Turklāt izkropļojumi, ko varētu radīt šāds pasākums, ir savstarpēji saistīti ar šī pasākuma kvalificēšanu par valsts atbalstu, kas pēc definīcijas ir pasākums, kas izkropļo vai draud izkropļot konkurenci, sniedzot priekšrocības noteiktiem uzņēmumiem vai ražošanas veidiem, un it īpaši ar Direktīvas 2003/54 11. panta 4. punkta īstenošanu, kurā dalībvalstīm ir atļauts sniegt priekšrocības ražotnēm, kas ražo elektroenerģiju no pašmāju resursiem, par sliktu tiem, kas izmanto citus energoresursus. Tātad šāds pasākums var tikt uzskatīts par pārmērīgu tikai tad, ja tā izraisītie konkurences grozījumi ir būtiski un acīmredzami nesamērīgi ar sasniedzamo mērķi. Lai konstatētu šādu grozījumu esamību, ir jāpierāda, ka pasākums apdraud citu elektroenerģijas ražotāju sektoru dzīvotspēju tādējādi, ka tiek apdraudēta attiecīgās dalībvalsts elektroapgādes drošība.

Kad Komisija piemēro procedūru valsts atbalsta jomā, tai atbilstoši Līguma vispārējai sistēmai ir jāievēro saskanība starp tiesību normām, kas reglamentē valsts atbalstu, un īpašām tiesību normām, kas nav pirmās minētās, un tādējādi jāizvērtē konkrētā atbalsta saderība ar šīm īpašajām tiesību normām.

Tomēr šāds pienākums Komisijai pastāv tikai attiecībā uz atbalsta aspektiem, kas ir tik cieši saistīti ar atbalsta priekšmetu, ka tos nav iespējams izvērtēt atsevišķi.

Tātad, ja konkrētā atbalsta aspekts ir cieši saistīts ar atbalsta priekšmetu, tā atbilstību tiesību normām, kas nav normas par valsts atbalstu, Komisija izvērtēs LESD 108. pantā paredzētās procedūras ietvaros un šīs novērtēšanas rezultātā konkrētais atbalsts var tikt atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu.

Turpretim, izvērtējot kādu atbalsta pasākumu, kuram nav vides aizsardzības mērķa, Komisijai nav jāņem vērā vides aizsardzības tiesiskais regulējums atbalsta un ar to cieši saistīto aspektu pārbaudē. Proti, kamēr atbalsts par labu vides aizsardzībai var tikt atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta b) vai c) apakšpunktu, atbalsts, kas rada nelabvēlīgu ietekmi uz vidi, šī apstākļa dēļ vien nav uzskatāms par tādu, kas kaitētu iekšējā tirgus izveidei. Vides aizsardzība, lai arī tās prasības ir jāparedz, nosakot un īstenojot Savienības politiku, tostarp politiku, ar kuru paredzēts izveidot iekšējo tirgu, pati par sevi neveido kādu no šī iekšējā tirgus, kas definēts kā telpa bez iekšējām robežām, kurā ir nodrošināta preču, personu, pakalpojumu un kapitāla brīva aprite (LESD 26. panta 2. punkts), sastāvdaļām. Tiesību normas, kas nav normas par valsts atbalstu un kuru ievērošana ir jāpārbauda, ir tikai tās normas, kas var radīt nelabvēlīgu ietekmi uz iekšējo tirgu.

Šajā ziņā, ja atbalsts, kas ir vērsts uz elektroapgādes drošības garantēšanu, tiktu atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu tādēļ, ka nav ievērotas Savienības tiesību normas vides aizsardzības jomā, lai gan tas atbilstu LESD 106. panta 2. punkta piemērošanas nosacījumiem, tas nozīmētu apdraudējumu rīcības brīvībai, kas ir valsts iestādēm attiecībā uz vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu izveidošanu, kā arī attiecīgo Komisijas uzdevumu klāsta paplašināšanu, tai īstenojot ar LESD 106., 107. un 108. pantu tai piešķirto kompetenci. Taču kompetence, ko Komisija īsteno šajos ietvaros, un īpašā atbalsta saderības pārbaudes procedūra nevar aizstāt procedūru par valsts pienākumu neizpildi, ar kuru Komisija nodrošina, ka dalībvalstis ievēro visas Savienības tiesību normas.

(sal. ar 181., 182., 184., 189. un 190. punktu)