ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 347/6

Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 6. oktobra spriedums (Amtsgericht Waldshut-Tiengen — Landwirtschaftsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rico Graf, Rudolf Enge/Landratsamt Waldshut — Landwirtschaftsamt

(Lieta C-506/10) (1)

(Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos - Vienlīdzīga attieksme - Pašnodarbinātās personas, kas šķērso robežu - Līgums par lauku zemes nomu - Lauksaimniecības struktūra - Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas ļauj iebilst pret līgumu, ja produkti, kurus valsts teritorijā saražojuši Šveices pārrobežu lauksaimnieki, ir paredzēti eksportam bez muitas nodokļa uz Šveici)

2011/C 347/09

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Amtsgericht Waldshut-Tiengen — Landwirtschaftsgericht

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Rico Graf, Rudolf Engel

Atbildētāja: Landratsamt Waldshut — Landwirtschaftsamt

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Amtsgericht Waldshut-Tiengen — Landwirtschaftsgericht — Nolīguma starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos, kas parakstīts Luksemburgā 1999. gada 21. jūnijā (OV 2002, L 114, 6. lpp.), interpretācija — Šveices lauksaimnieka, kura uzņēmējdarbības vieta atrodas Šveicē, noslēgts nomas līgums par lauksaimniecībā izmantojamām platībām dalībvalstī, pret kura turpināšanu iebildumus ceļ šīs dalībvalsts kompententā iestāde — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru, ja ir runa par platībām, kas domātas tādu lauksaimniecības produktu ražošanai, kuras ar atbrīvojumu no muitas nodokļiem ir jāizved ārpus iekšējā tirgus, pastāvot konkurences izkropļošanai, ir pieļaujama tādu iebildumu celšana

Rezolutīvā daļa:

Nolīguma starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos, kas parakstīts Luksemburgā 1999. gada 21. jūnijā, I pielikuma 15. panta 1. punktā paredzētais vienlīdzīgas attieksmes princips nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu kā pamata lietā, kurā ir paredzēts, ka šīs dalībvalsts kompetentā iestāde var celt iebildumus pret lauku zemes nomas līgumu, kas noslēgts starp šīs dalībvalsts iedzīvotāju un otras līgumslēdzējas puses pierobežas iedzīvotāju attiecībā uz zemesgabalu, kurš atrodas noteiktā šīs dalībvalsts apgabalā, pamatojoties uz to, ka iznomātais zemes gabals tiek izmantots lauksaimniecības produktu ražošanai, lai tos bez muitas nodokļa eksportētu ārpus Savienības iekšējā tirgus, un ka rodas konkurences izkropļojumi, ja šī tiesiskā regulējuma piemērošana acīmredzami ietekmē lielāku otras līgumslēdzējas puses pilsoņu skaitu nekā tās dalībvalsts pilsoņus, kuras teritorijā šis tiesiskais regulējums ir piemērojams. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai minētā situācija pastāv.

(1) OV C 30, 29.01.2011.
3)

Direktīvas 98/44 6. panta 2. punkta c) apakšpunkts nepieļauj izgudrojuma patentspēju, ja patenta pieteikuma priekšmetā minētais tehniskais paņēmiens paredz cilvēka embriju iepriekšēju iznīcināšanu vai to izmantošanu kā izejmateriālu neatkarīgi no stadijas, kurā tas notiek, pat ja pieprasītā tehniskā paņēmiena raksturojumā nav minēta cilvēka embriju izmantošana.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 298/2

Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums (Højesteret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Orifarm A/S, Orifarm Supply A/S, Handelsselskabet af 5. januar 2002 A/S, kas tiek likvidēta, Ompakningsselskabet af 1. november 2005 A/S (C-400/09), Paranova Danmark A/S, Paranova Pack A/S (C-207/10)/Merck Sharp & Dohme Corporation (iepriekš — Merck & Co.), Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme

(Apvienotās lietas C-400/09 un C-207/10) (1)

(Preču zīmes - Direktīva 89/104/EEK - 7. panta 2. punkts - Farmaceitiskie produkti - Paralēlais imports - Produkta, uz kura ir norādīta preču zīme, pārsaiņošana - Jauns iepakojums, uz kura kā pārsaiņotājs ir norādīts tirdzniecības atļaujas, saskaņā ar kuru veikta produkta pārsaiņošana, turētājs - Fiziska pārsaiņošana, ko veicis neatkarīgs uzņēmums)

