ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1502

Vispirms no CRA ziņojuma, ko Servier bija pasūtījusi un kas datēts ar 2013. gada janvāri, izriet, ka AKEI relatīvie pārdošanas apjomi laikā no 2001. līdz 2010. gadam piedzīvoja nozīmīgas svārstības un zāļu attiecīgajās pozīcijās bija vērojamas atšķirīgas izmaiņas. Piemēram, laikā no 2001. līdz 2010. gadam perindoprila pārdošanas apjoma daļa kopējā AKEI pārdošanas apjomā, izsakot to noteiktās dienas devās, nedaudz pieauga Apvienotajā Karalistē (paliekot robežās no 5 līdz 10 %), savukārt ramiprila pārdošanas apjoma daļa gandrīz divkāršojās (no pārdošanas apjoma daļas no 30 līdz 40 % ieskaitot līdz daļai no 60 līdz 70 % ieskaitot), bet lisinoprila pārdošanas apjoma daļa ievērojami samazinājās. Polijā tajā pašā laikposmā perindoprila pārdošanas apjoma daļa ievērojami samazinājās (no pārdošanas apjoma daļas no 15 līdz 20 % ieskaitot līdz daļai no 10 līdz 15 % ieskaitot), savukārt ramiprila pārdošanas apjoma daļa nozīmīgi pieauga (no daļas no 0 līdz 5 % ieskaitot līdz daļai no 60 līdz 70 % ieskaitot). Nīderlandē perindoprila un ramiprila situācija nedaudz uzlabojās, un abu šo zāļu pārdošanas apjoma daļa 2010. gadā sasniedza līmeni no 10 līdz 20 % ieskaitot, savukārt enalaprila pārdošanas apjoma daļa šajā laikā aizvien bija no 40 līdz 50 % ieskaitot. Francijā lisinoprila situācija nozīmīgi pasliktinājās (no pārdošanas apjoma daļas no 30 līdz 40 % ieskaitot 2001. gadā līdz daļai no 5 līdz 10 % ieskaitot 2010. gadā), savukārt perindoprila pārdošanas apjoma daļa būtiski pieauga (no daļas no 10 līdz 15 % ieskaitot līdz daļai no 20 līdz 30 % ieskaitot), tomēr šis pieaugums bija mazāks nekā ramiprilam (no daļas no 20 līdz 30 % ieskaitot līdz daļai no 50 līdz 60 % ieskaitot).
182

Vispirms ir jānorāda, pirmkārt, kā tas izriet no apstrīdētā lēmuma 658. apsvēruma, ka dalībnieki regulāri apstiprināja pievienošanos nolīgumam un karteļa “A dalībnieki” un “R dalībnieki” savstarpēji informēja viens otru par publiskajiem iepirkumiem no otras puses “teritorijām”. Otrkārt, saskaņā ar šī lēmuma 663. apsvērumu Eiropas klienti regulāri aicināja Japānas un Dienvidkorejas ražotājus iesniegt piedāvājumus par saviem projektiem. Turklāt šajā pēdējā apsvērumā Komisija ir atsaukusies uz minētā lēmuma 231. un 279. apsvērumu, kuros ir minēti vairāki pierādījumi, no kuriem izriet, ka diviem Japānas ražotājiem tika lūgts projektus īstenot EEZ, it īpaši Spānijā, Itālijā, Nīderlandē un Apvienotajā Karalistē. Treškārt, tas, ka dažādiem klientiem, kā izriet no tā paša lēmuma 664. un 666. apsvēruma, varēja būt atšķirīgas tehniskās prasības, kā to apgalvo prasītājas, esot attiecies uz visiem potenciālajiem piegādātājiem neatkarīgi no tā, vai tie ir no Eiropas, Japānas vai Dienvidkorejas. Ceturtkārt, kā minēts attiecīgā lēmuma 666. apsvērumā, kopš Komisijas izmeklēšanas uzsākšanas vairākas Japānas un Dienvidkorejas puses ir veikušas pasākumus, lai piedalītos projektos, kas īstenojami EEZ. Piektkārt, ir jānorāda, ka 2001. un 2005. gadā Dienvidkorejas uzņēmums saskaņā ar tā paša lēmuma 661. apsvērumu piedalījās projektos, kas jāīsteno EEZ un kas ietver spēka kabeļu sistēmu pārdošanu. Šāda dalība apstiprina faktu, ka uzņēmums bija vismaz potenciāls konkurents Eiropas ražotājiem EEZ un ka nepastāvēja nepārvarami piekļuves šķēršļi ienākšanai Eiropas tirgū.
20

