ĢENERĀLADVOKĀTA MIHALA BOBEKA [MICHAL BOBEK]

SECINĀJUMI,

sniegti 2020. gada 23. septembrī ( 1 )

Apvienotās lietas C‑83/19, C‑127/19 un C‑195/19

Asociaţia “Forumul Judecătorilor din România ”

pret

Inspecţia Judiciară

(Tribunalul Mehedinţi (Mehedinci apgabaltiesa, Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

un

Asociaţia “Forumul Judecătorilor din România ”,

Asociaţia “Mişcarea pentru Apărarea Statutului Procurorilor ”

pret

Consiliul Superior al Magistraturii

(Curtea de Apel Alba Iulia (Albas Jūlijas apelācijas tiesa, Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu),

un

PJ

pret

QK

(Curtea de Apel Bucureşti (Bukarestes apelācijas tiesa, Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

Lieta C‑291/19

SO

pret

TP u.c.

(Curtea de Apel Braşov (Brašovas apelācijas tiesa, Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

Lieta C‑355/19

Asociaţia “Forumul Judecătorilor din România ”,

Asociaţia “Mişcarea pentru Apărarea Statutului Procurorilor ”,

OL

pret

Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Procurorul General al României

( Curtea de Apel Piteşti (Pitešti apelācijas tiesa, Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Līgums par Bulgārijas Republikas un Rumānijas pievienošanos Eiropas Savienībai – Komisijas Lēmums 2006/928/EK, ar ko izveido sadarbības un pārbaudes mehānismu (SPM) – SPM un uz tā pamata pieņemto Komisijas ziņojumu raksturs un tiesiskās sekas – Tiesu inspekcijas vadības pagaidu iecelšana – Valsts tiesību akti par tādas nodaļas izveidi un organizāciju valsts prokuratūrā, kuras kompetencē ir tiesu sistēmā izdarīto noziedzīgo nodarījumu izmeklēšana – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants – LES 19. panta 1. punkta otrā daļa – Tiesiskuma princips – Tiesu neatkarība

Satura rādītājs

I. Ievads II. Atbilstošās tiesību normas A. Savienības tiesības 1. Primārie tiesību akti 2. SPM lēmums B. Rumānijas tiesības 1. Rumānijas Konstitūcija 2. Noteikumi attiecībā uz Tiesu inspekciju a) Likums Nr. 317/2004 b) Ārkārtas rīkojums Nr. 77/2018 3. Noteikumi par Tiesu sistēmā izdarīto noziedzīgo nodarījumu izmeklēšanas nodaļu a) Likums Nr. 207/2018 b) Ārkārtas rīkojums Nr. 90/2018 c) Ārkārtas rīkojums Nr. 92/2018 d) Ārkārtas rīkojums Nr. 7/2019 e) Ārkārtas rīkojums Nr. 12/2019 III. Fakti, tiesvedība valsts tiesā un uzdotie prejudiciālie jautājumi A. Lieta C‑83/19 B. Lieta C‑127/19 C. Lieta C‑195/19 D. Lieta C‑291/19 E. Lieta C‑355/19 F. Tiesvedība Tiesā IV. Analīze A. Prejudiciālo jautājumu pieņemamība 1. C‑83/19 2. C‑127/19 un C‑355/19 3. C‑195/19 un C‑291/19 4. Starpsecinājums par pieņemamību B. Attiecīgās Savienības tiesības un kritēriji 1. SPM a) Vai SPM lēmums un SPM ziņojumi ir Eiropas Savienības tiesību akti? b) Vai Pievienošanās līgums ir atbilstošs juridiskais pamats? 1) Formālais juridiskais pamats 2) Saturs un mērķi 3) SPM darbība laikā 4) Starpsecinājums c) SPM juridiskās sekas 1) SPM lēmuma tiesiskās sekas 2) SPM ziņojumu tiesiskās sekas d) Vai konkrētie valsts pasākumi ietilpst SPM piemērošanas jomā? 2. Tiesu neatkarības princips: Hartas 47. pants un/vai LES 19. panta 1. punkts a) Hartas 47. pants b) LES 19. panta 1. punkts c) LES 19. panta 1. punkts un kādi ir apdraudējumi, ja vārti ir atvērti pārāk plaši 3. Kritēriji un izvērtējuma būtība a) Kritēriji: tiesu neatkarības ārējie aspekti un “acīmredzamo pilnvaru teorija” b) Izvērtējuma būtība: kas tieši ir jākonstatē C. Lietā izskatāmo valsts tiesību aktu izvērtējums 1. Vispārējais konteksts 2. Tiesu inspekcijas vadības pagaidu iecelšana a) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu un lietas dalībnieku nostāja b) Analīze c) Starpsecinājums 3. Tiesu sistēmā izdarīto noziedzīgo nodarījumu izmeklēšanas nodaļa a) Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu un lietas dalībnieku nostāja b) Analīze i) Pamatojums – Skaidrs un visiem pieejams pamatojums? – Patiess pamatojums? ii) Garantijas iii) Konteksts un praktiskā iedarbība iv) Saprātīgs termiņš c) Starpsecinājums V. Secinājumi

I. Ievads

1. Pašlaik izskatāmās lietas skar divus Rumānijas tiesu sistēmas institucionālos aspektus, kas nesen grozīti šajā dalībvalstī veiktās tā sauktās “Tiesu likumu” ( 2 ) reformas laikā. Pēc būtības šajos secinājumos kopīgi aplūkotie pieci lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu, no vienas puses, skar Inspecția Judiciară (Tiesu inspekcija, Rumānija) vadītāja iecelšanu uz pagaidu termiņu, savukārt no otras puses, – nodaļas izveidi valsts prokuratūrā, kas ir atbildīga par tiesu sistēmā izdarīto noziedzīgo nodarījumu izmeklēšanu ( 3 ).

2. Tomēr visām šīm lietām ir kopīgi divi prejudiciāli jautājumi, kuri ir jāaplūko vispirms. Pirmkārt, kāds ir “sadarbības un pārbaudes mehānisma” (turpmāk tekstā – SPM) ( 4 ), kas izveidots ar Komisijas Lēmumu 2006/928/EK ( 5 ), juridiskais raksturs un tiesiskās sekas?

3. SPM ietvaros Eiropas Komisija sniedz periodiskus ziņojumus. 2018. gadā publicētajā ziņojumā ( 6 ) Komisija identificēja vairākus problemātiskus aspektus saistībā ar Rumānijas tiesu sistēmā nesen veiktajām reformām, kas ir šī lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu priekšmets. Šajos apstākļos iesniedzējtiesas ir lūgušas skaidrojumu par SPM un Komisijas ziņojumu juridisko statusu, jo sevišķi nolūkā izvērtēt, vai Komisijas ziņojumos norādītās rekomendācijas ir saistošas Rumānijas iestādēm.

4. Lūdzot sniegt skaidrojumu par valsts tiesību aktu grozījumu atbilstību tiesiskuma, efektīvas tiesību aizsardzības tiesā un tiesu neatkarības principiem, prejudiciālajos jautājumos ir norādītas atsauces uz vairākiem primāro tiesību aktu noteikumiem, proti, LES 2. pantu, LES 19. panta 1. punkta otro daļu, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 47. panta otro daļu. Otrais prejudiciālais jautājums tādējādi ir jautājums par to, kuri no minētajiem noteikumiem ir piemērojami šajās lietās, jo īpaši, ņemot vērā kontekstu – situāciju pēc Rumānijas pievienošanās un to, ka SPM ir joprojām piemērojams.

II. Atbilstošās tiesību normas

A. Savienības tiesības

1. Primārie tiesību akti

5. Saskaņā ar Līguma par Bulgārijas Republikas un Rumānijas pievienošanos Eiropas Savienībai (turpmāk tekstā – “Pievienošanās līgums”) ( 7 ) 4. panta 3. punktu Savienības iestādes pirms pievienošanās var veikt pasākumus, kas paredzēti tostarp Akta par Bulgārijas Republikas un Rumānijas pievienošanās nosacījumiem (turpmāk tekstā – “Pievienošanās akts”) ( 8 ) 37. un 38. pantā.

6. Pievienošanās akta 2. pantā ir noteikts, ka Pamatlīgumi un akti, ko iestādes pieņēmušas pirms pievienošanās, no pievienošanās dienas ir saistoši Rumānijai un piemērojami Rumānijā atbilstīgi minētajos Līgumos un Pievienošanās aktā paredzētajiem nosacījumiem.

7. Pievienošanās akta 37. pantā ir noteikts: “Ja Bulgārija vai Rumānija neizpilda saistības, ko tā uzņēmusies pievienošanās sarunās, tostarp jebkādas saistības attiecībā uz sektorpolitikām, kuras skar ekonomiskās darbības ar pārrobežu ietekmi, un tādējādi rada nopietnus traucējumus iekšējā tirgus darbībā vai to nopietnu iespējamību, Komisija var – pēc dalībvalsts pamatota lūguma vai pēc savas ierosmes – laikposmā, kas nepārsniedz trīs gadus pēc pievienošanās, veikt atbilstīgus pasākumus. Pasākumi ir proporcionāli, un priekšroka ir pasākumiem, kas vismazāk traucē iekšējā tirgus darbību, un, attiecīgos gadījumos, tādu aizsardzības pasākumu īstenošanai, kas jau pastāv attiecīgajās nozarēs. Šādus aizsardzības pasākumus nedrīkst piemērot kā patvaļīgas diskriminācijas vai slēptas ierobežošanas līdzekļus attiecībā uz tirdzniecību starp dalībvalstīm. Uz drošības klauzulu var atsaukties arī pirms pievienošanās, pamatojoties uz pārraudzības secinājumiem, un pieņemtie pasākumi stājas spēkā pievienošanās pirmajā dienā, ja vien tie neparedz kādu vēlāku datumu. Pasākumus īsteno tikai tik ilgi, cik noteikti nepieciešams, un tos noteikti atceļ, tiklīdz ir izpildītas attiecīgās saistības. Tomēr tos var piemērot ilgāk par pirmajā daļā paredzēto laikposmu, kamēr nav izpildītas attiecīgās saistības. Atkarībā no jaunās dalībvalsts panākumiem saistību izpildē Komisija var pasākumus atbilstīgi pielāgot. Komisija iepriekš laikus informē Padomi par aizsardzības pasākumu atcelšanu un attiecīgi ņem vērā Padomes apsvērumus šajā sakarā.”

8. Pievienošanās akta 38. pantā ir noteikts: “Ja pastāv būtiskas nepilnības vai šādu nepilnību nopietna iespējamība attiecībā uz to, kā Bulgārijā vai Rumānijā tiek pārņemti, īstenoti vai piemēroti pamatlēmumi vai citas atbilstīgās saistības, sadarbības dokumenti vai lēmumi, kas attiecas uz savstarpēju atzīšanu krimināltiesību jomā un kas pieņemti atbilstīgi ES līguma VI sadaļai, vai arī direktīvas un regulas, kas attiecas uz savstarpēju atzīšanu civiltiesību jomā un kas pieņemtas atbilstīgi ES līguma IV sadaļai, Komisija var – pēc dalībvalsts pamatota lūguma vai pēc savas ierosmes, un iepriekš apspriežoties ar dalībvalstīm – laikposmā, kas nepārsniedz trīs gadus no pievienošanās dienas, noteikt atbilstīgus pasākumus, precizējot nosacījumus un pasākumu īstenošanas metodes. Pasākumi var būt attiecīgo noteikumu un lēmumu piemērošanas pagaidu apturēšana attiecībās starp Bulgāriju vai Rumāniju un kādu citu dalībvalsti vai citām dalībvalstīm, neskarot turpmāku ciešu tiesisko sadarbību. Uz drošības klauzulu var atsaukties arī pirms pievienošanās, pamatojoties uz pārraudzības secinājumiem, un pieņemtie pasākumi stājas spēkā pievienošanās pirmajā dienā, ja vien tie neparedz kādu vēlāku datumu. Pasākumus īsteno tikai tik ilgi, cik noteikti nepieciešams, un tos noteikti atceļ, tiklīdz ir novērstas attiecīgās nepilnības. Tomēr tos var piemērot ilgāk par pirmajā daļā paredzēto laikposmu, kamēr nav novērstas attiecīgās nepilnības. Atkarībā no jaunās dalībvalsts panākumiem konstatēto nepilnību novēršanā Komisija, iepriekš apspriedusies ar dalībvalstīm, var pasākumus atbilstīgi pielāgot. Komisija iepriekš laikus informē Padomi par aizsardzības pasākumu atcelšanu un attiecīgi ņem vērā Padomes apsvērumus šajā sakarā.”

2. SPM lēmums

9. SPM lēmums, atsaucoties uz šī lēmuma 5. apsvērumu, ir pieņemts uz Pievienošanās akta 37. un 38. panta pamata.

10. Atbilstoši SPM 6. apsvērumam “neatrisinātie jautājumi saistībā ar tiesu sistēmas un tiesībaizsardzības iestāžu atbildību un efektivitāti attaisno mehānisma izveidi, lai nodrošinātu sadarbību un pārliecinātos par Rumānijā sasniegto, novēršot noteiktus trūkumus tādās jomās kā tiesu sistēmas reforma un cīņa pret korupciju”.

11. SPM lēmuma 1. pantā ir noteikts, ka Rumānijai katru gadu ir jāziņo Komisijai par gūtajiem panākumiem katra no lēmuma pielikumā minētajiem trūkumiem novēršanā. Saskaņā ar 2. pantu Komisija savas piezīmes un konstatējumus par Rumānijas ziņojumu pirmo reizi dara zināmus Eiropas Parlamentam un Padomei 2007. gada jūnijā, bet vēlāk – pēc vajadzības, tomēr ne retāk kā reizi sešos mēnešos. 3. pantā ir norādīts, ka SPM lēmums “stājas spēkā, vienīgi stājoties spēkā Pievienošanās līgumam, un tas ir spēkā no Pievienošanās līguma spēkā stāšanās dienas”. Saskaņā ar 4. pantu SPM lēmums ir adresēts visām dalībvalstīm.

12. SPM lēmuma pielikumā ir noteikti “trūkumi, kas jānovērš Rumānijai un kuri minēti 1. pantā”. Pielikumā norādītais pirmais, trešais un ceturtais rādītājs attiecīgi ir šādi: “jānodrošina pārredzamāks un efektīvāks tiesas process, īpaši, palielinot Augstākās tieslietu padomes resursus un paaugstinot tās atbildību. [..]”; “pamatojoties uz gūtajiem panākumiem, jāturpina profesionālas, objektīvas izmeklēšanas apsūdzībās par augsta līmeņa korupciju”; “jāveic turpmāki pasākumi, lai novērstu un apkarotu korupciju, īpaši vietējās pašvaldībās”.

