ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 319/11

Vispārējās tiesas 2011. gada 20. septembra spriedums — Arch Chemicals u.c./Komisija

(apvienotās lietas T-400/04 un no T-402/04 līdz T-404/04) (1)

(Dzīvnieku veselība - Biocīdo produktu laišana tirgū - Tirgū esošo aktīvo vielu uzskaite - Lēmums, ar kuru tiek atteikts grozīt noteiktus tiesiskā regulējuma noteikumus - Prasība sakarā ar bezdarbību - Pienākums rīkoties - Prasība atcelt tiesību aktu - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)

2011/C 319/20

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Arch Chemicals, Inc. (Norwalk, Connecticut, Amerikas Savienotās Valstis); Arch Timber Protection Ltd (Castleford, West Yorkshire, Apvienotā Karaliste) (lieta T-400/04); Rhodia UK Ltd, agrāk — Rhodia Consumer Specialities Ltd (Watford, Hertfordshire, Apvienotā Karaliste) (lieta T-402/04); Sumitomo Chemical (UK) plc (Londona, Apvienotā Karaliste) (lieta T-403/04); un Troy Chemical Co. BV (Vlaardingen, Nīderlande) (lieta T-404/04) (pārstāvji — K. Van Maldegem un C. Mereu, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji X. Lewis un D. Recchia, pēc tam P. Oliver un G. Wilms)

Priekšmets

Pirmkārt: galvenokārt — prasība konstatēt Komisijas bezdarbību, ciktāl tā ir nelikumīgi atturējusies grozīt atsevišķus Komisijas 2000. gada 7. septembra Regulas (EK) Nr. 1896/2000 par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (OV L 228, 6. lpp.) 16. panta 2. punktā minētās programmas pirmo posmu un Komisijas 2003. gada 4. novembra Regulas (EK) Nr. 2032/2003 par 10 gadu darba programmas otro fāzi, kas minēta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 98/8/EK 16. panta 2. punktā par biocīdu laišanu tirgū un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1896/2000 (OV L 307, 1. lpp.), noteikumus, pakārtoti — prasība atcelt Komisijas 2004. gada 20. jūlija vēstuli, ar ko noraidīti prasītāju pieprasījumi, un, otrkārt: galvenokārt — prasība atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājām, iespējams, nodarīti ar Komisijas bezdarbību, un pakārtoti: prasība atlīdzināt zaudējumus, kas nodarīti ar Komisijas 2004. gada 20. jūlija vēstuli

Rezolutīvā daļa:

1) prasības noraidīt;

2) Arch Chemicals, Inc., Arch Timber Protection Ltd, Rhodia UK Ltd, Sumitomo Chemical (UK) plc un Troy Chemical Co. BV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

(1) OV C 19, 22.01.2005.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 311/31

Vispārējās tiesas 2011. gada 14. septembra spriedums — Marcuccio/Komisija

(Lieta T-236/02) (1)

(Lietas nodošana atpakaļ Vispārējai tiesai pēc nolēmuma atcelšanas - Civildienests - Ierēdņi - Darbs trešā valstī - Amata un tā izpildītāja pārcelšana - Tiesību uz aizstāvību ievērošana - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Neierobežota kompetence)

2011/C 311/51

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — L. Garofalo, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Berardis-Kayser, kam palīdz A. Dal Ferro, avocat)

Priekšmets

Pirmkārt, prasība atcelt Eiropas Komisijas 2002. gada 18. marta lēmumu, ar kuru prasītājs pārcelts no Komisijas delegācijas Luandā (Angola) Attīstības ģenerāldirektorāta uz to pašu ģenerāldirektorātu Briselē (Beļģija), visus iepriekšējos, ar to saistītos un/vai sekojošos aktus, it īpaši, par jebkura cita ierēdņa iecelšanu šajā amatā, kā arī Komisijas 2001. gada 13. un 14. novembra piezīmes un Ārējo dienestu vadības komitejas atzinumu vai atzinumus, un, otrkārt, prasība piešķirt pabalstu saistībā ar prasītāja pienākumiem Angolā, kā arī atlīdzināt nodarīto kaitējumu

