ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
27

Savukārt no frāzes “ja atbilstoši [..] tās dalībvalsts tiesību aktiem, kuri attiecas uz šo zīmi” izriet, ka pārējie divi nosacījumi, kas izklāstīti tālāk Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkta a) un b) apakšpunktā, ir ar regulu paredzētie nosacījumi, kas atšķirībā no iepriekš minētajiem ir novērtējami atbilstoši kritērijiem, kuri noteikti tiesībās, kas reglamentē norādīto apzīmējumu. Šī norāde uz tiesībām, kas reglamentē pretstatīto apzīmējumu, ir pilnīgi pamatota, ņemot vērā, ka Regulā Nr. 207/2009 ir atzīta iespēja apzīmējumus, kas neietilpst Eiropas Savienības preču zīmes sistēmā, pretstatīt Eiropas Savienības preču zīmei. Līdz ar to tikai tiesības, kas reglamentē pretstatīto apzīmējumu, ļauj noteikt, vai šis apzīmējums ir agrāks par Eiropas Savienības preču zīmi un vai tas var būt pamats aizliegumam izmantot vēlāku preču zīmi (spriedums, 2009. gada 24. marts, GENERAL OPTICA, no T‑318/06 līdz T‑321/06, EU:T:2009:77, 34. punkts). Balstoties uz šo pamatu, pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu iesniedzējam ir jāpierāda, ka konkrētais apzīmējums ietilpst norādīto dalībvalsts tiesību piemērošanas jomā un ka tas dod tiesības aizliegt vēlākas preču zīmes izmantošanu. (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2011. gada 29. marts, Anheuser-Busch/Budějovický Budvar, C‑96/09 P, EU:C:2011:189, 190. punkts, un 2015. gada 10. februāris, Infocit/ITSB – DIN (DINKOOL), T‑85/14, nav publicēts, EU:T:2015:82, 63. punkts un tajā minētā judikatūra).
12

2015. gada 17. un 18. februārī tika veikts pārbaudes apmeklējums nevis, kā sākumā bija paredzēts, prasītāja telpās Karāči (Pakistāna), bet drošības apsvērumu dēļ un ar prasītāja piekrišanu – Katunajakā [Katunayake] Šrilankā, Great Cycles telpās, kur tika nogādāti grāmatvedības dokumenti, lai veiktu pārbaudi. Pārbaudes mērķis it īpaši bija noteikt, vai Ķīnas izcelsmes detaļu īpatsvars nepārsniedza 60 % no visu to detaļu vērtības, kuras tika izmantotas montāžā, ko prasītājs veica Pakistānā. Komisija nolēma koncentrēt izmeklēšanu uz informāciju par vienu no prasītāja piegādātājiem, proti, Flying Horse, jo prasītājs no tā bija iegādājies 93 % no velosipēda detaļām, kas tika izmantotas montāžā Pakistānā. Šajā ziņā no F.2 tabulā minētajiem elementiem izriet, ka minētais piegādātājs nebija saistīts ar prasītāju, un no elementiem, ko prasītājs bija iesniedzis pārbaudes uz vietas laikā, – ka minētais piegādātājs bija starpnieks, kurš iegādājās detaļas gandrīz vienādās daļās Ķīnā un Šrilankā, proti, 46 % un 47 % apmērā no visām velosipēda detaļām, ko prasītājs izmantoja montāžā Pakistānā. Pārējo prasītājs bez starpniecības iegādājās no Šrilankas un Kambodžas piegādātājiem.
62