B. Rumānijas tiesības

1. Rumānijas Konstitūcija

13. Constituția României (Rumānijas Konstitūcija) 115. panta 4. punktā ir paredzēts, ka “valdība var pieņemt rīkojumus steidzamības kārtībā tikai izņēmuma gadījumos, ja attiecīgā jautājuma noregulēšanu nevar atlikt, un tai ir pienākums norādīt steidzamības pamatojumu rīkojuma dokumentos”.

14. Saskaņā ar Rumānijas Konstitūcijas 133. panta 1. punktu “Augstākā tieslietu padome ir tiesu iestāžu neatkarības garants”.

15. Rumānijas Konstitūcijas 132. panta 1. punktā ir noteikts, ka “valsts prokurori darbojas Tieslietu ministrijas uzraudzībā un savā darbībā ievēro tiesiskuma, objektivitātes un hierarhijas kontroles principu”.

2. Noteikumi attiecībā uz Tiesu inspekciju

a) Likums Nr. 317/2004

16. Saskaņā ar Likuma Nr. 317/2004 par Augstāko tieslietu padomi (turpmāk tekstā – “ATP”) 65. pantu: “1. Tiesu inspekcija ir institūcija ar juridiskās personas statusu, kuras galvenā atrašanās vieta ir Bukarestē un kura izveidota Tiesu inspektorāta reorganizācijas rezultātā un darbojas [ATP] iekšienē. 2. Tiesu inspekciju vada galvenais inspektors, kam palīdz galvenā inspektora vietnieks, kurus abus ieceļ [ATP] rīkotā konkursā. 3. Tiesu inspekcija darbojas saskaņā ar tās darbības neatkarības principu, ar normatīvajos aktos noteiktajā kārtībā iecelto tiesu inspektoru starpniecību īstenojot analīzes, pārbaudes un kontroles uzdevumus konkrētās darbības jomās.”

17. Saskaņā ar Likuma Nr. 317/2004 67. pantu: “1. Galveno inspektoru un galvenā inspektora vietnieku ieceļ [ATP] plēnums no tiesu inspektoru vidus, rīkojot konkursu, kurā ir jāiesniedz projekts par īpašo pilnvaru pildīšanu attiecīgajā vadošajā amatā, un jānokārto rakstveida pārbaudījums, kurā tiek pārbaudītas zināšanas pārvaldības, saskarsmes, cilvēkresursu jomā, kandidāta spēja pieņemt lēmumus un uzņemties atbildību, viņa stresa noturība, kā arī jāizpilda psiholoģisks tests. 2. Konkursu rīko [ATP] saskaņā ar kārtību, kas apstiprināta ar [ATP] plēnuma lēmumu, ko publicē Monitorul Oficial al României, I daļa. 3. Par konkursu rīkošanu uz galvenā inspektora un galvenā inspektora vietnieka amata vietām paziņo vismaz trīs mēnešus pirms to norises dienas. 4. Galvenā inspektora un galvenā inspektora vietnieka pilnvaru termiņš ir trīs gadi, un to var vienreiz pagarināt atbilstoši 67. panta 1. punktā paredzētajiem noteikumiem. 5. [ATP] plēnums var atsaukt galveno inspektoru un galvenā inspektora vietnieku no amata pienākumu pildīšanas, ja viņi nepilda vai neatbilstīgi pilda viņiem uzticētās pārvaldības pilnvaras. Par atsaukšanu lemj, pamatojoties uz ikgadējo audita ziņojumu, kas minēts 68. pantā. 6. [ATP] plēnuma lēmumu par atsaukšanu var pārsūdzēt piecpadsmit dienu laikā no tā paziņošanas dienas Înalta Curte de Casație și Justiție [(Augstā kasācijas tiesa, Rumānija)] Administratīvo un nodokļu lietu palātā. Pārsūdzības gadījumā [ATP] lēmuma izpilde tiek apturēta. Saistībā ar pārsūdzību pieņemtais lēmums ir neatsaucams.”

b) Ārkārtas rīkojums Nr. 77/2018

18. Saskaņā ar Valdības Ārkārtas rīkojuma Nr. 77/2018, ar ko papildina Likuma Nr. 317/2004 par ATP 67. pantu (turpmāk tekstā – “Ārkārtas rīkojums Nr. 77/2018”) ( 9 ), I pantu Likuma Nr. 317/2004 67. pants ir ticis papildināts, pēc 6. punkta norādot vēl divus papildu punktus: “7. Ja galvenā inspektora vai attiecīgā gadījumā galvenā inspektora vietnieka amata vieta kļūst vakanta, beidzoties pilnvaru termiņam, šajā amatā ad interim ieceļ galveno inspektoru vai attiecīgā gadījumā galvenā inspektora vietnieku, kuru pilnvaru termiņš ir beidzies, līdz brīdim, kad šī amata vieta tiks aizpildīta saskaņā ar tiesību aktos paredzētajiem nosacījumiem. 8. Ja galvenā inspektora pilnvaras beidzas citu iemeslu dēļ, kas nav pilnvaru termiņa beigas, šajā amatā ieceļ galvenā inspektora vietnieku līdz brīdim, kad šī amata vieta tiks aizpildīta saskaņā ar tiesību aktos paredzētajiem nosacījumiem. Ja galvenā inspektora vietnieka pilnvaras beidzas citu iemeslu dēļ, kas nav pilnvaru termiņa beigas, galvenais inspektors šajā amatā ieceļ tiesu inspektoru līdz brīdim, kad šī amata vieta tiks aizpildīta saskaņā ar tiesību aktos paredzētajiem nosacījumiem.”

19. Saskaņā ar Ārkārtas rīkojuma Nr. 77/2018 II pantu Likuma Nr. 317/2004 67. panta 7. punktu “piemēro arī situācijās, kurās galvenā inspektora vai attiecīgā gadījumā galvenā inspektora vietnieka amata vieta ir vakanta dienā, kad stājas spēkā šis ārkārtas rīkojums”.

3. Noteikumi par Tiesu sistēmā izdarīto noziedzīgo nodarījumu izmeklēšanas nodaļu

a) Likums Nr. 207/2018

20. Saskaņā ar Likuma Nr. 207/2018, ar kuru groza un papildina Likumu Nr. 304/2004 par tiesu sistēmas organizāciju (turpmāk tekstā – “Likums Nr. 207/2018”) ( 10 ), I panta 45. punktu Likums Nr. 304/2004 ir papildināts ar jaunu iedaļu par Tiesu sistēmā izdarīto noziedzīgo nodarījumu izmeklēšanas nodaļu (turpmāk tekstā – “TNIN”), kurā iekļauts 88.1–88.9 pants, kuri seko attiecīgi pēc Likuma Nr. 304/2004 88. panta.

21. Grozītā Likuma Nr. 304/2004 88.1 pants ir formulēts šādi: “1. [TNIN] izveido Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție [(Augstajai kasācijas tiesai piesaistītā prokuratūra)] iekšienē. Nodaļai ir ekskluzīva piekritība kriminālprocesos, kas saistīti ar tiesnešu un prokuroru, tostarp militāro tiesu tiesnešu un prokuroru, kā arī [ATP] locekļu izdarītiem noziedzīgiem nodarījumiem. 2. [TNIN] saglabā piekritību arī tādos kriminālprocesos, kuros papildus 1. punktā minētajām personām ir apsūdzētas arī citas personas. [..] 4. [TNIN] vada virsprokurors, kuram palīdz virsprokurora vietnieks, kurus, ievērojot šajā likumā noteiktās prasības, šajos amatos ieceļ [ATP] plēnums. 5. Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție [(Augstajai kasācijas tiesai piesaistītā prokuratūra)] ģenerālprokurors izskata strīdus par piekritību starp [TNIN] un citām valsts prokuratūras struktūrām vai vienībām. [..]”

22. Saskaņā ar grozītā Likuma Nr. 304/2004 88.2 pantu: “1. [TNIN] savā darbībā ievēro tiesiskuma, objektivitātes un hierarhijas kontroles principu. 2. Prokuroru deleģēšana vai norīkošana [TNIN] ir aizliegta. 3. [TNIN] maksimālais prokuroru skaits ir piecpadsmit prokurori. 4. [TNIN] amata vietu skaitu var grozīt atkarībā no darba apjoma ar Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție [(Augstajai kasācijas tiesai piesaistītā prokuratūra)] ģenerālprokurora rīkojumu, kas izdots pēc nodaļas virsprokurora pieprasījuma un saskaņā ar [ATP] plēnuma atzinumu.”

23. Grozītā Likuma Nr. 304/2004 88.3 un 88.4 pants regulē attiecīgi TNIN virsprokurora un virsprokurora vietnieka iecelšanas kārtību, tostarp virsprokurora atlases komisijas sastāvu un prasības dalībai konkursā. 88.3 panta 1. punktā ir noteikts, ka “[TNIN] virsprokuroru ieceļ amatā [ATP] plēnums, rīkojot konkursu, kurā ir jāiesniedz projekts par īpašo pilnvaru pildīšanu attiecīgajā vadošajā amatā ar mērķi pārbaudīt kandidāta zināšanas par pārvaldību, resursu efektīvu pārvaldību, spēju pieņemt lēmumus un uzņemties atbildību, zināšanas saskarsmes jomā un stresa noturību, kā arī integritāti, viņa darbību prokurora amatā un attieksmi pret tādām šīs profesijas īpašajām vērtībām kā tiesu neatkarība vai pamattiesību un pamatbrīvību ievērošana”. Saskaņā ar 88.3 panta 7. punktu “[TNIN] virsprokuroru var atsaukt [ATP] plēnums pēc 2. punktā norādītās komisijas ierosinājuma, ja virsprokurors nepilda savus amata pienākumus vai ja pret viņu pēdējo trīs gadu laikā ierosināta disciplinārlieta”. Atbilstoši 88.3 panta 8. punktam “[TNIN] virsprokuroru amatā ieceļ uz trīs gadus ilgu termiņu, un šo pilnvaru termiņu vienreiz var atjaunot”.

24. Grozītā Likuma Nr. 304/2004 88.5 pants regulē TNIN prokuroru atlases kārtību un konkursa noteikumus, kas tostarp paredz interviju ATP plēnumā un kandidātu darbības izvērtēšanu. Saskaņā ar minētā panta 1. punktu prokurorus konkursa kārtībā amatā ieceļ ATP uz trīs gadus ilgu termiņu, kuru var atjaunot, tomēr maksimālais pilnvaru termiņš nedrīkst pārsniegt deviņus gadus. Saskaņā ar minētā panta 3. punktu konkursā var piedalīties prokurori, kas vienlaikus atbilst visiem minētajiem nosacījumiem: “a) pret viņu pēdējo trīs gadu laikā nav tikusi ierosināta disciplinārlieta; b) viņa kvalifikācijas līmenis atbilst vismaz tādam kvalifikācijas līmenim, kas nepieciešams darbam apelācijas tiesai piesaistītā prokuratūrā; c) viņa faktiskais darba stāžs prokurora amatā ir vismaz astoņpadsmit gadi; d) viņš ir saņēmis atbilstošu profesionālo apmācību; e) viņam ir nevainojama reputācija.”

25. 88.8 panta 1. punktā noteikts, ka TNIN ir šādas pilnvaras: a) uzsākt kriminālprocesus par tās piekritībā esošiem noziedzīgiem nodarījumiem; b) nodot izskatīšanai tiesās lietas par a) apakšpunktā minētajiem noziedzīgajiem nodarījumiem; c) izveidot uz uzturēt datubāzes saistībā ar tās piekritībā esošiem noziedzīgajiem nodarījumiem; d) īstenot citas normatīvajos aktos noteiktas pilnvaras. Saskaņā ar 88.8 panta 2. punktu “piedalīšanos tiesas sēdēs, kas ir nodaļas kompetencē, nodrošina Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție [(Augstajai kasācijas tiesai piesaistītā prokuratūra)] tiesas nodaļas prokurori vai tiesai, kurā celta prasība, piesaistītās prokuratūras prokurori”.

26. Likuma Nr. 207/2018 III pantā ir noteikts, ka: “1. TNIN darbību uzsāk trīs mēnešu laikā pēc šā likuma stāšanās spēkā. 2. Lietas, kas ir TNIN piekritībā un kas tobrīd ir izskatīšanā kādā citā prokuratūras struktūrvienībā, un kas līdz nodaļas darbības uzsākšanas dienai nav izskatītas, tiek nodotas izskatīšanai TNIN pēc tās darbības uzsākšanas.”

b) Ārkārtas rīkojums Nr. 90/2018

27. Valdības Ārkārtas rīkojums Nr. 90/2018 par pasākumiem saistībā ar [TNIN] darbības tiesisko regulējumu (turpmāk tekstā – “Ārkārtas rīkojums Nr. 90/2018”) ( 11 ) tika pieņemts nolūkā nodrošināt, ka TNIN uzsāk darbību līdz Likuma Nr. 207/2018 III panta 1. punktā norādītajam termiņam. Saskaņā ar rīkojuma preambulu, ņemot vērā to, ka rīkojuma pieņemšanas dienā ATP nav īstenojusi procedūru, kas nepieciešama TNIN darbības uzsākšanai, valdība uzskata par nepieciešamu pieņemt ārkārtējus likumdošanas pasākumus, nosakot vienkāršotu kārtību un atkāpjoties no Likuma Nr. 304/2004 88.3–88.5 pantā noteiktā, lai uz pagaidu laiku ieceltu virsprokuroru, virsprokurora vietnieku un vismaz vienu trešdaļu no nodaļas prokuroru skaita.

28. Ar Ārkārtas rīkojuma Nr. 90/2018 I pantu Likuma Nr. 304/2004 88.2 panta 3. punkts ir grozīts šādi: “[TNIN] prokuroru amata vietu skaits ir piecpadsmit amata vietas.”

