Keywords

Summary



Keywords

1. Sociālā politika – Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība – Strādājošas grūtnieces, sievietes, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošas sievietes, kas baro bērnu ar krūti – Direktīva 92/85

(Padomes Direktīvas 92/85 5.–8. pants un 11. panta 1.–3. punkts)

2. Sociālā politika – Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība – Strādājošas grūtnieces, sievietes, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošas sievietes, kas baro bērnu ar krūti – Direktīva 92/85

(Padomes Direktīvas 92/85 5. panta 3. punkts un 11. panta 1. punkts)

3. Sociālā politika – Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība – Strādājošas grūtnieces, sievietes, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošas sievietes, kas baro bērnu ar krūti – Direktīva 92/85

(Padomes Direktīvas 92/85 8. pants un 11. panta 2. un 3. punkts)

Summary

1. Direktīvas 92/85 par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti (desmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391 16. panta 1. punkta nozīmē), 11. panta 1.–3. punktam ir tieša iedarbība, un ar to privātpersonām tiek piešķirtas tiesības, uz kurām tās var atsaukties attiecībā pret dalībvalsti, kura nav transponējusi šo direktīvu valsts tiesībās vai to ir transponējusi nepareizi, – tiesības, kuras jānodrošina valsts tiesām. Ar šo noteikumu dalībvalstīm nepārprotami ir noteikts pienākums panākt precīzu rezultātu nodrošināt pēc darba apstākļu maiņas pārcelšanu uz laiku citā darbā un grūtniecības laikā radušos prombūtnes laikposmos, kas paredzēti šīs pašas direktīvas 5.–7. pantā, kā arī tās 8. pantā paredzētā grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma laikā no strādājošo grūtnieču, sieviešu, kuras strādā pēcdzemdību periodā, sieviešu, kuras baro bērnu ar krūti, darba līguma izrietošas tiesības, kā arī darba samaksas saglabāšanu un/vai atbilstīga pabalsta saņemšanu.

(sal. ar 46. un 53. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)

2. Direktīvas 92/85 par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti (desmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391 16. panta 1. punkta nozīmē), 11. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to pieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts, ka strādājošai grūtniecei, kurai uz laiku piešķirts atvaļinājums sakarā ar grūtniecību, ir tiesības uz darba samaksu, kas atbilst vidējai algai, ko viņa saņēma atsauces laikposmā pirms grūtniecības, izņemot atlīdzību par dežūrām.

Lai arī šajā noteikumā dalībvalstīm ir atstāta zināma rīcības brīvība, nosakot strādājošo grūtnieču, kurām uz grūtniecības laiku un tās dēļ ir piešķirts atvaļinājums, tiesību uz ienākumiem izmantošanas un īstenošanas kārtību, izmantojot šo rīcības brīvību nevar, pirmkārt, tikt apdraudēts Direktīvā 92/85 paredzētais strādājošu grūtnieču drošības un veselības aizsardzības mērķis, ne, otrkārt, tikt ignorēts fakts, ka šis atvaļinājums ir pēdējais šīs darbinieces aizsardzībai pieejamais pasākums, kas ir piemērojams tikai tad, ja pārcelšana citā darbā tehniski un/vai objektīvi nav iespējama vai nevar tikt saprātīgi prasīta pienācīgi pamatotu iemeslu dēļ.

Ja dalībvalstis un, attiecīgajā gadījumā, sociālie partneri izvēlas saskaņā ar minēto 11. panta 1. punktu nodrošināt strādājošai grūtniecei, kura ir atvaļinājumā vai kurai ir aizliegts strādāt saskaņā ar šīs direktīvas 5. panta 3. punktu, ienākumus darba samaksas, atbilstīga atbalsta vai abu divu apvienojuma formā, šiem ienākumiem katrā ziņā ir jābūt balstītiem uz šīs darbinieces ikmēneša pamatalgu, kā arī tādiem darba samaksas elementiem vai piemaksām, kas ir saistīti ar viņas profesionālo statusu – statusu, kas nekādi netiek apšaubīts ar šo atvaļinājuma piešķiršanu, – kā piemaksa par to, ka viņa ir tiešais priekšnieks, par viņas darba stāžu un profesionālo kvalifikāciju.

(sal. ar 67., 68., 72. un 76. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)

3. Direktīvas 92/85 par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti (desmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391 16. panta 1. punkta nozīmē), 11. panta 2. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem pieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts, ka darbiniecei grūtniecības un dzemdību atvaļinājumā ir tiesības uz darba samaksu, kas atbilst vidējai algai, ko viņa saņēma atsauces laikposmā pirms šī atvaļinājuma sākuma, izņemot atlīdzību par dežūrām.

Saskaņā ar direktīvas 11. panta 2. un 3. punktu darba devējam ir jānodrošina darbiniecei grūtniecības un dzemdību atvaļinājumā laikā darba samaksas un/vai atbilstīga pabalsta saglabāšana, un ienākumiem, kas tiek garantēti darbiniecēm šāda atvaļinājumā laikā, ja tie tiek maksāti pabalsta, darba samaksas vai, attiecīgajā gadījumā, abu apvienojuma formā, ir jābūt atbilstīgiem šī 3. punkta izpratnē. Ja darbiniece nav darbā, jo tai ir piešķirts grūtniecības un dzemdību atvaļinājums, minētā 11. panta 2. un 3. punktā prasītā minimālā aizsardzība neparedz tomēr saglabāt ieinteresētās personas darba samaksu pilnībā, nedz arī saglabāt atlīdzību par dežūrām.

Tomēr Direktīvas 92/85 11. panta 2. un 3. punktā ir paredzēta tikai minimāla aizsardzība attiecībā uz strādājošas grūtnieces, kurai ir piešķirts atvaļinājums viņas grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma laikā saskaņā ar šīs direktīvas 8. pantu, tiesībām uz ienākumiem. Neviena tās norma netraucē dalībvalstij vai, attiecīgajā gadījumā, sociālajiem partneriem paredzēt, ka tiek saglabāti visi darba samaksas elementi un visas piemaksas, tajā skaitā atlīdzība par dežūrām, uz ko strādājošai grūtniecei bija tiesības pirms grūtniecības un pirms grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma. Ja darba samaksas sistēma, kas paredzēta valsts tiesiskajā regulējumā, darbiniecei, kura ir grūtniecības un dzemdību atvaļinājumā, ir labvēlīgāks aizsardzības pasākums nekā Direktīvā 92/85 prasītais, atsevišķu elementu izslēgšana no pienākošās darba samaksas aprēķina šī atvaļinājuma laikā nevar tikt uzskatīta par pretēju šīs direktīvas 11. panta 2. un 3. punktam.

(sal. ar 85., 86., 88., 90. un 91. punktu un rezolutīvās daļas 3) punktu)