Ir taisnība, kā to norāda EUIPO, atsaucoties uz judikatūru, kas izriet no 2009. gada 16. septembra sprieduma Zero Industry/ITSB – zero Germany (zerorh+) (T‑400/06, nav publicēts, EU:T:2009:331, 73. punkts), ka ar to vien, ka vairākās preču zīmēs, ar kurām tiek apzīmētas attiecīgas preces, ir ietverts viens un tas pats vārds, nepietiek, lai konstatētu, ka šī elementa atšķirtspēja ir kļuvusi par vāju tādēļ, ka tas bieži tiek izmantots attiecīgajā nozarē, pat ja ar minētajām preču zīmēm apzīmētas preces pašas ir identiskas vai saistītas savā starpā. Proti, ir jāņem vērā preču zīmju reāla izmantošana tirgū, nevis abstrakta preču zīmju, kas ietver vienādu elementu, līdzāspastāvēšana reģistrā (šajā ziņā skat. spriedumu, 2005. gada 24. novembris, GfK/ITSB – BUS (Online Bus), T‑135/04, EU:T:2005:419, 68. punkts). Tomēr, kā to pareizi norādījusi prasītāja, administratīvā procesa laikā iesniegtajā 1. pielikumā esošie pierādījumi, proti, izvilkumi no vairākām dažādu uzņēmumu interneta vietnēm, kurās Savienības patērētājiem tiek piedāvāti vīni, kas apzīmēti ar preču zīmēm, kuras ietver vārdus “sol”, “sole”, “soleil” un “sun”, kā arī dažādus saules attēlus, ļauj konstatēt, ka, vispārīgāk runājot, Savienības patērētājs un, precīzāk runājot, konkrētā sabiedrības daļa konkrēti un bieži sastopas ar šādām preču zīmēm, un līdz ar to asociācija starp saules jēdzienu, no vienas puses, un vīnu, no otras puses, šim patērētājam nav sveša. Pierādījumi, ko prasītāja iesniegusi debašu vajadzībām, ļauj izdarīt šo secinājumu, nepastāvot nepieciešamībai pārbaudīt, vai – kā tā to apgalvo – saikne starp saules un vīna jēdzieniem ir vispārzināms fakts.
168

Pirmkārt, attiecībā uz kompensācijas procentiem prasītājai izmaksājamajam atlīdzinājumam, lai atlīdzinātu mantisko kaitējumu, var pieskaitīt šādus procentus par laikposmu starp 2010. gada 27. jūliju, proti, 26 mēnešus pirms 2012. gada 27. septembra sprieduma Guardian Industries un Guardian Europe/Komisija (T‑82/08, EU:T:2012:494) pasludināšanas, un šī sprieduma pasludināšanas datumu. Turklāt, ciktāl prasītāja nav iesniegusi nekādus pierādījumus par to, ka izdevumiem par bankas garantiju, ko tā ir samaksājusi starp 2010. gada 27. jūliju un 2012. gada 27. septembri, varēja rasties procenti, kuru likme būtu vienāda ar to, ko ECB piemēro savām galvenajām refinansēšanas operācijām, to palielinot par diviem procentpunktiem, ir jāuzskata, ka naudas vērtības krišanos saistībā ar laika tecējumu atspoguļo gada inflācijas likme par attiecīgo laikposmu, ko ir konstatējis Eurostat (Eiropas Savienības Statistikas birojs) dalībvalstī, kur reģistrēta prasītāja, tās prasījuma robežās (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 10. janvāris, Gascogne Sack Deutschland un Gascogne/Eiropas Savienība, T‑577/14, EU:T:2017:1, 168.–177. punkts).
75

Interpretējot šo kritēriju, jāņem vērā ECT judikatūra, kurā ir atzīta neiespējamība sasniegt absolūtu precizitāti tiesību aktu teksta formulējumā, it īpaši tajās jomās, kur situācija mainās atkarībā no sabiedrībā valdošajiem viedokļiem, un kurā ir akceptēts, ka nepieciešamība izvairīties no neelastības un nodrošināt to spēju pielāgoties konkrētai situācijai nozīmē, ka vairāki tiesību akti ir lielākā vai mazākā mērā plaši formulēti un to interpretācija un piemērošana ir atkarīga no prakses. Nosacījums, saskaņā ar kuru tiesību aktā ir skaidri jādefinē pārkāpumi, ir izpildīts, ja attiecīgā persona no atbilstošās normas formulējuma un, vajadzības gadījumā izmantojot tiesu sniegto šīs normas interpretāciju, var uzzināt, par kādām darbībām vai bezdarbību tai iestāsies atbildība (šajā nozīmē skat. ECT spriedumu, 2015. gada 15. oktobris, Perinçek pret Šveici, CE:ECHR:2015:1015JUD002751008, 133. un 134. punkts).
14

