ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 168/14

Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 6. aprīļa spriedums (Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jyske Finans A/S/Ligebehandlingsnævnet, kas rīkojas Ismar Huskic vārdā

(Lieta C-668/15) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vienlīdzīga attieksme pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības - Direktīva 2000/43/EK - 2. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkts - Kredītiestāde, kura lūdz papildu identitātes apliecinājumu pases vai uzturēšanās atļaujas kopijas formā no personām, kas lūdz piešķirt aizdevumu mehāniska transportlīdzekļa iegādei un kas savu identitāti ir apliecinājušas ar autovadītāja apliecību, kurā kā dzimšanas valsts ir norādīta valsts, kas nav kāda no Eiropas Savienības dalībvalstīm vai kāda no Eiropas brīvās tirdzniecības asociācijas dalībvalstīm)

(2017/C 168/17)

Tiesvedības valoda – dāņu

Iesniedzējtiesa

Vestre Landsret

Pamatlietas puses

Prasītāja: Jyske Finans A/S

Atbildētāja: Ligebehandlingsnævnet, kas rīkojas Ismar Huskic vārdā

Rezolutīvā daļa:

Padomes 2000. gada 29. jūnija Direktīvas 2000/43/EK, ar ko ievieš vienādas attieksmes principu pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības, 2. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā kredītiestādes prakse, atbilstoši kurai klientam, kura vadītāja apliecībā ir minēts, ka viņš ir dzimis valstī, kas nav kāda no Eiropas Savienības dalībvalstīm vai kāda no EBTA dalībvalstīm, ir jāuzrāda papildu identifikācijas apliecinājums, iesniedzot savas pases vai uzturēšanās atļaujas kopiju.

(1) OV C 68, 22.2.2016.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 144/10

Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 9. marta spriedums – Samsung SDI Co. Ltd, Samsung SDI (Malaysia) Bhd/Eiropas Komisija

(Lieta C-615/15 P) (1)

(Apelācija - Aizliegtās vienošanās - Televizoru un datoru monitoru kineskopu pasaules tirgus - Vienošanās un saskaņotas darbības cenu, tirgu un klientu sadales un ražošanas ierobežošanas jomā - Naudas sodi - Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai (2006) - 13. punkts - Pārdošanas apjoma vērtības noteikšana saistībā ar pārkāpumu)

(2017/C 144/13)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Samsung SDI Co. Ltd, Samsung SDI (Malaysia) Bhd (pārstāvji – M. Struys, A. Fall, L. Eskenazi un C. Erol, advokāti)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Biolan, G. Meessen un H. van Vliet)

Rezolutīvā daļa:

1) apelācijas sūdzību noraidīt;

2) Samsung SDI Co. Ltd un Samsung SDI (Malaysia) Bhd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

(1) OV C 27, 25.1.2016.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 112/9

Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 15. februāra spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/British Film Institute

(Lieta C-592/15) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis - Sestā direktīva 77/388/EEK - 13. panta A daļas 1. punkta n) apakšpunkts - Dažu kultūras pakalpojumu atbrīvojumi no nodokļa - Tiešas iedarbības neesamība - No nodokļa atbrīvotu kultūras pakalpojumu noteikšana - Dalībvalstu novērtējuma brīvība)

(2017/C 112/13)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pamatlietas puses

Prasītājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Atbildētājs: British Film Institute

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta A daļas 1. punkta n) apakšpunkts, kurā ir paredzēts no nodokļa atbrīvot “dažus kultūras pakalpojumus”, ir interpretējams tādējādi, ka tam nav tiešas iedarbības, kas nozīmē, ka, ja nav veikta tā transponēšana, publisko tiesību subjekts vai cita kultūras organizācija, ko ir atzinusi attiecīgā dalībvalsts un kas sniedz kultūras pakalpojumus, uz šo tiesību normu nevar atsaukties tieši.