29. Ārkārtas rīkojuma Nr. 90/2018 II pants nosaka procedūru, ar kuru pieļautas atkāpes no Likuma Nr. 304/2004 88.3–88.5 panta, nosakot pagaidu iecelšanu virsprokurora amatā un prokuroru pagaidu iecelšanu, aizpildot vismaz vienu trešdaļu no prokuroru amata vietu skaita. Saskaņā ar minētā panta 1. punktu pirms konkursu TNIN virsprokurora iecelšanai un nodaļas prokuroru iecelšanai amatos pabeigšanas virsprokurora funkcijas un vismaz vienas trešdaļas no prokuroru skaita amata funkcijas uz pagaidu termiņu pilda prokurori, kuri atbilst normatīvajos aktos noteiktajām prasībām minēto amatu ieņemšanai, kurus atlasa komisija, kura ir atbildīga par konkursa rīkošanu un kuras sastāvs noteikts atbilstoši Likuma Nr. 304/2004 88.3 panta 2. punktam. Saskaņā ar 2. punktu kandidātus atlasa par konkursa rīkošanu atbildīgā komisija, kura ir lemtspējīga, ja piedalās vismaz trīs komisijas locekļi, un kura ievēro procedūru, kas ir jāīsteno piecu kalendāro dienu laikā no dienas, kad to sasaucis ATP priekšsēdētājs. Saskaņā ar rīkojuma 11. punktu “no TNIN darbības uzsākšanas dienas minētā nodaļa pārņem Direcţia Naţională Anticorupţie [(Valsts korupcijas apkarošanas direkcija, Rumānija, turpmāk tekstā – “VKAD”)] un citās prokuratūras struktūrvienībās izskatīšanā esošas lietas, kas ir nodaļas piekritībā, kā arī materiālus par pārpublicētā un vēlāk grozītā un papildinātā Likuma Nr. 304/2004 88.1 panta 1. punktā norādītajiem noziedzīgajiem nodarījumiem lietās, kas izbeigtas pirms nodaļas darbības uzsākšanas dienas”.

c) Ārkārtas rīkojums Nr. 92/2018

30. Ar Valdības 2018. gada 15. oktobra Ārkārtas rīkojumu Nr. 92 par atsevišķu tieslietu nozares normatīvo aktu grozīšanu un galīgās versijas izstrādi (turpmāk tekstā – “Ārkārtas rīkojums Nr. 92/2018”) ( 12 ) tostarp ticis grozīts Likums Nr. 304/2004, papildinot 88.2 pantu ar 5. punktu, kurā norādīts, ka TNIN prokuroriem laikā, kad viņi pilda savus dienesta pienākumus šajā nodaļā, ir norīkotā prokurora statuss. Savukārt 88.5 panta 5. punkts ir grozīts, paredzot, ka TNIN prokuroru atlases procedūras laikā paredzētā intervija notiek ar atlases komisiju, nevis ar ATP plēnumu.

d) Ārkārtas rīkojums Nr. 7/2019

31. Valdības 2019. gada 20. februāra Ārkārtas rīkojums Nr. 7 par pagaidu pasākumiem saistībā ar uzņemšanas konkursu Institutul Național al Magistraturii (Nacionālais tiesu darbinieku institūts, Rumānija), tiesnešu un prokuroru sākotnējo apmācību, Nacionālā tiesu darbinieku institūta kvalifikācijas eksāmenu, tiesnešu–praktikantu un prokuroru–praktikantu praksi un eksāmenu spēju pārbaudei un par Likuma Nr. 303/2004, Likuma Nr. 304/2004 un Likuma Nr. 317/2004 grozīšanu un galīgās versijas izstrādi ( 13 ) citastarp groza arī Likumu Nr. 304/2004. Ar minēto rīkojumu 88.1 pants ir papildināts ar 6. punktu, saskaņā ar kuru gadījumos, ja Codul de procedură penală (Kriminālprocesa kodekss)vai jebkurā citā speciālajā tiesību aktā ir norādīta atsauce uz “hierarhijas ziņā augstāku prokuroru” lietās, kuras saistītas ar noziedzīgiem nodarījumiem, kas ir TNIN piekritībā, šī atsauce ir jāsaprot kā atsauce uz TNIN virsprokuroru, tostarp arī saistībā ar lēmumiem, kas pieņemti pirms šīs nodaļas darbības uzsākšanas.

32. Ar minēto rīkojumu 88.5 pants pēc 11. punkta turklāt ir papildināts ar diviem jauniem punktiem (11.1 un 11.2), ar kuriem grozīta šajā pantā noteiktā iecelšanas procedūra. Saskaņā ar 11.1 punktu 88.5 pantā minētie atlases komisijas locekļi saglabā balsstiesības ATP plēnumā. 11.2 punktā paredzēts, ka attiecīgi 88.3 un 88.5 pantā noteiktās atlases komisijas ir lemtspējīgas, ja komisijas sēdē piedalās vismaz trīs komisijas locekļi.

33. Ar minēto rīkojumu grozīts arī 88.8 pants, tā 1. punkta d) apakšpunktā paredzot TNIN jaunas pilnvaras, proti, tiesības vērsties tiesā vai atsaukt prasības lietās, kas ir nodaļas piekritībā, tostarp lietās, kuras ir izskatīšanā tiesā vai par kurām tiesas lēmums pieņemts pirms nodaļas darbības uzsākšanas.

e) Ārkārtas rīkojums Nr. 12/2019

34. Ar Valdības 2019. gada 5. marta rīkojumu Nr. 12 par atsevišķu tieslietu nozares normatīvo aktu grozīšanu un papildināšanu (turpmāk tekstā – “Ārkārtas rīkojums Nr. 12/2019”) ( 14 ) ir grozīts Likums Nr. 303/2004 par tiesnešu un prokuroru statusu, kā arī Likums Nr. 304/2004 papildināts ar 88.10 un 88.11 pantu. 88.10 pants regulē tiesu policijas darbinieku norīkošanu TNIN pēc nodaļas virsprokurora pieprasījuma un iekšlietu ministra lēmuma. Norīkojuma termiņš ir līdz trīs gadiem, un šo termiņu var vēlreiz atjaunot uz to pašu laika periodu.

III. Fakti, tiesvedība valsts tiesā un uzdotie prejudiciālie jautājumi

A. Lieta C‑83/19

35. 2018. gada 27. augustāAsociația “Forumul Judecătorilor din România” (apvienība “Rumānijas tiesnešu forums”, turpmāk tekstā – “Rumānijas tiesnešu forums” vai “prasītājs”) iesniedza pieprasījumu Tiesu inspekcijai (turpmāk tekstā – “atbildētāja”) par tādas informācijas izpaušanu, kas skar sabiedrības intereses. Pieprasītā informācija bija saistīta ar Tiesu inspekcijas darbību laikā no 2014. līdz 2018. gadam. Konkrēti, tika pieprasīta statistika par šīs iestādes izskatītajām lietām, disciplinārlietu ierosināšanu un izskatīšanas rezultātiem, kā arī informācija saistībā ar protokola parakstīšanu starp Serviciul Român de Informații (Rumānijas Informācijas dienests) un Tiesu inspekciju, kā arī minēto dienestu dalību izmeklēšanas darbībās.

36. Ņemot vērā to, ka atbildētājas atbilde tikai daļēji atbilda nosūtītajam pieprasījumam, prasītājs 2018. gada 24. septembrī cēla prasību pret atbildētāju Tribunalul Olt (Oltes apgabaltiesa, Rumānija). Prasītājs lūdza izdot rīkojumu, ar kuru atbildētājai tiktu uzdots izpaust konkrētu informāciju, kas pieprasīta 2018. gada 27. augusta pieprasījumā.

37. Iebildumu rakstā, kas iesniegts 2018. gada 26. oktobrī, atbildētāja norādīja, ka prasītāja subjektīvās tiesības nav pārkāptas un ka prasība ir noraidāma kā nepamatota. Iebildumu rakstu parakstīja tiesnesis Lucian Netejoru.

38. L. Netejoru ar ATP plēnuma 2015. gada 30. jūnija Lēmumu Nr. 702/2015 tika iecelts par Tiesu inspekcijas galveno inspektoru uz trīs gadus ilgu pilnvaru termiņu (no 2015. gada 1. septembra līdz 2018. gada 1. septembrim). Laikā, kad pamatlietā iesniegts iebildumu raksts, L. Netejoru pildīja galvenā inspektora pienākumus uz pagaidu termiņu uz 2018. gada 5. septembra Ārkārtas rīkojuma Nr. 77/2018 pamata.

39. Replikas rakstā prasītājs izvirzīja iebildumu, ka divu aspektu dēļ var pieņemt, ka nav pierādītas iebildumu raksta parakstītāja L. Netejoru tiesības pārstāvēt atbildētāju. Pirmkārt, iestāde, kas ir kompetenta iecelt Tiesu inspekcijas galveno inspektoru (ATP plēnums), nav izdevusi attiecīgu administratīvu aktu, kas apliecinātu, ka ir ievēroti tiesību aktos paredzētie nosacījumi par iecelšanu amatā ad interim.

40. Otrkārt, Ārkārtas rīkojums Nr. 77/2018 ir pretrunā Konstitūcijai. Prasītājs norādījis, ka, ar Ārkārtas rīkojuma Nr. 77/2018 palīdzību pagarinot Tiesu inspekcijas vadības pilnvaru termiņus, valdība ir iejaukusies Konstitūcijā noteiktajā ATP kompetencē. Prasītājs iebildumus ir pamatojis ar SPM komisijas 2018. gada ziņojumā norādītajiem secinājumiem, ka “tieslietu ministra lēmumu iejaukties, lai pagarinātu pašreizējās vadības pilnvaru termiņu, varētu uzskatīt par ATP pilnvaru pārkāpumu” un ka ar Ārkārtas rīkojumu Nr. 77/2018 ir pārkāpta LES 19. panta 1. punkta otrajā daļā nostiprinātā neatkarības garantija. Prasītājs norādījis – gadījumā, ja tiek konstatēts, ka SPM un LES 19. panta 1. punkta otrā daļa Rumānijai uzliek saistošus pienākumus un ka Rumānija šīs saistības nav izpildījusi, tad L. Netejoru nav nekādu tiesību darboties kā pilnvarotam pārstāvim un attiecīgi lietā iesniegtais iebildumu raksts (tostarp iebildumu rakstā norādītie lūgumi, iesniegtie pierādījumi un iebildes) ir noraidāms.

41. Atbildētāja norādīja, ka ATP Lēmums Nr. 702/2015, ar kuru L. Netejoru ir iecelts par galveno inspektoru, ir pieejams Tiesu inspekcijas tīmekļvietnē. Atbildētāja papildus atsaucās uz Ārkārtas rīkojumu Nr. 77/2018. Ņemot vērā minēto, atbildētāja norādīja, ka prasītāja iebildumi ir noraidāmi kā nepamatoti.

42. Ņemot vērā minēto, Tribunalul Olt (Oltes apgabaltiesa, Rumānija) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Vai [SPM], kas izveidots ar [SPM lēmumu], ir uzskatāms par Eiropas Savienības iestādes pieņemtu tiesību aktu LESD 267. panta izpratnē, kura interpretāciju var lūgt [Tiesai]? 2) Vai ar [SPM lēmumu] izveidotā [SPM] saturs, būtība un darbība laikā ietilpst [Pievienošanās līguma] piemērošanas jomā? Vai saistībā ar minēto mehānismu sagatavotajos ziņojumos formulētās prasības Rumānijai ir saistošas? 3) Vai [LES] 19. panta 1. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm ir noteikts pienākums veikt pasākumus, lai nodrošinātu efektīvu tiesību aizsardzību tiesā jomās, kurās piemērojamas Savienības tiesības, proti, nodrošināt neatkarīgas disciplinārlietas garantijas Rumānijas tiesnešiem, novēršot jebkādus riskus, kas saistīti ar politisko ietekmi uz šādu procedūru norisi, kā Inspecția Judiciară (Tiesu inspekcija, Rumānija) vadības iecelšana, ko tieši veic valdība, pat uz pagaidu termiņu? 4) Vai [LES] 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka procedūrās, kurās valdība tieši ieceļ Inspecția Judiciară (Tiesu inspekcija, Rumānija) vadību, pat uz pagaidu termiņu, dalībvalstīm ir jāievēro tiesiskuma kritēriji, kas noteikti arī ziņojumos, kuri sagatavoti saistībā ar [SPM], kurš izveidots ar [SPM lēmumu]?”

B. Lieta C‑127/19

43. Prasītāji šajā lietā ir Rumānijas tiesnešu forums un Asociația “Mișcarea pentru Apărarea Statutului Procurorilor” (apvienība “Kustība prokurora statusa aizstāvībai”, turpmāk tekstā – “Prokuroru apvienība”). 2018. gada 13. decembrī prasītāji cēla prasību Curtea de Apel Pitești (Pitešti apelācijas tiesa, Rumānija), lūdzot atcelt divus ATP plēnuma lēmumus – Lēmumu Nr. 910/19.09.2018, ar kuru apstiprināta prokuroru iecelšanas kārtība TNIN vadības amatos un viņu atsaukšanas kārtība ( 15 ), un Lēmumu Nr. 911/19.09.2018, ar kuru apstiprināta prokuroru iecelšanas kārtība TNIN prokurora amatā, kā arī amata funkciju turpināšanas un prokuroru atsaukšanas kārtība ( 16 ).

44. Šie lēmumi tika pieņemti, pamatojoties uz Likumu Nr. 207/2018. Ar Likuma I panta 45. punktu Likums Nr. 304/2004 ir papildināts ar 88.1–88.9 pantu, kas seko attiecīgi pēc 88. panta, ar minētajām tiesību normām izveidojot TNIN un nosakot tā darbības kārtību. Saskaņā ar 88.5 panta 12. punktu “kārtība, kādā personas tiek ieceltas nodaļas vadības un nodaļas prokuroru amatos, viņu amata funkciju turpināšanas kārtība un šo personu atsaukšanas kārtība detalizēti jānorāda noteikumos, kurus apstiprinājis ATP plēnums”. Abi lēmumi, kuru atcelšana ir pieprasīta šajā lietā, ir apstiprināti uz šīs tiesību normas pamata.

45. Prasītāji norādīja, ka abi administratīvie lēmumi ir pretrunā Rumānijas Konstitūcijas tiesību normai, saskaņā ar kuru šī dalībvalsts ir apņēmusies pildīt saistības, kuras tai ir obligātas saskaņā ar tās parakstītajiem Līgumiem (Rumānijas Konstitūcijas 11. pants un 148. panta 2. punkts). Prasītāji tāpat apgalvoja, ka atsevišķi apstrīdēto tiesību aktu noteikumi ir pretrunā augstāka spēka tiesību aktiem, tostarp likumiem, Konstitūcijai un LESD. Prasītāji ir atsaukušies arī uz SPM. Viņu ieskatā, TNIN izveide tieši ietekmē VKAD – iestādes, kas saskaņā ar Komisijas ziņojumiem ir uzrādījusi labus rezultātus SPM ietvaros, – kompetenci. TNIN izveide nozīmē to, ka daudzas lietas, kuras pašlaik izskata VKAD un kurās iesaistītas augsta ranga amatpersonas, var tikt nodotas TNIN, iesniedzot fiktīvu sūdzību pret kādu tiesu sistēmas amatpersonu, tādējādi riskējot, ka VKAD tiek atņemta būtiska tās darbības daļa.