2011/C 298/03

Tiesvedības valoda — dāņu

Iesniedzējtiesa

Højesteret

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Orifarm A/S, Orifarm Supply A/S, Handelsselskabet af 5. januar 2002 A/S, kas tiek likvidēta, Ompakningsselskabet af 1. november 2005 A/S (C-400/09), Paranova Danmark A/S, Paranova Pack A/S (C-207/10)

Atbildētāji: Merck Sharp & Dohme Corporation (iepriekš — Merck & Co.), Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Højesteret — Tiesas spriedumu lietā C-232/94 MPA Pharma un lietā C-427/93 Bristol-Myers Squibb, kā arī Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.), interpretācija — Paralēli ievesta farmaceitiska produkta pārsaiņošana — Paralēlais importētājs, kurš ir ievesto zāļu tirdzniecības atļaujas turētājs un uz jaunā iepakojuma kā pārsaiņotāju norādījis pats sevi, lai gan zāļu nopirkšanu un pārsaiņošanu faktiski veicis cits patstāvīgs uzņēmums

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 7. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neļauj preču zīmes, kura ir norādīta uz farmaceitiska produkta, saistībā ar kuru ir veikts paralēlais imports, īpašniekam iebilst pret šī pārsaiņotā produkta turpmāku tirdzniecību vienīgi tādēļ, ka uz jaunā iepakojuma kā pārsaiņotājs ir norādīts nevis uzņēmums, kas pēc pasūtījuma ir faktiski veicis minētā produkta pārsaiņošanu un kuram ir atļauja to darīt, bet uzņēmums, kas ir minētā produkta tirdzniecības atļaujas turētājs, saskaņā ar kura norādēm ir veikta pārsaiņošana un kas uzņemas par to atbildību.

(1) OV C 312, 19.12.2009.

OV C 179, 03.07.2010.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 139/3

Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 10 marta spriedums (Oberlandesgericht München lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Privater Rettungsdienst und Krankentransport Stadler/Zweckverband für Rettungsdienst und Feuerwehralarmierung Passau

(Lieta C-274/09) (1)

(Publiskie iepirkumi - Direktīva 2004/18/EK - Sabiedrisko pakalpojumu koncesija - Glābšanas pakalpojumi - Atšķirības starp “pakalpojumu publisko iepirkumu” un “pakalpojumu koncesiju”)

2011/C 139/04

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Oberlandesgericht München

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Privater Rettungsdienst und Krankentransport Stadler

Atbildētājs: Zweckverband für Rettungsdienst und Feuerwehralarmierung Passau

piedaloties: Malteser Hilfsdienst eV, Bayerisches Rotes Kreuz

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht München — Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.), 1. panta 2. punkta a) un d) apakšpunkta un 4. punkta interpretācija — Jēdzieni “pakalpojumu publiskais iepirkums” un “pakalpojumu koncesija” — Līgums par neatliekamās medicīniskās palīdzības pakalpojumu sniegšanu, kas noslēgts starp līgumslīdzējiestādi un palīdzības organizācijām, kurā ir paredzēts, ka atlīdzība par sniegtajiem pakalpojumiem ir atkarīga no pārrunām starp šīm organizācijām un trešām personām, kā piemēram, sociālās apdrošināšanas iestādēm

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas [būvdarbu, piegāžu un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas] procedūru, 1. panta 2. punkta d) apakšpunkts un 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja atlīdzību apstiprinātajam komersantam pilnībā nodrošina personas, kas ir nošķiramas no līgumslēdzējas iestādes, kura ir piešķīrusi līguma slēgšanas tiesības attiecībā uz glābšanas pakalpojumiem, un ja šis komersants ir pakļauts izmantošanas riskam, kaut arī ļoti ierobežotam, tostarp tādēļ, ka atlīdzība par attiecīgo pakalpojumu ir atkarīga no ikgadējo sarunu rezultāta ar trešajām personām, un ja nav nodrošināta pilnīga to izmaksu segšana, kas radušās, administrējot šo darbību saskaņā ar valsts tiesībās paredzētajiem principiem, minētais līgums ir jākvalificē kā “pakalpojumu koncesija” šīs direktīvas 1. panta 4. punkta izpratnē.