Pārējo prasītāju iekļaušana strīdīgajos sarakstos tika pamatota ar šādiem iemesliem: — attiecībā uz Hafize Darya Shipping Co.: “[Hafize Darya Shipping Lines (HDSL)] kā faktiskais īpašnieks ir pārņēmis vairākus [IRISL] kuģus. Attiecīgi HDSL rīkojas IRISL vārdā”; — attiecībā uz Khazar Sea Shipping Lines Co.: “Khazar Shipping Lines pieder IRISL”; — attiecībā uz IRISL Europe: “IRISL Europe GmbH (Hamburga) pieder IRISL”; — attiecībā uz Qeshm Marine Services & Engineering Co., agrāko IRISL Marine Services and Engineering Co.: “IRISL Marine Services and Engineering Company kontrolē IRISL” [ir IRISL kontrolē]; — attiecībā uz Irano Misr Shipping Co.: “Irano Misr Shipping Company, kas darbojas kā IRISL aģents Ēģiptē, sniedz būtiskus pakalpojumus IRISL”; — attiecībā uz Safiran Payam Darya Shipping Co.: “Safiran Payam Darya (SAPID) kā faktiskais īpašnieks ir pārņēmis vairākus [IRISL] kuģus. Attiecīgi SAPID rīkojas IRISL vārdā”; — attiecībā uz Marine Information Technology Development Co., agrāk – Shipping Computer Services Co.: “Shipping Computer Services Company kontrolē IRISL” [ir IRISL kontrolē]; — attiecībā uz Rahbaran Omid Darya Ship Management Co. jeb Soroush Sarzamin Asatir (SSA): “Soroush Saramin Asatir (SSA) nodrošina vairāku [IRISL] kuģu darbību un pārvaldību. Attiecīgi [SSA] rīkojas IRISL vārdā un sniedz tam būtiskus pakalpojumus”; — attiecībā uz Hoopad Darya Shipping Agency jeb South Way Shipping Agency Co Ltd: “South Way Shipping Agency Co Ltd pārvalda konteineru terminālu operācijas Irānā un [IRISL vārdā] sniedz flotes personāla pakalpojumus Bandar Abbas. Attiecīgi South Way Shipping Agency Co Ltd rīkojas IRISL vārdā”; — attiecībā uz Valfajr Shipping Line Co.: “Valfajr 8th Shipping Line pieder IRISL”.
26

Kā izriet no judikatūras, izvērtējot saistību, kāda pastāv starp Regulu Nr. 1049/2001 un Regulu Nr. 45/2001, lai šajā gadījumā piemērotu Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzēto izņēmumu, ir jāievēro, ka šīm regulām ir dažādi mērķi. Pirmās minētās regulas mērķis ir nodrošināt vislielāko iespējamo pārskatāmību valsts iestāžu lēmumu pieņemšanas procedūrās, kā arī attiecībā uz informāciju, ar ko pamatoti to lēmumi. Tātad tās mērķis ir maksimāli atvieglot tiesību piekļūt dokumentiem īstenošanu, kā arī sekmēt labu administratīvo praksi. Otrās minētās regulas mērķis ir personas datu apstrādes laikā nodrošināt fizisko personu brīvību un pamattiesību, it īpaši viņu privātās dzīves aizsardzību (spriedums, 2010. gada 29. jūnijs, C‑28/08 P, Komisija/Bavarian Lager, EU:C:2010:378, 49. punkts).
121

