ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Direktīvas 93/13 3. panta 1. un 3. punkts un tās pielikuma 1. punkta e) un g) apakšpunkts un 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai izvērtētu pamatlietā izskatāmā noteikuma par hipotekārā kredīta pirmstermiņa atmaksu negodīgo raksturu, būtiska nozīme ir: — tam, vai pārdevēja vai piegādātāja iespēja vienpusēji izbeigt līgumu ir atkarīga no tā, ka patērētājs nav izpildījis vienu no saviem pienākumiem, kam ir būtiska nozīme attiecīgajās līgumattiecībās, — tam, vai šī iespēja ir paredzēta gadījumos, kad šādai līguma neizpildei ir pietiekami nopietns raksturs attiecībā pret aizdevuma ilgumu un summu, — tam, vai minētā iespēja ietver atkāpi no tām tiesību normām, kuras jāpiemēro, ja starp pusēm nepastāvētu vienošanās, tādējādi, ņemot vērā tā rīcībā esošos procesuālos līdzekļus, apgrūtinot patērētāja iespēju vērsties tiesā un tā tiesību uz aizstāvību izmantošanu, un — tam, vai valsts tiesībās ir paredzēti adekvāti un efektīvi līdzekļi, kas ļauj patērētājam, kam tiek piemērots šāds līguma noteikums, novērst aizdevuma līguma vienpusējas izbeigšanas sekas.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 126/10

Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 14. februāra rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Enipower SpA (C-328/10), ENI SpA (C-329/10), Edison Trading SpA (C-330/10), E.On Produzione SpA (C-331/10), Edipower SpA (C-332/10), E.On Energy Trading SpA (C-333/10)/Autorità per l'energia elettrica e il gás (C-328/10 līdz C-333/10), Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico (C-329/10) piedaloties: Terna Rete Elettrica Nazionale SpA (C-328/10, C-329/10, C-331/10 un C-332/10), Ministero dello Sviluppo Economico (C-328/10 un C-329/10), Gestore dei Servizi Elettrici SpA (C-331/10)

(Apvienotās lietas no C-328/10 līdz C-333/10) (1)

2012/C 126/20

Tiesvedības valoda — itāļu

Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt šīs lietas no reģistra.

(1) OV C 346, 18.12.2010.
1)

Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EKK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvu 2003/35/EK, 1. panta 5. punkts ir interpretējams tādējādi, ka no minētās direktīvas piemērošanas jomas ir izslēgti tikai tie projekti, kuru sīks izklāsts ir pieņemts ar īpašu tiesību aktu, jo šīs direktīvas mērķi tiek sasniegti likumdošanas procesā. Valsts tiesai ir jāpārbauda, vai šie divi nosacījumi ir izpildīti, ņemot vērā gan pieņemtā tiesību akta saturu, gan likumdošanas procedūru, kurā tas ticis pieņemts, kopumā un it īpaši sagatavojošos aktus un parlamentārās debates. Šajā ziņā tiesību aktu, ar ko tikai vienkārši tiek “apstiprināts” jau pastāvošs administratīvs akts, norādot tikai primārus vispārējo interešu apsvērumus un iepriekš neuzsākot likumdošanas procedūru pēc būtības, kas ļauj izpildīt minētos nosacījumus, nevar uzskatīt par īpašu tiesību aktu šīs tiesību normas nozīmē un tādējādi ar to nepietiek, lai projektu izslēgtu no Direktīvas 85/337, kas grozīta ar Direktīvu 2003/35, piemērošanas jomas;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 148/23

Tiesas 2010. gada 19. marta rīkojums (Tribunal de grande instance de Nanterre (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tereos, Vermandoise Industries SA, Sucreries de Toury et Usines annexes SA, Roquette Frères SA, Sucreries & Distilleries de Souppes — Ouvré Fils SA, Cristal Union, Lesaffre Frères SA, Sucrerie Bourdon, SAFBA, Sucreries du Marquenterre SA/Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers

(Apvienotās lietas no C-411/09 līdz C-420/09) (1)