(1) OV C 27, 25.1.2016.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 121/3

Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 1. marta spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ITV Broadcasting Limited, ITV2 Limited, ITV Digital Channels Limited, Channel Four Television Corp., 4 Ventures Limited, Channel 5 Broadcasting Limited, ITV Studios Limited/TVCatchup Limited, TVCatchup (UK) Limited, Media Resources Limited

(Lieta C-275/15) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2001/29/EK - Dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošana informācijas sabiedrībā - 9. pants - Piekļuve raidīšanas kabelim - Jēdziens “kabelis” - Komerctelevīzijas raidorganizāciju raidījumu retranslācija internetā, ko veic trešā persona - “Live streaming”)

(2017/C 121/03)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pamatlietas puses

Prasītājas: ITV Broadcasting Limited, ITV2 Limited, ITV Digital Channels Limited, Channel Four Television Corp., 4 Ventures Limited, Channel 5 Broadcasting Limited, ITV Studios Limited

Atbildētājas: TVCatchup Limited, TVCatchup (UK) Limited, Media Resources Limited

Piedaloties: The Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Virgin Media Limited

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 9. pants un it īpaši jēdziens “piekļuve raidīšanas kabelim” ir jāinterpretē tādējādi, ka šī tiesību norma neattiecas un ar to netiek atļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka autortiesību pārkāpums nav konstatējams, ja pārraidītie darbi televīzijas kanālos, uz kuriem attiecas sabiedrisko pakalpojumu pienākumi, tiek nekavējoties retranslēti, ieskaitot vajadzības gadījumā ar interneta starpniecību sākotnējās pārraides zonā.

(1) OV C 279, 24.8.2015.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 70/5

Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 18. janvāra spriedums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen/Hauptzollamt Bielefeld

(Lieta C-365/15) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Muitas savienība un kopējais muitas tarifs - Ievedmuitas nodokļa atmaksa - Regula (EEK) Nr. 2913/92 (Muitas kodekss) - 241. panta pirmās daļas pirmais ievilkums - Dalībvalsts pienākums paredzēt nokavējuma procentu samaksu pat valsts tiesās celtas prasības neesamības gadījumā)

(2017/C 070/06)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Finanzgericht Düsseldorf

Pamatlietas puses

Prasītāja: Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen

Atbildētāja: Hauptzollamt Bielefeld

Rezolutīvā daļa:

Ja ievedmuitas nodoklis, tostarp antidempinga maksājumi, tiek atmaksāti, pamatojoties uz to, ka tie ir tikuši iekasēti, pārkāpjot Savienības tiesības, kas ir jāizvērtē iesniedzējtiesai, dalībvalstīm pastāv no Savienības tiesībām izrietošs pienākums samaksāt indivīdiem, kuriem ir tiesības uz minēto summu atmaksu, atbilstošos procentus, sākot no dienas, kad šie indivīdi ir samaksājuši maksājumus, kuri ir tikuši atmaksāti.

(1) OV C 328, 5.10.2015.
6)

lojalitātes, līdzvērtības un efektivitātes principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādu tiesisko regulējumu, kāds tiek aplūkots pamatlietā, kurā universālo pakalpojumu sniedzošajam operatoram pieteikums par zaudējumu kompensāciju par iepriekšējo finanšu gadu ir jāiesniedz trīs mēnešu termiņā no brīža, kad beidzas šim operatoram noteiktais termiņš ikgadējā ziņojuma paziņošanai kompetentajai valsts iestādei, ar atrunu, ka šis termiņš nav nelabvēlīgāks par to, kāds ir valsts tiesībās tāda pat pieteikuma iesniegšanai, un ka ar to netiek padarīta par praktiski neiespējamu vai pārlieku apgrūtināta to tiesību izmantošana, kas uzņēmumiem ir piešķirtas ar Direktīvu 2002/22, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 30/12

Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 24. novembra spriedums (Hessisches Landesarbeitsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jürgen Webb-Sämann/Christopher Seagon (Baumarkt Praktiker DIY GmbH maksātnespējas procedūras administrators)