Turklāt prasītāja izvirzītie argumenti neliek nedz apšaubīt, ka notiek Ukrainas iestāžu veikta izmeklēšana, nedz to faktu ticamību, par kuriem tā tiek veikta un kuru dēļ Padome ir noteikusi attiecīgos ierobežojošos pasākumus. Šie argumenti drīzāk ir vērsti uz to, lai apstrīdētu procesuālus aspektus, proti, faktu, ka minētā izmeklēšana nenotiek patiesa “tiesas procesa” ietvaros, vai uz to, lai atspēkotu minēto iestāžu izvirzītās apsūdzības attiecībā pret prasītāju Ukrainas krimināltiesību izpratnē, atsaucoties it īpaši uz to, ka darbība, par kuru apsūdzības ir izvirzītas, nav bijusi krāpnieciska vai neatbilstoša – tie ir jautājumi, kas attiecas uz šo apgalvojumu pamatotību.
26

Otrkārt, ir jānorāda, kā to dara Komisija, ka neviens Līgumu noteikums tai nedod tiesības piedāvāt pieņemt Savienības tiesību aktu, ar ko kāds pakalpojums tiek izslēgts no iekšējā tirgus noteikumu piemērošanas. No LESD 14. panta izriet, ka tajā ietvertie īpašie noteikumi ir piemērojami VTNP, neskarot LESD 106. pantu. Saskaņā ar šīs pēdējās minētās tiesību normas 2. punktu pat uz uzņēmumiem, kam ir uzticēta šādu pakalpojumu pārvaldība, attiecas Līgumos ietvertie noteikumi, it īpaši noteikumi par iekšējo tirgu un konkurenci, un tas ir princips, no kura var atkāpties, tikai ievērojot stingrus nosacījumus, kuru esamība ir atkarīga no juridiskiem un faktiskiem apstākļiem, kas pastāv katrā dalībvalstī, un katrā konkrētā gadījumā ir jāpierāda dalībvalstij vai uzņēmumam, kas uz tiem atsaucas (šajā ziņā skat. spriedumus, 1997. gada 23. oktobris, Komisija/Francija, C‑159/94, Krājums, EU:C:1997:501, 94. punkts, un 2001. gada 17. maijs, TNT Traco, C‑340/99, Krājums, EU:C:2001:281, 59. punkts). No tā izriet, ka Komisija nevar vispārīgi piedāvāt no iekšējā tirgus noteikumu piemērošanas jomas izslēgt pakalpojumus, kuru kvalifikācija par VTNP ir atkarīga no valsts politikas katrā atsevišķā dalībvalstī.
52

No šīs definīcijas izriet, ka, gan ierobežojot iespējamos pasākumus (aizdevumu garantijas vai aizdevumus), gan izmantojot pagaidu un atgriezenisko raksturu (garantijas beigas un aizdevuma atmaksa pēc sešiem mēnešiem, ja pēc šī termiņa ir iesniegts pārstrukturēšanas vai likvidācijas plāns), gan arī ierobežojot [atbalstus] tikai ar tiem pasākumiem, kas nepieciešami attiecīgā uzņēmuma pagaidu izdzīvošanai, tādiem glābšanas atbalstiem kā strīdīgais atbalsts, kā to pamatoti norādīja Komisija, ir ļoti ierobežojoša ietekme uz iekšējo tirgu. Šī ierobežotā ietekme kopā ar glābšanas atbalstu steidzamo raksturu ir tā, kas pamato to, ka Komisija tos izvērtē parastā kārtībā saskaņā ar vienkāršotu procedūru atbilstoši pamatnostādņu 30. punktam, cenšoties mēneša laikā pieņemt lēmumu par to, vai atbalsts atbilst noteiktiem kritērijiem. Bet iespējama prettiesiska agrāka atbalsta mijiedarbības ņemšana vērā padara neiespējamu šī termiņa ievērošanu un līdz ar to nav saderīga ar šīs pārbaudes steidzamo raksturu un šo atbalstu ierobežoto ietekmi uz konkurenci.
54