Rezolutīvā daļa:

1) atcelt Eiropas Komisijas 2002. gada 18. marta lēmumu, ar kuru Luigi Marcuccio pārcelts no Komisijas delegācijas Luandā (Angola) Attīstības ģenerāldirektorāta uz to pašu ģenerāldirektorātu Briselē (Beļģija);

2) pārējā daļā prasību noraidīt;

3) Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Luigi Marcuccio tiesvedības izdevumus.

(1) OV C 233, 28.09.2002.
2.

Otrais pamats ir par to, ka esot pārkāpti piekļuvē Savienības iestāžu dokumentiem ievērojamie principi, kas ir nostiprināti Līguma par Eiropas Savienību 1. panta otrajā daļā, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 42. pantā, kā arī Regulas (EK) Nr. 1049/2001 1. pantā un 4. panta 2. punkta trešajā ievilkumā – un ka pastāv vispārējas intereses piekļūt 2022. gada 15. jūlija atkārtotajai brīdinājuma vēstulei. — Šajā ziņā tiek apgalvots, ka pastāv vispārējas un prevalējošas tiesiskas intereses saņemt informāciju, proti, iepazīties ar to, ko Komisija un Itālijas Republika dara jautājumā par tiesnešu neatkarību (kas ir tiesiskas valsts būtisks priekšnosacījums), un tāpēc noteikumi par izņēmumiem no šīm piekļuves tiesībām esot jāinterpretē šauri. — Jau 2020. gada 16. jūlija un 2022. gada 7. aprīļa spriedumos Tiesa ir atzinusi, ka Itālijā goda tiesnešu darbību, konkrēti goda miertiesnešu darbību reglamentējošo normu kopums ir neatbilstošs un pretrunā tiesiskuma nosacījumam. — Noteikumiem par Savienības iestāžu dokumentu pārskatāmību un izplatīšanu ir pretrunā noliegt, ka pastāv prevalējoša vispārēja interese iepazīties nevis ar konfidenciālajiem dokumentiem un domu apmaiņu starp Itālijas Republiku un Komisiju, bet gan ar iebildumiem, kas izklāstīti 2022. gada 15. jūlija brīdinājuma vēstulē, par kuru ir plaši rakstīts Itālijas presē un par kuru pati Eiropas Komisija ir izplatījusi kopsavilkuma paziņojumu.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdēto regulu, tika pārkāptas vairākas CLP regulas (2) normas, tostarp 36. un 37. pants un I pielikuma 3.9. iedaļa. Konkrētāk, Riska novērtēšanas komiteja (RAC) neesot pierādījusi, ka tika ievēroti kritēriji vielas klasificēšanai par STOT RE 2, un līdz ar to tā atzinums nav derīgs pamatojums apstrīdētajai klasifikācijai. Līdz ar to Komisijai īstenībā neesot bijis iespējams, balstoties uz RAC atzinumu, konstatēt, ka apstrīdētā klasifikācija būtu atbilstīga. Līdz ar to, pieņemdama apstrīdēto regulu, Komisija ir pārkāpusi CLP regulas 37. panta 5. punktu.
C 389/18

Prasība, kas celta 2022. gada 29. augustā – Aldi/EUIPO – Heredero de Navarra (“LYTTOS”)

(Lieta T-517/22)

(2022/C 389/20)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Vācija) (pārstāvji: N. Lützenrath, C. Fürsen, M. Minkner un A. Starcke, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Heredero de Navarra, SL (Mendavia, Spānija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “LYTTOS” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 126 191

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2022. gada 18. maija lēmums lietā R 1462/2021-2

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītie pamati:

— Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 47. panta 2. punkta pārkāpums;
—

samaksāt visas naudas summas, kuras kopš 2017. gada 9. augusta ir bijušas maksājamas Eiropas Savienībai uz Port of Tartous Loan Agreement [aizdevuma līguma Tartusas ostai] Nr. 22057 (turpmāk tekstā – “aizdevuma līgums”) 3.01., 3.02. un 4.01. punkta pamata saistībā ar ES subrogācijas tiesībām: — 18 440 034,97 EUR, kas tai bija jāsamaksā ES 2022. gada 30. jūnijā un kas sastāv no pamatsummas 13 942 526,00 EUR apmērā, procentiem 2 589 128,20 EUR apmērā un līgumiskajiem nokavējuma procentiem (kas bija uzkrājušies no samaksas termiņa līdz 2022. gada 30. jūnijam) 1 908 380,77 EUR apmērā; — papildu līgumiskos nokavējuma procentus ar gada likmi, kas (katrā nākamajā mēnesī) ir vienāda ar augstāko no šādām likmēm: i) EURIBOR likme plus 2 % (200 bāzespunkti) vai ii) 3.01. punktā paredzētā nemainīgā likme plus 0,25 % (25 bāzespunkti) – par laiku līdz attiecīgajai samaksai;
—

saskaņā ar LESD 268. un 340. pantu uzdot Eiropas Savienībai (ko pārstāv Eiropas Komisija) samaksāt: — finansiālu atlīdzinājumu, kas atbilst nokavējuma procentiem no summas 10 080 000 EUR vai nu atbilstoši ECB likmei, ko tā izmanto refinansēšanas darījumiem un kas bija spēkā 2017. gada 1. martā (proti, 0,0 procentu punkti), to palielinot par 3,5 procentu punktiem gadā, par laikposmu no 2017. gada 21. jūnija līdz 2022. gada 14. jūlijam, proti, kopsummā 1 758 488,24 EUR apmērā, vai alternatīvi – atbilstoši procentu likmei vai apmērā, ko Vispārējā tiesa uzskata par atbilstošu; un — saliktos procentus, kas no iepriekšējā rindkopā minēto nokavējuma procentu apmēra par laikposmu no 2022. gada 15. jūlija (vai alternatīvi – no datuma, ko Vispārējā tiesa uzskatīs par atbilstošu) līdz datumam, kad Eiropas Komisija faktiski samaksās iepriekšējā rindkopā pieprasīto summu, ir aprēķināti vai nu atbilstoši ECB procentu likmei, ko tā izmanto refinansēšanas darījumiem, to palielinot par 3,5 procentu punktiem gadā, vai alternatīvi – atbilstoši procentu likmei vai apmērā, ko Vispārējā tiesa uzskata par atbilstošu;
C 326/19

Prasība, kas celta 2022. gada 1. jūnijā – Danske Fragtmænd/Komisija

(Lieta T-334/22)

(2022/C 326/26)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Danske Fragtmænd A/S (Åbyhøj, Dānija) (pārstāvis: L. Sandberg-Mørch, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atzīt šo prasības pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

— atcelt Komisijas 2021. gada 10. septembra Lēmumu (ES) 2022/459 (1) un

— piespriest Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatojumā prasītāja izvirza divus pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir kļūdījusies, uzskatīdama, ka 2017. gada oktobra nolīgumā paredzētā 5,67 miljardu SEK piešķiršana Post Danmark sastāv no vairākiem atsevišķiem pasākumiem, proti, i) 1,683 miljardi SEK, ko Dānija piešķīrusi Post Danmark darbinieku atlaišanu saistīto izmaksu segšanai, ii) 267 miljoni SEK, kurus Dānija piešķīrusi PostNord AB (pārskaitīšanai uz Post Danmark); iii) 400 miljonu SEK, ko Zviedrija piešķīrusi PostNord AB apmērā (pārskaitīšanai uz Post Danmark), un iv) PostNord Group ieguldījums Post Danmark pašu kapitālā 2 339 miljardu DKK (3,3 miljardi SEK) apmērā.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka pat, ja PostNord Group ieguldījums Post Danmark pašu kapitālā 2 339 miljardu DKK (3,3 miljardi SEK) apmērā varētu tikt uzskatīts par atsevišķu pasākumu (quod non), Komisija ir kļūdījusies, konstatēdama, ka PostNord Group ieguldījums Post Danmark pašu kapitālā nerada Post Danmark nekādas priekšrocības.