(Lieta C-454/15) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2008/94/EK - 8. pants - Darba ņēmēju aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā - Ar sociālo nodrošinājumu saistītās tiesību normas - Piemērošanas joma - Pasākumi, kas ir vajadzīgi, lai aizsargātu darba ņēmēju tiesības, kuras ir iegūtas vai sagaidāmas saskaņā ar papildpensiju programmu - Pienākums paredzēt tiesības no konkursa masas izdalīt nesamaksātās pensijas iemaksas - Neesamība)

(2017/C 030/11)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Hessisches Landesarbeitsgericht

Pamatlietas puses

Prasītājs: Jürgen Webb-Sämann

Atbildētājs: Christopher Seagon (Baumarkt Praktiker DIY GmbH maksātnespējas procedūras administrators)

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/94/EK par darba ņēmēju aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā 8. pants ir interpretējams tādējādi, ka tajā nav noteikts, ka darba devēja maksātnespējas gadījumā ieturējumi no darba samaksas, kas ir pārvērsti par bijušā darba ņēmēja pensijas iemaksām, kuras šim darba devējam bija jāiemaksā šī darba ņēmēja pensijas kontā, būtu izslēgti no konkursa masas.

(1) OV C 389, 23.11.2015.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 14/5

Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 10. novembra spriedums (Augstākās tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SIA “Private Equity Insurance Group”/AS “Swedbank”

(Lieta C-156/15) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2002/47/EK - Piemērošanas joma - Jēdzieni “finanšu nodrošinājums”, “attiecīgās finansiālās saistības” un finanšu nodrošinājuma “sniegšana” - Iespēja realizēt finanšu nodrošinājumu neatkarīgi no maksātnespējas procesa sākšanas - Norēķinu konta līgums, kurā ietverta finanšu nodrošinājuma klauzula)

(2017/C 014/06)

Tiesvedības valoda – latviešu

Iesniedzējtiesa

Augstākā tiesa

Pamatlietas puses

Prasītāja: SIA “Private Equity Insurance Group”

Atbildētāja: AS “Swedbank”

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 6. jūnija Direktīva 2002/47/EK par finanšu nodrošinājuma līgumiem ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tāda finanšu nodrošinājuma ņēmējam kā pamatlietā, saskaņā ar kuru norēķinu kontā iemaksātie naudas līdzekļi kalpo kā finanšu ķīla bankai, lai nodrošinātu visus tās prasījumus pret konta turētāju, ir piešķirtas tiesības realizēt šo nodrošinājumu neatkarīgi no maksātnespējas procesa sākšanas pret nodrošinājuma devēju tikai tad, ja, pirmkārt, naudas līdzekļi, kas ir minētā nodrošinājuma priekšmets, ir ieskaitīti attiecīgajā kontā pirms šī procesa sākšanas vai ja šie naudas līdzekļi tajā ir ieskaitīti šī procesa sākšanas dienā, ja banka ir pierādījusi, ka tai nebija zināms par minētā procesa sākšanu vai ka tā saprātīgi nevarēja to zināt, un ja, otrkārt, minētā konta turētājam ir liegts izmantot minētos naudas līdzekļus pēc to ieskaitīšanas šajā kontā.

(1) OV C 198, 15.6.2015.
1)

Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas, ka zirga īpašnieks, kas ir pievienotās vērtības nodokļa maksātājs, nodod zirgu skriešanās sacīkšu rīkotājam savu zirgu, lai šis zirgs piedalītos šajās sacīkstēs, nav pakalpojumu sniegšana par atlīdzību šīs tiesību normas izpratnē, ja par to netiek samaksāts honorārs par dalību vai cita veida tieša atlīdzība un ja tikai to zirgu īpašnieki, kas sacīkšu beigās ieņem augstu vietu, saņem balvu, pat ja tā ir iepriekš noteikta. Turpretī šāda zirga nodošana rīcībā ir pakalpojumu sniegšana par atlīdzību, ja organizators par to samaksā atlīdzību, kas nav atkarīga no tā, kādu vietu attiecīgais zirgs ieņem sacīkstēs;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 6/13

Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 9. novembra spriedums (Cour d'appel de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sabrina Wathelet/Garage Bietheres & Fils SPRL

