ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3)

Direktīvas 2007/46 24. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētais regulējums nav piemērojams attiecībā uz lietotu transportlīdzekli, kas jau ticis reģistrēts kādā dalībvalstī, kad tas saskaņā ar Direktīvas 1999/37 4. pantu tiek uzrādīts pārreģistrēšanai kādas citas dalībvalsts par to atbildīgajā iestādē. Tomēr, ja ir pazīmes, kas liecina par to, ka šis transportlīdzeklis apdraud ceļu satiksmes drošību, šī iestāde saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/40/EK (2009. gada 6. maijs) par mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tehniskajām apskatēm 5. panta a) punktu drīkst prasīt, lai minētajam transportlīdzeklim pirms tā reģistrācijas tiktu veikta apskate.
Tiesas (virspalāta) 2018. gada 4. decembra spriedums (Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Minister for Justice and Equality, The Commissioner of the Garda Síochána/Workplace Relations Commission

(Lieta C-378/17) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības jomā - Direktīva 2000/78/EK - Aizliegums diskriminēt vecuma dēļ - Policistu pieņemšana darbā - Valsts iestāde, kas ir nodibināta ar likumu, lai nodrošinātu Savienības tiesību piemērošanu konkrētā jomā - Pilnvaras nepiemērot Savienības tiesībām neatbilstošus valsts tiesību aktus - Savienības tiesību pārākums))

(2019/C 44/03)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Supreme Court

Pamatlietas puses

Prasītāji: The Minister for Justice and Equality, The Commissioner of the Garda Síochána

Atbildētāja: Workplace Relations Commission

Rezolutīvā daļa

Savienības tiesības un it īpaši to pārākuma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir aplūkots pamatlietā un saskaņā ar kuru valsts iestādei, kas ir izveidota ar likumu, lai nodrošinātu Savienības tiesību piemērošanu konkrētā jomā, nav kompetences nolemt nepiemērot Savienības tiesībām pretrunā esošu valsts tiesību normu.

(1) OV C 283, 28.8.2018.
Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 7. novembra spriedums (Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Dermod Patrick O'Brien/Ministry of Justice, iepriekš – Department for Constitutional Affairs

(Lieta C-432/17) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 97/81/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par nepilna darba laika darbu - 4. klauzula - Nediskriminācijas princips - Nepilna darba laika darba ņēmēji - Vecuma pensija - Pensijas apmēra aprēķināšana - Darba stāža pirms Direktīvas 97/81/EK transponēšanas termiņa beigām ņemšana vērā - Tūlītēja piemērošana tādas situācijas sekām nākotnē, kura radusies iepriekšējā likuma spēkā esamības laikā))

(2019/C 16/23)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Supreme Court of the United Kingdom

Pamatlietas puses

Prasītājs: Dermod Patrick O'Brien

Atbildētāja: Ministry of Justice, iepriekš – Department for Constitutional Affairs

Rezolutīvā daļa

Padomes Direktīva 97/81/EK (1997. gada 15. decembris) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 98/23/EK (1998. gada 7. aprīlis), ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā gadījumā, kāds aplūkots pamatlietā, darba stāža laikposmi pirms dienas, kad beidzās Direktīvas 97/81, kas grozīta ar Direktīvu 98/23, transponēšanas termiņš, ir jāņem vērā, nosakot tiesības uz vecuma pensiju.