(1) Komisijas Lēmums (ES) 2022/459 (2021. gada 10. septembris) par valsts atbalstu SA.49668 (2019/C) (ex 2017/FC) un SA.53403 (2019/C) (ex 2017/FC), ko īstenojusi Dānija un Zviedrija PostNord AB un Post Danmark A/S labā (izziņots ar dokumenta numuru C(2021) 6568) (OV 2022, L 93, 146. lpp.).
5.

Piektais pamats attiecas uz faktu neatbilstību pēc būtības, jo apgalvotie pierādījumu, uz kuriem balstījās Padome, pieņemot 2022. gada 8. aprīļa Regulu (ES) Nr. 2022/581, ciktāl tā attiecas uz prasītāju (i) pamatā ir vienīgi informācija, kas dažkārt ir vairāk nekā 5 gadus veca, no interneta vietnēm (no kurām dažas, it īpaši, rucompromat, nekādā ziņā nav objektīvas) un (ii) ietver kļūdainus faktus attiecībā uz atsevišķām personām.
6.

Sestais pamats ir par Civildienesta noteikumu IX pielikuma 10. panta c) punkta pārkāpumu, jo (i) apgalvotais pārkāpums neesot ietvēris tīšu rīcību, bet drīzāk nolaidību; (ii) apstrīdētais lēmums neesot pamatots; (iii) apstrīdētajā lēmumā neesot ņemta vērā nevainīguma prezumpcija; un (iv) apstrīdētais lēmums esot radies no acīmredzamas kļūdas vērtējumā un no Civildienesta noteikumu 85. panta pārkāpuma tīša nodoma maldināt administrāciju neesamības dēļ.
—

atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2021/1474 (1) (2021. gada 14. septembris), ar kuru galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Īstenošanas regulu (ES) 2015/2384 un Īstenošanas regulu (ES) 2017/271 noteikts konkrētas Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes alumīnija folijas importam, paplašina, attiecinot to uz tādas konkrētas alumīnija folijas importu, kura nosūtīta no Taizemes, neatkarīgi no tā, vai tai ir deklarēta Taizemes izcelsme, kas publicēta 2021. gada 15. septembra Oficiālajā Vēstnesī L 325, ciktāl tā attiecas uz Hangzhou Dingsheng Industrial Group Co., Ltd., Dingheng New Materials Co., Ltd. un Thai Ding Li New Materials Co. Ltd; un
2.

Otrais pamats attiecas uz LESD 107. panta 1. punkta un 108. panta 2. punkta pārkāpumu saistībā ar atbrīvojumiem no dažu nodokļu samaksas. — Šajā ziņā tiek norādīts, ka tiesības uz strīdīgo atbrīvojumu no nodokļiem esot atkarīgas no nosacījumiem, kas vispārīgi ir noteikti attiecībā uz maksātnespējas procedūrām.
—

Atbildētāja acīmredzami esot vadījusies no kļūdainiem faktiem. Prasītājs nekad neesot bijis “Viktar Lukashenka” kunga asistents. Prasītājs un viņa pārvaldītie uzņēmumi no “Viktar Lukashenka” kunga atbalstu neesot saņēmuši. Bremino-Grupp OOO nekad neesot saņēmis īpašas priekšrocības, pamatojoties uz it kā iespējamām attiecībām ar Baltkrievijas prezidenta ģimeni. Prasītājs arī neesot Sohra-Grupp OOO īpašnieks, bet gan tikai mazākuma akcionārs. Turklāt Sohra-Grupp OOO neesot piešķirtas īpašas izplatīšanas tiesības Persijas līča un Āfrikas valstīs.
C 452/42