46. Ar 2018. gada 23. janvāra spriedumu Nr. 33 Curtea Constituțională a României (Rumānijas Konstitucionālā tiesa) pieņēma lēmumu lietā par Likuma Nr. 207/2018 tiesību normu atbilstības Konstitūcijai sākotnējo pārbaudi. Konstitucionālā tiesa norādīja, ka sūdzības saistībā ar TNIN izveides ietekmi uz VKAD kompetencēm ir nepamatotas un ka nav tādu saistošu Savienības tiesību aktu, kas varētu pamatot sūdzības par neatbilstību Konstitūcijai saskaņā ar Konstitūcijas 148. panta 2. un 4. punkta noteikumiem.

47. Iesniedzējtiesa ir norādījusi, ka TNIN izveide ir kritizēta Pretkorupcijas starpvalstu grupas (turpmāk tekstā – “GRECO”) un Eiropas Padomes komisijas “Demokrātija caur tiesībām” (turpmāk tekstā – “Venēcijas komisija”) ziņojumos. Komisija ir atsaukusies uz šiem ziņojumiem saistībā ar saviem SPM ziņojumiem. Iesniedzējtiesa ir norādījusi, ka SPM ziņojumi un tās kontekstā sagatavotie ziņojumi uzliek valstij pienākumu nodrošināt atbilstību, tādējādi šis pienākums ir saistošs ne tikai valsts likumdevējam, bet arī administratīvajām iestādēm (konkrētajā lietā – ATP, kas pieņem sekundāros īstenošanas tiesību aktus) un tiesām.

48. Iesniedzējtiesa turklāt ir uzsvērusi – Curtea Constituțională (Konstitucionālā tiesa) 2018. gada 6. marta spriedumā Nr. 104 ir norādījusi, ka Tiesa nav interpretējusi SPM lēmuma nozīmi “tā satura, būtības un darbības laikā kontekstā vai saistībā ar to, vai šie aspekti ietilpst Pievienošanās līguma piemērošanas jomā”. Tādējādi, iesniedzējtiesas ieskatā, lai atrisinātu strīdu, ir nepieciešams skaidrojums par šo aktu būtību un juridisko spēku.

49. Ņemot vērā minēto, Curtea de Apel Pitești (Pitešti apelācijas tiesa, Rumānija) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Vai [SPM], kas izveidots ar [SPM lēmumu], ir uzskatāms par Savienības iestādes pieņemtu tiesību aktu LESD 267. panta izpratnē, kura interpretāciju var lūgt [Tiesai]? 2) Vai ar [SPM lēmumu] izveidotā [SPM] saturs, būtība un darbība laikā ietilpst [Pievienošanās līguma] piemērošanas jomā? Vai saistībā ar minēto mehānismu sagatavotajos ziņojumos formulētās prasības Rumānijai ir saistošas? 3) Vai LES 2. pants, skatot to kopsakarā ar 4. panta 3. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka Rumānijas pienākums ievērot saistībā ar [SPM], kas ir izveidots ar [SPM lēmumu], sagatavotajos ziņojumos noteiktās prasības atbilst dalībvalsts pienākumam ievērot tiesiskuma principus? 4) Vai LES 2. pantam, un it īpaši pienākumam ievērot tiesiskuma vērtības, ir pretrunā tādi tiesību akti, saskaņā ar kuriem Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție [(Augstajai kasācijas tiesai piesaistītā prokuratūra)] izveido un organizē [TNIN], ņemot vērā iespēju izdarīt netiešu spiedienu uz tiesnešiem? 5) Vai LES 19. panta 1. punkta otrajā daļā un [Hartas] 47. pantā nostiprinātais tiesnešu neatkarības princips, kā tas ir interpretēts [Tiesas] judikatūrā (spriedums, 2018. gada 27. februāris, Associação Sindical dos Juízes Portugueses, C‑64/16, EU:C:2018:117), neatļauj Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție [(Augstajai kasācijas tiesai piesaistītā prokuratūra)] izveidot [TNIN], ņemot vērā noteikumus par minētās nodaļas prokuroru iecelšanu/atsaukšanu, noteikumus par amata pienākumu pildīšanu minētajā nodaļā, kā arī veidu, kādā tiek noteikta kompetence saistībā ar ierobežotu amata vietu skaitu šajā nodaļā?”

C. Lieta C‑195/19

50. Prasītājs – PJ – cēla prasību saistībā ar nodokļu strīdu, kuru atbildētājs, kas bija tiesnesis šajā tiesvedībā, noraidīja kā nepamatotu. Prasītāja ieskatā, atbildētājs nebija izpildījis tiesību aktos noteikto pienākumu norādīt lēmuma pamatojumu tiesību aktā noteiktajā 30 dienu periodā, tādējādi liedzot cietušajai pusei izmantot tiesību aizsardzības līdzekļus. Prasītājs cēla prasību kriminālprocesa ietvaros Parchetul de pe lângă Curtea de Apel București (Bukarestes apelācijas tiesai piesaistītā prokuratūra, Rumānija), lūdzot atzīt atbildētāju par vainīgu dienesta stāvokļa ļaunprātīgā izmantošanā.

51. Šajā lietā norīkotais Parchetul de pe lângă Curtea de Apel București (Bukarestes apelācijas tiesai piesaistītā prokuratūra) prokurors pieņēma lēmumu par kriminālprocesa sākšanu, bet kriminālprocess vēlāk tika izbeigts uz tā pamata, ka stāvokļa ļaunprātīga izmantošana, par kuru tiesnesis tika apsūdzēts, nav notikusi. Prasītājs lēmumu par kriminālprocesa izbeigšanu pārsūdzēja augstāka ranga prokuroram.

52. Pēc Likuma Nr. 207/2018 stāšanās spēkā saskaņā ar šā likuma III pantu un saskaņā ar Likuma Nr. 304/2004 88.1 pantu Parchetul de pe lângă Curtea de Apel București (Bukarestes apelācijas tiesai piesaistītā prokuratūra) šo sūdzību nodeva TNIN, jo lieta bija saistīta ar tiesnesi. TNIN virsprokurora vietnieks sūdzību noraidīja kā nepamatotu. Prasītājs cēla prasību Curtea de Apel București (Bukarestes apelācijas tiesa) (iesniedzējtiesā) par sākotnējo šai tiesai piesaistītās prokuratūras rīkojumu, kas vēlāk apstiprināts ar TNIN virsprokurora vietnieka rīkojumu.

53. Iesniedzējtiesa skaidro, ka tā var vai nu noraidīt prasību, vai to apmierināt. Otrajā gadījumā iesniedzējtiesas lēmuma sekas būs tādas, ka prokuroru rīkojumu darbība tiks apturēta un lieta tiks nodota prokuroram atkārtotai izskatīšanai. Saskaņā ar Likuma Nr. 304/2004 2.1 iedaļu augstāka ranga prokurors, kurš vērtēja lietā norīkotā prokurora rīkojuma tiesiskumu, kā arī izvērtēja šo rīkojumu pēc būtības, bija TNIN loceklis. Tādēļ gadījumā, ja prasība tiek apmierināta, lietā norīkotais prokurors un augstāka ranga prokurors abi ir vienas iestādes, proti – TNIN, locekļi.

54. Ņemot vērā minētos apstākļus, iesniedzējtiesas ieskatā, ir jāizvērtē jautājums par to, vai Savienības tiesības aizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu, ar kuru izveidota TNIN. Valsts tiesa ir norādījusi, ka Komisijas 2018. gada SPM ziņojumā ir ieteikts “nekavējoties apturēt tiesību aktu par tiesām un vēlāk pieņemto ārkārtas rīkojumu ieviešanu” un “pārskatīt tiesību aktus par tiesām, ņemot vērā [SPM] ieteikumus, kā arī Venēcijas komisijas un GRECO izdotās rekomendācijas”.

55. Valsts tiesa ir norādījusi, ka gadījumā, ja minētie valsts tiesību akti ir pretrunā LESD 67. panta 1. punktam, LES 2. panta pirmajam teikumam un LES 9. panta pirmajam teikumam, tiesai visi pamatlietā izskatāmie TNIN izdotie procesuālie akti būtu jāatzīst par spēkā neesošiem. Iesniedzējtiesai turklāt Tiesas atbilde būs jāņem vērā, nosakot kompetento prokuratūras struktūrvienību gadījumā, ja prasība tiks apmierināta.

56. Ņemot vērā minēto, Curtea de Apel București (Bukarestes apelācijas tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Vai Rumānijai ir saistošs ar [SPM lēmumu] izveidotais [SPM] un saistībā ar minēto mehānismu sagatavotajos ziņojumos noteiktās prasības? 2) Vai LESD 67. panta 1. punktam, kā arī LES 2. panta pirmajam teikumam un 9. panta pirmajam teikumam ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums, ar ko izveido prokuratūras nodaļu, kurai ir ekskluzīva kompetence izmeklēt visu veidu noziedzīgus nodarījumus, ko izdarījuši tiesneši vai prokurori? 3) Vai Savienības tiesību pārākuma principam, kā tas nostiprināts 1964. gada 15. jūlija spriedumā Costa, 6/64, EU:C:1964:66, un vēlāk izstrādātajā Tiesas pastāvīgajā judikatūrā, ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar ko tādai politiskai tiesu iestādei kā Curtea Constituțională a României (Rumānijas Konstitucionālā tiesa) ir atļauts pārkāpt iepriekš minēto principu, pieņemot nepārsūdzamus nolēmumus?”

D. Lieta C‑291/19

57. 2015. gada decembrī un 2016. gada februārī iesniedzot četrus iesniegumus par krimināllietas ierosināšanu, prasītāja – SO – informēja, ka četri prokurori ir izdarījuši noziedzīgu nodarījumu – dienesta stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu, savukārt jurists – Brašovas advokātu kolēģijas loceklis – ir izdarījis noziedzīgu nodarījumu – tirgošanos ar ietekmi. Prasītāja vēlāk iesniedza iesniegumu par krimināllietas ierosināšanu pret diviem Judecătoria Brașov (Brašovas pirmās instances tiesa, Rumānija) un Tribunalul Brașov (Brašovas apgabaltiesa, Rumānija) tiesnešiem, norādot, ka viņi ir noziedzīgas organizācijas dalībnieki un ka viņi vairākos procesos ir pieņēmuši viņai nelabvēlīgus lēmumus.

58. Ar 2017. gada 8. septembra rīkojumu VKAD Nodaļa cīņai pret noziedzīgiem nodarījumiem, kas pielīdzināti koruptīviem noziedzīgiem nodarījumiem, pieņēma lēmumu par lietas izbeigšanu.

59. Prasītāja pārsūdzēja 2017. gada 8. septembra rīkojumu augstāka ranga prokuroram, proti, VKAD Nodaļas cīņai pret noziedzīgiem nodarījumiem, kas pielīdzināti koruptīviem noziedzīgiem nodarījumiem, virsprokuroram. Virsprokurors ar 2017. gada 20. oktobra rīkojumu noraidīja sūdzību kā nepamatotu.

60. 2018. gada 11. septembrī prasītāja iesniedza sūdzību par sākotnējo rīkojumu, kas tika apstiprināts ar 2017. gada 20. oktobra rīkojumu iesniedzējtiesā – Curtea de Apel Brașov (Brašovas apelācijas tiesa, Rumānija).

61. Ņemot vērā to, ka tiesvedībai tiesā nepieciešams, lai tiesas sēdē piedalītos prokurors, iesniedzējtiesa norādīja, ka VKAD prokurors sākotnēji ir piedalījies tiesas sēdēs. Pēc Likuma Nr. 304/2004 grozījumu un Înalta Curte de Casație și Justiție (Augstā kasācijas tiesa) 2019. gada 26. februāra sprieduma Nr. 3 spēkā stāšanās tiesas sēdēs VKAD prokurora vietā piedalījās Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Brașov (Brašovas apelācijas tiesai piesaistītā prokuratūra, Rumānija) prokurors.

62. Iesniedzējtiesa ir paskaidrojusi, ka tiesvedības turpināšana ir saistīta ar TNIN prokuroru dalību tiesas sēdēs. Tā arī norāda – ja tiktu konstatēts, ka prasītājas sūdzība ir pamatota, tai lieta būtu jānodod TNIN izmeklēšanai. Ņemot vērā minētos apstākļus, iesniedzējtiesas ieskatā, ir svarīgi noskaidrot, vai valsts tiesību akti, ar kuriem izveidota TNIN, ir pretrunā Savienības tiesībām, ņemot vērā Komisijas 2018. gada SPM ziņojumu. Turklāt gadījumā, ja Tiesa atzīs, ka SPM ziņojumi ir saistoši, iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot šo saistību apjomu, kā arī to, vai šīs saistības aptver tikai ziņojuma noslēguma secinājumus vai arī valsts tiesai ir jāņem vērā visi ziņojuma konstatējumi, tostarp tādi, kas izriet no Venēcijas komisijas un GRECO dokumentiem.