2015. gada 7. jūlijā aģentūra atbildēja uz šo lūgumu, nosūtot izvilkumu no Novērtējuma komitejas ziņojuma, kurā tostarp bija informācija par piedāvājumiem, kuri tika izvēlēti 2. daļai. Konkrētāk, Intrasoft piedāvājums tika klasificēts pirmajā vietā ar 51 punktu no 60 saistībā ar tehnisko novērtējumu un ar 39,04 punktiem no 40 saistībā ar finansiālo novērtējumu. Atos Belgium piedāvājums tika klasificēts otrajā vietā ar 48,5 punktiem no 60 saistībā ar tehnisko novērtējumu un ar 40 punktiem no 40 saistībā ar finansiālo novērtējumu. Nextera2 piedāvājums tika klasificēts trešajā vietā ar 52,5 punktiem no 60 saistībā ar tehnisko novērtējumu un ar 32,53 punktiem no 40 saistībā ar finansiālo novērtējumu. Runājot par prasītāju piedāvājumu, tas ieguva 52 punktus no 60 saistībā ar tehnisko novērtējumu un 26,23 punktus no 40 saistībā ar finansiālo novērtējumu.
51

Šajā sakarā it īpaši no 2012. gada 21. jūnija sprieduma IFAW/Komisija (C‑135/11 P, EU:C:2012:376) 59., 62. un 63. punkta, kas atgādināti iepriekš 38., 41. un 43. punktā, it īpaši izriet, ka, lai gan Tiesa ir norādījusi, ka iestādei nav jāveic pārbaude, kas pārsniegtu vērtējumu attiecībā uz to, vai vienkārši pastāv pamatojums, kurā ir atsauce uz Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1.–3. punktā minētajiem izņēmumiem, iestādei tomēr ir jāpārbauda, vai attiecīgās dalībvalsts iebildums ir pienācīgi pamatots.
203

Prasītāja norāda, ka, pieņemot apstrīdēto lēmumu, ECHA nav ievērojusi pati savus norādījumus, proti, dokumentu ar nosaukumu “Identification of substances as SVHCs due to equivalent level of concern to CMRs (Article 57(f)) – sensitisers as an example” (Vielu kā tādu, kas izraisa ļoti lielas bažas, apzināšana, ņemot vērā bažas, kuru līmenis ir līdzvērtīgs bažām attiecībā uz vielām CMR (57. panta f) punkts) – piemēram, sensibilizatoriem), kurā ir ietverti detalizēti norādījumi to priekšlikumu autoriem, kuru mērķis ir ķīmisku vielu iekļaušana kandidātvielu sarakstā saskaņā ar Regulas Nr. 1907/2006 57. panta f) punktu. Saskaņā ar šiem norādījumiem “upuru dzīves kvalitāte”, proti, šajā gadījumā – attiecīgo dzīvnieku dzīves kvalitāte, “sociāla rakstura bažas” un “iespēja secināt, ka pastāv noteikta koncentrācija” vidē, esot faktori, kuri ir jāņem vērā, lai noskaidrotu, vai kāda viela izraisa tāda līmeņa bažas, kas ir līdzvērtīgas tām, kādas izraisa vielas, kuras ir apzinātas saskaņā ar Regulas Nr. 1907/2006 57. panta a)–e) punktu. Šajā gadījumā ECHA šos faktorus neesot novērtējusi.
29