(1) OV C 267, 7.11.2009.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 13/7

Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 18. novembra spriedums (Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret V.W. Lahousse, Lavichy BVBA

(Lieta C-142/09) (1)

(Direktīva 92/61/EEK un Direktīva 2002/24/EK - Divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprinājums - Transportlīdzekļi, kuri paredzēti lietošanai sacensībās uz ceļa vai apvidus apstākļos - Valsts tiesību norma, ar ko ir aizliegta tādu ierīču ražošana, pārdošana un izmantošana, kuru mērķis ir palielināt mopēdu motora jaudu un/vai ātrumu)

2011/C 13/10

Tiesvedības valoda — holandiešu

Iesniedzējtiesa

Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde

Lietas dalībnieki pamata procesā

V.W. Lahousse, Lavichy BVBA

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde (Beļģija) — Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 18. marta Direktīvas 2002/24/EK, kas attiecas uz divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprinājumu un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 92/61/EEK (OV L 124, 1. lpp.), 1. panta 1. punkta, 12. panta un 15. panta 2. punkta interpretācija — Izņēmumi transportlīdzekļiem, kuri ir paredzēti sacensībām uz ceļa vai apvidus apstākļos — Valsts regulējums, kurā šāds izņēmums nav paredzēts

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1992. gada 30. jūnija Direktīva 92/61/EEK, kas attiecas uz divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprinājumu, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 18. marta Direktīva 2002/24/EK, kas attiecas uz divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprinājumu un ar ko atceļ Direktīvu 92/61, ir interpretējamas tādējādi, ka, tā kā transportlīdzeklim vai ar to saistītai detaļai vai atsevišķai tehniskai vienībai nav piemērojama tipa apstiprinājuma procedūra, kas ar tām tiek ieviesta, īpaši tāpēc, ka tie neietilpst šo direktīvu piemērošanas jomā, to noteikumi pieļauj, ka attiecībā uz minēto transportlīdzekli, detaļu vai atsevišķu tehnisku vienību dalībvalsts valsts tiesībās ievieš analogu citās dalībvalstīs veikto pārbaužu atzīšanas mehānismu. Katrā ziņā šādā tiesiskajā regulējumā ir jāievēro Savienības tiesības, it īpaši LESD 34. un 36. pants.

(1) OV C 153, 04.07.2009.
Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 22. aprīļa spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Queen, Association of the British Pharmaceutical Industry/Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency

(Lieta C-62/09) (1)

(Direktīva 2001/83EK - 94. pants - Finansiāls stimuls ārstu kabinetiem, kuri saviem pacientiem paraksta noteiktas zāles - Sabiedrības veselības aizsardzības iestādes - Brīvība parakstīt zāles)

(2010/C 161/14)

Tiesvedības valoda –angļu

Iesniedzējtiesa

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: The Queen, Association of the British Pharmaceutical Industry

Atbildētāja: Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency

Piedaloties: NHS Confederation (Employers) Company Ltd

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 67. lpp.), 94. panta 1. punkta interpretācija — Valsts iestādes, kas ietilpst valsts veselības aizsardzības pakalpojumu sistēmā, ieviestā finansiālo stimulu shēma ārstu kabinetiem, kuri pacientiem paraksta noteiktas zāles

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/27/EK, 94. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādas finansiālo stimulu shēmas kā pamata lietā, kuras ieviesušas valsts sabiedrības veselības aizsardzības iestādes, lai samazinātu savus izdevumus šajā sakarā un lai dažu pataloģiju ārstēšanas nolūkos veicinātu ārstus parakstīt konkrēta nosaukuma zāles, kurām ir atšķirīga aktīvā sastāvdaļa nekā tām zālēm, kuras tika parakstītas iepriekš vai kuras būtu parakstītas, ja nepastāvētu šāda finansiālo stimulu shēma.

(1) OV C 90, 18.04.2009
3)

EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja dalībvalstī tiek ieviesta sistēma, saistībā ar kuru ir jāsaņem iepriekšēja administratīvā atļauja dažādu veidu azartspēļu piedāvāšanai, šāda sistēma, kura ir atkāpe no minētajā tiesību normā garantētās pakalpojumu sniegšanas brīvības, var atbilst prasībām, kuras izriet no šīs tiesību normas, vienīgi ar nosacījumu, ka tā ir pamatota ar nediskriminējošiem un iepriekš zināmiem objektīviem kritērijiem, lai nodrošinātu, ka valsts iestāžu rīcības brīvības izmantošana tiek ierobežota tādā veidā, lai to nevarētu izmantot patvaļīgi. Turklāt jebkurai personai, uz kuru attiecas ierobežojošs pasākums, kurš balstīts uz šādu aizliegumu, jābūt iespējai izmantot efektīvus tiesību aizsardzības līdzekļus;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 51/9

Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 23. decembra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Serrantoni Srl, Consorzio stabile edili scrl/Comune di Milano

(Lieta C-376/08) (1)

(Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi - Direktīva 2004/18/EK - EKL 43. un 49. pants - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Uzņēmumu konsorciji - Aizliegums piedalīties tajā pašā publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā kā konkurentiem “consorzio stabile” (“pastāvīgs konsorcijs”) un tajā ietilpstošai sabiedrībai)

2010/C 51/13

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Serrantoni Srl, Consorzio stabile edili scrl

Atbildētāja: Comune di Milano

Piedaloties: Bora Srl Construzioni edili, Unione consorzi stabili Italia (UCSI), Associazione nazionale imprese edili (ANIEM),

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — EKL 39., 43., 49. un 81. panta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu, piegādes publiskā iepirkuma līgumu un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp), 4. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru paredz uzņēmumu, kuri ir tādas tirgus dalībnieku grupas sastāvā, kura pati piedalās konkursa procedūrā, automātisku izslēgšanu

Rezolutīvā daļa:

Kopienu tiesības jāinterpretē tādējādi, ka tās nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir pamata lietā un kurš tāda publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, kura vērtība nesasniedz Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzēto robežvērtību, bet kuram ir zināma pārrobežu interese, paredz automātiski izslēgt no dalības šajā procedūrā un piemērot kriminālsodu gan pastāvīgajam konsorcijam, gan uzņēmumiem, kas ir tā locekļi, ja šie pēdējie tajā pašā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā ir iesnieguši piedāvājumus, kas konkurē ar konsorcija piedāvājumu, pat ja šī konsorcija piedāvājums nav iesniegts šo uzņēmumu vārdā un interesēs.

(1) OV C 327, 20.12.2008.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 297/7

Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 15. oktobra spriedums (Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Grundstücksgemeinschaft Busley et Cibrian Fernandez/Finanzamt Stuttgart-Körperschaften

(Lieta C-35/08) (1)

(Kapitāla brīva aprite - Nekustamais īpašums - Ienākuma nodoklis - Īres ienākumu zaudējumu atskaitīšana no nodokļu maksātāja ar nodokli apliekamajiem ienākumiem - Degresīvā nolietojuma piemērošana iegādes vai celtniecības izmaksām - Labāka nodokļu režīma piemērošana vienīgi nekustamajam īpašumam valsts teritorijā)

2009/C 297/03

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Finanzgericht Baden-Württemberg

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Grundstücksgemeinschaft Busley un Cibrian Fernandez

Atbildētāja: Finanzamt Stuttgart-Körperschaften

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Baden-Württemberg — EKL 18. un 56. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums par ienākuma nodokli, saskaņā ar ko no nodokļa aprēķina bāzes atskaitīt var tikai tos no nekustamā īpašuma izīrēšanas vai iznomāšanas radušos zaudējumus, kuri radušies no valsts teritorijā esošiem objektiem un tikai šiem objektiem var piemērot izdevīgāku nolietojuma aprēķina režīmu.

Rezolutīvā daļa:

dalībvalsts tiesību akti ienākuma nodokļa jomā, kuros noteikts, ka fiziskās personas rezidentes, kuras tiek pilnībā apliktas ar nodokļiem, gan atskaitījumu no nodokļa aprēķina bāzes par zaudējumiem, kuri ir radušies no nekustamā īpašuma izīrēšanas un iznomāšanas zaudējumu rašanās gadā, gan degresīvo nolietojumu, nosakot ienākumus no šāda īpašuma, var izmantot vienīgi ar nosacījumu, ka šis nekustamais īpašums atrodas šīs dalībvalsts teritorijā, ir pretrunā EKL 56. pantam.

