Lieta T-214/06

Imperial Chemical Industries Ltd

pret

Eiropas Komisiju

“Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Metakrilātu tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Dalība kādā pārkāpuma daļā — Tiesības uz aizstāvību — Naudas sodi — Pienākums norādīt pamatojumu — Pārkāpuma smagums — Preventīva iedarbība — Vienlīdzīga attieksme — Samērīgums — Labas pārvaldības princips — Sadarbība administratīvajā procesā — Procesa ilgums — Saprātīgs termiņš”

Sprieduma kopsavilkums

Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Naudas soda preventīvais raksturs – Reizināšanas koeficienta piemērošana – Nepieciešamība atšķirīgi izturēties pret dažādiem vienā pārkāpumā iesaistītiem uzņēmumiem atkarībā no to kopējā apgrozījuma – Neesamība – Vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principu pārkāpums – Neesamība

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 53.–56. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 57. un 66. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 58.–62. un 69. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 63. un 64. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 84.–86. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 97. un 100. punktu)

Nevar tikt uzskatīts, ka Savienības konkurences tiesību normu pārkāpuma smaguma novērtējums ir stingri jāsaista ar ietekmi uz konkurenci vai kaitējumu konkurencei un ka līdz ar to vienīgā un vienotā aktīvu kopuma, kas bijis šāda pārkāpuma priekšmets, secīgie īpašnieki ir devuši ieguldījumu šā pārkāpuma vienīgajā smagumā. Proti, novērtējot, vai naudas soda apmērs ir atbilstošs, pret konkurenci vērstu darbību sekas pašas par sevi nav noteicošais kritērijs. Turklāt Pamatnostādnēs sodanaudas [naudas soda] noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, ir skaidri likts uzsvars uz pārkāpuma raksturu kā noteicošo elementu pārkāpuma smaguma novērtējumā saistībā ar naudas soda sākumsummas noteikšanu. Saistībā ar konkrētām pārkāpuma sekām šajās pamatnostādnēs ir paredzēts konkrētās ietekmes uz tirgu kritērijs, kas attiecas uz pārkāpumu kopumā, nevis uz katra uzņēmuma rīcības sekām, tajā pašā laikā precizējot, ka tas tiek ņemts vērā tikai tad, ja to iespējams noteikt. Turklāt horizontālās aizliegtās vienošanās par cenām vai tirgu sadali var tikt kvalificētas kā sevišķi smagi pārkāpumi tikai to rakstura dēļ vien, un Komisijai nav pienākuma pierādīt tostarp konkrētu pārkāpuma ietekmi uz tirgu. Visbeidzot, pamatnostādņu 1.A punkta priekšpēdējā daļā minētais katra uzņēmuma pārkāpjošās rīcības reālās ietekmes uz konkurenci kritērijs ir neobligāts kritērijs, kas ļauj pielāgot naudas soda sākumsummu gadījumos, kad pārkāpumā ir iesaistīti vairāki uzņēmumi, nevis noteicošs kritērijs minētā naudas soda apmēra noteikšanā. Turklāt minētais kritērijs attiecas nevis uz katra no uzņēmumiem, kas piedalījušies konkrētā pārkāpumā, rīcības pret konkurenci vērstu seku izteikšanu skaitļos, bet gan uz to, ka naudas soda sākumsummas noteikšanas mērķiem tiek ņemtas vērā iespējamās objektīvās atšķirības starp uzņēmumiem, piemēram, būtiskas atšķirības to lielumā. No tā izriet, ka, pat ja tiktu pieņemts, ka visu aktīvu, kas veido pārkāpuma priekšmetu, īpašnieka maiņa nav izraisījusi nekādu papildu kaitējumu konkurencei, šis apstāklis neļauj secināt, ka secīgie īpašnieki ir devuši ieguldījumu pārkāpuma vienīgajā smagumā un ka naudas soda sākumsumma tātad ir bijusi jāsadala starp šiem īpašniekiem, lai tiktu novērsts, ka divas reizes tiek ņemta vērā katra īpašnieka pārkāpjošās rīcības ietekme uz konkurenci. (sal. ar 103., 110., 112., 114. un 116.–118. punktu)