No apstrīdētā lēmuma 40. punkta izriet, ka Apelācijas padome uz iespējamo šīs tiesas nolēmumu neesamību ir norādījusi, tikai lai konstatētu, ka viens no prasītājas apgalvojumiem nav pamatots. No tā savukārt nevar tikt secināts, kā to ir izdarījusi prasītāja, ka Apelācijas padome personas, kas iestājusies lietā, piekrišanu ir izvērtējusi saistībā ar šādiem nolēmumiem, nevis, kā tā to pamatoti ir izdarījusi, saistībā ar Regulas Nr. 207/2009 15. panta 2. punktu.
1)

piespriest Eiropas Savienībai Eiropas Savienības Tiesas personā samaksāt atlīdzinājumu EUR 44951,24 apmērā Plásticos Españoles, SA (ASPLA) un atlīdzinājumu EUR 111042,48 apmērā Armando Álvarez, SA par materiālo kaitējumu, kas katrai no šīm sabiedrībām nodarīts ar to, ka ir pārkāpts saprātīgs lietas izspriešanas termiņš lietās, kurās taisīti 2011. gada 16. novembra spriedums ASPLA/Komisija (T‑76/06, nav publicēts, EU:T:2011:672) un 2011. gada 16. novembra spriedums Álvarez/Komisija (T‑78/06, nav publicēts, EU:T:2011:673); Katram no šiem atlīdzinājumiem tiks pierēķināti kompensācijas procenti par laiku no 2015. gada 27. janvāra līdz šā sprieduma pasludināšanai, kas aprēķināmi atbilstoši ikgadējās inflācijas likmei, ko par attiecīgo laikposmu Eurostat (Eiropas Savienības Statistikas birojs) konstatē dalībvalstī, kurā šīs sabiedrības ir reģistrētas;
57

Treškārt un neatkarīgi no tā, kāda ir piedāvātā aprēķina metode, nepieciešamība sniegt pietiekami skaidru pamatojumu it īpaši ir attiecināma uz dalībvalstīm, kurām ir jārīkojas saskaņoti ar Komisiju, lai nodrošinātu, no vienas puses, ka lauksaimnieku atbalstam veiktie maksājumi atbilst Savienības noteikumiem un, no otras puses, ka pārkāpumu gadījumā Savienības fondiem radītā riska apmēri būtu nosakāmi cik iespējams precīzi. Šāds pienākums norādīt pamatojumu turklāt atbilst Dokumentā VI/5330/97 sniegtajām pamatnostādnēm, kurās būtībā norādīts, ka Komisija ņem vērā uzlabojumus, ko dalībvalstis veikušas savā kontroles sistēmā, un uzsvērts, ka “noskaidrošanas mērķim drīzāk jābūt prevencijai un koriģēšanai, nevis sankciju piemērošanai, un tas jāpapildina ar atbilstošām procesuālām garantijām gadījumam, ja korekcijas izrādās neizbēgamas”.
67

Traucējumu ar abām secīgajām direktīvām 98/37 un 2006/42 izveidotās sistēmas struktūrai skaidri ilustrē trīs Komisijas identificēto laikposmu, kuri aprakstīti šā sprieduma 54. punktā, secīgums, kā rezultātā kāds no mašīnas veidiem, uz kuru daudzus gadus ir attiecies publicētais saskaņotais standarts, kļūtu par tādu, kam “nav saskaņotā standarta” visai būtiskā laikposmā (aptuveni piecpadsmit mēneši attiecībā uz “no elektrotīkla darbināmām no aizmugures ejot vadāmām zālienu pļaujmašīnām”), pirms uz to tiktu attiecināts jauns publicēts saskaņotais standarts. Protams, Komisijas interpretācija nerada juridisku vakuumu, jo ražotājiem un viņu pilnvarotajiem pārstāvjiem ir arī citi līdzekļi – ne tikai iespēja izmantot saskaņotos standartus, atsauces uz kuriem ir publicētas –, lai saistībā ar mašīnām, kuras tie vēlas tirgot, pierādītu atbilstošajā direktīvā izklāstīto būtisko prasību attiecībā uz veselības aizsardzību un drošību ievērošanu. Tomēr ir jānorāda, ka šie citi līdzekļi nav tik ērti. Līdz ar to Komisijas nostāja neveicina to, ka vismaz zināmā laikposmā tiek atvieglota preču brīva aprite iekšējā tirgū, vienlaikus nodrošinot augstu aizsardzības līmeni patērētāju veselībai un drošībai, kā to prasa Direktīvas 2006/42 juridiskais pamats, proti, LESD 114. pants.
42