(1) OV C 318, 25.9.2017.
Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums (Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/DPAS Limited

(Lieta C-5/17) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma - Direktīva 2006/112/EK - Atbrīvojums no nodokļa - 135. panta 1. punkta d) apakšpunkts - Darījumi, kas skar maksājumus un pārskaitījumus - Jēdziens - Piemērošanas joma - Plāns zobārstniecības pakalpojumu maksājumiem, izmantojot tiešo debetu))

(2018/C 328/10)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Pamatlietas puses

Prasītājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Atbildētāja: DPAS Limited

Rezolutīvā daļa

Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 135. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka atbrīvojums no pievienotās vērtības nodokļa, kurš tajā ir paredzēts attiecībā uz darījumiem, kas skar maksājumus un pārskaitījumus, nav piemērojams pakalpojumu sniegšanai, kāda aplūkota pamatlietā, kas nodokļa maksātājam nozīmē, ka tas attiecīgajām finanšu iestādēm pieprasa, pirmkārt, lai, pamatojoties uz tiešā debeta pilnvarojumu, naudas summa tiktu pārskaitīta no pacienta bankas konta uz nodokļa maksātāja bankas kontu un, otrkārt, lai šī summa, pēc tam, kad ir atskaitīta atlīdzība, kas maksājama šim nodokļa maksātājam, tiktu pārskaitīta no šī pacienta bankas konta uz viņa attiecīgajiem zobārsta un apdrošinātāja bankas kontiem.

(1) OV C 78, 13.3.2017.
Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 4. jūlija spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – NN A/S/Skatteministeriet

(Lieta C-28/17) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 49. pants - Uzņēmumu ienākuma nodoklis - Valsts nodokļu tiesiskais regulējums, kurā citā dalībvalstī reģistrētas sabiedrības pastāvīga uzņēmuma, kurš atrodas valsts teritorijā, zaudējumu nodošanai tam pašam koncernam piederošai sabiedrībai rezidentei ir paredzēts nosacījums, ka zaudējumus nav iespējams izmantot ārvalsts nodokļa vajadzībām))

(2018/C 301/06)

Tiesvedības valoda – dāņu

Iesniedzējtiesa

Østre Landsret

Pamatlietas puses

Prasītāja: NN A/S

Atbildētāja: Skatteministeriet

Rezolutīvā daļa

LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas principā neaizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru koncerna sabiedrībām rezidentēm ir atļauts no to kopējiem ienākumiem atskaitīt šī koncerna meitasuzņēmuma nerezidenta pastāvīga uzņēmuma rezidenta zaudējumus tikai gadījumā, ja tās dalībvalsts, kurā ir minētā meitasuzņēmuma juridiskā adrese, tiesiskajā regulējumā nav atļauts šos zaudējumus atskaitīt no pēdējās minētās ienākumiem, ja šo tiesību aktu piemērošana ir apvienota ar nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanas konvencijas piemērošanu, kura šajā pēdējā minētā dalībvalstī atļauj no meitasuzņēmuma maksātā ienākuma nodokļa atskaitīt summu, kas atbilst dalībvalstī, kurā atrodas šis pastāvīgais uzņēmums, saistībā ar tā darbību samaksātajam ienākuma nodoklim. Tomēr LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir šādi valsts tiesību akti, ja to piemērošanas sekas ir tādas, ka minētajam koncernam tiek atņemta jebkāda faktiska iespēja atskaitīt minētos zaudējumus no saviem kopējiem ienākumiem, lai gan šo pašu zaudējumu ieskaitīšana minētā meitasuzņēmuma ienākumos nav iespējama dalībvalstī, kurā tas ir reģistrēts, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

(1) OV C 121, 18.4.2017.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 161/11

Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 7. marta spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Cristal Union, Sucrerie de Toury tiesību pārņēmēja, SA/Ministre de l'Économie et des Finances

(Lieta C-31/17) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2003/96/EK - Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai - 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Energoprodukti, ko izmanto elektroenerģijas ražošanai - Atbrīvošanas no nodokļiem pienākums - 15. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Energoprodukti, ko izmanto kombinētai siltuma un elektroenerģijas ražošanai - Iespēja atbrīvot no nodokļa vai samazināt nodokļa līmeni - Dabasgāze, kas paredzēta siltuma un elektroenerģijas koģenerācijai))

(2018/C 161/13)