(Lieta C-149/15) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 1999/44/EK - Patēriņa preču pārdošana un saistītās garantijas - Piemērošanas joma - “Pārdevēja” jēdziens - Starpnieks - Izņēmuma apstākļi)

(2017/C 006/15)

Tiesvedības valoda – franču

Iesniedzējtiesa

Cour d'appel de Liège

Pamatlietas puses

Prasītāja: Sabrina Wathelet

Atbildētāja: Garage Bietheres & Fils SPRL

Rezolutīvā daļa:

“Pārdevēja” jēdziens Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. maija Direktīvas 1999/44/EK par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām 1. panta 2. punkta c) apakšpunkta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to ir domāts arī tirgotājs, kurš rīkojas kā starpnieks privātpersonas uzdevumā un kurš nav pienācīgi informējis patērētāju par to, ka pārdotās preces īpašnieks ir privātpersona; iesniedzējtiesai tas ir jāpārbauda, ņemot vērā visus šīs lietas apstākļus. Iepriekš izklāstītā interpretācija nav atkarīga no tā, vai starpniekam tiek vai netiek atlīdzināts par tā pakalpojumu.

(1) OV C 213, 29.6.2015.
Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 6. oktobra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tecnoedi Costruzioni Srl/Comune di Fossano

(Lieta C-318/15) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski būvdarbu līgumi - Direktīva 2004/18/EK - 7. panta c) punkts - Robežvērtību summa publiskos līgumos - Nesasniegta robežvērtība - Nesamērīgi lēti piedāvājumi - Automātiska izslēgšana - Līgumslēdzējas iestādes tiesības - Līgumslēdzējas iestādes pienākumi, kas izriet no brīvības veikt uzņēmējdarbību, no pakalpojumu sniegšanas brīvības un no vispārīgā nediskriminācijas principa - Līgumi, kam var būt noteikta pārrobežu interese)

(2016/C 441/03)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

Pamatlietas puses

Prasītāja: Tecnoedi Costruzioni Srl

Atbildētāja: Comune di Fossano

Rezolutīvā daļa:

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Tribunale amministrativo regionale per il Piemonte (Pjemontas Reģionālā administratīvā tiesa, Itālija) ir iesniegusi ar 2015. gada 29. aprīļa lēmumu, ir nepieņemams.

(1) OV C 311, 21.9.2015.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 475/3

Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 20. oktobra spriedums (Finanzgericht München (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Josef Plöckl/Finanzamt Schrobenhausen

(Lieta C-24/15) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis - Sestā direktīva - 28.c panta A daļas a) un d) punkts - Preču pārvešana Eiropas Savienības iekšienē - Tiesības uz atbrīvojumu no nodokļa - Pienākuma paziņot galamērķa dalībvalsts piešķirto PVN identifikācijas numuru neizpilde - Pamatotu norāžu par krāpšanu nodokļu jomā neesamība - Atteikums piemērot atbrīvojumu no nodokļa - Pieļaujamība)

(2016/C 475/04)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Finanzgericht München

Pamatlietas puses

Prasītājs: Josef Plöckl

Atbildētāja: Finanzamt Schrobenhausen

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas grozīta ar Padomes 2005. gada 12. decembra Direktīvu 2005/92/EK, 22. panta 8. punkts, redakcijā, kas izriet no šīs Sestās direktīvas 28.h panta, kā arī minētās direktīvas 28.c panta A daļas a) punkta pirmā daļa un d) punkts ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj, ka izcelsmes dalībvalsts finanšu pārvalde atsakās no pievienotās vērtības nodokļa atbrīvot pārvešanu Kopienas iekšienē tāpēc, ka nodokļa maksātājs nav paziņojis galamērķa dalībvalsts piešķirto šī nodokļa identifikācijas numuru, ja nav nevienas pamatotas norādes, kas liecinātu par krāpšanu, prece ir pārvesta uz citu dalībvalsti un ir izpildīti arī citi nosacījumi atbrīvojuma no nodokļa piešķiršanai.