Prasība, kas celta 2021. gada 13. jūlijā – Fursin u.c./ECB

(Lieta T-428/21)

(2021/C 452/53)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Ivan Fursin (Kijeva, Ukraina) un 6 citi prasītāji (pārstāvis: O. Behrends, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— piespriest atbildētājai samaksāt finansiālu kompensāciju par kaitējumu, kas prasītājiem nodarīts, ņemot vērā atbildētājas lēmumu 2016. gada 11. jūlijā atsaukt AS “Trasta Komercbanka” licenci (lēmums paziņots 2016. gada 13. jūlijā);

— konstatēt, ka mantiskā kaitējuma apmērs ir vismaz 25 miljoni EUR (1) kopā ar kompensācijas procentiem, sākot no 2016. gada 11. jūlija līdz sprieduma pasludināšanai šajā lietā, un kopā ar attiecīgiem nokavējuma procentiem, sākot no sprieduma pasludināšanas dienas līdz pilnīgai samaksai, un

— piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatojumam prasītāji ir izvirzījuši sešus pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav pienācīgi informējusi AS “Trasta Komercbanka” pilnvarotos pārstāvjus par lēmumu atsaukt licenci.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka procedūrā, kuras noslēgumā tika pieņemts lēmums atsaukt licenci, nebija nodrošināta pienācīga AS “Trasta Komercbanka” pārstāvība.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka saistībā ar lēmumu atsaukt licenci ir pieļauti vairāki citi būtiski pārkāpumi.

4. Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, pieņemot lēmumu par licences atsaukšanu, ir rīkojusies, pārsniedzot savu kompetenci, it īpaši saistībā ar naudas atmazgāšanas jautājumiem un valsts tiesību piemērošanu.

5. Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir kļūdaini pieņēmusi, ka pastāv pamats licences atsaukšanai, un ir norādījusi nepietiekamu pamatojumu šajā ziņā.

6. Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājas nelikumīgā rīcība ir radījusi prasītājiem ievērojamus zaudējumus, tostarp AS “Trasta Komercbanka” likvidācijas dēļ.

(1) Summas attiecībā uz katru no prasītājiem ir sadalītas atbilstoši to īpašumtiesību daļām AS “Trasta Komercbanka”, kā norādīts 2016. gada 3. marta lēmumā par licences atsaukšanu.
—

konstatēt un atzīt, ka Eiropas Savienības preču zīme “AMICONE” Nr. 11 005 725 neizraisa asociācijas ar ACVN “Amarone della Valpolicella” Regulas (ES) Nr. 1308/2013 (1) 103. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē un ka uz to neattiecas neviens no Consorzio per la tutela dei vini Valpolicella izvirzītajiem absolūtajiem vai relatīvajiem spēkā neesamības pamatiem, un ka līdz ar to tā ir spēkā;
1.

Pirmais pamats attiecas uz Eiropas Komisijas lēmuma “Termination of the Action” (Ref. ARES(2021)1953853) atcelšanu, jo ir noticis būtisks procedūras noteikumu pārkāpums vai Līgumu vai citu saistīto tiesību normu pārkāpums, vai pilnvaru nepareiza izmantošana, it īpaši kļūdains faktu un secinājumu juridiskais novērtējums (tiesību uz labu pārvaldību neievērošana, samērīguma principa, tiesiskās drošības principa, tiesiskas valsts principa un tiesiskās paļāvības principa pārkāpums un kļūdains faktu un secinājumu juridiskais novērtējums pēdējā maksājuma pieprasījumā Projektā Nr. 2015-SK-IA-0038 “Slovak Safer Internet Centre IV”).
—