Tiesvedības valoda – franču

Iesniedzējtiesa

Conseil d'État

Pamatlietas puses

Prasītāja: Cristal Union, Sucrerie de Toury SA tiesību pārņēmēja

Atbildētājs: Ministre de l'Économie et des Finances

Rezolutīvā daļa

Padomes Direktīvas 2003/96/EK (2003. gada 27. oktobris), kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais obligātais atbrīvojums no nodokļa ir piemērojams energoproduktiem, kas tiek izmantoti elektroenerģijas ražošanai, ja šie produkti tiek izmantoti kombinētai elektroenerģijas un siltuma ražošanai šīs direktīvas 15. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē.

(1) OV C 112, 10.4.2017.
—

ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/40/EK (2006. gada 17. maijs) par emisijām no mehānisko transportlīdzekļu gaisa kondicionēšanas sistēmām un par grozījumiem Padomes Direktīvā 70/156/EEK, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2007/46/EK (2007. gada 5. septembris), ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (pamatdirektīva), kurā grozījumi ir izdarīti ar Komisijas Regulu (ES) Nr. 371/2010 (2010. gada 16. aprīlis), 12. un 30. pantu, argumentētajā atzinumā noteiktajā termiņā neveicot nepieciešamos pasākumus, kas vajadzīgi, lai atjaunotu 133 713 transportlīdzekļu – kuru tipi ir 246, 176 un 117 un kurus Daimler AG ir laidusi tirdzniecībā no 2013. gada 1. janvāra līdz 26. jūnijam, lai gan tie ir bijuši aprīkoti nevis ar šiem apstiprinātajiem tipiem deklarēto dzesētājvielu R1234yf, bet ar dzesētājvielu, kuras globālās sasilšanas potenciāls ir augstāks par 150, pārkāpjot Direktīvas 2006/40 5. panta 4. punktā paredzēto maksimālo apmēru, – atbilstību to apstiprinātajiem tipiem, un
Lieta C-451/16: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 26. jūnija spriedums (Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – MB/Secretary of State for Work and Pensions (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 79/7/EEK – Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm sociālā nodrošinājuma jomā – Nacionālā valsts pensiju sistēma – Dzimuma maiņas atzīšanas nosacījumi – Valsts tiesiskais regulējums, kurā šī atzīšana ir pakārtota nosacījumam, ka par neesošu tiek atzīta pirms šīs dzimuma maiņas noslēgta laulība – Atteikums dzimumu mainījušai personai piešķirt valsts vecuma pensiju no iegūta dzimuma personām paredzētā pensionēšanās vecuma – Tieša diskriminācija dzimuma dēļ)

Tiesas (virspalāta) 2018. gada 26. jūnija spriedums (Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – MB/Secretary of State for Work and Pensions

(Lieta C-451/16) ( 1 )

“(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 79/7/EEK — Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm sociālā nodrošinājuma jomā — Nacionālā valsts pensiju sistēma — Dzimuma maiņas atzīšanas nosacījumi — Valsts tiesiskais regulējums, kurā šī atzīšana ir pakārtota nosacījumam, ka par neesošu tiek atzīta pirms šīs dzimuma maiņas noslēgta laulība — Atteikums dzimumu mainījušai personai piešķirt valsts vecuma pensiju no iegūta dzimuma personām paredzētā pensionēšanās vecuma — Tieša diskriminācija dzimuma dēļ)”

Iesniedzējtiesa

Supreme Court of the United Kingdom

Pamatlietas puses

Prasītāja: MB

Atbildētāja: Secretary of State for Work and Pensions

Rezolutīvā daļa

Padomes Direktīva 79/7/EEK (1978. gada 19. decembris) par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos, it īpaši tās 4. panta 1. punkta pirmais ievilkums, lasot to kopā ar 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta trešo ievilkumu un 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā dzimumu mainījušai personai, lai tā varētu pretendēt uz valsts vecuma pensijas saņemšanu no šā iegūtā dzimuma personām likumā noteiktā pensionēšanās vecuma, ir noteikta prasība ne tikai atbilst noteiktiem fiziska, sociāla un psiholoģiska rakstura kritērijiem, bet arī nosacījumam, ka tā nedrīkst būt laulībā ar tā dzimuma personu, kuru viņa ieguvusi šīs maiņas rezultātā.