Komisija uzskata, ka šis prasījums neatbilst 1991. gada 2. maija Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunktam, jo prasītāja ir vienīgi apgalvojusi, ka summa EUR 17400 apmērā nav tikusi samaksāta, nepaskaidrojot ne to, uz ko attiecas minētā summa, ne informāciju, kas nosūtīta intervences aģentūrai šī maksājuma pieprasījuma atbalstam, un to, kāpēc šī summa bija jāapmaksā. Katrā ziņā Komisija norāda, ka iekraušana ir jāveic izraudzītajam pretendentam, kā tika noteikts spriedumā Calberson GE/Komisija, minēts 21. punktā (EU:T:2004:38, 147.–149. punkts), un ka prasītājas piedāvājumā patiešām bija norādīti izdevumi par iekraušanas un izkraušanas darbiem. Līdz ar to tā uzskata, ka tā nevar būt atbildīga par kavējumiem, kurus prasītāja it kā esot cietusi preces izkraušanas brīdī.
11

Lietas dalībnieki ar procesa organizatorisko pasākumu tika aicināti izteikties tiesas sēdē par dažādiem jautājumiem, tostarp par to, vai ir iespējams secināt, ka LESD 263. panta ceturtajā daļā paredzētais trešais gadījums, saskaņā ar kuru jebkura fiziska vai juridiska persona var celt prasību “par reglamentējošu aktu, kas viņu skar tieši, bet nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem”, – ņemot vērā gan šīs tiesību normas mērķi, gan to, ka Līguma autori tiešas skaršanas nosacījumam ir pievienojuši papildu nosacījumu par īstenošanas pasākumu neesamību, – ir piemērojams tikai tālab, lai apstrīdētu tiesību aktus, kas paši par sevi, proti, neatkarīgi no jebkādiem īstenošanas pasākumiem, maina attiecīgās personas tiesisko stāvokli.
Šāds akts rada saistošas tiesiskas sekas, jo, kamēr šis noteikums nav formāli grozīts vai atcelts, Banka nevar no tā atkāpties, izvērtēdama piedāvājumus, ko pagaidu darba aģentūras ir iesniegušas publiskajā iepirkumā attiecībā uz pagaidu darbam norīkotu darbinieku nodarbināšanu no šīs iestādes puses.

Tikai pasākumi ar juridiski saistošām sekām, kas var ietekmēt trešo personu intereses, būtiski grozot to tiesisko stāvokli, ir tiesību akti, par kuriem var iesniegt prasību atcelt tiesību aktu. Lai noteiktu, vai tiesību akts, kuru prasīts atcelt, rada šādas sekas, ir jāaplūko tā saturs saistībā ar apstākļiem, kādos tas ir izstrādāts, kā arī akta izdevēja nodoms šī akta kvalifikācijā. Savukārt formai, kādā akts ir pieņemts, principā nav nozīmes, izvērtējot prasības atcelt tiesību aktu pieņemamību. Tomēr to nevar izslēgt, jo Vispārējā tiesa ņem vērā formu, kādā ir pieņemti tiesību akti, kurus tai ir lūgts atcelt, ja forma var palīdzēt identificēt tiesību aktu raksturu.

Tikai apstāklis, ka arodbiedrība, kas pārstāv personālu, esot piedalījusies sarunās, kuru rezultātā ir pieņemts akts, nav pietiekams, lai grozītu raksturu tiesībām celt prasību, kādas saistībā ar LESD 263. pantu tai var būt attiecībā uz šo aktu. Tomēr apvienības prasība var tikt atzīta par pieņemamu, ja apvienība aizstāv pati savas intereses, kas ir nošķirtas no tās locekļu interesēm, it īpaši ja pieņemtais akts ir skāris tās kā sarunu dalībnieces stāvokli, turklāt īpašās situācijās, kurās tai ir bijis sarunu dalībnieces stāvoklis, kas ir bijis skaidri ierobežots un cieši saistīts ar attiecīgā lēmuma priekšmetu, radot šai prasītājai faktisko situāciju, kura to nošķīra no visām citām personām.