No iepriekš izklāstītā izriet, ka Apelācijas padome nav pieļāvusi kļūdu, sagrupējot preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādītos pakalpojumus vairākās kategorijās un pieņemot vispārēju pamatojumu attiecībā uz katru no šīm kategorijām. Pirmām kārtām, ir jāpiebilst, ka start-up pastāv daudzās jomās un tiem tātad ir nepieciešami ļoti dažādi pakalpojumi. Tas liek uzskatīt, ka pamatojums var būt identisks attiecībā uz atšķirīgiem pakalpojumiem, kuri var būt adresēti šiem start-up un kuri nozīmē darbības par labu šiem pēdējiem minētajiem vai kuras tie veic, neatkarīgi no tā, ka minētie pakalpojumi var nebūt noteikti homogēni. Šādos apstākļos nebija nepieciešams atkārtot vienu un to pašu pamatojumu attiecībā uz katru no pakalpojumiem vai pakalpojumu kategorijām.
11

2014. gada 24. oktobra sanāksmē Komisija prasītājas informēja par naudas soda apmēra aprēķināšanas metodēm un parametriem, proti, pirmkārt, pārdošanas apjomu (143316000 euro 2007. gadā) daļu (15 %), ko izmanto, lai noteiktu naudas soda pamatsummu, otrkārt, prasītāju izdarītā pārkāpuma ilgumu (četri gadi un seši mēneši), treškārt, papildsummu 15 % apmērā, ceturtkārt, vainu mīkstinošu vai pastiprinošu apstākļu neesamību, piektkārt, reizināšanas koeficienta nepiemērošanu, sestkārt, maksimālo pieļaujamo naudas sodu [konfidenciāla informācija] euro apmērā (10 % no prasītāju kopējā apgrozījuma 2013. gadā), septītkārt, naudas soda samazināšanu izņēmuma kārtā atbilstoši Pamatnostādņu 37. punktam lietas īpašo apstākļu dēļ, tostarp tādēļ, ka visām aizliegtās vienošanās dalībniecēm piemērotās pamatsummas pārsniedza Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktā paredzēto 10 % robežu, astotkārt, papildu samazinājumu, kas pamatots ar prasītāju grupas “viena produkta” raksturu, devītkārt, neiespējamību piemērot samazinājumu CNC piemērotā naudas soda dēļ, jo tās norādītā aizliegtā vienošanās atšķiras no Komisijas izmeklētās un par to sods ir jāpiemēro atsevišķi un saskaņā ar tiesību normām, kuras atšķiras no Komisijas piemērotajām, desmitkārt, samazinājumu 50 % apmērā, pamatojoties uz paziņojuma par sadarbību 24. un 25. punktu, vienpadsmitkārt, samazinājumu 10 % apmērā, pamatojoties uz paziņojuma par izlīgumu 32. punktu, un, visbeidzot, naudas soda diapazonu no 4610000 līdz 4848000 euro apmērā, kurā prasītājām to izlīguma piedāvājumā ir jāakceptē maksimālais naudas soda apmērs.
144