( 1 ) OV C 383, 17.10.2016.
1)

Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 184. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā pantā minētais pienākums koriģēt nepamatotus pievienotās vērtības nodokļa (PVN) atskaitījumus attiecas arī uz gadījumiem, kad nav bijis tiesiska pamata veikt sākotnējo atskaitījumu, jo tas ir attiecies uz darījumu, kas ir atbrīvots no PVN. Savukārt Direktīvas 2006/112 187.–189. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šajos pantos paredzētais nepamatotu PVN atskaitījumu korekcijas mehānisms neattiecas uz tādiem gadījumiem, kāds it īpaši aplūkots pamatlietā, kurā sākotnēji veiktais PVN atskaitījums bija nepamatots tāpēc, ka tas attiecās uz zemes piegādes darījumu, kas ir atbrīvots no PVN.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 123/2

Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 7. februāra spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Queen, pēc American Express Co. lūguma/The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

(Lieta C-304/16) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (ES) 2015/751 - Starpbanku komisijas maksas, ko piemēro kartēm piesaistītiem maksājumu darījumiem - 1. panta 5. punkts - Trīspusējas maksājumu karšu shēmas pielīdzināšana četrpusējai maksājumu karšu shēmai - Nosacījumi - Kartēm piesaistītu maksājumu instrumentu izdošana kopā “ar zīmolu koplietošanas partneri vai ar pārstāvja starpniecību”, izmantojot trīspusēju maksājumu karšu shēmu - 2. panta 18. punkts - Jēdziens “trīspusēju maksājumu karšu shēma” - Spēkā esamība))

(2018/C 123/02)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Pamatlietas puses

Prasītāja: The Queen, pēc American Express Co. lūguma

Atbildētāji: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

piedaloties: Diners Club International Limited, MasterCard Europe SA

Rezolutīvā daļa

1) Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2015/751 (2015. gada 29. aprīlis) par starpbanku komisijas maksām, ko piemēro kartēm piesaistītiem maksājumu darījumiem, 1. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka saistībā ar līgumu starp zīmolu koplietošanas partneri vai pārstāvi, no vienas puses, un trīspusējo maksājumu karšu shēmu, no otras puses, nav nepieciešams, lai šis zīmolu koplietošanas partneris vai pārstāvis darbotos kā izdevējs šīs regulas 2. panta 2. punkta izpratnē, lai minēto shēmu varētu uzskatīt par tādu, kas izdod ar kartēm saistītus maksājumu instrumentus kopā ar koplietošanas partneri vai ar pārstāvja starpniecību, un tātad to var uzskatīt par četrpusēju maksājumu karšu shēmu pirmās no šīm tiesību normām izpratnē.

2) Otrā prejudiciālā jautājuma pārbaudē nav atklājies neviens elements, kas varētu ietekmēt Regulas 2015/751 1. panta 5. punkta un 2. panta 18. punkta spēkā esamību.

(1) OV C 270, 25.7.2016.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 83/3

Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 18. janvāra spriedums (Juzgado de lo Social no 1 de Cuenca (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Carlos Enrique Ruiz Conejero/Ferroser Servicios Auxiliares SA, Ministerio Fiscal

(Lieta C-270/16) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2000/78/EK - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta i) punkts - Aizliegums diskriminēt invaliditātes dēļ - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka ar zināmiem nosacījumiem darbinieku var atlaist no darba epizodiskas prombūtnes dēļ, pat ja tā ir pamatota - Darbinieka prombūtne, kas ir radusies slimības saistībā ar viņa invaliditāti dēļ - Atšķirīga attieksme invaliditātes dēļ - Netieša diskriminācija - Pamatojums - Cīņa pret neierašanos darbā - Atbilstošs raksturs - Samērīgums))

