. Skareby bijušajiem p riekšniekiem
NolēmumsAtcelt Eiropas K omisijas 2009 . gada 4 . marta lēmumu atteikt s ākt ad ministratīvu 
izmeklēšanu par a pgalvotajiem f aktiem s aistībā ar p siholoģisku v ardar bību, ku ru esot 
īstenojis viens no p rasītājas bijušajiem p riekšniekiem. Komisija atlīdzina visus tiesāšanās 
izdevumus.
Kopsavilkums
1. Ierēdņi — Prasība — Interese c elt prasību
(Civildienesta noteikumu 91 . pants)
2. Ierēdņi — Administrācijas pienākums sniegt palīdzību — Īstenošana psiholoģiskās vardarbības 
jomā — Lūguma sniegt palīdzību iesniegšana — Saprātīga termiņa ievērošana
(Civildienesta noteikumu 12 .a pants, 24. pants un 90 . panta 1. punkts)
3. Ierēdņi — Administrācijas pienākums sniegt palīdzību — Īstenošana psiholoģiskās vardarbības 
jomā — Lūguma sniegt palīdzību iesniegšana — Vērā ņemamais termiņa sākums
(Civildienesta noteikumu 12 .a pants)
4. Ierēdņi — Administrācijas pienākums sniegt palīdzību — Īstenošana psiholoģiskās vardarbības 
jomā — Lūguma sniegt palīdzību iesniegšana — Saprātīga termiņa ievērošana — Termiņa ilgums
(Tiesas Statūtu 46 . pants un Civildienesta noteikumu 24 . pants)
1. Attiecībā uz tik no pietnu jautājumu, kāds ir p siholoģiskā vardar bība, ir j āatzīst, ka no p siholoģiskās 
vardar bības iespējami cietušajam ierēdnim, kurš tiesā apstrīd iestādes atteikumu pēc būtības izskatīt 
viņa lūgumu sniegt palīdzību, leģitīmas intereses, kuru esamība judikatūrā tiek prasīta kā no sacījums 
prasības pieteikuma pieņemamībai, principā joprojām p astāv pat tad, ja viņš nelūdz nedz atlīdzināt
2 ECLI:EU:F:2011 :9KOPSAVILKUMS–LIETAF-5/09
SKAREBY/KOMISIJA
 kaitējumu, ka s no darīts apgalvotās vardar bības dēļ, nedz ierosināt di sciplinārlietu attiecībā uz 
vardar bības izdarīšanā aizdomās turēto pe rsonu, un vardar bība uzskatāma par b eigušos jau pirms 
daudziem g adiem.
Šāds risinājums ir v ajadzīgs galvenokārt pašas psiholoģiski vardar bīgās rīcības no pietnības dēļ, jo šai 
rīcībai var b ūt ārkārtīgi postoša ietekme u z pe rsonas veselības stāvokli. No psiholoģiskās vardar bības 
iespējami cietušajai pe rsonai interese celt prasību joprojām p astāv neatkarīgi no t ā, vai šī vardar bība 
turpinās, vai attiecīgā pe rsona saistībā ar š o psiholoģisko v ardar bību ceļ vai ar ī ir t iesīga vai grasās celt 
citas prasības, tostarp par [kaitējuma] atlīdzību. Cietušās personas atveseļošanās terapijas gaitu var jau 
pats par sevi labdabīgi ietekmēt apstāklis, ka ad ministrācija galu galā atzīst psiholoģiskās vardar bības 
esamību.
(skat. 23 ., 25 . un 26 . punktu)
Atsauce
Civildienesta tiesa: 2009 . gada 30 . novembris, F-80/08 W enig/Komisija, 35. punkts.
2. Termiņu, kuram jābūt “saprātīgam”, ievērot tiek prasīts ikreiz, kad , nepastāvot no rādēm attiecīgajā 
tiesību aktā, tiesiskās no teiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi nepieļauj, ka S avienības 
iestādes un fiziskās vai juridiskās pe rsonas rīkotos bez jebkādiem l aika i erobežojumiem, tādējādi 
tostarp riskējot apdraudēt pastāvošo tiesisku situāciju stabilitāti.
Ciktāl ar l ūgumu sniegt palīdzību apgalvotas psiholoģiskās vardar bības dēļ tiek m ēģināts panākt, l ai 
tiktu kon statēta ierēdņa vai dar binieka p rettiesiskas un vainojamas rīcības esamība un nav izslēdzams, 
ka šāda rīcība, ja tā ir p arādījusies vardar bības izdarīšanā aizdomās turētās personas dar ba pienākumu 
izpildē, vajadzības gadījumā varētu būt pamats attiecīgās iestādes atbildībai, jo lūgums sniegt palīdzību, 
kurā ir no rādīts uz šādu rīcību, ir j uridiski saistīts ar i erēdņa atlīdzinājuma prasību ad ministrācijai 
saskaņā ar C ivildienesta no teikumu 90 . panta 1. punktu. Taču jomā par kai tējuma atlīdzību judikatūrā 
ir prasīts ievērot termiņu, ku ram jābūt “saprātīgam”. Vienlīdz jāatzīst, ka i erēdnim ir s aistošs ar ī 
noteikts termiņš, lai iesniegtu lūgumu sniegt palīdzību psiholoģiskās vardar bības dēļ.
(skat. 41 ., 43 . un 44 . punktu)
Atsauces
Pirmās instances tiesa: 2004 . gada 6 . jūlijs, T-281/01 H uygens/Komisija, 42. un 46 .–48. punkts; 2004 . gada 5 . oktobris, 
T-144/02 E agle u.c./Komisija, 57. un 66 . punkts.