(1) OV C 92, 12.04.2008.
2)

uz darbību, kas bija ierobežota ar produktu pārvešanu pāri robežai pēc to pārstrādes izstrādājumā, kurš nav pakļauts antidempinga nodevām, bez patiesa nolūka to atkal izvest un pēc neilga laika to atpakaļ ievest, nevar likumīgi attiecināt ievešanas pārstrādei procedūru. Importētājam, kas būtu nelikumīgi izmantojis šo procedūru un no tās guvis labumu, ir pienākums samaksāt uz konkrētajiem izstrādājumiem attiecināmās nodevas, neskarot atbilstošā gadījumā valsts tiesiskajā regulējumā paredzētās administratīvās, civilās vai kriminālās sankcijas. Kompetentajai valsts tiesai ir jānovērtē, vai darbības pamata lietā ir jāuzskata par nelikumīgām attiecībā uz Kopienu tiesībām vai nē.
1)

ieviešot un uzturot spēkā tādas administratīvās maksas sistēmu par uzturēšanās atļaujas izsniegšanu, kas ir augstāka par citas dalībvalsts pilsoņiem piemērojamo par tāda paša dokumenta izdošanu, un piemērojot šo sistēmu Turcijas pilsoņiem, kuriem ir pastāvīgās uzturēšanās tiesības Nīderlandē, saskaņā ar — Lēmumu par asociācijas izveidi starp Eiropas Ekonomikas Kopienu un Turciju, kuru 1963. gada 12. septembrī Ankarā parakstīja Turcijas Republika, no vienas puses, un EEK dalībvalstis un Kopiena, no otras puses, un kas Kopienas vārdā noslēgts, apstiprināts un ratificēts ar Padomes 1963. gada 23. decembra Lēmumu 64/732/EEK; — 1970. gada 23. novembrī Briselē parakstīto papildprotokolu, kas Kopienas vārdā ir noslēgts, apstiprināts un ratificēts ar Padomes 1972. gada 19. decembra Regulu (EEK) Nr. 2760/72, un — 1980. gada 19. septembrī Asociācijas padomes, kas izveidota ar Asociācijas līgumu un kurā ietilpst, no vienas puses, dalībvalstu valdību, Eiropas Savienības Padomes, kā arī Eiropas Kopienu Komisijas locekļi un, no otras puses, Turcijas valdības locekļi, pieņemto Lēmumu Nr. 1/80, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi tai saskaņā ar Asociācijas līguma 9. pantu, papildprotokola 41. pantu un Lēmuma Nr. 1/80 10. panta 1. punktu un 13. pantu noteiktos pienākumus;
4)

pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 8. klauzulas 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisku regulējumu kā Prezidenta dekrēts Nr. 164/2004, saskaņā ar kuru — atšķirībā no iepriekšējās valsts tiesību normas, tādas kā Likuma Nr. 2112/1920 8. panta 3. punkts —, pirmkārt, gadījumos, kad publiskajā sektorā ir notikusi uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīga izmantošana, vairs nav paredzēta to pārkvalificēšana par uz nenoteiktu laiku noslēgtiem darba līgumiem vai arī šāda pārkvalificēšana ir pakļauta noteiktiem kumulatīviem un ierobežojošiem nosacījumiem un, otrkārt, tajā paredzētie aizsardzības pasākumi nav piemērojami darba ņēmējiem, kas noslēguši pirmo vai vienīgo darba līgumu uz noteiktu laiku, ja šādi grozījumi — kas jāpārbauda minētajai tiesai — attiecas uz darba ņēmēju, kas noslēguši darba līgumu uz noteiktu laiku, ierobežotu kategoriju vai ir kompensēti, veicot uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgas izmantošanas novēršanas pasākumus minētā pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkta izpratnē; Tomēr, ieviešot šo pamatnolīgumu ar tādu valsts tiesisko regulējumu kā Prezidenta dekrēts Nr. 164/2004, nedrīkst samazināt aizsardzību, kāda iepriekš bija piemērojama iekšējā tiesību sistēmā uz noteiktu laiku nodarbinātajiem darba ņēmējiem, līdz līmenim, kas būtu zemāks par to, kāds noteikts ar minimālajām obligātajām aizsardzības normām, kuras paredzētas pamatnolīgumā. It īpaši, lai tiktu ievērots pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkts, saistībā ar secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu šādā tiesiskā regulējumā ir jāparedz efektīvi un saistoši pasākumi šādas ļaunprātīgas izmantošanas novēršanai, kā arī sankcijas, kas ir pietiekami efektīvas un preventīvas, lai nodrošinātu pilnīgu šo novēršanas pasākumu efektivitāti. Līdz ar to iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai šie nosacījumi ir izpildīti;