Attiecībā uz prasību, ko arodbiedrība ir cēlusi par Eiropas Centrālās bankas valdes lēmumu, ar kuru ir noteikts tā paša pagaidu darbam norīkota darbinieka darba maksimālā ilguma ierobežojums, tā kā minētās arodbiedrības kā Bankas sociālās kontaktpersonas viedoklis apspriedēs par pagaidu darbam norīkotiem darbiniekiem konkrēti attiecās uz jautājumu par viņu nodarbinātības Bankā ilgumu, pietiek pierādīt, ka apstrīdētais akts prasītāju skar individuāli LESD 263. panta sestās daļas izpratnē. Šis statuss tai ir raksturīgs, jo dažādu arodbiedrību vidū, kuras darbojas Bankas nodarbināto vai tajā strādājošo personu interešu aizstāvībai, tieši tā bija iesaistījusies apspriedēs ar Banku konkrēti jautājumos, uz kuriem attiecas apstrīdētais akts; tas individuāli izceļ to salīdzinājumā ar jebkuru citu arodbiedrību.

Tāpat apstrīdētais akts skar šo arodbiedrību tieši, jo tā tiešās sekas ir tādas, ka tas skar sociālās kontaktpersonas stāvokli, kāds prasītājai bija apspriedēs par jautājumiem attiecībā uz pagaidu darbam norīkotiem darbiniekiem, jo apstrīdētais akts liedza tai iespēju piedalīties lēmuma pieņemšanā un to ietekmēt.

(skat. 52., 53., 58. un 59. punktu)
Tāpat kā Civildienesta noteikumu 91. panta 2. punktā, arī Eiropas Centrālās bankas [personāla] Nodarbināšanas kārtības 42. pantā un Eiropas Centrālās bankas darbiniekiem piemērojamo noteikumu 8.1. pantā ir paredzēts, ka tās darbinieks tiesā prasību var celt tikai pēc pirmstiesas procedūras, kas attiecībā uz Bankas darbiniekiem ietver divus posmus, proti, lūgumu veikt pirmstiesas pārbaudi un pēc tam iepriekšēju sūdzību, pabeigšanas.

Prasītājai nelabvēlīgā galīgā lēmuma tiesiskums ir jāizvērtē, ņemot vērā faktiskos un tiesību apstākļus, kas iestādes rīcībā bija brīdī, kad tā tieši vai netieši sniedza šo atbildi, neskarot iestādes iespēju judikatūrā paredzētajos apstākļos iesniegt papildu precizējumus tiesvedības posmā. Noteikums par atbilstību starp sūdzību un prasību paredz, ka Savienības tiesā izvirzīts prasības pamats ir pieņemams tikai tad, ja tas ir bijis izvirzīts jau pirmstiesas procedūrā, lai iecēlējinstitūcija pietiekami precīzi zinātu iebildumus, ko ieinteresētā persona ceļ pret apstrīdēto lēmumu.

Ierēdņu celtajās prasībās Savienības tiesā izvirzītajos prasījumos var būt tikai tādi apstrīdēšanas pamati, kas balstīti uz tādu pašu lietu, uz kuru ir tikuši balstīti sūdzībā ietvertie apstrīdēšanas pamati, jo ir ticis precizēts, ka šos apstrīdēšanas pamatus var paplašināt tiesvedībā Savienības tiesā, iesniedzot pamatus un argumentus, kas sūdzībā nav ietverti, bet ir ar to cieši saistīti.

Turklāt, no vienas puses, tā kā pirmstiesas procedūrai nav formāla rakstura un ieinteresētās personas šajā procesa stadijā parasti rīkojas bez advokāta starpniecības, administrācija nedrīkst sūdzības izskatīt šauri, bet, gluži pretēji, sūdzības tai ir jāizskata paplašināti. No otras puses, Civildienesta noteikumu 91. panta, kā arī Darbiniekiem piemērojamo noteikumu 8.1. panta mērķis nav precīzi un galīgi ierobežot iespējamo tiesvedības posmu, ja vien prasība tiesā negroza ne sūdzības pamatu, ne priekšmetu.