Civildienesta tiesa: 2010 . gada 11 . maijs, F-30/08 N anopoulos/Komisija, 117 . punkts, spriedums pārsūdzēts Eiropas 
Savienības Vispārējā tiesā, lieta T-308/10 P; 2010 . gada 9 . jūlijs, F-91/09 M arcuccio/Komisija, 32. punkts; spriedums 
pārsūdzēts Eiropas Savienības Vispārējā tiesā, lieta T-450/10 P.
3. Saskaņā ar C ivildienesta no teikumu 12 . panta 3. punktu psiholoģiskā vardar bība izpaužas ilgstoši, 
atkārtoti vai sistemātiski. Tātad p siholoģiskā vardar bība ir no darījums, kas jau pēc savas būtības ir 
turpināts, noteikti ir i lgstošs un var tikt uzskatīts par izdarītu, ja ir ve iktas atkārtotas vai sistemātiskas 
darbības. Turklāt simptomi var p arādīties arī tikai t ad, kad ko pš pirmajām p siholoģiskās vardar bības 
darbībām v ai brīža, kad c ietušais sācis pilnībā apzināties šo dar bību no zīmīgumu, jau pagājis kā ds 
laiks, jo turklāt arī minētajam c ietušajam n ereti vajadzīgs laiks, lai atskārstu ar s evi no tiekošo un 
izdotos atbrīvoties no v armākas ietekme s.
Tādējādi, ievērojot psiholoģiskās vardar bības īpatnības un tiesiskās dr ošības prasību, šķiet piemēroti 
pamatoties uz tikai u n vienīgi objektīviem kri tērijiem, par termiņa, kurā iesniedzams lūgums sniegt 
palīdzību p siholoģiskās vardar bības dēļ, sākumu u zskatot psiholoģiskās vardar bības izdarīšanā 
aizdomās turētās personas pēdējās dar bības brīdi vai ka trā ziņā brīdi, kopš ku ra no darījuma izdarīšanā
ECLI:EU:F:2011 :9 3KOPSAVILKUMS–LIETAF-5/09
SKAREBY/KOMISIJA
 aizdomās turētā persona vairs nespēj turpināt savas dar bības attiecībā pret savu upuri, neatkarīgi no t ā, 
vai cietušais ir z inājis vai apzinājies da žādos psiholoģiskās vardar bības no darījumus un dar bību, pēc 
kuras psiholoģiskās vardar bības izdarīšanā aizdomās turētās personas ļaunprātīgā rīcība kļūst “ilgstoša” 
jeb “sistemātiska”, kā tas ir v ajadzīgs, lai secinātu šādas vardar bības esamību.
(skat. 47 . un 49 . punktu)
4. Attiecībā uz juridisko s aikni starp ierēdņu prasību par z audējumu atlīdzību un lūgumu sniegt 
palīdzību psiholoģiskās vardar bības dēļ un apstākli, ka n av nekāda p amatota iemesla neņemt vērā 
iepriekš m inēto salīdzinošo kri tēriju, jāatzīst, pirmkārt, ka t ermiņam, kurā iesniedzams lūgums sniegt 
palīdzību, ir j ābūt saprātīgam, otrkārt, ka p ieci gadi, gluži tāpat kā T iesas Statūtu 46 . pantā paredzētais 
termiņš, ir j āuzskata principā par saprātīgu, lai varētu pienācīgi ziņot par p siholoģisko v ardar bību 
administrācijai un lūgt tās palīdzību, lūdzot kon krēti par to uzsākt ad ministratīvu izmeklēšanu. Proti, 
šis ilgums ļauj administrācijai pilnībā izpildīt savu pienākumu ņemt vērā ierēdņu intereses un savus no 
Civildienesta no teikumu 24 . panta izrietošos pienākumus, iespējami pieņemot pasākumus pēc savas 
ierosmes, un ieinteresētajai pe rsonai – iegūt pietiekami ilgu laiku dar īt zināmus savus prasījumus 
iestādei; tas no drošina arī iespēju ņemt vērā ar p siholoģiskās vardar bības jēdzienu saistītās īpatnības, 
proti, apstākli, ka, pirmkārt, simptomi var p arādīties arī tikai t ad, kad ko pš pirmajām p siholoģiskās 
vardar bības dar bībām jau pagājis kāds laiks, un, otrkārt, cietušajam n ereti vajadzīgs laiks, lai atskārstu 
ar sevi notiekošo un izdotos atbrīvoties no v armākas ietekme s.
Tomēr analoģiski ierēdņu prasību par [kaitējuma] atlīdzību gadījumā pieļautajam piecu gadu termiņš, 
kurā iesniedzams lūgums sniegt palīdzību psiholoģiskās vardar bības dēļ, nav uzskatāms par stingru un 
nelokāmu no teikumu. Proti, lai ar ī piecu gadu termiņā iesniegts lūgums sniegt palīdzību psiholoģiskās 
vardar bības dēļ principā ir p ieņemams, tas tā varētu ar ī nebūt apstākļos, kas, ņemot vērā strīda 
vērienu, lietas sarežģītību un ieinteresētās personas uzvedību, atzīstami par īpašiem.
(skat. 53 . un 54 . punktu)
Atsauce
Civildienesta tiesa: 2008 . gada 4 . novembris, F-87/07 M arcuccio/Komisija, 30. punkts.