(2018/C 083/03)

Tiesvedības valoda – spāņu

Iesniedzējtiesa

Juzgado de lo Social no 1 de Cuenca

Pamatlietas puses

Prasītājs: Carlos Enrique Ruiz Conejero

Atbildētāji: Ferroser Servicios Auxiliares SA, Ministerio Fiscal

Rezolutīvā daļa

Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta i) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to ir aizliegts tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka darba devējs var atlaist no darba darbinieku attaisnotas, bet atkārtotas prombūtnes no darba dēļ situācijā, kad šī prombūtne ir radusies ar invaliditāti saistītu saslimšanu dēļ, no kurām cieš šis darbinieks, ja vien šis tiesiskais regulējums, lai gan tas ir paredzēts leģitīma mērķa sasniegšanai cīņā pret prombūtni no darba, nepārsniedz nepieciešamo, lai sasniegtu šo mērķi, bet tas ir jāizvērtē iesniedzējtiesai.

(1) OV C 279, 1.8.2016.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 52/10

Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 7. decembra spriedums (High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Merck Sharp & Dohme Corporation/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

(Lieta C-567/16) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Rūpnieciskais un komercīpašums - Patentu tiesības - Cilvēkiem paredzētas zāles - Regula (EK) Nr. 469/2009 - 3. panta b) punkts - Papildu aizsardzības sertifikāts - Saņemšanas nosacījumi - 10. panta 3. punkts - Sertifikāta piešķiršana vai sertifikāta pieteikuma noraidījums - Direktīva 2001/83/EK - 28. panta 4. punkts - Decentralizēta procedūra))

(2018/C 052/13)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

High Court of Justice (Chancery Division)

Pamatlietas puses

Prasītāja: Merck Sharp & Dohme Corporation

Atbildētājs: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

Rezolutīvā daļa

1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regulas (EK) Nr. 469/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm 3. panta b) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tirdzniecības atļaujai minētās normas izpratnē nevar tikt pielīdzināts paziņojums par procedūras pabeigšanu, ko saskaņā ar 28. panta 4. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvā 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, – ar grozījumiem, kas attiecībā uz farmakovigilanci izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 15. decembra Direktīvu 2010/84/ES, – pirms Regulas Nr. 469/2009 1. panta c) punktā minētā pamatpatenta termiņa beigām ir izsniegusi atsauces dalībvalsts, tādēļ papildu aizsardzības sertifikāts nevar tikt saņemts, pamatojoties uz šādu paziņojumu.

2) Regulas Nr. 469/2009 10. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas, ka attiecīgā dalībvalsts nav piešķīrusi tirdzniecības atļauju dienā, kad šajā dalībvalstī tiek iesniegts papildu aizsardzības sertifikāta pieteikums, nav trūkums, ko varētu novērst atbilstoši minētajai normai.

(1) OV C 22, 23.1.2017.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 374/5

Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 7. septembra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eqiom SAS, iepriekš Holcim France SAS, Enka SA/Ministre des Finances et des Comptes publics

(Lieta C-6/16) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiešie nodokļi - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Kapitāla brīva aprite - Nodokļa ieturējums ienākumu gūšanas vietā - Direktīva 90/435/EEK - 1. panta 2. punkts - 5. panta 1. punkts - Atbrīvojums no nodokļa - Dividendes, ko meitasuzņēmums rezidents izmaksā mātesuzņēmumam nerezidentam, kuru tieši vai netieši kontrolē trešo valstu rezidenti - Prezumpcija - Krāpšana nodokļu jomā, izvairīšanās no to maksāšanas un ļaunprātīga izmantošana)

(2017/C 374/06)