Konkurences jomā uzņēmuma kopējais apgrozījums ir rādītājs, kas, lai arī aptuveni un neprecīzi, liecina par tā lielumu un ekonomisko varu. Tāpēc nolūkā noteikt par konkurences tiesību normu pārkāpumiem uzlikto naudas sodu tādā līmenī, kāds tam nodrošina pietiekami preventīvu iedarbību, Komisija var ņemt vērā konkrētā uzņēmuma kopējo apgrozījumu. Tādējādi, lai gan kopējais uzņēmuma apgrozījums ir tā lieluma un ekonomiskās varas rādītājs, kas var būt aptuvens un neprecīzs, tajā pašā laikā šis kritērijs var tikt izmantots saistībā ar naudas soda apmēra palielinājuma noteikšanu preventīvās iedarbības nodrošināšanai. Šim risinājumam ir neapstrīdama priekšrocība tādā ziņā, ka tas ļauj Komisijai, nosakot naudas sodu apmēru, izmantot objektīvu kritēriju un to vienādi pielietot attiecībā uz visiem konkrētajiem uzņēmumiem. Tātad ar apgalvojumu, ka uzņēmuma apgrozījums atspoguļo uzņēmuma ekonomisko varu tikai aptuveni un neprecīzi, vien nepietiek, lai noliegtu šā kritērija atbilstību saistībā ar naudas soda apmēra palielinājuma noteikšanu preventīvās iedarbības nodrošināšanai. Ir taisnība, ka nav jāaizmirst par šāda palielinājuma noteikšanas mērķi pielāgot naudas sodu tādējādi, lai tiktu nodrošināts, ka naudas sods nav pārāk niecīgs vai – gluži pretēji – pārmērīgs, tostarp ņemot vērā attiecīgā uzņēmuma finansiālo spēju. Tomēr uzņēmumam, kas izvirza šādus argumentus, ir jānorāda uz faktiem, kas ļautu konstatēt, ka Komisijas vērā ņemtais apgrozījums rada šajā ziņā tik maldinošu priekšstatu par tā finansiālo spēju, ka konkrētajā gadījumā minētais mērķis netiek ievērots. (sal. ar 145.–149. punktu)

Ņemot vērā Komisijas rīcības brīvību par Savienības konkurences tiesību normu pārkāpumiem uzlikto naudas sodu apmēra noteikšanā, no Komisijas atbilstoši vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principiem nevar prasīt, lai tā nodrošinātu, ka atšķirības palielinājumu, kas noteikti dažādiem uzņēmumiem preventīvās iedarbības nodrošināšanai, līmeņos precīzi atspoguļo jebkādas atšķirības starp šiem uzņēmumiem apgrozījuma ziņā. Lai gan apgrozījums ir uzskatāms par atbilstošu kritēriju saistībā ar naudas soda apmēra noteikšanu līmenī, kas tam nodrošina pietiekamu preventīvu iedarbību, atbilstoša naudas soda noteikšanai tomēr nav obligāti jāizriet no vienkārša aritmētiska aprēķina, kas būtu balstīts uz apgrozījumu. (sal. ar 174. punktu)

Konkurences jomā naudas soda apmēra samazinājums atbilstoši Paziņojumam par atbrīvojumu no sodanaudas vai sodanaudas samazināšanu karteļa gadījumos [atbrīvojumu no naudas soda vai naudas soda samazināšanu aizliegtu vienošanos gadījumos] var tikt attaisnots tikai tad, ja informāciju, ko uzņēmums sniedzis Komisijai, var uzskatīt par tādu, kas parāda patiesu sadarbību no uzņēmuma puses, ņemot vērā, ka naudas soda apmēra samazinājuma mērķis ir atlīdzināt uzņēmumam par administratīvā procesa laikā tā sniegto ieguldījumu, kas ļāvis Komisijai vieglāk atklāt pārkāpumu. Tādējādi uzņēmuma rīcībai ir jāatvieglo Komisijas uzdevums konstatēt Savienības konkurences tiesību normu pārkāpumus un uzlikt sodus par tiem un jāliecina par patiesu sadarbību. Ņemot vērā samazinājuma jēgu, Komisija nevar abstrahēties no iesniegtās informācijas noderīguma, kas noteikti ir atkarīgs no pierādījumiem, kuri jau ir tās rīcībā. It īpaši ir ticis nospriests, ka paziņojums, kurš tikai zināmā mērā apstiprina Komisijas rīcībā jau esošo paziņojumu, būtiski neatvieglo Komisijas uzdevumu un nav pietiekams, lai pamatotu naudas soda apmēra samazināšanu par sadarbību. No tā izriet, ka apstāklis, ka dokuments ir zināmā mērā noderīgs Komisijai un ka tā uz to atsaucas savā lēmumā, vien neļauj attaisnot naudas soda apmēra samazināšanu par sadarbību. (sal. ar 182., 183. un 201. punktu)