63. Ņemot vērā minēto, Curtea de Apel Brașov (Brašovas apelācijas tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Vai [SPM], kas izveidots ar [SPM lēmumu], ir jāuzskata par Eiropas Savienības iestādes pieņemtu tiesību aktu LESD 267. panta izpratnē, kas var tikt nodots [Tiesas] interpretācijai? 2) Vai prasības, kas noformulētas saistībā ar minēto mehānismu sagatavotajos ziņojumos, ir saistošas Rumānijai, it īpaši (bet ne tikai) attiecībā uz nepieciešamību izdarīt grozījumus tiesību aktos, kas atbilstu [SPM] secinājumiem, ar Venēcijas komisijas un [GRECO] noformulētajiem ieteikumiem? 3) Vai Līguma par Eiropas Savienību 2. pants, lasot to kopsakarā ar 4. panta 3. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts pienākumā ievērot tiesiskas valsts principus ietilpst arī vajadzība, lai Rumānija ievērotu prasības, kas noteiktas ziņojumos, kuri sagatavoti saistībā ar [SPM], kas izveidots ar [SPM lēmumu]? 4) Vai LES 19. panta 1. punkta otrajā daļā un [Hartas] 47. pantā noteiktais tiesu neatkarības princips, kā tas interpretēts [Tiesas] judikatūrā (spriedums, 2018. gada 27. februāris, Associação Sindical dos Juízes Portugueses, C‑64/16, EU:C:2018:117), liedz Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție [(Augstajai kasācijas tiesai piesaistītā prokuratūra)] izveidot [TNIN], ņemot vērā iecelšanas/atcelšanas procedūras šīs direkcijas prokuroru amatos, šīs sistēmas iekšienē veikto darbību procedūras, kā arī piekritības piešķiršanas procedūras, saistībā ar niecīgo štata vietu skaitu šajā direkcijā? 5) Vai [Hartas] 47. panta [otrā daļa] par tiesībām uz taisnīgu tiesu, kas notiek kā lietas izskatīšana saprātīgā termiņā, liedz Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție [(Augstajai kasācijas tiesai piesaistītā prokuratūra)] izveidot [TNIN], ņemot vērā šīs sistēmas iekšienē veikto darbību procedūras un piekritības piešķiršanas procedūras, saistībā ar niecīgo štata vietu skaitu šajā direkcijā?”

E. Lieta C‑355/19

64. Prasītāji šajā lietā ir Rumānijas tiesnešu forums, apvienība “Kustība prokurora statusa aizstāvībai” un OL – fiziska persona (turpmāk tekstā – “prasītāji”).

65. 2019. gada 23. janvārī prasītāji cēla prasību Curtea de Apel Pitești (Pitešti apelācijas tiesa), ar kuru lūdza atcelt Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Procurorul General al României (Augstajai kasācijas tiesai piesaistītās prokuratūras ģenerālprokurors, turpmāk tekstā – “atbildētājs”) 2018. gada 23. oktobra Rīkojumu Nr. 252 ( 17 ). Minētais rīkojums saistīts ar TNIN organizatorisko kārtību un tās darbību. Rīkojums izdots uz Likuma Nr. 207/2018 pamata, ar kuru izveidota TNIN, kā arī saskaņā ar Ārkārtas rīkojuma Nr. 90/2018 II panta 10. un 11. punktu.

66. Prasītāji, pirmkārt, norādījuši, ka rīkojums neatbilst Konstitūcijai, ņemot vērā Rumānijas Konstitūcijā iekļautu tiesību normu, saskaņā ar kuru šai dalībvalstij ir jāpilda saistības, kuras tai ir obligātas saskaņā ar tās parakstītajiem Līgumiem (Rumānijas Konstitūcijas 11. pants un 148. panta 2. punkts). Otrkārt, prasītāji kritiski vērtē rīkojuma tekstu un norādījuši, ka atsevišķi rīkojuma noteikumi ir pretrunā augstāka spēka tiesību aktiem (likumiem, Konstitūcijai, Līgumam par Eiropas Savienību). Prasītāji konkrētāk norādījuši, ka rīkojumā nav ņemtas vērā Komisijas rekomendācijas, kas norādītas SPM kontekstā sagatavotajos ziņojumos.

67. Ņemot vērā minēto, kā arī pamatojoties uz līdzīgiem apsvērumiem, kādus norādījusi Curtea de Apel Pitești (Pitešti apelācijas tiesa) lietā C‑127/19, iesniedzējtiesa nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Vai [SPM], kas izveidots ar [SPM lēmumu], ir uzskatāms par Eiropas Savienības iestādes pieņemtu tiesību aktu LESD 267. panta izpratnē, kura interpretāciju var lūgt [Tiesai]? 2) Vai ar [SPM lēmumu] izveidotā [SPM] saturs, būtība un darbība laikā ietilpst [Pievienošanās līguma] piemērošanas jomā? Vai saistībā ar minēto mehānismu sagatavotajos ziņojumos formulētās prasības Rumānijai ir saistošas? 3) Vai [LES] 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm ir jāievēro tiesiskas valsts kritēriji, kas ir paredzēti arī ziņojumos, kuri ir sagatavoti saskaņā ar [SPM], kas ir izveidots ar [SPM lēmumu], gadījumā, ja ir steidzami izveidota prokuratūras nodaļa, kas izmeklēs vienīgi tiesnešu izdarītus noziedzīgus nodarījumus, kuri rada īpašas bažas saistībā ar cīņu pret korupciju, jo to varētu izmantot kā papildu instrumentu, lai iebiedētu tiesnešus un izdarītu spiedienu uz tiem? 4) Vai [LES] 19. panta 1. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm ir jāpieņem efektīvas tiesiskas aizsardzības nodrošināšanai nepieciešamie pasākumi jomās, uz kurām attiecas Savienības tiesības, novēršot jebkādu politiskās ietekmes risku kriminālprocesos pret tiesnešiem gadījumā, ja ir steidzami izveidota prokuratūras nodaļa, kas izmeklēs vienīgi tiesnešu izdarītus noziedzīgus nodarījumus, kuri rada īpašas bažas saistībā ar cīņu pret korupciju, jo to varētu izmantot kā papildu instrumentu, lai iebiedētu tiesnešus un izdarītu spiedienu uz tiem?”

F. Tiesvedība Tiesā

68. Lietas C‑83/19, C‑127/19 un C‑195/19 apvienotas ar Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 21. marta lēmumu. Ar šo pašu lēmumu tika noraidīts iesniedzējtiesu lūgums šajās lietās piemērot paātrinātu tiesvedību saskaņā ar Tiesas Reglamenta 105. panta 1. punktu, tomēr nosakot, ka visas šīs trīs lietas ir izskatāmas prioritāti atbilstoši Tiesas Reglamenta 53. panta 3. punktam.

69. Ar 2019. gada 11. februāra un 20. februāra vēstulēm prasītāji attiecīgi lietās C‑83/19 un C‑127/19 lūdza noteikt pagaidu pasākumus saskaņā ar LESD 279. pantu un Tiesas Reglamenta 160. panta 2. un 7. punktu. Tiesa atbildēja, ka tai nav kompetences noteikt šādus pasākumus prejudiciāla nolēmuma tiesvedībā.

70. Pēc Curtea de Apel Craiova (Krajovas apelācijas tiesa, Rumānija) 2019. gada 8. februāra lēmuma Tribunalul Olt ar 2019. gada 12. februāra lēmumu pamatlietu C‑83/19 nodeva Tribunalul Mehedinţi (Mehedinci apgabaltiesa, Rumānija). Tomēr Tribunalul Olt (Oltes apgabaltiesa) informēja Tiesu, ka visas tiesvedības darbības, tostarp lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ir spēkā. Pēc Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Augstā kasācijas tiesa) 2020. gada 10. jūnija lēmuma Curtea de Apel Pitești (Pitešti apelācijas tiesa) pamatlietu C‑127/19 nodeva Curtea de Apel Alba Iulia (Albas Jūlijas apelācijas tiesa, Rumānija). Curtea de Apel Pitești (Pitešti apelācijas tiesa) informēja Tiesu, ka visas tiesvedības darbības ir spēkā.

71. Iesniedzējtiesa lūdza piemērot paātrinātu tiesvedību arī lietā C‑355/19. Lūgums tika noraidīts ar Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 27. jūnija lēmumu. Ar Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 18. septembra lēmumu tika noteikts, ka minētā lieta, kā arī lieta C‑291/19 ir izskatāmas prioritāri.

72. Lietās C‑83/19, C‑127/19 un C‑195/19 rakstveida apsvērumus ir iesniegusi Tiesu inspekcija, Beļģijas, Nīderlandes, Polijas un Rumānijas valdības, kā arī Eiropas Komisija. Zviedrijas valdība ir iesniegusi rakstveida apsvērumus lietās C‑83/19 un C‑127/19. ATP un apvienība “Kustība prokurora statusa aizstāvībai” ir iesniegušas rakstveida apsvērumus lietā C‑127/19.

73. Lietā C‑291/19 rakstveida apsvērumus ir iesniegušas Nīderlandes, Polijas, Rumānijas un Zviedrijas valdības, kā arī Komisija.

74. Lietā C‑355/19 rakstveida apsvērumus ir iesnieguši Rumānijas tiesnešu forums, Augstajai kasācijas tiesai piesaistītās prokuratūras ģenerālprokurors (turpmāk tekstā – “ģenerālprokurors”), Nīderlandes, Polijas, Rumānijas un Zviedrijas valdības, kā arī Komisija.

75. 2020. gada 20. un 21. janvārī notika kopīga tiesas sēde, kurā mutvārdu apsvērumus sniedza šādas ieinteresētās puses – Rumānijas tiesnešu forums, apvienība “Kustība prokurora statusa aizstāvībai”, Augstākā tieslietu padome (ATP), OL, ģenerālprokurors, Beļģijas, Dānijas, Nīderlandes, Rumānijas un Zviedrijas valdības, kā arī Komisija.

IV. Analīze

76. Šos secinājumus esmu strukturējis šādi. Sākšu ar to iebildumu par pieņemamību izvērtēšanu, kas iesniegti Tiesā vairākās lietās (A). Tad noteikšu piemērojamo Savienības tiesisko regulējumu un kritērijus, kurus ņemot vērā ir veicams izvērtējums šajās lietās (B). Visbeidzot izvērtēšu attiecīgos valsts tiesību aktus (C).

A. Prejudiciālo jautājumu pieņemamība

77. Vairākas ieinteresētās puses, iesniedzot savus apsvērumus atsevišķās lietās, ir norādījušas, ka Tiesai nav jāsniedz atbilde uz atsevišķiem vai visiem šajās lietās iesniegtajiem prejudiciālajiem jautājumiem. Dažādās lietās izvirzītās galvenās “tēmas” pēc būtības var “pārgrupēt”, kā iebildumu norādot, ka Savienībai nav kompetences lūgumos sniegt prejudiciālu nolēmumu norādītajās jomās, proti: i) tiesu sistēmu iekšējā organizatoriskā struktūra; ii) Tiesas piekritības neesamība, lai interpretētu SPM lēmumu; iii) Tiesas sniegtās atbildes mazsvarīgums risinājuma pieņemšanai iesniedzējtiesu pārziņā esošajās lietās; un iv) apstāklis, ka atsevišķi prejudiciālie jautājumi ir kļuvuši bezmērķīgi.

78. Visi minētie iebildumi ir izvirzīti kā iebildumi pret prejudiciālo jautājumu pieņemamību. Tomēr apsvērumiem par ES kompetences neesamību i) dalībvalstu tiesu organizatoriskās struktūras jomā un ii) saistībā ar SPM juridisko raksturu, manuprāt, faktiski ir nepieciešams veikt Tiesas piekritības izvērtējumu.

79. Turklāt minētie piekritības elementi pārsvarā pārklājas ar tiesību normu izvērtēšanu pēc būtības. Jautājums par to, vai konkrētajās lietās izskatāmās valsts tiesību aktu normas par tiesu sistēmas organizāciju ietilpst Savienības tiesību darbības jomā, ir nesaraujami saistīts ar atbildēm uz prejudiciālajiem jautājumiem par LES 2. panta un 19. panta 1. punkta, kā arī Hartas 47. panta piemērošanas jomu, prasībām un tiesiskajām sekām ( 18 ). Saskaņā ar Tiesas secinājumiem lietā A.K. u.c. saistībā ar līdzīgiem argumentiem šie jautājumi attiecas uz pašu minēto tiesību normu interpretāciju un tādējādi acīmredzami ietilpst Tiesas kompetencē atbilstoši LESD 267. pantam ( 19 ).

80. Tādēļ abus šos iebildumus par Tiesas piekritību es izvērtēšu secinājumu B iedaļā, kurā noteikšu, kuras tiesību normas ir piemērojamas šajās konkrētajās lietās un to, kāda veida izvērtējums ir nepieciešams. Šajā iedaļā – šo secinājumu A iedaļā – es pievērsīšos tikai tiem iebildumiem, kuri būtībā ir uzskatāmi par iebildumiem par pieņemamību un kurus izvirzījuši vairāki lietas dalībnieki pret konkrētiem jautājumiem katrā lietā.

81. Jāvērš uzmanība, ka Rumānijas valdība savos rakstveida apsvērumos ir norādījusi, ka prejudiciālie jautājumi lielākajā to daļā ir nepieņemami visās Tiesā ierosinātajās lietās ( 20 ). Tomēr tiesas sēdē šī valdība būtiski mainīja savu nostāju, kam par iemeslu droši vien bija apstāklis, ka pēc vēlāk notikušās valdības maiņas valstī bija mainījusies arī jaunās valdības politika ( 21 ).

82. Tomēr tiesas sēdē Rumānijas valdība savus rakstveida apsvērumus un tajos norādītos argumentus par pieņemamību nav skaidri atsaukusi. Tādējādi es uzskatu, ka Tiesai ir pienākums sniegt atbildi uz Rumānijas valdības rakstveida apsvērumos izvirzītajiem argumentiem par pieņemamību.

83. Saistībā ar visām šajā iedaļā norādītajām atsevišķajām lietām ir lietderīgi atgādināt, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru tikai valsts tiesa, kura uzņemas atbildību par pieņemamo tiesas nolēmumu pamatlietā, var izvērtēt gan prejudiciālo jautājumu nepieciešamību, gan prejudiciālo jautājumu atbilstību. Ja uzdotie jautājumi attiecas uz Savienības tiesību interpretāciju, Tiesai principā ir jāpieņem nolēmums. Uz prejudiciālajiem jautājumiem tiek attiecināts atbilstības pieņēmums. Tādēļ tiesa var atteikties pieņemt lēmumu tikai izņēmuma gadījumos, piemēram, ja nav izpildītas Tiesas Reglamenta 94. pantā izvirzītās prasības vai ja ir acīmredzams, ka Savienības tiesību normas interpretācijai nav nekādas saistības ar pamatlietas faktiskajiem apstākļiem, vai ja problēmai ir hipotētisks raksturs ( 22 ). Konkrētajās lietās izvirzītos iebildumus par pieņemamību es izvērtēšu tieši šo principu kontekstā.

1. C‑83/19

84. Šajā lietā ir izvirzīti divu veidu iebildumi par pieņemamību. Saskaņā ar pirmo iebildumu prejudiciālie jautājumi nav nepieciešami vai nav atbilstīgi pamatlietas izskatīšanai. Otrais iebildums ir par to, ka ir zudis lietas priekšmets.