Tiesvedības valoda – franču

Iesniedzējtiesa

Conseil d'État

Pamatlietas puses

Prasītāji: Eqiom SAS, iepriekš Holcim France SAS, Enka SA

Atbildētājs: Ministre des Finances et des Comptes publics

Rezolutīvā daļa:

Pirmkārt, Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/435/EK par kopējo sistēmu nodokļu uzlikšanai, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2003. gada 22. decembra Direktīvu 2003/123/EK, 1. panta 2. punkts un, otrkārt, LESD 49. pants ir interpretējami tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds nodokļu tiesiskais regulējums kā pamatlietā, kurā šīs direktīvas 5. panta 1. punktā paredzētās nodokļu priekšrocības izmantošanai, proti, tādas meitasuzņēmuma rezidenta sadalītās peļņas atbrīvošanai no nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā, ko tas izmaksā savam mātesuzņēmumam nerezidentam, ja minēto mātesuzņēmumu tieši vai netieši kontrolē viens vai vairāki trešo valstu rezidenti, ir izvirzīts nosacījums, ka tam ir jāpierāda, ka līdzdalību virknes galvenais vai viens no galvenajiem mērķiem nav šī atbrīvojuma izmantošana.

(1) OV C 106, 21.3.2016.
1)

paredzot neatkarīgu personu grupām PVN režīmu, kāds tas ir definēts, pirmkārt, 1979. gada 12. februāra Konsolidētā likuma par pievienotās vērtības nodokli 44. panta 1. punkta y) apakšpunktā, aplūkojot to kopsakarā ar Lielhercogistes 2004. gada 21. janvāra noteikumu par neatkarīgu personu grupu pakalpojumu, kas sniegti to dalībniekiem, atbrīvojumu no PVN 2. panta a) punktu un 3. pantu, otrkārt, šo pašu noteikumu 4. pantā, aplūkojot to kopsakarā ar 2004. gada 29. janvāra administratīvo apkārtrakstu Nr. 707, ciktāl tajā komentēts šis 4. pants, un, treškārt, Tirgus uzraudzības komitejas (COBMA) iekšienē darbojošās aktīvās darba grupas sagatavotajā 2008. gada 18. decembra paziņojumā, kas saskaņots ar administration de l’Enregistrement et des Domaines, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kurā grozījumi veikti ar Padomes 2010. gada 13. jūlija Direktīvu 2010/45/ES, 2. panta 1. punkta c) apakšpunktā, 132. panta 1. punkta f) apakšpunktā, 168. panta a) punktā, 178. panta a) punktā, 14. panta 2. punkta c) apakšpunktā un 28. pantā paredzētos pienākumus;
2)

attiecībā uz šādu publisku līgumu vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principi, kā arī pārskatāmības pienākums, kas izriet it īpaši no LESD 49. un 56. panta, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neliedz līgumslēdzējai iestādei pēc uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publicēšanas grozīt tādu specifikāciju klauzulu, kas attiecas uz profesionālo spēju summēšanas nosacījumiem un kārtību, kāda ir pamatlietā aplūkotā 4.3. klauzula, ar nosacījumu, pirmkārt, ka izdarītie grozījumi nav tik būtiski, ka tie piesaistītu potenciālos pretendentus, kas, ja nebūtu šādu grozījumu, nevarētu iesniegt piedāvājumu, otrkārt, ka par minētajiem grozījumiem ir izdarīta atbilstoša reklāma un, treškārt, ka tie tiek izdarīti, pirms pretendenti iesniedz piedāvājumus, ka šo piedāvājumu iesniegšanas termiņš tiek pagarināts, ja attiecīgie grozījumi ir nozīmīgi, ka šī pagarinājuma ilgums ir atkarīgs no šo grozījumu nozīmīguma un ka šis ilgums ir pietiekams, lai ļautu ieinteresētajiem saimnieciskās darbības subjektiem rezultātā pielāgot savus piedāvājumus, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;