2010/C 148/40

Tiesvedības valoda — franču

Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

(1) OV C 312, 19.12.2009.
—

pašvaldībās ar iedzīvotāju skaitu, kas pārsniedz četrus tūkstošus cilvēku, jaunas aptiekas izveidošana ir pakļauta tādiem nosacījumiem kā nosacījumam par to, ka iedzīvotāju skaits pārsniedz vismaz 50 % no to iedzīvotāju skaita, kas ir vajadzīgs aptiekas izveidošanai, un nosacījumam par to, ka ir ievērots minimālais attālums no jau esošām aptiekām,
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 167/2

Tiesas (sestā palāta) 2009. gada 26. marta rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maria Catena Rita Pignataro/Ufficio Centrale Circoscrizionale c/o Tribunale di Catania, Ufficio Centrale Regionale per l'elezione del Presidente dell'Assemblea Regionale Siciliana c/o Corte d'Appello di Palermo, Assemblea Regionale Siciliana, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno, Ministero dell’Economia, Andrea Vitale, Antonino Di Guardo, Fabio M. Mancuso

(Lieta C-535/08) (1)

(Ievēlēšanas nosacījumi reģionālajās vēlēšanās - Prasība par dzīvesvietu attiecīgajā reģionā - EKL 17. un 18. pants - Pamattiesības - Saistības ar Kopienu tiesībām neesamība - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)

2009/C 167/03

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Maria Catena Rita Pignataro

Atbildētāji: Ufficio Centrale Circoscrizionale c/o Tribunale di Catania, Ufficio Centrale Regionale per l'elezione del Presidente dell'Assemblea Regionale Siciliana c/o Corte d'Appello di Palermo, Assemblea Regionale Siciliana, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno, Ministero dell’Economia, Andrea Vitale, Antonino Di Guardo, Fabio M. Mancuso

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia — LES 6. panta, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas pirmā papildprotokola 3. panta, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 4. papildprotokola 2. panta un Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām 25. panta interpretācija — EKL 17. un 18. panta interpretācija — Reģionālā tiesiskā regulējuma, ar kuru Itālijas pilsonim tiek ierobežotas kandidatūras izvirzīšanas tiesības, pamatojoties uz dzīvesvietas prasību reģionā, saderība

Rezolutīvā daļa:

1) Ar EKL 17. un 18. pantu tiek pieļauts, ka valsts tiesiskais regulējums tādā situācijā kā pamata lietā kā vienu no nosacījumiem, lai persona varētu tikt ievēlēta reģionālajā asamblejā, paredz pienākumu dzīvot attiecīgajā reģionā savas kandidatūras izvirzīšanas laikā;

2) Eiropas Kopienu Tiesas kompetencē acīmredzami nav sniegt atbildi uz pirmo Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia uzdoto jautājumu.

(1) OV C 32, 07.02.2009.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 69/11

Tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Coats Holdings Ltd, J&P Coats Ltd/Eiropas Kopienu Komisija

(Lieta C-468/07 P) (1)

(Apelācija - Reglamenta 119. pants - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Naudas sods - Prasījums samazināt Pirmās instances tiesas noteikto naudas soda apmēru)

(2009/C 69/17)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Coats Holdings Ltd, J&P Coats Ltd (pārstāvji — W. Sibree un C. Jeffs, Solicitors)

Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un K. Mojzesowicz)

Priekšmets

Apelācija par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-36/05 Coats Holdings un Coats/Komisija, kurā Pirmās instances tiesa daļēji atcēla Komisijas 2004. gada 26. oktobra Lēmumu C(2004) 4221 (galīgā redakcija) par EKL 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F-1/38.338-PO/Needles) saistībā ar vienošanos par galantērijas preču tirgus un ģeogrāfiskā tirgus sadali un uzlika prasītājām naudas sodu 20 miljonu euro apmērā — Prasība samazināt naudas soda apmēru

Rezolutīvā daļa:

1) apelācijas sūdzību noraidīt;

2) Coats Holdings Ltd un J&P Coats Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

(1) OV C 297, 8.12.2007.
—

gadījumā, ja nodokļu iestāde vēlas atteikt nodokļa maksātājam pievienotās vērtības nodokļa (PVN) priekšnodokļa atskaitīšanas tiesības, pamatojoties uz to, ka nodokļa maksātājs esot piedalījies karuseļveida PVN krāpšanā, šai direktīvai ir pretrunā tas, ka nodokļu iestāde aprobežojas ar to konstatējumu vien, ka šis darījums ir daļa no cirkulāras rēķinu izrakstīšanas ķēdes;
3)