85. Pirmkārt, Tiesu inspekcija ir norādījusi, ka lietā C‑83/19 uzdotie jautājumi nav nepieciešami nolēmuma pieņemšanai pamatlietā. Šo argumentu attiecībā uz pirmo un otro jautājumu izvirzīja arī Rumānijas valdība savos rakstveida apsvērumos, papildus norādot, ka iesniedzējtiesa nav norādījusi lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu nepieciešamības pamatojumu.

86. Otrkārt, Komisija ir norādījusi, ka pamatlietā ir zudis lietas priekšmets un tādējādi jautājumi vairs nav atbilstīgi. Komisija apgalvo, ka 2019. gada 15. maijā ATP plēnums iecēla L. Netejoru par Tiesu inspekcijas galveno inspektoru uz jaunu trīs gadus ilgu pilnvaru termiņu, pamatojoties uz Likumu Nr. 317/2004. Komisija uzskata, ka prejudiciālie jautājumi tātad vairs nav atbilstīgi. Tādējādi ar likumīgi organizētā konkursā veiktu vienas un tās pašas personas vēlāku iecelšanu amatā tiek pārtraukta izpildvaras iejaukšanās tiesu varas neatkarībā.

87. Savukārt saistībā ar to, ka laikā līdz 2019. gada 15. maijam viņam nebija tiesību darboties kā Tiesu inspekcijas pilnvarotam pārstāvim un šajā laika periodā ietilpst arī diena, kad L. Netejoru Tiesu inspekcijas vārdā iesniedza iepriekš minēto iesniegumu, Komisija uzskata, ka situāciju var labot, izmantojot Codul de procedură civilă al României (Rumānijas Civilprocesa kodekss) 82. panta 1. punktā paredzēto iespēju. Šajā tiesību normā norādīts – “ja tiesa konstatē, ka nav sniegts pierādījums par personas, kas rīkojas puses vārdā, pārstāvja statusu, tā piešķir īsu termiņu šī trūkuma novēršanai [..]”. Attiecīgi prejudiciālie jautājumi ir hipotētiski un tie ir jānoraida kā nepieņemami.

88. Manuprāt, neviens no iebildumiem par nepieņemamību nav pārliecinošs.

89. Pirmkārt, iesniedzējtiesa ir norādījusi prejudiciālo jautājumu atbilstīgumu pamatlietas izskatīšanai. Saskaņā ar lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu norādīto iesniedzējtiesai saskaņā ar valsts procesuālajām tiesību normām vispirms ir jāpieņem lēmums par procesuālajiem iebildumiem, kā rezultātā liecību uzklausīšana vai lietas izvērtēšana pēc būtības var izrādīties nevajadzīga ( 23 ). Pašlaik tiesvedība pamatlietā ir apturēta tieši šī procesuālā iebilduma dēļ, kas pamatots ar to, ka L. Netejoru – personai, kas kā Tiesu inspekcijas pārstāvis parakstīja iebildumu rakstu, darbojoties kā galvenais inspektors uz Ārkārtas rīkojuma Nr. 77/2018 pamata, – nebija attiecīgu pārstāvības tiesību.

90. Jebkuras Tiesas sniegtas atbildes “domino efekts” uz valsts tiesās uzsāktajām tiesvedībām ir acīmredzams. Ja iesniedzējtiesa apmierinātu sākotnējo iebildumu, tai būtu jānoraida iebildumu raksts un tajā norādītie pierādījumi un iebildumi. Šim nolēmumam noteikti būtu sekas uz nolēmuma pieņemšanu pamatlietā saistībā ar Rumānijas tiesnešu foruma iesniegto prasību par Tiesu inspekcijas rīcībā esošās konkrētās informācijas izpaušanu.

91. Es atzīstu, ka uzdoto prejudiciālo jautājumu saturs ir drīzāk nostatus no pamatlietas galvenā priekšmeta, proti, prasības saistībā ar informācijas pieprasījumu. Turklāt tas būtu mākslīgi, ja šādā pamatlietā pēc būtības tiktu padarīts atklāts jautājums par potenciāli problemātisku galvenā inspektora iecelšanu.

92. Tomēr strīds, saistībā ar kuru lūgts Tiesas viedoklis, ir prejudiciālais jautājums par L. Netejoru pārstāvības tiesībām, kas ir strīda jautājums arī pamatlietā. Apstāklis, ka pamatlieta ir cieši saistīta ar prejudiciālo jautājumu, pats par sevi nenozīmē jautājuma neatbilstīgumu un attiecīgi prejudiciālā jautājuma nepieņemamību. Tiesa, izvērtējot, vai tam, lai “sniegtu spriedumu” LESD 267. panta otrās daļas izpratnē, ir vajadzīgs prejudiciālais jautājums, ir piemērojusi plašu interpretāciju. Proti, jēdziens “sniegt spriedumu” ietver visu procesu, kas vainagojas ar iesniedzējtiesas spriedumu, lai tādējādi Tiesa varētu lemt par visu to Savienības procesuālo tiesību normu interpretāciju, kas iesniedzējtiesai ir jāpiemēro, lai taisītu savu spriedumu ( 24 ). Šīs interpretācijas rezultātā procesuālie jautājumi, kas saistīti ar tiesas sprieduma taisīšanas procesu, ir uzskatāmi par pieņemamiem, tostarp arī jautājumi par tiesāšanās izdevumu un pierādījumu iegūšanas izdevumu segšanu ( 25 ). Turklāt iepriekš Tiesas piekoptā prakse liecina par to, ka Tiesa parasti stingri nevērtē jautājumu par to, vai uzdotie jautājumi pēc būtības ir nesaraujami saistīti ar pamatlietu ( 26 ).

93. Otrkārt, arī Komisijas izvirzītie iebildumi ir noraidāmi. Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru prejudiciāla nolēmuma tiesvedības priekšnoteikums ir tas, ka valsts tiesā norit tiesvedība ( 27 ). Tādējādi, ja strīda priekšmets ir zudis un tā rezultātā uzdotie jautājumi ir hipotētiski vai nav saistīti ar aktuālo strīdu, Tiesa var nospriest, ka tā nepieņems lēmumu par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu ( 28 ).

94. No Tiesā iesniegtajiem lietas materiāliem nekas neliecina par to, ka šajā konkrētajā lietā ir zudis pamatlietā izvirzītā sākotnējā iebilduma pamats vai pamatlietas priekšmets. Nav saņemts apstiprinājums tam, ka vēlāk veiktajai L. Netejoru likumīgajai iecelšanai galvenā inspektora amatā būtu kāda ietekme uz to pārstāvības darbību spēkā esamību, kas īstenotas pirms likumīgās iecelšanas.

95. Lai arī es augsti novērtēju Komisijas palīdzību, nosakot valsts tiesības, kas potenciāli būtu piemērojamas šajā jautājumā, šādu tiesību aktu interpretācija nav Tiesas kompetencē. Turklāt no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu var secināt, ka, iesniedzējtiesas ieskatā, tai ir jāpieņem nolēmums par prasītāja iesniegto procesuālo iebildumu un ka tai ir jāizvērtē Tiesu inspekcijas pārstāvības tiesību likumīgums brīdī, kad iebildumu raksts tika iesniegts ( 29 ). Raugoties no šāda skatpunkta, kura pamatotības izvērtēšana ir tikai un vienīgi valsts tiesas(-u) kompetencē, apstāklis, ka tā pati persona ir iecelta tajā pašā amatā pēc minētā laika brīža, nenovērš tās sekas, kas iestājušās iepriekš neesošu pārstāvības tiesību dēļ.

96. Ņemot vērā iepriekš norādītos apsvērumus, es uzskatu, ka lietā C‑83/19 uzdotie prejudiciālie jautājumi ir pieņemami.

2. C‑127/19 un C‑355/19

97. Lietā C‑127/19 Rumānijas valdība rakstveida apsvērumos ir norādījusi, ka pirmajam, otrajam un trešajam jautājumam, kas ir saistīti ar SPM lēmuma juridisko raksturu un tiesiskajām sekām, nav nekāda sakara ar pamatlietas priekšmetu. Līdzīgus apsvērumus ir norādījusi arī ATP, tomēr izvirzot vispārīgu iebildumu par pieņemamību attiecībā uz visiem lietā C‑127/19 izvirzītajiem prejudiciālajiem jautājumiem, norādot, ka iesniedzējtiesas iesniegtie jautājumi neskar Savienības tiesību interpretāciju, bet gan ar šiem jautājumiem Tiesai drīzāk tiek lūgts piemērot Savienības tiesības izskatāmajā lietā, kā arī sniegt konsultācijām pielīdzināmu viedokli par valsts tiesībām. Tiesas sēdē ATP piebilda, ka jautājumi ir nesvarīgi pamatlietas kontekstā, jo pamatlieta būtībā ir par divu ATP pieņemtu administratīvu aktu tiesiskumu, nevis par likuma, ar kuru izveidota TNIN, tiesiskumu. Ņemot vērā to, ka iesniedzējtiesas kompetencē nav izvērtēt tos valsts tiesību aktus, kas tiek izskatīti Curtea Constituțională a României (Rumānijas Konstitucionālā tiesa), tās skatījumā šie jautājumi ir jāatzīst par nepieņemamiem.

98. Lietā C‑355/19 Rumānijas valdība rakstveida apsvērumos ir norādījusi, ka iesniedzējtiesa nav pierādījusi pirmā, otrā un ceturtā jautājuma nozīmīgumu pamatlietā.

99. Lieta C‑127/19 ir saistīta ar ATP plēnuma 2018. gada 19. septembra Lēmumu Nr. 910 un Nr. 911 atcelšanu. Iesniedzējtiesa ir paskaidrojusi, ka šie akti ir pieņemti ar mērķi īstenot grozījumus, kas ieviesti ar Likumu Nr. 207/2018, un ka ar šiem aktiem ir plānots nodrošināt TNIN funkcionēšanu. Šajā kontekstā iesniedzējtiesa uzskata par nepieciešamu noskaidrot SPM, LES 2. panta, 4. panta 3. punkta un 19. panta 1. punkta otrās daļas, kā arī Hartas 47. panta interpretāciju, lai varētu pieņemt lēmumu par Likuma Nr. 207/2018, ar ko izveidota TNIN, atbilstību minētajām tiesību normām. Šis likums ir kalpojis par juridisku pamatu to aktu pieņemšanai, kuru atcelšana ir pieprasīta pamatlietā.

100. Šie iesniedzējtiesas skaidrojumi norāda uz to, ka pastāv acīmredzama funkcionāla saikne starp pamatlietā izskatāmajiem aktiem un Likumu Nr. 207/2018, ar kuru izveidota TNIN. Gadījumā, ja tiktu secināts, ka TNIN izveide nav atbilstoša Savienības tiesībām, šis secinājums nenovēršami ietekmētu pamatlietā izskatāmo aktu vērtējumu. Jeb, izsakoties vienkāršāk, – ja juridiskais pamats nav atbilstošs Savienības tiesībām, tad neatbilstoši ir arī turpmākie akti, ar kuriem šis juridiskais pamats ir ieviests.

101. Manuprāt, minētais skaidri norāda, ka lietā C‑127/19 uzdotie prejudiciālie jautājumi ir nozīmīgi pamatlietā iesniegtās prasības par atcelšanu kontekstā, kas jāizskata iesniedzējtiesai. Tādējādi šajā lietā celtie iebildumi par nepieņemamību ir jānoraida.

102. Arī lieta C‑355/19 skar jautājumu par tāda administratīvā akta atcelšanu, kurš pieņemts nolūkā īstenot grozījumus, kas ieviesti ar Likumu Nr. 207/2018, kā arī nolūkā nodrošināt TNIN funkcionēšanu. Šajā kontekstā iesniedzējtiesa uzskata par nepieciešamu noskaidrot SPM, LES 2. panta, 4. panta 3. punkta un 19. panta 1. punkta, kā arī Hartas 47. panta interpretāciju, lai varētu pieņemt lēmumu par Likuma Nr. 207/2018, ar ko izveidota TNIN, atbilstību minētajām tiesību normām. Šis likums ir minēto aktu, kuru atcelšana ir pieprasīta pamatlietā, pieņemšanas pamatā.

103. Šie prejudiciālie jautājumi tātad ir pieņemami to pašu iemeslu dēļ kā jautājumi lietā C‑127/19, proti, ieviešanas loģikas apsvērumu dēļ. Ja faktiski juridiskais pamats, proti, TNIN izveide ar Likumu Nr. 207/2018, tiks atzīts par neatbilstošu, tad par neatbilstošiem būtu jāatzīst arī pamatlietā izskatāmie administratīvie akti, kas pieņemti šā likuma ieviešanai.

104. Attiecīgi arī pirmais, otrais un ceturtais jautājums lietā C‑355/19 ir pieņemams.

3. C‑195/19 un C‑291/19

105. Rakstveida apsvērumos Rumānijas valdība ir apstrīdējusi lietas C‑195/19 pirmā jautājuma, kā arī pirmā, otrā un trešā jautājuma lietā C‑291/19 pieņemamību. Rumānijas valdības ieskatā, minētajiem jautājumiem par SPM lēmuma un Komisijas ziņojumu juridisko raksturu nav nozīmes šajās lietās aplūkojamo pamatlietu kontekstā.

106. Lieta C‑195/19 skar izskatīšanā esošu lietu, kuras izvērtēšanas rezultātā tiesnesim var tikt piemērota kriminālatbildība. Iesniedzējtiesa ir paskaidrojusi, ka gadījumā, ja prasība tiks apmierināta, gan lietā norīkotais prokurors, gan augstāka ranga prokurors, kurš uzrauga norīkoto prokuroru, abi būs vienas institūcijas, proti – TNIN, locekļi. Šajā kontekstā iesniedzējtiesa uzskata par savu pienākumu noskaidrot, vai valsts tiesību akti, ar kuriem izveidota TNIN, ir pretrunā Savienības tiesībām. Tieši šajā kontekstā iesniedzējtiesa ir jautājusi par šī valsts tiesiskā regulējuma atbilstību SPM un – lietas C‑195/19 otrā jautājuma gadījumā – arī par atbilstību LES 2. pantam. Iesniedzējtiesa ir norādījusi – ja tiktu secināts, ka valsts tiesību akti, ar kuriem izveidota TNIN, ir pretrunā Savienības tiesībām, tai visi pamatlietā izskatāmie TNIN izdotie procesuālie akti būtu jāatceļ. Iesniedzējtiesai turklāt Tiesas atbilde būs jāņem vērā, nosakot kompetento prokuratūras struktūrvienību gadījumā, ja prasība tiks apmierināta.