Turpinot attiecībā uz publikācijām par izstādi “drinktec” prasītāja kritizē Apelācijas padomes konstatējumu, saskaņā ar kuru piezīme “sadarbībā ar”, kas norādīta to titullapā, neļauj identificēt saikni starp to un minētās izstādes organizatoru. Pretēji tam, ko apgalvo prasītāja, nevar uzskatīt, ka konkrētā sabiedrības daļa šo piezīmi interpretēs kā tādu, kas nozīmē, ka prasītāja bija saistīta ar konkrētās izstādes organizēšanu un tās kataloga izdošanu, ņemot vērā, ka iesniegtie izvilkumi neietver norādes, kas par to liecinātu. Tieši pretēji, likumīgas norādes par publikācijām saistībā ar izstādi “drinktec 2013” skaidri norāda, ka runa ir par žurnāla “Brauwelt” speciālo papildizdevumu, ko izdevusi prasītāja saistībā ar minēto izstādi. Tādējādi no publikācijām saistībā ar izstādi “drinktec” neizriet ne tas, ka prasītāja būtu atbildīga par šīs pēdējās minētās izstādes organizēšanu, ne arī – ka tā saistībā ar šo pasākumu būtu izdevusi un izplatījusi no iepriekš minētā žurnāla neatkarīgu katalogu.
Šajā tiesvedībā, kā izriet no 2014. gada 19. decembra vēstules, Padome, pamatojoties uz kritēriju par saistību ar Sīrijas režīmu, it īpaši, izmantojot viņu saimnieciskā un politiskā rakstura saikni ar valdošā režīma vadošajām personām, kā arī labumu, ko viņi varētu gūt no šīs pietuvināšanās, ir nolēmusi no jauna prasītāju vārdu un nosaukumu iekļaut apstrīdētajos sarakstos. Šāds kritērijs izriet no Lēmuma 2013/255 28. panta 1. punkta un Regulas Nr. 36/2012 15. panta 1. punkta. No vienas puses, Padomes pamatojumā turklāt attiecībā uz M. Hamcho ir iekļauti trīs elementi: pirmkārt, M. Hamcho ir ievērojams sīriešu uzņēmējs, kuram pieder Hamcho International, otrkārt, viņš ir tuvu stāvošs Sīrijas režīma svarīgākajām personām, tostarp prezidentam Bachar el‑Assad un Maher el‑Assad, un, treškārt, viņš ieņem par sadarbību ar Ķīnu atbildīgā priekšsēdētāja amatu Sīrijas Divpusējo darījumu padomē. No tā izriet, ka viņš gūst labumu no režīma īstenotajām politikām un to atbalsta. No otras puses, Padome ir iekļāvusi Hamcho Intenational nosaukumu, pamatojot ar to, ka tā ir nozīmīga Sīrijas pārvaldītājsabiedrība, kura pieder M. Hamcho, un tādēļ tā gūst labumu no Sīrijas režīma īstenotajām politikām un to atbalsta, jo tā ir saistīta ar personu, kura gūst labumu no režīma īstenotajām politikām un atbalsta to.
19

Attiecībā uz pilnvarojumu ir jānorāda, ka, pirmkārt, Reglamenta 51. panta 3. punktā, kas ir piemērojams izskatāmajā lietā, atšķirībā no 1991. gada 2. maija Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 5. punkta b) apakšpunkta, vairs nav paredzēts pierādījums, ka advokātu ir pilnvarojusi persona, kas ir tiesīga to darīt. Otrkārt, ir jākonstatē, ka – pretēji tam, ko apgalvo persona, kas iestājusies lietā, – pilnvarojumā ir norādīts tās personas uzvārds, kura kā advokāts ir parakstījusi prasības pieteikumu, proti, I. Speciac k‑gs. Treškārt, attiecībā uz faktu, ka prasītāja nav aktualizējusi pielikumu sarakstu, lai tajā ietvertu pilnvarojumu, pietiek norādīt, ka iespējams 2015. gada 20. maija Vispārējās tiesas Reglamenta izpildes praktisko noteikumu (OV 2015, L 152, 1. lpp.) pārkāpums nenozīmē prasības nepieņemamību. Ceturtkārt, pretēji tam, ko apgalvo persona, kas iestājusies lietā, no Reglamenta neizriet, ka pierādījumam par advokāta, kurš parakstījis prasības pieteikumu, pilnvarojumu ir jābūt pirms prasības pieteikuma iesniegšanas. Gluži pretēji, tā kā saskaņā ar Reglamenta 51. panta 4. punktu šī nepilnība ir novēršama, nekas neliedz pilnvarojuma esamību apstiprinošu dokumentu iesniegt pēc prasības pieteikuma iesniegšanas (šajā ziņā skat. spriedumu, 2015. gada 4. februāris, KSR/ITSB – Lampenwelt (Moon), T‑374/13, nav publicēts, EU:T:2015:69, 11.–13. punkts).
37