LESD 130. pants un protokola (Nr. 4) par Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtiem 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā paredzēts, ka valsts centrālā banka, kas ietilpst Eiropas Centrālo banku sistēmā, ir atbildīga zaudējumiem, kas nodarīti ar finanšu instrumentu anulēšanu, veicot šīs centrālās bankas uzdotu reorganizācijas pasākumu Direktīvas 2001/24 izpratnē, apmērā, kas varētu ietekmēt tās spēju iedarbīgi veikt savus uzdevumus, un kas tiek finansēts – prioritātes secībā – ar: — minētās centrālās bankas visas gūtās peļņas novirzīšana speciālajām rezervēm, sākot no konkrēta datuma; — atskaitījumu no tās pašas centrālās bankas vispārīgajām rezervēm tādā apmērā, kas nevar pārsniegt 50 % no šīm rezervēm, un — aizņēmumu ar procentiem no attiecīgās dalībvalsts.
Tiesas (pirmā palāta) 2022. gada 13. janvāra spriedums (Supreme Court of the United Kingdom lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Zipvit Ltd/The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

(Lieta C-156/20) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 168. pants - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Pasta pakalpojumu sniegšana, kas ir kļūdaini atbrīvota no nodokļa - PVN, kas tiesību uz nodokļa atskaitīšanu mērķiem tiek uzskatīts par iekļautu pakalpojuma komerciālajā cenā - Izslēgšana - Jēdziens “maksājams vai samaksāts” PVN)

(2022/C 109/08)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Supreme Court of the United Kingdom

Pamatlietas puses

Prasītāja: Zipvit Ltd

Atbildētāja: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Rezolutīvā daļa

Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 168. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nevar uzskatīt, ka pievienotās vērtības nodoklis (PVN) ir maksājams vai samaksāts un ka tātad nodokļu maksātājs to nevar atskaitīt, ja, pirmkārt, šis pēdējais minētais un tā pakalpojumu sniedzējs, pamatojoties uz valsts iestāžu veiktu kļūdainu Savienības tiesību interpretāciju, ir nepareizi secinājuši, ka attiecīgie pakalpojumi ir atbrīvoti no PVN, un ja līdz ar to izsniegtajos rēķinos tas nav norādīts, tādos apstākļos, kad starp šiem diviem subjektiem noslēgtajā līgumā ir paredzēts, ka, ja šis nodoklis ir maksājams, tā izmaksas ir jāsedz pakalpojuma saņēmējam un, otrkārt, laikus nav veiktas nekādas darbības PVN atgūšanai, kā rezultātā attiecībā uz jebkādu pakalpojuma sniedzēja un nodokļu un muitas administrācijas rīcību, lai atgūtu nesamaksāto PVN, ir iestājies noilgums.

(1) OV C 215, 29.6.2020.
2)

Direktīvas 2006/112 392. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj peļņas daļas aplikšanas ar nodokli režīma piemērošanu apbūves zemesgabalu nodošanas darījumiem, ja šie iegādātie neapbūvētie zemesgabali laikā no to pirkuma brīža līdz to atkārtotas pārdošanas brīdim, ko veicis nodokļa maksātājs, kļuvuši par apbūves zemesgabaliem, bet tas neliedz šo režīmu piemērot apbūves zemesgabalu nodošanas darījumiem, ja laikposmā no to pirkuma brīža līdz brīdim, kad tos pārdod nodokļa maksātājs, ir veiktas izmaiņas to raksturā, kā, piemēram, zemes gabalu sadalīšana vai labiekārtošanas darbu veikšana, kas ļauj ievilkt dažādus minētos zemesgabalus apkalpojošos tīklus, piemēram, tostarp gāzes vai elektroenerģijas tīklus.
3)

