Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, ir jāsecina, ka Regulas Nr. 6/2002 8. panta 1. punktā ir izslēgta ražojuma izskata iezīmju aizsardzība atbilstoši Kopienas dizainparaugu tiesībām, ja tādiem cita rakstura apsvērumiem, kā nepieciešamība minētajam ražojumam izpildīt tā tehnisko funkciju, it īpaši apsvērumiem, kas ir saistīti ar vizuālo aspektu, nav bijusi nekāda nozīme minēto iezīmju izvēlē, un tas tā ir pat tad, ja pastāv citi dizainparaugi, kas ļauj nodrošināt šo pašu funkciju.

Runājot ir īpaši par Regulas Nr. 6/2002 8. panta 1. punktu, lasot to kopsakarā ar šīs regulas 10. apsvērumu, šīs tiesību normas mērķis ir novērst, ka tehnoloģiskie jauninājumi tiktu kavēti, piešķirot aizsardzību izskata iezīmēm, ko nosaka vienīgi ražojuma tehniskā funkcija.

Proti, no minētās regulas 5. un 7. apsvēruma izriet, ka tās mērķis ir izstrādāt Kopienas dizainparaugu, kas ir tieši piemērojams visās dalībvalstīs un kas būtu aizsargāts vienā teritorijā, kas aptver visas dalībvalstis, un sekmēt jauninājumus un jaunu produktu izstrādi, kā arī investīcijas to ražošanā, piešķirot uzlabotu rūpnieciskā dizainparauga aizsardzību.

Šāds konstatējums sliecas atbalstīt tādu Regulas Nr. 6/2002 8. panta 1. punkta interpretāciju, saskaņā ar kuru šajā tiesību normā ir izslēgta ar šo regulu piešķirtā aizsardzība gadījumā, ja nepieciešamība izpildīt attiecīgā ražojuma tehnisko funkciju ir vienīgais faktors, kas ir noteicis šī ražojuma izskata iezīmes autora izvēli, turpretī cita veida apsvērumiem, it īpaši tādiem, kas ir saistīti ar minētā ražojuma vizuālo aspektu, nav bijusi nekāda nozīme šīs iezīmes izvēlē.

No tā izriet, ka Regulā Nr. 6/2002 paredzētās sistēmas ietvaros, izskatam dizainparaugā ir izšķiroša nozīme (spriedums, 2017. gada 21. septembris, Easy Sanitary Solutions un EUIPO/Group Nivelles, C‑361/15 P un C‑405/15 P , EU:C:2017:720 , 62. punkts).

Tomēr, Regulas Nr. 6/2002 3. panta a) punktā “dizainparauga” jēdziens ir definēts kā visa ražojuma vai tā daļas izskats, kas radies no paša ražojuma un/vai tā rotājumu iezīmēm, jo īpaši līnijām, kontūrām, krāsām, formas, virsmas struktūras un/vai materiāla. Turklāt šīs regulas 6. panta 1. punktā, kas attiecas uz dizainparauga individuālo raksturu, kurš ir viens no aizsardzības nosacījumiem, un minētās regulas 10. panta 1. punktā, kas attiecas uz aizsardzības apjomu, ir attiecīgi atsauce uz “vispārējo iespaidu” un “vispārējo [vizuālo] iespaidu”, kādu šis dizainparaugs rada informētam lietotājam.

Turklāt attiecībā uz Regulas Nr. 6/2002 8. panta 1. punkta kontekstu ir jānorāda, ka šī tiesību norma ir ietverta šīs regulas II sadaļas 1. iedaļā “Aizsardzības iegūšanas nosacījumi” un attiecas uz gadījumu, kad ražojuma izskata iezīmēm, ja tās nosaka vienīgi tā tehniskā funkcija, Kopienas dizainparaugu aizsardzība nav piešķirta. Saskaņā ar minētās regulas 10. apsvērumu aizsardzības izslēgšanas šādos gadījumos neizriet, ka dizainparaugam ir jābūt estētiskai vērtībai. Tātad, kā to savu secinājumu 27. punktā ir norādījis ģenerāladvokāts, nav nepieciešams, ka attiecīgā ražojuma izskatam būtu estētiskā vērtība, lai tas varētu tikt aizsargāts saskaņā ar šo pašu regulu.

Visupirms, runājot par Regulas Nr. 6/2002 8. panta 1. punkta formulējumu, ir jākonstatē, ka, nepastāvot minētās frāzes definīcijai, tajā nav ieviests neviens kritērijs, lai novērtētu, vai attiecīgā ražojuma izskata iezīmes nosaka vienīgi tā tehniskā funkcija. Tātad, nedz no šī panta, nedz arī no citas šīs regulas tiesību normas neizriet, ka alternatīvu dizainparaugu, kas ļautu izpildīt tādu pašu tehnisko funkciju kā attiecīgais ražojums, esamība būtu vienīgais kritērijs, kas ļauj noteikt minētā panta piemērojamību.

Regulas Nr. 6/2002 8. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka, lai noteiktu, vai ražojuma izskata attiecīgās iezīmes nosaka vienīgi tā tehniskā funkcija šīs tiesību normas izpratnē, valsts tiesai, ir jāņem vērā katra atsevišķā gadījuma atbilstošie objektīvie apstākļi. Šajā ziņā nav jābalstās uz “objektīva novērotāja” skatpunktu.

Kā to savu secinājumu 66. un 67. punktā ir norādījis ģenerāladvokāts, šāds vērtējums ir veicams it īpaši, ņemot vērā attiecīgo dizainparaugu, pamatojoties uz objektīviem apstākļiem, kuri atspoguļo iemeslus, kuri ir noteikusi attiecīgā ražojuma izskata iezīmju izvēli, datus saistībā ar tā izmantošanu vai arī alternatīvu dizainparaugu, kuri ļauj izpildīt to pašu tehnisko funkciju, esamību, ciktāl šie apstākļi, šie dati un šī esamība ir pamatoti ar uzticamiem pierādījumiem.

(skat. 37. un 38. punktu, kā arī rezolutīvās daļas 2) punktu)