ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 25. novembra spriedums (Curtea de Apel Cluj (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Banca B. SA/A.A.A.

(Lieta C-269/19) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju aizsardzība - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Direktīva 93/13/EEK - Noteikuma negodīgā rakstura konstatācijas sekas - Negodīga noteikuma aizstāšana - Mainīgās procentu likmes aprēķināšanas kārtība - Pieļaujamība - Aicinājums pusēm veikt sarunas)

(2021/C 35/12)

Tiesvedības valoda – rumāņu

Iesniedzējtiesa

Curtea de Apel Cluj

Pamatlietas puses

Prasītāja: Banca B. SA

Atbildētājs: A.A.A.

Rezolutīvā daļa

Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pēc to noteikumu negodīguma konstatēšanas, ar kuriem ir paredzēts mainīgās procentu likmes noteikšanas mehānisms tādā aizdevuma līgumā kā pamatlietā aplūkotais – ja šis līgums nevar turpināt pastāvēt pēc attiecīgo negodīgo noteikumu svītrošanas, ja minētā līguma atcelšana radītu īpaši nelabvēlīgas sekas patērētājam un ja dalībvalsts tiesībās nav nevienas dispozitīvas tiesību normas, – valsts tiesai, ņemot vērā visas savas iekšējās tiesības, ir jāveic visi pasākumi, kas ir nepieciešami, lai aizsargātu patērētāju no īpaši nelabvēlīgām sekām, kuras varētu radīt minētā aizdevuma līguma atcelšana. Tādos apstākļos kā pamatlietā aplūkotie nekas neliedz valsts tiesai tostarp aicināt puses veikt sarunas, lai paredzētu procentu likmes aprēķināšanas kārtību, ar nosacījumu, ka tā nosaka šo sarunu ietvarus un ka to mērķis ir starp līguma pušu tiesībām un pienākumiem izveidot reālu līdzsvaru, it īpaši, ņemot vērā Direktīvas 93/13 pamatā esošo patērētāju aizsardzības mērķi.

(1) OV C 238, 15.7.2019.
C 378/10

Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 9. septembra spriedums (High Court (Īrija) (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Friends of the Irish Environment Ltd/An Bord Pleanála

(Lieta C-254/19) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 92/43/EEK - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - 6. panta 3. punkts - Piemērošanas joma - Jēdzieni “projekts” un “piekrišana” - Plāna vai projekta ietekmes uz aizsargājamu teritoriju pienācīgs novērtējums - Lēmums pagarināt sašķidrinātas dabasgāzes regazifikācijas termināļa būvniecības atļaujas termiņu - Sākotnējais lēmums, kura pamatā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru Direktīva 92/43 nav tikusi pareizi transponēta)

(2020/C 378/12)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

High Court (Īrija)

Pamatlietas puses

Prasītāja: Friends of the Irish Environment Ltd

Atbildētāja: An Bord Pleanála,

piedaloties Shannon Lng Ltd,

Rezolutīvā daļa

1) Lēmums, ar kuru tiek pagarināts sākotnēji noteiktais desmit gadu termiņš sašķidrinātas dabasgāzes regazifikācijas termināļa būvniecības projekta īstenošanai, ir jāuzskata par “piekrišanu projektam” Padomes Direktīvas 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 3. punkta izpratnē situācijā, kad sākotnējā atļauja, kura ir beigusies, ir zaudējusi savu juridisko spēku, beidzoties tajā noteiktajam būvdarbu termiņam, un šie darbi nav sākti.

2) Kompetentajai iestādei ir jāizvērtē, vai attiecībā uz lēmumu – ar kuru tiek pagarināts sākotnēji noteiktais termiņš sašķidrinātas dabasgāzes regazifikācijas termināļa būvniecības projekta īstenošanai un šī projekta sākotnējā atļauja ir zaudējusi spēku – ir jāveic Direktīvas 92/43 6. panta 3. punkta pirmajā teikumā paredzētais ietekmes pienācīgs novērtējums un, ja tas tā ir, vai novērtējumam ir jāattiecas uz visu projektu vai uz kādu tā daļu, it īpaši, ņemot vērā gan novērtējumu, kas, iespējams, ir veikts iepriekš, gan atbilstošo vides faktu un zinātnisko datu izmaiņas, gan arī projekta iespējamo grozīšanu vai citu plānu vai projektu esamību.

