LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 287/29

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 22. maija spriedumu lietā T-344/08 EnBW Energie Baden-Württemberg AG/Eiropas Komisija 2012. gada 31. jūlijā iesniedza Eiropas Komisija

(Lieta C-365/12 P)

2012/C 287/56

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Smulders, P. Costa de Oliveira un A. Antoniadis)

Pārējie lietas dalībnieki: EnBW Energie Baden-Württemberg AG, Zviedrijas Karaliste, Siemens AG, ABB Ltd

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

— atcelt 2012. gada 22. maija sprieduma lietā T-344/08 rezolutīvās daļas 1) punktu;

— noraidīt prasību lietā T-344/08;

— piespriest atbildētājai apelācijas tiesvedībā un prasītājai pirmajā instancē atlīdzināt apelācijas instances, kā arī pirmās instances tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Tiesa neesot ievērojusi vajadzību vienveidīgi interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (turpmāk tekstā — “Pārskatāmības regula”) (1), kā noteikts principiālajos spriedumos lietās Technische Glaswerke Ilmenau (2), API (3) un Bavarian Lager (4) un nesen apstiprināts spriedumos lietā Agrofert (5) un lietā Odile Jacob (6), un esot kļūdaini piešķīrusi priekšroku piekļuves tiesībām atbilstoši Pārskatāmības regulai. Vispārējās tiesas sniegtā piekļuves tiesību saskaņā ar Pārskatāmības regulu un atbilstošo izņēmuma noteikumu interpretācija apdraudot iepazīšanās ar lietas materiāliem tiesību sistēmu, kas pastāv aizliegto vienošanos tiesībās, un tajā paredzēto interešu līdzsvaru, proti, līdzsvaru starp Komisijas interesēm efektīvi īstenot tai LESD 108. pantā paredzēto pienākumu, no vienas puses, un uzņēmumu interesēm uz to aizliegto vienošanos procesos sniegtās informācijas efektīvu aizsardzību, no otras puses.

Vispārējā tiesa esot kļūdaini atteikusi attiecīgajā lietā piemērot vispārīgo pieņēmumu par administratīvo procesu dokumentu aizsardzību, kas pamatots spriedumā lietā Technische Glaswerke Ilmenau un apstiprināts spriedumā lietā Odile Jacob. Vispārējā tiesa tādējādi neesot ievērojusi, ka šādu vispārīgo pieņēmumu attaisno aizliegto vienošanos tiesībās pastāvošā iepazīšanās ar lietas materiāliem tiesību sistēma, kā arī aizliegto vienošanos tiesībās pastāvošos ierobežojumus izmeklēšanas laikā saņemto dokumentu lietošanai.

Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi izņēmuma noteikumu, kas attiecas uz izmeklēšanas darbības mērķu aizsardzību saskaņā ar Pārskatāmības regulas 4. panta 2. punkta trešo ievilkumu. Tā esot kļūdaini šī izņēmuma noteikuma piemērošanas jomu attiecinājusi tikai uz konkrētu izmeklēšanas procesu izbeigšanu. Tā neesot ievērojusi, ka izmeklēšanas darbības mērķi ir ne tikai individuālo izmeklēšanas procesu efektivitāte (un tā katrā ziņā līdz brīdim, kad pieņemtais lēmums par konkrētā procesa izbeigšanu kļūst galīgs), bet arī Komisijas īstenošanas pilnvaru efektivitāte aizliegto vienošanos tiesību jomā (tostarp šajā gadījumā piemērojamās tiesiskuma garantijas).

Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi izņēmuma noteikumu, kas attiecas uz komerciālo interešu aizsardzību saskaņā ar Pārskatāmības regulas 4. panta 2. punkta pirmo ievilkumu. Tā esot kļūdaini tā piemērošanas jomu būtībā attiecinājusi tikai uz komercnoslēpumu aizsardzību. Tā neesot ievērojusi, ka aizsardzības jomā ietilpst arī tāda konfidenciāla informācija, kuru Komisija ieguvusi tikai pret konkrētiem uzņēmumiem vērstā izmeklēšanas procesā un kura citādi trešām personām nebūtu pieejama.

Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi un piemērojusi izņēmuma noteikumu, kas attiecas uz Komisijas lēmuma pieņemšanas procesa aizsardzību saskaņā ar Pārskatāmības regulas 4. panta 3. punkta otro ievilkumu. Tā neesot ievērojusi, ka Komisija ir pilnvarota atteikt piekļuvi iekšējiem dokumentiem ar viedokļiem, kas izteikti iekšējās apspriedēs un iepriekšējās konsultācijās, jo to publiskošana var ierobežot Komisijas lēmuma pieņemšanas robežas procesa atsākšanas gadījumā. Atzīstot, ka Komisija nedrīkstēja atteikt piekļuvi iekšējiem dokumentiem, Vispārējā tiesa neesot arī ievērojusi, ka Pārskatāmības regulas 4. panta izņēmuma noteikumi katrā ziņā attiecas uz iekšējiem dokumentiem un ka tādēļ uz tiem var attiekties Tiesas atzītais vispārīgais pieņēmums par aizsardzību.

(1) OV L 145, 43. lpp.

(2) Tiesas 2010. gada 29. jūnija spriedums lietā C-139/07 P Eiropas Komisija/Technische Glaswerke Ilmenau GmbH (Krājums, I-5885. lpp.).

(3) Tiesas 2010. gada 21. septembra spriedums apvienotajās lietās C-514/07 P, C-528/07 P un C-532/07 P Zviedrijas Karaliste/Association de la presse internationale ASBL (turpmāk tekstā — “API”) un Eiropas Komisija (C-514/07 P), Association de la presse internationale ASBL (API)/Eiropas Komisija (C-528/07 P) un Eiropas Komisija/Association de la presse internationale ASBL (API) (C-532/07 P) (Krājums, I-8533. lpp.).

(4) Tiesas 2010. gada 29. jūnija spriedums lietā C-28/08 P Eiropas Komisija/The Bavarian Lager Co. Ltd. (Krājums, I-6055. lpp.).

(5) Tiesas 2012. gada 28. jūnija spriedums lietā C-477/10 P Agrofert Holding u.c./Komisija (Krājumā vēl nav publicēts).

(6) Tiesas 2012. gada 28. jūnija spriedums lietā C-404/10 P Eiropas Komisija/Éditions Odile Jacob SAS (Krājumā vēl nav publicēts).