Preču zīmes atšķirtspēja Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē nozīmē to, ka šī preču zīme ļauj identificēt preci, attiecībā uz kuru ir lūgts veikt reģistrāciju, kā tādu, kura nāk no noteikta uzņēmuma, un līdz ar to ļauj nošķirt šo preci no citu uzņēmumu precēm (spriedumi, 2004. gada 29. aprīlis, Henkel/ITSB,C‑456/01 P un C‑457/01 P, EU:C:2004:258, 34. punkts, un 2004. gada 7. oktobris, Mag Instrument/ITSB, C‑136/02 P, EU:C:2004:592, 29. punkts).
16

Atliek atgādināt, ka prasība Vispārējā tiesā ir vērsta uz EUIPO Apelācijas padomju lēmumu tiesiskuma kontroli Regulas Nr. 207/2009 65. panta izpratnē. Atbilstoši Regulas Nr. 207/2009 65. panta 2. punktam Vispārējā tiesa var atcelt vai grozīt EUIPO Apelācijas padomes lēmumu tikai, “pamatojoties uz nekompetenci, būtisk[u] procesuāl[u] pārkāpum[u], Līguma vai Regulas Nr. 207/2009 pārkāpumu vai kāda tiesību akta pārkāpumu saistībā ar to piemērošanu, vai pilnvaru pārsniegšanu”. No šīs normas izriet, ka Vispārējā tiesa pārsūdzēto lēmumu var atcelt vai grozīt vienīgi tad, ja tā pieņemšanas brīdī to iespaidojis viens no šiem atcelšanas vai grozīšanas pamatiem. Turpretim tā nevar atcelt vai grozīt minēto lēmumu ar pamatojumu, kas ir atklājies pēc tā pasludināšanas (skat. spriedumu, 2007. gada 13. marts, ITSB/Kaul, C‑29/05 P, EU:C:2007:162, 53. punkts un tajā minētā judikatūra). No minētās tiesību normas arī izriet, ka faktus, uz kuriem lietas dalībnieki nav atsaukušies procesā EUIPO instancēs, vairs nedrīkst iesniegt Vispārējā tiesā celtās prasības izskatīšanas stadijā. Vispārējā tiesas uzdevums faktiski ir pārbaudīt Apelācijas padomes lēmuma tiesiskumu, izvērtējot Eiropas Savienības tiesību piemērošanu, ko veica šī padome, it īpaši saistībā ar faktiem, kas šai padomei bija iesniegti, tomēr tā nevar veikt šo pārbaudi, ņemot vērā faktus, kas tai iesniegti no jauna (spriedums, 2007. gada 13. marts, ITSB/Kaul, C‑29/05 P, EU:C:2007:162, 54. punkts). Tādējādi Vispārējai tiesai nav atkārtoti jāpārbauda faktiskie apstākļi to pierādījumu kontekstā, kuri pirmo reizi ir iesniegti Vispārējā tiesā (šajā ziņā skat. spriedumu, 2005. gada 24. novembris, Sadas/ITSB – LTJ Diffusion (ARTHUR ET FELICIE), T‑346/04, EU:T:2005:420, 19. punkts un tajā minētā judikatūra).
17