3) Šādu ietekmes novērtējumu ir pienākums veikt, ja, balstoties uz labākajiem zinātniskajiem atzinumiem šajā jomā, nevar izslēgt, ka šis projekts ietekmē attiecīgās teritorijas aizsardzības mērķus. Ar minētā projekta novērtējumu, kurš ir sagatavots pirms šī projekta sākotnējās atļaujas piešķiršanas, šādu risku var izslēgt vienīgi tad, ja novērtējumā ir ietverti pilnīgi, precīzi un galīgi secinājumi, kas var kliedēt jebkādas zinātniski pamatotas šaubas par būvdarbu ietekmi, ar nosacījumu, ka atbilstošie vides fakti un zinātniskie dati nav mainījušies, projekts nav ticis grozīts un nepastāv citi plāni vai projekti.

(1) OV C 206, 17.6.2019.
1)

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu 20. panta noteikumi kopsakarā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 987/2009 (2009. gada 16. septembris), ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004, 26. panta noteikumiem, lasot tos LESD 56. panta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka: — veselības aprūpe, kas ir saņemta citā dalībvalstī, kura nav apdrošinātās personas dzīvesvietas dalībvalsts, tikai pēc tās pašas vēlēšanās, pamatojoties uz to, ka tās ieskatā šī aprūpe vai aprūpe, kas būtu tikpat efektīva, dzīvesvietas dalībvalstī no medicīniskā viedokļa pieņemamā termiņā nav pieejama, ietilpst jēdzienā “plānota aprūpe” šo tiesību normu izpratnē un tādējādi šādas aprūpes saņemšanai saskaņā ar Regulā Nr. 883/2004 paredzētajiem nosacījumiem principā ir vajadzīga dzīvesvietas dalībvalsts kompetentās iestādes izsniegta atļauja; — apdrošinātajai personai, kas ir saņēmusi plānoto aprūpi citā dalībvalstī, kura nav tās dzīvesvietas dalībvalsts, lai gan tā nav lūgusi kompetentās iestādes atļauju saskaņā ar šīs regulas 20. panta 1. punktu, ir tiesības uz šīs aprūpes izmaksu atlīdzinājumu saskaņā ar minētajā regulā paredzētajiem nosacījumiem, ja: — pirmkārt, no datuma, kad norunāta vizīte, lai veiktu medicīnisko apskati un iespējamu ārstēšanu citā dalībvalstī, līdz datumam, kad tai ir sniegta konkrētā aprūpe šajā dalībvalstī, uz kuru tai bija jādodas, šī persona tādu iemeslu dēļ, kas saistīti it īpaši ar tās veselības stāvokli vai nepieciešamību tajā saņemt neatliekamu aprūpi, ir bijusi situācijā, kurā tai nebija iespējams lūgt kompetentajai iestādei šādu atļauju vai gaidīt šīs iestādes lēmumu par šādu pieprasījumu; un — otrkārt, turklāt ir izpildīti pārējie šīs pašas regulas 20. panta 2. punkta otrajā teikumā paredzētie pabalstu natūrā izmaksu segšanas nosacījumi. Šajā ziņā nepieciešamās pārbaudes ir jāveic iesniedzējtiesai.
—

ar to tiek pieļauts tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru iebildumu par rīkojumu – ar kuru personai ir ticis piemērots aizliegums vadīt transportlīdzekli – celšanai paredzēto divu nedēļu termiņu sāk skaitīt no dienas, kad tas ir ticis izsniegts šī rīkojuma adresāta pilnvarotajam pārstāvim, ja vien, tiklīdz rīkojuma adresāts ir ar to iepazinies, viņš faktiski var izmantot divu nedēļu termiņu, lai celtu iebildumus par šo rīkojumu – nepieciešamības gadījumā pēc nokavētā termiņa atjaunošanas procedūras vai šīs procedūras laikā –, bez pienākuma pierādīt, ka viņš ir veicis nepieciešamās darbības, lai nekavējoties iegūtu informāciju par minēto rīkojumu no sava pilnvarotā pārstāvja, un [ar nosacījumu], ka līdz šī termiņa beigām minētā rīkojuma iedarbība tiek apturēta,
C 137/11

Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 30. janvāra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA/Consip SpA, Ministero dell'Economia e delle Finanze

