Šajā ziņā ar kontroles attiecību starp mātesuzņēmumu un tā dažādiem meitasuzņēmumiem konstatēšanu vien nepietiek, lai līgumslēdzēja iestāde varētu automātiski izslēgt vienu no šīm sabiedrībām no iepirkuma procedūras, nepārbaudot, vai šādām attiecībām ir bijusi konkrēta ietekme uz tās rīcību šajā procedūrā. Tas vēl jo vairāk attiecas uz konstatējumu, ka dažus sagatavošanas darbus ir veikusi sabiedrība, kura pieder pie uzņēmumu grupas, no kuras cita sabiedrība – kā piedāvājumu iesniegušā konsorcija locekle – ir piedalījusies iepirkuma procedūrā; šai pēdējai sabiedrībai ir jādod iespēja pierādīt, ka šī situācija nerada nekādus riskus attiecībā uz konkurenci starp pretendentiem.

Šajos apstākļos, ja līgumslēdzēja iestāde ir apmierinājusies ar svinīgu paziņojumu kā pierādījumu par to, ka nepastāv Regulas Nr. 1605/2002 93. panta 1. punkta e) apakšpunktā paredzētais izslēgšanas pamats, un ja specifikācijās ir tieši noteikts pienākums sniegt šajā ziņā konkrētus pierādījumus, kura neievērošanas gadījumā obligāti būtu jāizslēdz attiecīgais pretendents, šī līgumslēdzēja iestāde acīmredzami nav ievērojusi savu pienākumu rūpīgi pārbaudīt, vai cita starpā nepastāv specifikācijās un minētās regulas 93. panta 1. punkta e) apakšpunktā paredzētais izslēgšanas pamats. Līdz ar to tā ir pārkāpusi minētos noteikumus, kā arī vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentiem principu, kas atbilstoši specifikācijās paredzētajam izslēgšanas pienākumam lika izslēgt attiecīgo pretendentu no iepirkuma procedūras.

Atbilstoši Tiesas statūtu 21. pantam, kas piemērojams Vispārējai tiesai saskaņā ar šo pašu statūtu 53. panta pirmo daļu, un 1991. gada Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunktam katrā prasības pieteikumā ir jābūt norādītam strīda priekšmetam un kopsavilkumam par izvirzītajiem pamatiem. Tātad, lai Vispārējā tiesā celta prasība būtu pieņemama, tostarp ir nepieciešams, lai būtiskie faktiskie un tiesiskie apstākļi, uz kuriem prasība balstīta, izrietētu – vismaz kopsavilkuma veidā, taču loģiski un saprotami – no paša prasības pieteikuma teksta. Šajā ziņā, runājot par prasības pamatu, kas attiecas uz acīmredzamām kļūdām vērtējumā saistībā ar dažādiem publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijiem un apakškritērijiem, ja tiem ir tehnisks raksturs, jautājums par to, vai būtiskie faktiskie un tiesiskie apstākļi, uz kuriem balstīti dažādi iebildumi, izriet – vismaz īsumā vai kopsavilkuma veidā, taču loģiski un saprotami – no paša prasības pieteikuma teksta, var tikt atrisināts tikai katra no šiem iebildumiem pamatotības pārbaudes ietvaros. Proti, runājot par prasības pamatu, kas balstīts uz argumentāciju, kurā ir atsauces uz prasības pieteikuma pielikumu, tikai šādā pārbaudē var noskaidrot, vai prasības pieteikuma pielikumā izklāstītie apsvērumi vienīgi pamato un papildina prasības pieteikuma pamattekstu atsevišķos jautājumos, tostarp atsaucoties uz noteiktām minētā pielikuma teksta daļām, vai arī, runājot par dažiem no šiem iebildumiem, tie ir uzskatāmi par vispārēju atsauci uz šajā pielikumā ietverto izklāstu, kas nevar kompensēt galveno faktisko un juridisko argumentu, kam ir jābūt ietvertiem pašā prasības pieteikumā, neesamību. Šajos apstākļos tā vietā, lai šādu prasības pamatu atzītu par nepieņemamu, ir jāatliek prasības pieteikuma pielikumā izklāstīto apsvērumu pieņemamības pārbaude un jānovērtē dažādu to šajā pamatā izvirzīto iebildumu pamatotība, kuri attiecas uz acīmredzamām kļūdām vērtējumā saistībā ar tehnisko piešķiršanas kritēriju piemērošanu, paturot prātā, ka šai pamatotības novērtēšanai galvenokārt ir jābalstās uz pašā prasības pieteikumā izklāstītajiem faktiskajiem un tiesiskajiem argumentiem.

(sal. ar 83.–88. punktu)