Prasītāja apgalvo, ka Komisija nav ievērojusi Direktīvu 2003/87/EK, jo ir nepareizi interpretējusi tā saukto biomasas izņēmumu (I pielikuma 1. punkts). Pirmkārt, Komisija vērtējumā par to, vai prasītāja izmantoja tikai biomasu, ir izmantojusi vairākus gadus senus datus, nevis jaunākus vai perspektīvus datus. Otrkārt, Komisijas veiktā biomasas izņēmuma interpretācija ir acīmredzami pretrunā gan citiem direktīvas noteikumiem, it īpaši 10.a pantam, gan direktīvas mērķim un vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principiem. Direktīvas kopumā un it īpaši noteikumu par bezmaksas emisijas kvotu piešķiršanu mērķis ir radīt finansiālu stimulu, lai samazinātu fosilā kurināmā izmantošanu, tostarp vairāk izmantojot biomasu. Komisijas sniegtajai biomasas izņēmuma interpretācijai ir tieši pretēja ietekme.
Prasība, kas celta 2021. gada 15. martā – Hangzhou Dingsheng Industrial Group u.c./Komisija

(Lieta T-150/21)

(2021/C 182/85)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Hangzhou Dingsheng Industrial Group Co., Ltd (Hangzhou, Ķīna), Dingheng New Materials Co., Ltd (Rayong, Taizeme), Thai Ding Li New Materials Co., Ltd (Rayong) (pārstāvji: G. Coppo un G. Pregno, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/2162 (2020. gada 18. decembris), ar ko sāk izmeklēšanu par konkrētas Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes alumīnija folijas importam ar Īstenošanas regulu (ES) 2015/2384 un Īstenošanas regulu (ES) 2017/271 noteikto antidempinga pasākumu iespējamo apiešanu, importējot konkrētu alumīnija foliju, kas nosūtīta no Taizemes, neatkarīgi no tā, vai tai ir deklarēta Taizemes izcelsme, un ar ko uz šādu importu attiecina reģistrāciju, ciktāl tā attiecas uz prasītājiem;

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Savas prasības pamatojumam prasītāji norāda vienu pamatu, apgalvojot, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, uzsākot izmeklēšanu bez pietiekamiem pierādījumiem Antidempinga pamatregulas 13. panta 3. punkta izpratnē.
1.

Pirmais prasības pamats: konkurējoša pretendenta obligāta izslēgšana. — Atbildētājai izvēlētais pretendents esot bijis jāizslēdz no iepirkuma procedūras. Prasītājas vadošs darbinieks notiekošās iepirkuma procedūras laikā esot pārgājis vadošā amatā pie konkurējošās pretendentes. Viņam esot bijis zināms prasītājas piedāvājuma saturs un pamati un tāpat arī viņš esot bijis iesaistīts konkurējošās pretendentes piedāvājumā. — Līdz ar to esot izslēgšanas pamati saistībā ar konkurencei pretēju vienošanos un mēģinājumu iegūt konfidenciālu informāciju (Finanšu regulas 136. panta 1. punkta c) apakšpunkta ii) un v) daļa un 2. un 4. punkts). Atbildētāja nelikumīgā kārtā neesot noskaidrojusi šos izslēgšanas pamatus un neesot izslēgusi konkurējošo pretendenti. — Turklāt esot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes publiskā iepirkuma jomā princips, konkrēti – konfidenciāla konkursa princips. Saskaņā ar Tiesas judikatūru nedrīkstot tikt ņemts vērā piedāvājums, kas nav ticis sniegts patstāvīgi un neatkarīgi no citiem piedāvājumiem.
Prasība, kas celta 2020. gada 23. decembrī – Anhui Wanwei Updated High-Tech Material Industry un Inner Mongolia Mengwei Technology/Komisija

(Lieta T-764/20)