(Lieta C-395/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Piegādes, būvdarbu un pakalpojumu publiskais iepirkums - Direktīva 2014/24/ES - 18. panta 2. punkts - 57. panta 4. punkts - Fakultatīvi izslēgšanas iemesli - Ar saimnieciskās darbības subjekta piedāvājumā norādīto apakšuzņēmēju saistīts izslēgšanas iemesls - Apakšuzņēmēja pieļauti vides, sociālo un darba tiesību jomā pastāvošo pienākumu pārkāpumi - Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta automātiska saimnieciskās darbības subjekta izslēgšana šāda pārkāpuma dēļ)

(2020/C 137/13)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Pamatlietas puses

Prasītāja: Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA

Atbildētāja: Consip SpA, Ministero dell'Economia e delle Finanze

Piedaloties: E-VIA SpA

Rezolutīvā daļa

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK 57. panta 4. punkta a) apakšpunktam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru līgumslēdzējai iestādei ir tiesības vai pat pienākums izslēgt saimnieciskās darbības subjektu, kurš ir iesniedzis piedāvājumu, no dalības iepirkuma procedūrā, ja attiecībā uz kādu no šī saimnieciskās darbības subjekta piedāvājumā minētajiem apakšuzņēmējiem ir ticis konstatēts šajā tiesību normā paredzētais izslēgšanas iemesls. Savukārt minētā tiesību norma, lasot to kopā ar šīs direktīvas 57. panta 6. punktu, kā arī samērīguma principu, nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts šādas izslēgšanas automātiskais raksturs.

(1) OV C 301, 27.8.2018.
2)

Direktīvas 2008/94 8. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka bijušam darba ņēmējam veikto arodpensijas maksājumu apmēra samazinājums viņa bijušā darba devēja maksātnespējas dēļ ir uzskatāms par acīmredzami nesamērīgu, lai gan attiecīgā persona saņem vismaz pusi no to maksājumu apmēra, kuri izriet no viņas iegūtajām tiesībām, ja šis bijušais darba ņēmējs šā samazinājuma dēļ jau dzīvo vai viņam nāktos dzīvot zem nabadzības riska sliekšņa, ko attiecībā uz konkrēto dalībvalsti aprēķinājis Eurostat.
Tiesas (virspalāta) 2019. gada 19. decembra spriedums (Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Deutsche Umwelthilfe eV/Freistaat Bayern

(Lieta C-752/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 6. pants, 47. panta pirmā daļa un 52. panta 1. punkts - Direktīva 2008/50/EK - Gaisa piesārņojums - Gaisa kvalitāte - Gaisa kvalitātes uzlabošanas plāns - Slāpekļa dioksīda robežlielumi - Pienākums veikt atbilstošus pasākumus, lai nodrošinātu minimālo pārsniegšanas laikposmu - Valsts tiesu pienākums veikt visus nepieciešamos pasākumus - Reģionālas valdības atteikums izpildīt tiesas rīkojumu - Apcietinājuma piemērošana attiecīgā reģiona augstiem politiskajiem pārstāvjiem vai augstākajām amatpersonām - Efektīva tiesību aizsardzība tiesā - Tiesības uz personas brīvību - Juridiskais pamats - Samērīgums)

(2020/C 61/20)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

Pamatlietas puses

Prasītāja: Deutsche Umwelthilfe eV

Atbildētāja: Freistaat Bayern

Rezolutīvā daļa

Savienības tiesības, it īpaši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta pirmā daļa, ir jāinterpretē tādējādi, ka apstākļos, kurus raksturo valsts iestādes ilgstošs atteikums izpildīt tiesas lēmumu, ar ko tai tiek uzdots izpildīt skaidru, precīzu un beznosacījuma pienākumu, kas izriet no minētajām tiesībām, it īpaši no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/50/EK (2008. gada 21. maijs) par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai, kompetentajai valsts tiesai ir jālemj par apcietinājumu attiecībā pret personām, kuras ieņem amatus valsts pārvaldē, ja valsts tiesību normās šāda ierobežojuma pieņemšanai pastāv juridisks pamats, kas ir pietiekami pieejams, precīzs un paredzams tā piemērošanā, ciktāl ierobežojums, kas tiktu noteikts attiecībā uz Pamattiesību hartas 6. pantā garantētajām tiesībām uz brīvību, atbilst citiem nosacījumiem, kas šajā ziņā ir noteikti tās 52. panta 1. punktā. Savukārt, ja valsts tiesībās nav šāda juridiskā pamata, Savienības tiesības nedod šai tiesai tiesības izmantot šādu pasākumu.