(1) OV C 138, 27.4.2015.
2)

Direktīvas 2002/21, ko groza ar Direktīvu 2009/140, 3. panta 3.a punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj to, ka tikai institucionālas reformas dēļ, kuras rezultātā par ex ante tirgus regulēšanu vai uzņēmumu domstarpību atrisināšanu atbildīgā valsts regulatīvā iestāde tika apvienota ar citām valsts regulatīvajām iestādēm, lai izveidotu vienu daudznozaru regulatīvo organizāciju, kurai tostarp tiek uzticēti no valsts regulatīvās iestādes šīs grozītās direktīvas izpratnē pārņemtie pienākumi, apvienotās valsts regulatīvās iestādes priekšsēdētājs un padomnieks tika atlaisti no amata pirms viņu pilnvaru termiņa beigām, ja nav paredzētas tiesību normas, ar ko garantē, ka šāda atlaišana nekaitē viņu neatkarībai un objektivitātei.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 402/5

Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 7. septembra spriedums – Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA/Eiropas Komisija

(Lieta C-101/15 P) (1)

(Apelācija - Aizliegtas vienošanās - LESD 101. pants - 1992. gada 2. maija Eiropas Ekonomiskas zonas līguma 53. pants - Automašīnu stiklu Eiropas tirgus - Nolīgumi par tirgu sadali un apmaiņa ar komerciāli sensitīvu informāciju - Naudas sodi - 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai - 13. punkts - Pārdošanas apjoms - Regula (EK) Nr. 1/2003 - 23. panta 2. punkta otrā daļa - Likumiskais naudas soda maksimālais apmērs - Valūtas maiņas kurss naudas soda maksimālā apmēra aprēķināšanai - Naudas soda apmērs - Neierobežota kompetence - Viena produkta uzņēmumi - Samērīgums - Vienlīdzīga attieksme)

(2016/C 402/06)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA (pārstāvji – S. Wisking un K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors un C. Puech Baron, advokāts)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Biolan, M. Kellerbauer un H. Leupold)

Rezolutīvā daļa:

1) apelācijas sūdzību noraidīt;

2) Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH un Pilkington Italia SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

(1) OV C 81, 9.3.2015.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 343/7

Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 21. jūlija spriedums – Apple and Pear Australia Ltd, Star Fruits Diffusion/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Carolus C. BVBA

(Lieta C-226/15 P) (1)

(Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “English pink” reģistrācijas pieteikums - Vārdiskas preču zīmes “PINK LADY” un grafisku preču zīmju, kas ietver vārdiskus elementus “Pink Lady”, īpašnieka iebildumi - Iebildumu noraidījums - Eiropas Savienības preču zīmju tiesas nolēmums - Grozīšana - Res judicata spēks)

(2016/C 343/09)

Tiesvedības valoda – franču

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Apple and Pear Australia Ltd, Star Fruits Diffusion (pārstāvji – T. de Haan, avocat, P. Péters, advocaat)

Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – J. Crespo Carrillo) un Carolus C. BVBA

Rezolutīvā daļa:

1) apelācijas sūdzību noraidīt;

2) piespriest Apple and Pear Australia un Star Fruits Diffusion atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

(1) OV C 254, 3.8.2015.
2)

Regulas Nr. 207/2009 9. panta 3. punkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to ES preču zīmes īpašniekam tiek liegta iespēja pieprasīt kompensāciju par trešo personu nodarījumiem pirms preču zīmes reģistrācijas pieteikuma publikācijas brīža. Attiecībā uz trešo personu veiktiem nodarījumiem laikposmā pēc attiecīgās preču zīmes reģistrācijas pieteikuma publikācijas brīža, bet pirms tās reģistrācijas publikācijas ar šajā tiesību normā ietverto jēdzienu “atbilstoša kompensācija” ir jāsaprot tās peļņas atgūšana, ko trešās personas ir faktiski guvušas no šīs preču zīmes izmantošanas minētajā laikposmā. No šī jēdziena “atbilstoša kompensācija” savukārt ir izslēgta lielāka apmēra kaitējuma atlīdzība par minētās preču zīmes īpašniekam iespējami nodarīto kaitējumu, tostarp attiecīgā gadījumā – morālo kaitējumu.
1)

Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Regulas (EK) Nr. 1013/2006 par atkritumu sūtījumiem, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2013. gada 20. marta Regulu (ES) Nr. 255/2013, 2. panta 35. punkta g) apakšpunkta iii) daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tādu atkritumu kā minētās regulas III pielikumā norādītie atkritumi, kurus paredzēts reģenerēt, sūtījums ir uzskatāms par nelikumīgu šī noteikuma izpratnē, ja šīs pašas regulas VII pielikumā paredzētajā ar šo sūtījumu saistītajā dokumentā ir ietverta tāda kļūdaina vai nekonsekventa informācija kā pamatlietā aplūkotajos pavaddokumentos ietvertā informācija par importētāju/saņēmēju, reģenerācijas iekārtu, kā arī attiecīgajām valstīm, neatkarīgi no tā, ka citos kompetento iestāžu rīcībā nodotajos dokumentos šī informācija ir norādīta pareizi, no tā, vai ir bijis nodoms maldināt šīs iestādes, un no tā, vai minētās iestādes ir izmantojušas šīs pašas regulas 24. pantā paredzētās procedūras;
C 211/21

Tiesas (virspalāta) 2016. gada 5. aprīļa spriedums (Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eiropas apcietināšanas orderu izpilde, kas ir izsniegti pret Pál Aranyosi (C-404/15) un Robert Căldăraru (C-659/15 PPU)

(Apvienotās lietas C-404/15 un C-659/15 PPU) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Pamatlēmums 2002/584/TI - Eiropas apcietināšanas orderis - Atteikšanās izpildīt pamati - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 4. pants - Necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās aizliegums - Apcietinājuma apstākļi izsniegšanas dalībvalstī)

(2016/C 211/27)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

Pamatlietas puses

Pál Aranyosi (C-404/15), Robert Căldăraru (C-659/15 PPU)

Rezolutīvā daļa:

Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm, kurā grozījumi ir izdarīti ar Padomes 2009. gada 26. februāra Pamatlēmumu 2009/299/TI, 1. panta 3. punkts, 5. pants un 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja pastāv objektīva, ticama, precīza un pienācīgi aktualizēta informācija, kas liecina par to, ka izsniegšanas dalībvalstī pastāv tādas apcietinājuma apstākļu nepilnības, kuras ir vai nu sistēmiskas un vispārīgas, vai skar noteiktas personu grupas vai arī atsevišķas brīvības atņemšanas iestādes, izpildes tiesu iestādei ir konkrēti un precīzi jānovērtē, vai pastāv nopietns un pārbaudīts pamats uzskatīt, ka persona, attiecībā uz kuru ir izdots Eiropas apcietināšanas orderis, lai veiktu kriminālvajāšanu vai izpildītu brīvības atņemšanas sodu, tās nodošanas izsniegšanas dalībvalstij gadījumā tiks pakļauta faktiskam necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās riskam Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. panta izpratnē tās apcietinājuma apstākļu šajā dalībvalstī dēļ. Šim nolūkam izpildes tiesu iestādei ir jālūdz izsniegšanas tiesu iestādei sniegt papildu informāciju un [pēdējai minētajai] pēc tam, kad tā vajadzības gadījumā ir lūgusi palīdzību izsniegšanas dalībvalsts centrālajai iestādei vai kādai no centrālajām iestādēm minētā pamatlēmuma 7. panta izpratnē, ir jāsniedz šī informācija šādā lūgumā noteiktajā termiņā. Izpildes dalībvalsts tiesu iestādei ir jāatliek savs lēmums par attiecīgās personas nodošanu līdz brīdim, kad tā saņem papildu informāciju, kura tai ļauj noraidīt šāda riska esamību. Ja šī riska esamība nevar tikt noraidīta saprātīgā termiņā, šai iestādei ir jālemj par to, vai nodošanas procedūra ir jāizbeidz.

(1) OV C 320, 28.9.2015

OV C 59, 15.2.2016.