(2021/C 62/50)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Wanwei Updated High-Tech Material Industry Co. Ltd (Chaohu City, Ķīna), Inner Mongolia Mengwei Technology Co. Ltd (Bai Town, Ķīna) (pārstāvji: J. Cornelis, F. Graafsma un E. Vermulst, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/1336 (2020. gada 25. septembris), ar ko nosaka galīgos antidempinga maksājumus konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes polivinilspirtu importam (1);

— piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza piecus pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (turpmāk tekstā –“pamatregula”) 2. panta 6.a punktu ieviestā metode un radītais izņēmums nav paredzēts PTO Antidempinga nolīgumā (turpmāk tekstā –“ADN”) un līdz ar to nevar tikt piemērots.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pieļāvusi pamatregulas 2. panta 6.a punkta a) apakšpunkta pārkāpumu, uzskatīdama, ka Meksikas finanšu pārskati nav “viegli pieejami”, tādējādi pārkāpjot savu rūpības pienākumu ņemt vērā būtisku informāciju, uz kuras pamata Turcija tiktu izslēgta no attiecīgu reprezentatīvo valstu loka, un neizvēloties Meksiku kā atbilstošāko reprezentatīvo valsti.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts pamatregulas 2. panta 10. punkta pārkāpums, veicot abstraktas komisijas maksas korekciju, kā arī esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, konstatējot, ka Wanwei ir darbojusies kā aģents, kurš strādā, pamatojoties uz komisijas maksu; nenodrošinot pienākumu veikt taisnīgu salīdzinājumu, kā arī veicot neatgūstama PVN normālās vērtības augšupēju korekciju.

4. Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts pamatregulas 3. panta 2. punkta un 3. panta 3. punkta pārkāpums un acīmredzama kļūda vērtējumā, nosakot cenas samazinājumu, un līdz ar to – pamatregulas 3. panta 6. punkta pārkāpums, neveicot cenas samazinājuma analīzi pa segmentiem, neveicot attiecīgas korekcijas atkarībā no kvalitātes atšķirībām un nenosakot cenas samazinājumu izstrādājumam kopumā.

5. Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas prasītāju tiesības uz aizstāvību, atsakoties darīt zināmu konkrētu informāciju, lai tās varētu komentēt cenas samazinājuma analīzi.

(1) OV 2020, L 315, 1. lpp.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, ir pārkāpts labas pārvaldības princips un nav izpildīts pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses, ciktāl: — prasītājas līguma izbeigšana, pamatojoties uz budžeta ierobežojumiem, esot bijusi acīmredzami kļūdaina un pretrunā JASPERS 2020 īpašajam dotācijas nolīgumam un EIB Vadības komitejas 2019. gada lēmumam; — prasītājas līguma izbeigšana –, pamatojoties uz to, ka darba slodze JASPERS“Pārdomātas attīstības” nodaļā, kurā prasītāja bija norīkota strādāt, ir bijusi zemāka nekā citās JASPERS nodaļās un, ka tādējādi nav bijis saimnieciskas vajadzības atstāt prasītāju amatā, – esot bijusi acīmredzami kļūdaina, un — prasītājas līguma izbeigšana esot bijusi acīmredzami pretrunā dienesta interesēm, gan no administratīvā, gan finansiālā vai darba slodzes viedokļa, un ar to esot pārkāpts labas pārvaldības princips un neesot izpildīts pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses.
—

atcelt ACER2020. gada 24. janvāra Lēmuma Nr. 03/2020 1. pantu un Īstenošanas satvara attiecībā uz Eiropas platformu apmaiņai ar balansēšanas enerģiju no frekvences atjaunošanas rezervēm ar automātisku aktivizāciju 3. panta 3. punktu, 3. panta 5. punkta b) apakšpunktu, 4. panta 6. punktu, 6. pantu, 11. panta 1. punkta c) apakšpunktu, 11. panta 2. punkta c) apakšpunktu un 12. pantu;