(1) OV C 54, 11.2.2019.
C 423/16

Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 9. oktobra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – C GmbH & Co. KG (C-573/18), C-eG (C-574/18)/Finanzamt Z

(Apvienotās lietas C-573/18 un C-574/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sestā direktīva 77/388/EEK - 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkts - Nodokļa bāze - Subsīdija, kas tieši saistīta ar cenu - Regula (EK) Nr. 2200/96 - 11. panta 1. punkts un 15. pants - Lauksaimniecības produktu ražotāju organizācija, kas izveidojusi darbības fondu - Piegādes, ko ražotāju organizācija veic saviem biedriem apmaiņā pret maksājumiem, kuri nesedz visu pirkuma cenu - Papildu finansējums, kas izmaksāts no darbības fonda)

(2019/C 423/19)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesfinanzhof

Pamatlietas puses

Prasītājas: C GmbH & Co. KG (C-573/18), C-eG (C-574/18)

Atbildētāja: Finanzamt Z

Rezolutīvā daļa

Padomes Sestās direktīvas 77/388/EEK (1977. gada 17. maijs) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā pamatlietā, kuros “ražotāju organizācija” Padomes Regulas (EK) Nr. 2200/96 (1996. gada 28. oktobris) par augļu un dārzeņu tirgus kopējo organizāciju 11. panta izpratnē iegādājas preces no iepriekšējiem piegādātājiem, piegādā šīs preces saviem biedriem un no tiem saņem maksājumu, kas nesedz iepirkuma cenu, summa, kādu šīs regulas 15. pantā paredzētais darbības fonds izmaksā šai ražotāju organizācijai par šo preču piegādi ražotājiem, ietilpst atlīdzībā par šo preču piegādi un ir jāuzskata par trešās personas izmaksātu subsīdiju, kas ir tieši saistīta ar šī darījuma cenu.

(1) OV C 427, 26.11.2018.
1)

Savienības tiesības, konkrēti, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1107/2009 (2009. gada 21. oktobris) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tām tiek pieļauta valsts procedūra, saskaņā ar kuru kompetentā iestāde ir tiesīga pēc savas ierosmes pielāgot paralēlas tirdzniecības atļauja derīguma termiņu no jauna reģistrētās atsauces līdzekļa atļaujas derīguma termiņam. Regula Nr. 1107/2009 un it īpaši tās 52. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka paralēlas tirdzniecības atļaujas derīguma termiņa pielāgošana automātiski neizriet no lēmuma no jauna reģistrēt atsauces līdzekļa atļauju, bet tiek prasīts, lai šai sakarā tiktu pieņemts lēmums. Regula Nr. 1107/2009 ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja paralēlas tirdzniecības atļaujas derīguma termiņš ir jāpielāgo atjaunotās atsauces līdzekļa atļaujas derīguma termiņam, ir jāizpilda Regulas Nr. 1107/2009 52. panta 1.–3. punktā minētie šīs atļaujas saņemšanai izvirzītie nosacījumi, un attiecīgās dalībvalsts kompetentajai iestādei ir jāizvērtē, vai tā tiešām ir.
2)

Direktīva 2009/72, it īpaši tās 2. panta 3.–6. punkts un 32. panta 1. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka lietotājs, kuram ir pieslēgums elektrotīklam vidēja sprieguma iekārtas līmenī, nav noteikti jāuzskata par elektrības sadales sistēmas operatora – kas ir elektrības sadalei noteiktā teritorijā paredzētas ekskluzīvas licences turētājs – klientu, neatkarīgi no tā, kādas ir līgumiskās attiecības starp šo lietotāju un elektrības pārvades sistēmas operatoru, jo šāds lietotājs var tikt uzskatīts par elektrības pārvades sistēmas klientu, kad tam ir pieslēgums vidēja sprieguma iekārtai, kura – un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai – ir tādas elektrības apakšstacijas daļa, kuras elektriskā sprieguma pārveide, lai ļautu pāreju no augstsprieguma uz vidēju spriegumu, ir šī tīkla darbība.
C 383/20

Tiesas (virspalāta) 2019. gada 10. septembra spriedums – HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija

(Lieta C-123/18 P) (1)

(Apelācija - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojuši pasākumi pret Irānas Islāma Republiku - Tā kaitējuma atlīdzināšana, kas prasītājai esot nodarīts sakarā ar tās nosaukuma iekļaušanu to personu un vienību sarakstā, uz kurām attiecas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Nepieciešamie nosacījumi, lai iestātos Eiropas Savienības ārpuslīgumiskā atbildība - Jēdziens “pietiekami būtisks Savienības tiesību normas pārkāpums” - Novērtēšana - Jēdziens “piederoša vai kontrolē esoša sabiedrība” - Pienākums norādīt pamatojumu)

(2019/C 383/20)

Tiesvedības valoda – vācu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (pārstāvis: M. Schlingmann, Rechtsanwalt)

Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J.-P. Hix un M. Bishop), Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji R. Tricot, M. Kellerbauer un C. Zadra, vēlāk R. Tricot, C. Hödlmayr un C. Zadra)

Rezolutīvā daļa

1) Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2017. gada 13. decembra spriedumu HTTS/Padome (T-692/15, EU:T:2017:890).

2) Nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai.

3) Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

(1) OV C 161, 7.5.2018.
C 220/10

Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 2. maija spriedums (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos/Akvilė Jarmuškienė

(Lieta C-265/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļu tiesību aktu saskaņošana - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - Īpašs režīms mazajiem uzņēmumiem - 282. - 292. pants - Atbrīvojums no PVN par labu mazajiem uzņēmumiem, kuru gada apgrozījums ir mazāks par noteikto robežvērtību - Divu nekustamā īpašuma objektu vienlaicīga piegāde vienā darījumā - Gada apgrozījuma robežas pārsniegšana, ņemot vērā vienas no abām precēm pārdošanas cenu - Pienākums maksāt nodokli no visas darījuma vērtības)

(2019/C 220/13)

Tiesvedības valoda — lietuviešu

Iesniedzējtiesa

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Pamatlietas puses

Prasītāja: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

Atbildētāja: Akvilė Jarmuškienė

piedaloties: Vilniaus apskrities valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

Rezolutīvā daļa

Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 282.–292. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja piegāde par labu tam pašam pircējam ietver divus nekustamos īpašumus, kuri pēc rakstura ir savstarpēji saistīti un uz kuriem attiecas viens un tas pats pirkuma līgums, un ja gada apgrozījuma robeža, kas ir pamats šajā direktīvā paredzētā īpašā režīma mazajiem uzņēmumiem piemērojamībai, ir pārsniegta, nodokļa maksātājam ir pienākums maksāt nodokli, pamatojoties uz visas attiecīgās piegādes vērtību, proti, ņemot vērā abu objektu, kuri ir šīs piegādes priekšmets, vērtību, pat ja, ņemot vērā viena no šiem objektiem vērtību, minētā gada robeža netiktu pārsniegta.

(1) OV C 276, 6.8.2018.
Tiesas (virspalāta) 2019. gada 26. marta spriedums (Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — SM/Entry Clearance Officer, UK Visa Section

(Lieta C-129/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības pilsonība - Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā - Direktīva 2004/38/EK - Savienības pilsoņa ģimenes locekļi - 2. panta 2. punkta c) apakšpunkts - “Tiešā pēcnācēja” jēdziens - Saskaņā ar Alžīrijas kafala (aprūpes nodrošināšana) sistēmu pastāvīgā likumiskā aizbildnībā esošs bērns - 3. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Pārējie ģimenes locekļi - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. pants un 24. panta 2. punkts - Ģimenes dzīve - Bērna interešu prioritāte)

(2019/C 187/29)

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Supreme Court of the United Kingdom

Pamatlietas puses

Prasītājs: SM

Atbildētāja: Entry Clearance Officer, UK Visa Section

Piedaloties: Coram Children’s Legal Centre (CCLC), AIRE Centre

Rezolutīvā daļa

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 2. panta 2. punkta c) apakšpunktā izmantotais Savienības pilsoņa “tiešā pēcnācēja” jēdziens ir jāinterpretē tādējādi, kas tas neietver bērnu, kas ir nodots Savienības pilsoņa pastāvīgā likumiskā aizbildnībā saskaņā ar Alžīrijas kafala sistēmu, jo šī nodošana aizbildnībā starp viņiem nerada nekādu izcelšanās saikni.