Lai gan strīda priekšmeta un pamata nemainīgums starp sūdzību un prasību ir nepieciešams, lai strīdu varētu izšķirt ar izlīgumu, jau no sūdzības stadijas informējot iecēlējinstitūciju par attiecīgās personas pārmetumiem, šo jēdzienu interpretācija nevar novest pie ierobežotām personas iespējām efektīvi apstrīdēt lēmumu, kas tai ir nelabvēlīgs.

Līdz ar to strīda priekšmeta jēdziens, kas atbilst attiecīgās personas iebildumiem, kā arī strīda pamata jēdziens, kas atbilst šo iebildumu faktu un juridiskajam pamatojumam, nav interpretējami šauri. Tikai sūdzības juridiskā pamata maiņa nav pietiekama, lai secinātu, ka apstrīdēšanas pamats ir jauns. Viens un tas pats prasījums un līdz ar to arī viens pamats var balstīties uz vairākiem juridiskajiem pamatiem. Citiem vārdiem, atsauce prasības pieteikumā uz konkrētas tiesību normas pārkāpumu, kas nav pieminēts sūdzībā, nebūt obligāti nenozīmē, ka ar to ir mainīts strīda pamats. Faktiski ir jāpievēršas pamata būtībai, nevis tikai juridisko pamatojumu formulējumam, jo Savienības tiesai ir jāpārbauda, vai pastāv cieša saikne starp šiem pamatiem un vai tie pēc būtības ir saistīti ar tiem pašiem iebildumiem.

(skat. 32.–40. punktu)
Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 11. decembra spriedums – Hikari Miso /ITSB – Nishimoto Trading (“Hikari ”)

(lieta T‑751/14)

“Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Hikari” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “HIKARI” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts”

1. Kopienas preču zīme — Procesa noteikumi — Lēmumu pamatojums — Regulas Nr. 207/2009 75. panta pirmais teikums — Piemērojamība, kas ir identiska LESD 296. panta piemērojamībai (LESD 296. pants; Padomes Regulas Nr. 207/2009 75. panta pirmais teikums) (sal. ar 15. punktu)

2. Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana — Relatīvi atteikuma pamati — Agrākas preču zīmes, kas ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi — Sajaukšanas ar agrāku preču zīmi iespēja — Vērtēšanas kritēriji (Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) (sal. ar 21.–23. un 51. punktu)

3. Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana — Relatīvi atteikuma pamati — Agrākas preču zīmes, kas ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi — Sajaukšanas ar agrāku preču zīmi iespēja — Sajaukšanas iespējas vērtējums — Konkrētās sabiedrības daļas noteikšana — Sabiedrības daļas uzmanības līmenis (Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) (sal. ar 26. punktu)

4. Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana — Relatīvi atteikuma pamati — Agrākas preču zīmes, kas ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi — Attiecīgo preču līdzība — Vērtēšanas kritēriji (Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) (sal. ar 38. punktu)

5. Kopienas preču zīme — Procesa noteikumi — Pierādījumu pierādījuma spēks — Raksti no tīmeklī izveidotas kolektīvas enciklopēdijas (sal. ar 43. punktu)

6. Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana — Relatīvi atteikuma pamati — Agrākas preču zīmes, kas ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi — Attiecīgo preču zīmju līdzība — Vērtēšanas kritēriji (Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) (sal. ar 49. punktu)

7. Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana — Relatīvi atteikuma pamati — Agrākas preču zīmes, kas ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi — Sajaukšanas ar agrāku preču zīmi iespēja — Vārdiska preču zīme “Hikari” un vārdiskas preču zīmes “Hikari” (Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) (sal. ar 50. un 52.–56. punktu)

Priekšmets

Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 8. septembra lēmumu lietā R 2394/2013‑4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Nishimoto Trading Co. Ltd un Hikari Miso Co. Ltd

Rezolutīvā daļa:

1) prasību noraidīt;
Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 28. janvāra spriedums – Argo Development and Manufacturing /ITSB – Clapbanner

(Reklāmas priekšmetu atveidojums)

(lieta T‑41/14)

“Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības atzīšanas process — Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kas attēlo reklāmas priekšmetu — Agrāki Kopienas dizainparaugi — Spēkā neesamības pamati — Novitāte — Individuāls raksturs — Informēts lietotājs — Autora brīvības pakāpe — Atšķirīgs kopējais iespaids — Regulas (EK) Nr. 6/2002 4., 5., 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts”

1. Kopienas dizainparaugi — Aizsardzības nosacījumi — Dizainparaugs, kas veido kompleksa ražojuma sastāvdaļu — Sastāvdaļa, kurai jāpaliek redzamai minētā ražojuma parastās izmantošanas laikā, lai to uzskatītu par jaunu, un kura atbilst individuālas būtības prasībām (Padomes Regulas Nr. 6/2002 3. panta c) apakšpunkts un 4. panta 2. un 3. punkts) (sal. ar 14. un 15. punktu)

2. Kopienas dizainparaugi — Spēkā neesamības pamati — Individuāla rakstura neesamība — Dizainparaugs, kas informētam lietotājam nerada no agrāka dizainparauga atšķirīgu kopējo iespaidu — Vērtēšanas kritēriji (Padomes Regulas Nr. 6/2002 6. panta 1. punkts un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts) (sal. ar 26., 27. un 29. punktu)

3. Kopienas dizainparaugi — Spēkā neesamības pamati — Konflikts ar agrāku dizainparaugu — Dizainparaugs, kas informētam lietotājam nerada no agrāka dizainparauga atšķirīgu kopējo iespaidu — Informēts lietotājs — Jēdziens (Padomes Regulas Nr. 6/2002 6. panta 1. punkts, 10. panta 1. punkts un 25. panta 1. punkta d) apakšpunkts) (sal. ar 34. un 51. punktu)

4. Kopienas dizainparaugi — Spēkā neesamības pamati — Konflikts ar agrāku dizainparaugu — Dizainparaugs, kas informētam lietotājam nerada no agrāka dizainparauga atšķirīgu kopējo iespaidu — Vērtēšanas kritēriji — Autora brīvība — Dizainparaugu līdzība attiecībā uz tiem kopīgajām iezīmēm (Padomes Regulas Nr. 6/2002 10. pants un 25. panta 1. punkta d) apakšpunkts) (sal. ar 37. punktu)

Priekšmets

Prasība par ITSB Apelācijas trešās padomes 2013. gada 22. oktobra lēmumu lietā R 981/2012‑3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Argo Development and Manufacturing Ltd un Clapbanner Ltd

Rezolutīvā daļa:

1) prasību noraidīt;
69

Veicot konfliktējošo apzīmējumu visaptverošu izvērtējumu, ar to vizuālajām, fonētiskajām un konceptuālajām atšķirībām, kas izriet no buļļa attēla dominējošā un iztēli raisošā rakstura un no vārda “bad”, kurš reģistrācijai pieteiktajā preču zīmē ir izvietots pirms vārda “toro”, kā arī ar loģisko vienotību, kas izriet no vārdiskā un grafiskā elementa, tos aplūkojot kopā, pietiek, lai secinātu, ka konkrētā sabiedrības daļa, sastopoties ar minētajiem apzīmējumiem, nesaskatīs saikni starp tiem, jo nedz reģistrācijai pieteiktās preču zīmes dominējošais grafiskais elements, nedz tās vārdiskais elements nesakrīt ar vienīgo elementu vai vienu no elementiem agrākajās preču zīmēs. Šajos apstākļos, neraugoties uz attiecīgo preču un pakalpojumu identiskumu vai līdzību, ir maz ticams, ka patērētāji šīs preces un pakalpojumus, kuriem izmantota reģistrācijai pieteiktā preču zīme, uztvers kā tādus, kas nāk no uzņēmuma, kuram pieder agrākās preču zīmes, vai no ar to ekonomiski saistīta uzņēmuma (šajā nozīmē un pēc analoģijas skat. spriedumu, 2008. gada 18. decembris, Torres/ITSB – Bodegas Peñalba López (Torre Albéniz), T‑287/06, EU:T:2008:602, 74. punkts).