Lai gan Komisijai ir pienākums pamatot iemeslus, kādēļ tā uzskata, ka pierādījumi, ko uzņēmumi iesnieguši saistībā ar Paziņojumu par atbrīvojumu no sodanaudas vai sodanaudas samazināšanu karteļa gadījumos [atbrīvojumu no naudas soda vai naudas soda samazināšanu aizliegtu vienošanos gadījumos], ir ieguldījums, kas attaisno vai neattaisno uzliktā naudas soda samazinājumu, savukārt uzņēmumiem, kuri vēlas apstrīdēt Komisijas lēmumu šajā sakarā, ir jāpierāda, ka, nepastāvot šādai šo uzņēmumu brīvprātīgi sniegtai informācijai, tā nebūtu varējusi pierādīt pārkāpuma būtību un tādējādi pieņemt lēmumu, ar kuru tiek uzlikti naudas sodi. (sal. ar 184. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 208.–217. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 222., 223., 235., 241. un 244.–246. punktu)

Pamatnostādņu sodanaudas [naudas soda] noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, 3. punkta sestais ievilkums, kurā paredzēts atbildību mīkstinošs apstāklis sakarā ar efektīvu uzņēmuma sadarbību procesā, ārpus Paziņojuma par atbrīvojumu no sodanaudas vai sodanaudas samazināšanu karteļa gadījumos [atbrīvojumu no naudas soda vai naudas soda samazināšanu aizliegtu vienošanos gadījumos] piemērošanas jomas ir piemērojams tikai izņēmuma gadījumos. Proti, minēto pamatnostādņu 3. punkta sestā ievilkuma piemērošanas sekas nevar būt tādas, kas atņem Paziņojumam par sadarbību tā lietderīgo iedarbību. No minētā paziņojuma skaidri izriet, ka tajā ir noteikts regulējums, kas uzņēmumiem, kuri ir vai ir bijuši Savienību ietekmējošu slepenu aizliegto vienošanos dalībnieki, ļauj atlīdzināt par to sadarbību Komisijas veiktajā izmeklēšanā. No tā izriet, ka uzņēmumi principā var panākt naudas soda apmēra samazinājumu par sadarbību tikai tad, ja tie izpilda šajā paziņojumā paredzētos nosacījumus. Turklāt naudas soda apmēra samazinājums nevar būt attaisnojams ar to vien, ka uzņēmums paziņo informāciju, kura pārsniedz to, ko Komisija var prasīt atbilstoši Regulas Nr. 1/2003 18. pantam, piemēram, pārkāpumu pamatojošos pierādījumus. Ir taisnība, ka uzņēmuma sadarbība izmeklēšanas laikā nedod tiesības ne uz kādu naudas soda samazinājumu, ja šī sadarbība nepārsniedz to, kas izriet no tā pienākumiem saskaņā ar Regulas Nr. 1/2003 18. pantu. Tomēr apvērstais apgalvojums ne vienmēr būs pareizs. Proti, pat pārkāpumu pamatojošajiem pierādījumiem var būt ierobežots noderīgums Komisijai, it īpaši salīdzinājumā ar agrākiem citu uzņēmumu ieguldījumiem. Taču informācijas noderīgums ir izšķirošs faktors, izvērtējot pieteikumu par naudas soda samazināšanu par sadarbību ar Komisiju. (sal. ar 252., 258. un 260.–262. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 282.–285. punktu)