Pamatlēmuma 2002/584, kas grozīts ar Pamatlēmumu 2009/299, 4. panta 5. punkts, kurā fakultatīvās neizpildes pamata piemērošana ir pakļauta nosacījumam par to, ka notiesāšanas gadījumā sods jau ir izciests, to izcieš vai to vairs nevar izpildīt saskaņā ar valsts tiesību aktiem, ir jāinterpretē tādējādi, ka šis nosacījums ir izpildīts gadījumā, kad pieprasītā persona par vienām un tām pašām darbībām ir tikusi galīgi notiesāta ar brīvības atņemšanas sodu, kura viena daļa ir izpildīta notiesājošo spriedumu pasludinošajā trešā valstī, un vienlaikus attiecībā uz atlikušo šī soda daļu šī persona ir tikusi apžēlota ar šīs valsts iestādes, kas nav tiesu iestāde, izsludinātu vispārēju apžēlošanas pasākumu, kurš attiecas arī uz personām, kas notiesātas par smagiem noziegumiem, un kurš nav balstīts uz racionāliem krimināltiesību politikas apsvērumiem. Tomēr izpildes tiesu iestādei, īstenojot tai piešķirto rīcības brīvību, ir jālīdzsvaro, no vienas puses, nesodāmības novēršana, kā arī cīņa pret noziedzību un, no otras puses, attiecīgās personas tiesiskās drošības garantija.
C 62/11

Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 17. decembra spriedums (Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Attiecībā uz TR izdoto Eiropas apcietināšanas orderu izpilde

(Lieta C-416/20) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība - Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Pamatlēmums 2002/584/TI - Eiropas apcietināšanas orderis - 4.a panta 1. punkts - Nodošanas procedūras starp dalībvalstīm - Izpildes nosacījumi - Fakultatīvas neizpildīšanas pamati - Izņēmumi - Obligāta izpilde - Aizmuguriski piespriests sods - Pie kriminālatbildības sauktās personas bēgšana - Direktīva (ES) 2016/343 - 8. un 9. pants - Tiesības klātienē piedalīties lietas izskatīšanā - Prasības aizmuguriskas notiesāšanas gadījumā - Pārbaude, nododot notiesāto personu)

(2021/C 62/11)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

Pamatlietas puses

TR,

piedaloties Generalstaatsanwaltschaft Hamburg

Rezolutīvā daļa

Padomes Pamatlēmuma 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm, kas grozīts ar Padomes Pamatlēmumu 2009/299/TI (2009. gada 26. februāris), 4.a pants ir jāinterpretē tādējādi, ka izpildes tiesu iestāde nevar atteikties izpildīt Eiropas apcietināšanas orderi, kas izsniegts, lai izpildītu brīvības atņemšanas sodu vai piemērotu ar brīvības atņemšanu saistītu drošības līdzekli, ja konkrētā persona ir radījusi šķēršļus tam, lai saņemtu pavēsti un tiesvedībā nav piedalījusies, jo ir aizbēgusi uz izpildes valsti, pamatojoties tikai uz to, ka šai izpildes tiesu iestādei nav pārliecības, ka, nododot personu izsniegšanas dalībvalstij, tiks ievērotas tiesības uz lietas izskatīšanu no jauna atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2016/343 (2016. gada 9. marts) par to, lai nostiprinātu konkrētus nevainīguma prezumpcijas aspektus un tiesības piedalīties klātienē lietas izskatīšanā tiesā kriminālprocesā, 8. un 9. pantam.

(1) OV C 390, 16.11.2020.
1)

Konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, kas parakstīta Orhūsā 1998. gada 25. jūnijā un Eiropas Kopienas vārdā apstiprināta ar Padomes 2005. gada 17. februāra Lēmumu 2005/370/EK, 9. panta 3. punkts, lasot to kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts, ka vides aizsardzības apvienība, kurai saskaņā ar valsts tiesībām ir procesuālā rīcībspēja, nav tiesīga apstrīdēt valsts tiesā administratīvu lēmumu, ar kuru piešķirts vai grozīts EK tipa apstiprinājums un kurš varētu būt pretrunā 5. panta 2. punktam Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 715/2007 (2007. gada 20. jūnijs) par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (“Euro 5” un “Euro 6”) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai.
2)