107. Šie apsvērumi skaidri norāda uz lietā C‑195/19 uzdotā pirmā un otrā jautājuma nozīmi pamatlietā, ciktāl otrais jautājums skar LES 2. pantu.

108. Lietā C‑291/19 uzdotā pirmā, otrā un trešā prejudiciālā jautājuma atbilstīgumu iesniedzējtiesa ir pamatojusi ar apstākli, ka pamatlietas turpināšana ir saistīta ar TNIN prokuroru dalību. Tādēļ ir nepieciešams noskaidrot, vai valsts tiesību akti, ar kuriem izveidota TNIN, nav pretrunā Savienības tiesībām. Ja iesniedzējtiesa secinātu, ka prasītāja sūdzība ir pamatota, iesniedzējtiesai lieta būtu jānodod izmeklēšanai TNIN.

109. Ņemot vērā šos iesniedzējtiesas skaidrojumus, es uzskatu, ka lietā C‑291/19 uzdotais pirmais, otrais un trešais jautājums ir pieņemams to pašu apsvērumu dēļ kā lietā C‑195/19 uzdotais pirmais un daļēji arī otrais jautājums.

110. Tomēr es piekrītu Rumānijas valdības nostājai, ka lietā C‑195/19 uzdotais otrais jautājums, ciktāl tajā ir ietverta atsauce uz LES 9. pantu un LESD 67. panta 1. punktu, kā arī šīs lietas trešais jautājums ir jāatzīst par nepieņemamiem. Saistībā ar trešo jautājumu lietā C‑195/19 Rumānijas valdība ir norādījusi, ka jautājums par to, vai valsts tiesību akti, kas ļauj Curtea Constituțională (Konstitucionālā tiesa) neievērot Savienības tiesību pārākuma principu, pieņemot nepārsūdzamus nolēmumus, ir pretrunā minētajam principam, ir “teorētisks un tam ir vispārīgs raksturs”, un tādējādi tam nav saistības ar pamatlietas priekšmetu.

111. Saistībā ar lietas C‑195/19 otro jautājumu ir jānorāda, ka lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu nav nekāda skaidrojuma par to, kāda tieši varētu būt LES 9. panta (ar kuru nostiprināts Savienības pilsoņu vienlīdzības princips) un LESD 67. panta 1. punkta (kurā noteikts, ka Savienība veido brīvības, drošības un tiesiskuma telpu) nozīme izskatāmajā lietā. Tā kā šajā jautājumā ir ietverta atsauce uz šīm tiesību normām, tas neatbilst Reglamenta 94. pantā paredzētajām prasībām. Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru valsts tiesai ir vismaz minimāli jāpaskaidro, kāpēc tā ir izvēlējusies konkrētās Savienības tiesību normas, kuru interpretāciju tā ir lūgusi, kā arī vismaz minimāli ir jāizskaidro saikne, ko tā saskata starp šīm normām un pamatlietā piemērojamajiem valsts tiesību aktiem ( 30 ).

112. Trešajam lietā C‑195/19 uzdotajam jautājumam, manuprāt, piemīt tāds pats trūkums, turklāt tam ir vēl viens trūkums. Rumānijas valdība ir pareizi norādījusi, ka šis jautājums ir vienlīdz neatbilstošs Tiesas Reglamenta 94. pantā norādītajām prasībām. Ar šo jautājumu pēc būtības tiek jautāts, vai Savienības tiesību pārākuma princips liedz pieņemt valsts tiesību aktus, ar kuriem Curtea Constituțională (Konstitucionālā tiesa) būtībā ir atļauts neievērot šo principu, pieņemot nepārsūdzamus nolēmumus. Tomēr lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu vispār nav norādītas konkrētas tiesību normas vai to problemātiskuma pamatojums. Iesniedzējtiesa ir tikai citējusi atsevišķus fragmentus no Curtea Constituțională (Konstitucionālā tiesa) spriedumiem, kuros šī tiesa vairākās lietās ir pievienojusies SPM nostājai, nenorādot skaidrojumu vai kontekstu, no kura būtu iespējams secināt, vai šie spriedumi ir saistīti ar pamatlietā izvērtējamiem valsts tiesību aktiem.

113. Otrkārt, šis jautājums ir formulēts tādā veidā, ka jautājumā ir netieši norādīts Curtea Constituțională (Konstitucionālā tiesa) judikatūras vērtējums (jāatzīst – ne visai glaimojošs), tādējādi mudinot Tiesu atbalstīt iesniedzējtiesas skaidrojumu par šo judikatūru dažādās nesaistītās tiesvedībās, pamatojoties uz niecīgu (atlasītas) informācijas daudzumu, un tādējādi apšaubīt augsta līmeņa valsts tiesas autoritāti. Tomēr Tiesas loma prejudiciāla nolēmuma tiesvedībā noteikti nav šāda ( 31 ).

114. Attiecīgi, manā ieskatā, lietā C‑195/19 uzdotais otrais prejudiciālais jautājums, ciktāl tajā ir ietverta atsauce uz LES 9. pantu un LESD 67. panta 1. punktu, kā arī šajā lietā uzdotais trešais prejudiciālais jautājums ir nepieņemami.

4. Starpsecinājums par pieņemamību

115. Manā ieskatā, lietā C‑195/19 uzdotais otrais prejudiciālais jautājums, ciktāl tajā ir ietverta atsauce uz LES 9. pantu un LESD 67. panta 1. punktu, kā arī šīs lietas trešais prejudiciālais jautājums ir jāatzīst par nepieņemamiem. Pārējos šajās piecās lietās iesniegtos prejudiciālos jautājumus es uzskatu par pieņemamiem.

116. Tomēr skaidrības labad es pārgrupētu visus šajās lietās uzdotos jautājumus, tos sakārtojot atbilstoši piemērojamajām tiesībām, kas attiecīgi veidos ietvaru diviem galvenajiem šajās lietās izskatāmajiem elementiem.

117. Pirmkārt, iesniedzējtiesas savus jautājumus šajās lietās ir formulējušas, atsaucoties uz dažādām Savienības tiesībām. No vienas puses, ir uzdoti jautājumi par SPM raksturu, juridisko spēku un tā sekām ( 32 ) un par to, vai attiecīgie valsts tiesību akti ietilpst minētā mehānisma piemērošanas jomā ( 33 ). No otras puses, ir lūgta arī Hartas 47. panta, kā arī LES 19. panta 1. punkta otrās daļas, 2. panta un 4. panta 3. punkta interpretācija ( 34 ).

118. Otrkārt, minētie jautājumi saistībā ar atbilstošo tiesisko regulējumu ir uzdoti nolūkā saņemt Savienības tiesību interpretāciju, kas ļaus valsts tiesām izvērtēt izskatāmo valsts tiesību aktu par Tiesu inspekcijas vadības pagaidu iecelšanu ( 35 ) un TNIN izveidi ( 36 ) atbilstību šīm Savienības tiesību normām.

119. Tādējādi turpmāk šajos secinājumos es vispirms izvērtēšu attiecīgās Savienības tiesību normas (SPM lēmums, Hartas 47. pants, LES 2. pants un 19. panta 1. punkts) un kritērijus, kas šajās tiesību normās noteikti konkrēto lietu kontekstā (B). Savukārt pēc tam es piemērošu no šīm tiesību normām izrietošās prasības attiecīgo valsts tiesību aktu kontekstā, lai palīdzētu iesniedzējtiesām izskatīt pamatlietās izvērtējamos būtiskos jautājumus (C).

B. Attiecīgās Savienības tiesības un kritēriji

1. SPM

120. Visās šajos secinājumos izskatītajās lietās iesniegtajos lūgumos sniegt prejudiciālu nolēmumu ir izvirzīti vairāki jautājumi par SPM lēmuma un uz tā pamata pieņemto ziņojumu raksturu, juridisko spēku un sekām.

121. Pirmkārt, vai SPM lēmums un uz tā pamata pieņemtie Komisijas ziņojumi ir Savienības iestāžu tiesību akti LESD 267. panta izpratnē, un vai Tiesa tos var interpretēt ( 37 )? Otrkārt, vai SPM saturs, būtība un darbība laikā ietilpst Pievienošanās līguma piemērošanas jomā ( 38 )? Treškārt, iesniedzējtiesas vēlas zināt, vai SPM ( 39 ) un saistībā ar SPM sagatavotajos Komisijas ziņojumos noteiktās prasības ir saistošas ( 40 ). Ceturtkārt, iesniedzējtiesas jautā, vai LES 2. pants, skatot to kopsakarā ar LES 4. panta 3. punktu, ir interpretējams tādējādi, ka Rumānijai, ņemot vērā tās pienākumu ievērot tiesiskuma principus, ir pienākums ievērot SPM ziņojumos norādītās prasības ( 41 ), un vai šis pienākums ietver arī Tiesu inspekcijas vadības iecelšanu uz pagaidu termiņu ( 42 ) un TNIN izveidi ( 43 ).

122. Es pievērsīšos visiem šiem jautājumiem šādā secībā. Pirmkārt, sākšu ar pamatojuma norādīšanu tam, ka SPM lēmums un uz tā pamata pieņemtie Komisijas ziņojumi patiešām ir Eiropas Savienības tiesību akti (a). Otrkārt, izvērtēšu jautājumu par to, vai Pievienošanās līgums ir atbilstošs SPM lēmuma juridiskais pamats (b). Treškārt, pievērsīšos jautājumam par SPM un uz tā pamata pieņemto Komisijas ziņojumu juridisko spēku un sekām (c). Ceturtkārt, šo iedaļu es noslēgšu ar jautājumu par to, vai šajās lietās izskatāmie valsts pasākumi ietilpst SPM piemērošanas jomā (d).

a) Vai SPM lēmums un SPM ziņojumi ir Eiropas Savienības tiesību akti?

123. Visas ieinteresētās puses, kas ir iesniegušas apsvērumus šajā jautājumā ( 44 ), izņemot ATP, uzskata, ka uz šo jautājumu ir jāatbild apstiprinoši. ATP savos rakstveida apsvērumos ir norādījusi, ka SPM lēmums ir Komisijas sadarbības instruments, nevis leģislatīvs akts, kas varētu ietilpt Tiesas piekritībā saskaņā ar LESD 267. pantu. Tomēr tiesas sēdē ATP paziņoja, ka SPM lēmums ir saistošs tiesību akts, lai gan tajā norādītās rekomendācijas nav saistošas.

124. Manuprāt, nav šaubu par to, ka, neraugoties uz strīda jautājumu par SPM lēmuma un uz tā pamata pieņemto ziņojumu potenciāli saistošo raksturu, gan SPM lēmums, gan ziņojumi ir Savienības tiesību akti un Tiesai ir piekritība tos interpretēt prejudiciāla nolēmuma tiesvedībā saskaņā ar LESD 267. pantu.

125. Pirmkārt, SPM lēmums ir lēmums LESD 288. panta ceturtās daļas izpratnē. Komisija to ir pieņēmusi uz Pievienošanās akta 37. un 38. panta pamata. Tādēļ man nav saprotams, kā tas var nebūt “iestāžu tiesību akts” LESD 267. panta izpratnē.

126. Otrkārt, šo pašu loģiku var attiecināt uz Komisijas ziņojumiem, kas pieņemti uz SPM lēmuma pamata. Nepieskaroties jautājumam par to (ne)saistošo raksturu, kas ir pavisam cits jautājums, ir jānorāda, ka LESD 267. pants piešķir Tiesai kompetenci sniegt prejudiciālus nolēmumus par visu Savienības iestāžu tiesību aktu spēkā esamību un interpretāciju bez jebkādiem izņēmumiem ( 45 ). Tiesas kompetence tādējādi nav aprobežota tikai ar tiesību aktiem, kuriem ir saistošas sekas ( 46 ), kā to apstiprina vairāki gadījumi, kuros Tiesa prejudiciāla nolēmuma tiesvedībā ir pieņēmusi nolēmumu par rekomendāciju vai citu netipisku ieteikuma rakstura aktu interpretāciju ( 47 ).

127. Attiecīgi uz pirmo jautājumu lietās C‑83/19, C‑127/19, C‑291/19 un C‑355/19 ir jāatbild tādējādi, ka SPM lēmums, kā arī Komisijas ziņojumi, kas pieņemti uz tā pamata, ir Savienības iestāžu tiesību akti LESD 267. panta izpratnē un tādējādi Tiesas kompetencē ir sniegt to interpretāciju.

b) Vai Pievienošanās līgums ir atbilstošs juridiskais pamats?

128. Vairākos prejudiciālajos jautājumos ir jautāts, vai SPM “saturs, būtība un darbība laikā” ietilpst “Pievienošanās līguma piemērošanas jomā” ( 48 ). Manuprāt, ar šiem jautājumiem iesniedzējtiesas pēc būtības ir vēlējušās noskaidrot, vai SPM lēmums savā pašreizējā saturā, tvērumā un formā varēja likumīgi tikt pamatots ar Pievienošanās līgumu. Ja interpretācijas jautājums tiek formulēts šādi, ar to netieši tiek apstrīdēta Savienības tiesību akta spēkā esamība ( 49 ).

129. Ņemot vērā šīs tiesvedības gaitā izvirzītos argumentus, es neredzu nevienu iemeslu tam, kādēļ SPM lēmums tā pašreizējā redakcijā nevarēja tikt pieņemts uz Pievienošanās līguma un Rumānijas un Bulgārijas Pievienošanās akta pamata. Šis secinājums izriet gan no SPM lēmuma formālā juridiskā pamata (1), gan tā satura un mērķiem (2), gan darbības laikā (3).

1) Formālais juridiskais pamats

130. Attiecībā uz tā formālo juridisko pamatu ir jānorāda, ka SPM lēmums ir pieņemts kā drošības pasākums saskaņā ar Pievienošanās akta 37. un 38. pantu. Saskaņā ar Pievienošanās līguma 4. panta 3. punktu Savienības iestādes pirms attiecīgo dalībvalstu pievienošanās var veikt pasākumus, tostarp arī Pievienošanās akta 37. un 38. pantā paredzētos pasākumus. Saskaņā ar šiem noteikumiem, kas pazīstami arī kā “drošības klauzulas”, šie pasākumi stājas spēkā tikai ar nosacījumu, ka ir noslēgts Pievienošanās līgums, un tie stājas spēkā Pievienošanās līguma spēkā stāšanās dienā. Pievienošanās līguma 2. panta 2. punktā ir noteikts, ka šā akta noteikumi ir neatņemama šī Līguma sastāvdaļa.