Šajā lietā Apelācijas padome apstrīdētajā lēmumā ir uzskaitījusi šādus pierādījumus: divus tirgus pētījumus attiecībā uz Franciju (2008. gads) un Zviedriju (2011. gads), piecpadsmit valstu preču zīmju biroju lēmumus, no kuriem trīs ir pieņēmusi Urząd Patentowy Rzeczypospolitej Polskiej (Polijas Patentu valde), četrus – Institut national de la propriété industrielle (INPI) [Francijas Valsts Rūpnieciskā īpašuma institūts], vienu – Instituto nacional da propriedade industrial (INPI) (Portugāles Valsts Rūpnieciskā īpašuma institūts) un septiņus – Oficina Española de Patentes y Marcas (Spānijas Patentu un preču zīmju birojs), kā arī 2013. gada 7. novembra spriedumu Budziewska/ITSB – Puma (Lecošs kaķu dzimtas dzīvnieks) (T‑666/11, nav publicēts, EU:T:2013:584). Tā konstatēja, ka tirgus pētījumam attiecībā uz Zviedriju nebija nozīmes, jo iebildumi nebija balstīti uz agrākajām tiesībām Zviedrijā, un ka tirgus pētījums attiecībā uz Franciju netika iesniegts procesa valodā, kas bija angļu valoda, pārkāpjot Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1995, L 303, 1. lpp.), 19. noteikuma 1., 3. un 4. punktu. Tā turklāt norāda, ka šis pēdējais minētais pētījums ticis veikts piecus gadus pirms preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas un ka bija grūti noskaidrot, uz kāda pamata šis tirgus pētījums ticis veikts un uz kādām precēm attiecās apgalvotā reputācija. Līdzīgi Apelācijas padome norādīja, ka divi no trim Polijas Patentu valdes un Spānijas Patentu un preču zīmju biroja lēmumiem nebija iztulkoti procesa valodā un tātad bija jānoraida. Attiecībā uz Polijas Patentu valdes 2008. gada lēmumu un Francijas INPI lēmumiem, kas bija iztulkoti, Apelācijas padome konstatēja, ka bija grūti noskaidrot, uz kādiem pierādījumiem bija balstījušies šie valstu biroji, secinot, ka agrākajām preču zīmēm piemīt reputācija. Tā piemēra pēc paskaidroja, ka Francijas INPI2012. gada 13. novembra lēmumā bija tikai pieminēti dokumenti, kas iesniegti, lai apliecinātu to, ka agrākās preču zīmes grafisks elements, ko veido pumas attēls, sabiedrībai bija plaši pazīstams apģērba jomā, bet ka šī apgalvojuma pareizību bija neiespējami pārbaudīt bez reputācijas pierādījumiem, kas bija iesniegti saistībā ar šo valsts procesu. Tā šajā ziņā atgādināja pienākumu izvērtēt reputāciju, pamatojoties uz pierādījumiem, ko iesniedzis iebildumu iesniedzējs saskaņā ar Regulas Nr. 2868/95 19. noteikuma 1. un 4. punktu, un uzsvēra, ka dokumenti, kas iesniegti citos procesos, var tikt ņemti vērā tikai, ja procesa dalībnieks, kurš uz tiem atsaucas, tos bija skaidri norādījis un identificējis. Visbeidzot Apelācijas padome atgādināja, ka katrā ziņā EUIPO lēmumu tiesiskums ir jāizvērtē tikai uz Regulas Nr. 207/2009 pamata, kā to interpretē Eiropas Savienības tiesa, nevis pamatojoties uz EUIPO un valstu biroju agrāko lēmumpieņemšanas praksi. Noslēgumā Apelācijas padome secināja, ka kopumā pierādījumi nebija pietiekami, lai attiecībā uz konkrētajām precēm pierādītu agrāko preču zīmju reputāciju jebkurā no šīm dalībvalstīm.