LESD 63. pants, lasot to kopsakarā ar Hartas 49. panta 3. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar kuru, pirmkārt, lai cīnītos pret krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, fiziskām un juridiskām personām ir aizliegts valsts teritorijā veikt skaidras naudas maksājumu, ja tā summa ir vienāda vai lielāka par noteiktu robežvērtību, un tiek prasīts šajā ziņā veikt pārskaitījumu vai iemaksu maksājumu kontā, tostarp tad, ja ir runa pa sabiedrības dividenžu sadali, un kurā, otrkārt, lai reaģētu uz šāda aizlieguma pārkāpumu, ir paredzēts sodu režīms, kura ietvaros naudas soda, kas var tikt uzlikts, apmērs tiek aprēķināts, pamatojoties uz fiksētiem procentiem no maksājuma, kurš veikts, pārkāpjot minēto regulējumu, kopsummas, un šis naudas sods nevar atšķirties atkarībā no gadījuma konkrētajiem apstākļiem, ar nosacījumu, ka šis tiesiskais regulējums ir piemērots minēto mērķu sasniegšanai un nepārsniedz to, kas ir nepieciešams to sasniegšanai.
Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Court of Appeal in Northern Ireland (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TKF/Department of Justice for Northern Ireland

(Lieta C-729/19) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Nolēmumu izpildes atzīšana un izpilde uzturēšanas saistību lietās - Regula (EK) Nr. 4/2009 - Piemērojamība laikā - 75. pants - Nolēmumi, ko dalībvalsts tiesa pieņēmusi pirms pievienošanās Eiropas Savienībai)

(2021/C 217/11)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal in Northern Ireland

Pamatlietas puses

Prasītājs: TKF

Atbildētājs: Department of Justice for Northern Ireland

Rezolutīvā daļa

1) Padomes Regulas (EK) Nr. 4/2009 (2008. gada 18. decembris) par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās 75. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams vienīgi nolēmumiem, kurus pieņēmušas valsts tiesas valstīs, kuras šo nolēmumu pieņemšanas brīdī jau bija Eiropas Savienības dalībvalstis.

2) Regula Nr. 4/2009 ir jāinterpretē tādējādi, ka neviena šīs regulas norma nepieļauj, ka nolēmumi uzturēšanas saistību lietās, kas pieņemti dalībvalstī pirms tās pievienošanās Eiropas Savienībai un pirms minētās regulas piemērošanas dienas, pēc šīs valsts pievienošanās Savienībai tiek atzīti un izpildīti citā dalībvalstī.

(1) OV C 423, 16.12.2019.
2)

Padomes Pamatlēmuma 2008/675/TI (2008. gada 24. jūlijs) par Eiropas Savienības dalībvalstīs pieņemtu spriedumu ņemšanu vērā jaunā kriminālprocesā 3. panta 3. punkts, to lasot šī pamatlēmuma 14. apsvēruma gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to ir atļauts pasludināt spriedumu, ar ko nosaka kumulatīvu sodu, kurš aptver ne tikai vienu vai vairākus sodus, kas iepriekš piespriesti attiecīgajai personai dalībvalstī, kurā šis spriedums, ar ko nosaka kumulatīvo sodu, ir pasludināts, bet arī vienu vai vairākus sodus, kas tai piespriesti citā dalībvalstī un kas atbilstoši Pamatlēmumam 2008/909, kurš grozīts ar Padomes Pamatlēmumu 2009/299, ir jāizcieš pirmajā minētajā dalībvalstī, ar nosacījumu, ka ar minēto spriedumu, ar ko nosaka kumulatīvu sodu, attiecībā uz pēdējiem minētajiem notiesājošiem spriedumiem tiek ievēroti nosacījumi un ierobežojumi, kuri izriet no grozītā Pamatlēmuma 2008/909 8. panta 2.–4. punkta, 17. panta 2. punkta un 19. panta 2. punkta.
1)

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 1. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts tiesā celta prasība par pagaidu noregulējumu, saistībā ar kuru starptautiskā organizācija atsaucas uz savu imunitāti pret izpildi, lai panāktu gan to, ka tiek atcelta apķīlāšana, kas ir izpildīta citā dalībvalstī, kas nav tā, kurā ir celta prasība, gan to, ka tiek aizliegts no jauna veikt šādu apķīlāšanu, pamatojoties uz tiem pašiem faktiem, un kas celta paralēli tiesvedībai pēc būtības par prasījumu, kas radies no tā, ka, kā apgalvots, nav samaksāts par degvielu, kas tikusi piegādāta šīs organizācijas veiktas miera uzturēšanas darbības vajadzībām, ietilpst jēdzienā “civillietas un komerclietas”, ja šī prasība nav celta saskaņā ar publiskās varas prerogatīvām Savienības tiesību izpratnē, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 2. jūlija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – WM/Stadt Frankfurt am Main