Tomēr attiecīgajām kompetentajām valsts iestādēm ir jāveicina šāda bērna kā viena no Savienības pilsoņa pārējiem ģimenes locekļiem ieceļošana un uzturēšanās saskaņā ar šīs direktīvas 3. panta 2. punkta a) apakšpunktu, to skatot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. panta un 24. panta 2. punkta gaismā, veicot visu lietā pastāvošo un atbilstīgo apstākļu līdzsvarotu un saprātīgu novērtēšanu, ņemot vērā visas iesaistītās intereses un it īpaši — attiecīgā bērna intereses. Gadījumā, ja šī novērtējuma noslēgumā tiek konstatēts, ka bērns un viņa aizbildnis, kas ir Savienības pilsonis, bauda patiesu ģimenes dzīvi un šis bērns ir atkarīgs no sava aizbildņa, ar pamattiesībām uz ģimenes dzīves neaizskaramību saistītās prasības, tās skatot kopā ar pienākumu ņemt vērā bērna intereses, principā nozīmē, ka šim bērnam ir jāpiešķir ieceļošanas un uzturēšanās tiesības, lai tam ļautu dzīvot kopā ar savu aizbildni šī aizbildņa uzņemošajā dalībvalstī.

(1) OV C 134, 16.4.2018.
2)

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) par pakalpojumiem iekšējā tirgū 15. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru vēja ģeneratora uzstādīšanā ir jāievēro minimālais attālums starp vēja ģeneratoru un ēkām ar dzīvojamo funkciju, neietilpst noteikumos, saskaņā ar kuriem piekļuve pakalpojuma darbībai vai tās veikšana ir atkarīga no teritoriāla ierobežojuma it īpaši tādu ierobežojumu formā, kas ir noteikti atkarībā no minimālā attāluma starp pakalpojumu sniedzējiem, kuri dalībvalstīm ir jāpaziņo Eiropas Komisijai saskaņā ar šīs direktīvas 15. panta 7. punktu.
1)

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/29/EK (2001. gada 22. maijs) par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 2. panta c) punkts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas gaismā ir jāinterpretē tādējādi, ka fonogrammu producentam ar šo normu piešķirtās ekskluzīvās tiesības atļaut vai aizliegt savas fonogrammas reproducēšanu ļauj šim producentam iebilst pret to, ka kāda trešā persona izmanto no tā fonogrammas paņemtu kādu — pat ļoti īsu — skaņu fragmentu (sample), lai šo fragmentu iekļautu citā fonogrammā, izņemot gadījumus, kad šis fragments šajā darbā ir iekļauts grozītā formā un nav atpazīstams ar dzirdi.
5)

Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja valsts iestāde pati pēc savas iniciatīvas veic tā atbalsta atgūšanu, kuru tā ir kļūdaini piešķīrusi atbilstoši Regulai Nr. 800/2008, tai ir jāpieprasa no šī atbalsta saņēmēja procenti atbilstoši piemērojamo valsts tiesību normām. Šajā ziņā LESD 108. panta 3. punktā ir prasīts, lai ar šīm tiesību normām tiktu nodrošināta visa nelikumīgā atbalsta atgūšana un lai līdz ar to tā saņēmējam tostarp tiktu uzdots samaksāt procentus par visu laikposmu, kurā tas ir guvis labumu no šī atbalsta, pēc likmes, kas vienāda ar likmi, kura būtu tikusi piemērota, ja šim atbalsta saņēmējam minētajā laikposmā attiecīgā atbalsta summa būtu bijusi jāaizņemas tirgū.
2)

Direktīva 93/13, lasot to Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta gaismā, neliedz dalībvalsts augstākajai tiesai tiesību vienveidīgas interpretācijas nolūkā pieņemt saistošus nolēmumus par to, kā šī direktīva ir jāīsteno, ar nosacījumu, ka šie nolēmumi nekavē kompetento tiesu ne nodrošināt minētajā direktīvā paredzēto normu pilnīgu iedarbību un piedāvāt patērētājam efektīvi aizsargāt tiesības, kādas tas var iegūt no šīs direktīvas, ne arī vērsties Tiesā ar lūgumu sniegt šajā jautājumā prejudiciālu nolēmumu, kas tomēr ir jāizvērtē iesniedzējtiesai.