(Lieta C-18/19) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Direktīva 2008/115/EK - Dalībvalstīs piemērojami kopīgi standarti un procedūras attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi - Aizturēšanas apstākļi - 16. panta 1. punkts - Turēšana apsardzībā cietumā piespiedu izraidīšanas nolūkā - Trešās valsts valstspiederīgais, kas rada nopietnus draudus sabiedriskajai kārtībai un valsts drošībai)

(2020/C 279/10)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesgerichtshof

Pamatlietas puses

Prasītājs: WM

Atbildētāja: Stadt Frankfurt am Main

Rezolutīvā daļa

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 16. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru trešās valsts valstspiederīgo, kas nelikumīgi uzturas tās teritorijā, var turēt apsardzībā cietumā piespiedu izraidīšanas nolūkā, to nošķirot no parastiem ieslodzītajiem, jo viņš rada reālu, attiecīgajā brīdī pastāvošu un pietiekami nopietnu sabiedrības pamatinterešu vai attiecīgās dalībvalsts iekšējās vai ārējās drošības apdraudējumu.

(1) OV C 112, 25.3.2019.
1)

Ja pastāv tādi grozījumi valsts tiesību sistēmā, kuri, pirmkārt, atņem valsts tiesai kompetenci kā pirmajai un pēdējai instancei izskatīt pārsūdzību, ko iesnieguši kandidāti uz tiesnešu amatiem tādā tiesā kā Sąd Najwyższy (Augstākā tiesa, Polija), par tādas struktūras kā Krajowa Rada Sądownictwa (Valsts tiesu padome, Polija) lēmumiem nevirzīt viņu kandidatūru, bet Polijas Republikas prezidentam virzīt citas kandidatūras iecelšanai šajos amatos, ar kuriem, otrkārt, ipso jure tiek izbeigta tiesvedība pirms sprieduma taisīšanas par šādām pārsūdzībām, ja tās joprojām ir izskatīšanā, izslēdzot iespēju turpināt tās izskatīt vai atkārtoti iesniegt, un kuri, treškārt, šādi liedz tādai valsts tiesai iespēju saņemt atbildi uz Tiesai uzdotajiem prejudiciālajiem jautājumiem: — LESD 267. pants un LES 4. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj šādus grozījumus, ja izrādās – un tas iesniedzējtiesai ir jānovērtē, pamatojoties uz visiem atbilstošajiem elementiem –, ka šo grozījumu konkrētās sekas ir tādas, ka Tiesai ir liegts lemt par prejudiciālajiem jautājumiem, kādus tai ir uzdevusi šī tiesa, un ir izslēgta jebkāda iespēja valsts tiesai nākotnē atkārtoti iesniegt analoģiskus jautājumus; — LES 19. panta 1. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj šādus grozījumus, ja izrādās – un tas iesniedzējtiesai ir jānovērtē, pamatojoties uz visiem atbilstošajiem elementiem –, ka šie grozījumi var radīt pamatotas šaubas attiecīgajām personām par, pamatojoties uz minētajiem Krajowa Rada Sądownictwa (Valsts tiesu padome) lēmumiem, Polijas Republikas prezidenta iecelto tiesnešu ārēju neietekmējamību un it īpaši par to, vai tos nevar tieši vai netieši ietekmēt Polijas likumdošanas vara un izpildvara, un par viņu neitralitāti attiecībā pret izvērtējamām interesēm un tādējādi var izraisīt to, ka šie tiesneši nešķiet neatkarīgi vai objektīvi, un tas var apdraudēt paļāvību, kāda tiesai ir jārada indivīdos demokrātiskā un tiesiskā sabiedrībā. Minēto pantu pārkāpuma konstatēšanas gadījumā Savienības tiesību pārākuma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to iesniedzējtiesai ir noteikts pienākums nepiemērot attiecīgos grozījumus neatkarīgi no tā, vai tiem ir likumiska vai konstitucionāla izcelsme, un līdz ar to turpināt īstenot savu kompetenci izskatīt tajā pirms šo grozījumu veikšanas ierosinātās lietas.