2) Saturs un mērķi

131. No pasākumu, kas var tikt veikti uz Pievienošanās akta 37. un 38. panta pamata, satura viedokļa šīs tiesību normas piešķir Komisijai tiesības pēc dalībvalsts lūguma vai pēc savas ierosmes veikt “atbilstīgus pasākumus” divos gadījumos.

132. Pirmkārt, pasākumus uz 37. panta jeb “iekšējā tirgus drošības klauzulas” pamata var pieņemt, ja Rumānija nepilda saistības, kuras tā uzņēmusies pievienošanās sarunās, un tādējādi šo saistību neizpilde rada nopietnus traucējumus iekšējā tirgus darbībā vai to nopietnu iespējamību. Otrkārt, pasākumus uz 38. panta pamata var pieņemt, ja pastāv būtiskas nepilnības vai šādu nepilnību nopietna iespējamība attiecībā uz to, kā tiek transponēti, īstenoti vai piemēroti sadarbības dokumenti vai lēmumi, kas attiecas uz savstarpēju atzīšanu brīvības, drošības un tiesiskuma telpā ( 50 ).

133. Izvērtējot SPM lēmuma mērķus un saturu, var secināt, ka tas ietilpst Pievienošanās akta 37. un 38. pantā paredzētajos pasākumos.

134. Savukārt attiecībā uz SPM lēmuma mērķiem jāuzsver – lēmuma 4. apsvērumā ir norādīts, ka ir konstatētas nepilnības, kas ir par pamatu Pievienošanās akta 37. un 38. pantā paredzēto drošības pasākumu piemērošanai. Šajā apsvērumā norādīts, ka Komisija ir ņēmusi vērā centienus, lai sagatavotos Rumānijas dalībai ES, tomēr Komisija 2006. gada 26. septembra ziņojumā ( 51 ) ir apzinājusi “neatrisinātos jautājumus”, īpaši attiecībā uz tiesu sistēmas un tiesībaizsardzības iestāžu atbildību un efektivitāti. Minētajā apsvērumā norādīts, ka ir nepieciešami turpmāki pasākumi, lai nodrošinātu resursus “to pasākumu īstenošanai un piemērošanai, kas pieņemti, lai izveidotu iekšējo tirgu un brīvības, drošības un tiesiskuma telpu”. Lēmuma 5. apsvērumā norādīts, ka Pievienošanās akta 37. un 38. pantā paredzētie pasākumi var tikt pieņemti, ja tiek radīti “nopietni traucējumi”, un, Komisijas ieskatā, šajā gadījumā šis apdraudējums pastāv. Lēmuma 6. apsvērumā tādējādi ir paskaidrots, ka “neatrisinātie jautājumi” saistībā ar tiesu sistēmas un tiesībaizsardzības iestāžu atbildību un efektivitāti attaisno SPM izveidi nolūkā izvērtēt Rumānijas progresu, novēršot noteiktus trūkumus tādās jomās kā tiesu sistēmas reforma un cīņa pret korupciju.

135. Tādējādi pamatojums SPM izveidei ir nopietna apdraudējuma iekšējā tirgus darbībai un brīvības, drošības un tiesiskuma telpai esamība, ņemot vērā Rumānijā konstatētos trūkumus tiesu sistēmā un cīņā pret korupciju. Šis mērķis atbilst Pievienošanās akta 37. un 38. pantam.

136. Otrkārt, raugoties no pasākumu, kurus var veikt uz minēto tiesību normu pamata, satura viedokļa, gan Pievienošanās akta 37. panta, gan 38. panta formulējums šķiet gana plašs, lai varētu secināt, ka jēdzienā “pasākumi” var ietilpt arī tāds tiesību akts kā SPM lēmums. Ne vienā, ne otrā tiesību normā nav iekļauts izsmeļošs to pasākumu saraksts, kurus var veikt uz šo tiesību normu pamata. Vienīgais konkrēti norādītais pasākums ir Pievienošanās akta 38. pantā minētā savstarpējas atzīšanas apturēšana. Tādējādi Pievienošanās akta 37. un 38. pantā ir vienkārši noteiktas robežas, kuras ar veiktajiem pasākumiem nedrīkst pārkāpt, proti, pasākumiem ir jāatbilst samērīguma principam, un tie nedrīkst būt diskriminējoši.

137. Ņemot vērā to, ka gan Pievienošanās akta 37. pantu, gan 38. pantu var tiesiski izmantot tam, lai (galīgi) apturētu savstarpēju atzīšanu vai konkrētus iekšējā tirgus elementus, un nevienā no šīm tiesību normām nav noteikts izsmeļošs saraksts ar to pasākumu veidiem, kurus var veikt uz šo normu pamata, ir jāsecina, ka var veikt nevis vienu pasākumu, bet gan dažāda līmeņa pasākumus. Citiem vārdiem – ja ir iespējams piemērot apturēšanu, tad, pamatojoties uz šajā tiesību normā noteiktajiem proporcionalitātes apsvērumiem, a fortiori ir iespējams noteikt arī samērīgāku sadarbības un pārbaudes pasākumu ar mazāk nopietnām sekām. Apstāklis, ka 37. un 38. panta īstenošanas nolūkā var veikt papildu un vairāk ierobežojošus pasākumus, nemazina to, ka uz šo tiesību normu pamata, ievērojot samērīguma principu, var veikt mazāk stingrus pasākumus, piemēram, SPM.

3) SPM darbība laikā

138. Gan Pievienošanās akta 37. pantā, gan 38. pantā ir paredzēti tie paši ierobežojumi pasākumu darbībai laikā. Pirmkārt, abās tiesību normās ir paredzēts, ka pasākumus principā var veikt laikposmā, kas nepārsniedz trīs gadus pēc pievienošanās. Tomēr abās tiesību normās ir paredzēts, ka i) uz drošības klauzulām var atsaukties pat vēl pirms pievienošanās, pamatojoties uz pārraudzības secinājumiem, un veiktie pasākumi stājas spēkā pievienošanās pirmajā dienā, ja vien tie neparedz kādu vēlāku datumu, un ii) pasākumus var piemērot ilgāk par trīs gadu termiņu, kamēr nav novērsti konstatētie trūkumi. Lai gan pasākumus var saglabāt uz nenoteiktu termiņu, gan Pievienošanās akta 37. pantā, gan 38. pantā ir skaidri paredzēts, ka iii) pasākumus īsteno tikai tik ilgi, cik noteikti nepieciešams, un tos noteikti atceļ, tiklīdz ir izpildītas attiecīgās saistības.

139. Tiesvedības gaitā nav izvirzīti argumenti, kas liecinātu par to, ka SPM lēmums neatbilst šīm prasībām. Pirmkārt, tas ir pieņemts vairākas dienas pirms pievienošanās – 2006. gada 13. decembrī, pamatojoties uz 2006. gada 26. septembra ziņojumā norādītajiem konstatējumiem, kā tas norādīts SPM lēmuma 4. apsvērumā (i). Otrkārt, pasākumi ir saglabāti spēkā uz laika periodu, kas pārsniedz trīs gadu periodu pēc pievienošanās, pamatojoties uz konstatēto, ka trūkumi, kas bija par pamatu SPM lēmuma pieņemšanai, pastāv joprojām (ii). Treškārt, 9. apsvērumā norādīts, ka lēmums tiks atcelts, kad tiks pienācīgi izpildīti visi kritēriji. Šajā saistībā jānorāda, ka SPM atcelšana bija paredzēta 2017. gada ziņojumā, bet atcelšana tika apturēta pēc 2018. gada 13. novembra ziņojumā norādītajiem nelabvēlīgajiem konstatējumiem, kas ir saistīti ar šīm lietām (iii).

140. Manuprāt, SPM lēmuma darbības laikā analīzi šajā brīdī var pabeigt. Protams, šis jautājums ir saistīts ar daudz dziļāku un visa pamatā esošu jautājumu par samērīgumu, kas ik pa laikam parādās arī lietās izteiktajos argumentos, proti, cik lielā mērā ir atbilstoši un/vai vajadzīgi saglabāt spēkā pēcpievienošanās sistēmu, kurai bija paredzēts pagaidu raksturs, trīspadsmit gadus un ilgāk pēc pievienošanās. Tomēr šo Pandoras lādi konkrēto tiesvedību kontekstā var nevērt vaļā, ņemot vērā to, ka neviens no lietas dalībniekiem nav izvirzījis argumentus, ka abos iepriekšējos punktos norādītie SPM lēmuma turpinātas piemērošanas materiālie nosacījumi vairs nav izpildīti.

4) Starpsecinājums

141. Lietās C‑83/19, C‑127/19 un C‑355/19 uzdotā otrā jautājuma pirmās daļas analīzes rezultātā nav konstatēti faktori, kas varētu radīt šaubas par to, ka SPM lēmums tā pašreizējā formā ir pieņemts tiesiski un var tikt saglabāts spēkā, pamatojoties uz Pievienošanās līgumu.

c) SPM juridiskās sekas

142. Iesniedzējtiesas tālāk jautā, vai SPM lēmums (1) un uz tā pamata pieņemtie Komisijas ziņojumi (2) ir Rumānijai saistoši.

1) SPM lēmuma tiesiskās sekas

143. Beļģijas un Nīderlandes valdības ir norādījušas, ka SPM lēmums ir saistošs visos tā aspektos. Līdzīgi arī Zviedrijas valdība savos rakstveida apsvērumos, kā arī Rumānijas tiesnešu forums un ģenerālprokurors tiesas sēdē ir norādījuši, ka SPM lēmums un tā pielikumā norādītie kritēriji Rumānijai ir juridiski saistoši.

144. Rumānijas valdība savos rakstveida apsvērumos ir norādījusi, ka vienīgais ar SPM lēmumu uzliktais pienākums Rumānijai ir pienākums periodiski ziņot Komisijai par gūtajiem panākumiem lēmuma pielikumā minēto trūkumu novēršanā. Tiesas sēdē Rumānijas valdība mainīja savu nostāju, norādot, ka SPM lēmuma pielikumā noteiktie kritēriji ir Pievienošanās akta speciālo nosacījumu izpausme, ņemot vērā LES 2. pantā un 19. pantā norādītās vērtības un principus.

145. SPM lēmums ir lēmums LESD 288. panta ceturtās daļas izpratnē. Saskaņā ar šo tiesību normu lēmumi uzliek saistības kopumā šo lēmumu adresātiem. Saskaņā ar SPM lēmuma 4. pantu lēmuma adresāti ir dalībvalstis. Tas tiesa, ka lēmuma pieņemšanas brīdī Rumānija vēl nebija dalībvalsts, tomēr pirms pievienošanās pieņemto Savienības tiesību aktu saistošais raksturs izriet (arī) no Pievienošanās akta 2. panta, proti, “pamatlīgumi un akti, ko iestādes un Eiropas Centrālā banka pieņēmušas pirms pievienošanās, no pievienošanās dienas ir saistoši Bulgārijai un Rumānijai un piemērojami šajās valstīs atbilstīgi minētajos Līgumos un šajā aktā paredzētajiem nosacījumiem”.

146. Tādējādi ir acīmredzams, ka SPM lēmums ir saistošs. Īstais jautājums ir drīzāk par to, kādas tieši saistības SPM lēmums uzliek Rumānijai.

147. SPM lēmuma 1. pantā ir nepārprotami norādīts šāds Rumānijas pienākums: “Rumānijai līdz katra gada 31. martam ir jāziņo Komisijai par gūtajiem panākumiem katra no pielikumā minētajiem trūkumiem novēršanā.” Tādējādi ir noteikts ziņošanas pienākums.

148. Tomēr uz SPM lēmuma 1. panta pamata Rumānijai noteiktās saistības noteikti neaprobežojas ar to, ka tai līdz noteiktajam termiņam ir jānosūta gada ziņojumi. Ar 1. pantu nav noteikts tikai pienākums ziņot, bet gan ziņot par gūtajiem panākumiem katra no SPM lēmuma pielikumā minētajiem trūkumiem novēršanā. Tādējādi SPM lēmuma 1. pants uzliek arī pienākumu sasniegt mērķus, kas norādīti šā lēmuma pielikumā. Turklāt 1. panta otrajā daļā paredzēts, ka Komisija var sniegt tehnisku palīdzību, veicot dažādus pasākumus, vai vākt informāciju par šiem trūkumiem un apmainīties ar to, kā arī organizēt ekspertu delegācijas uz Rumāniju un Rumānijas iestādēm šajā sakarā jāsniedz vajadzīgais atbalsts.

149. Ziņot par gūtajiem panākumiem tādējādi prasa, lai tiek sperti attiecīgi soļi vajadzīgajā virzienā. Tiesību normas mērķi nevar sasniegt, katru gadu ziņojot, ka būtībā nekas nav mainījies. Šajā kontekstā es iesaku nelikt galveno uzsvaru uz SPM lēmuma pielikuma tekstu. Dažu valodu versijās pielikuma teksts ir iztulkots kā “kritēriji (orientējošie mērķi), uz kuriem Rumānijai ir jāvirzās” ( 52 ). Savukārt vairāku citu valodu versijās ir norādīta skaidra atsauce uz Rumānijas pienākumu sasniegt šos mērķus ( 53 ).

150. Turklāt uz pienākuma nodrošināt aizvien lielāku atbilstību SPM lēmuma pielikumā norādītajiem kritērijiem saistošo raksturu skaidri norāda SPM lēmuma nozīme no Pievienošanās līguma izrietošo saistību kontekstā. SPM lēmuma dēļ pievienošanās bija iespējama, neraugoties uz nopietnām bažām par būtiskiem trūkumiem tādās jomās kā Rumānijas tiesu sistēmas reforma un cīņa pret korupciju. Tādējādi nav nekā pārsteidzoša tajā, ka SPM lēmums uzliek Rumānijai konkrētu pienākumu sasniegt mērķus, kas norādīti pielikumā minētajos kritērijos. SPM lēmums nav pieņemts kā ieteikuma rakstura pasākums, bet gan kā drošības pasākums uz Pievienošanās akta 37. un 38. panta pamata, kas bija nepieciešams, lai nodrošinātu pievienošanos līdz 2007. gada 1. janvārim.

151. SPM kritēriji konkretizē un ir saistīti ar LES 2. pantā noteiktajiem tiesiskuma kritērijiem, kuri saskaņā ar LES 49. pantu ir pievienošanās priekšnosacījums. Saskaņā ar LES 49. pantu tikai tās valstis, kuras ievēro LES 2. pantā minētās vērtības un apņemas tās sekmēt, var lūgt, lai tās uzņem par Eiropas Savienības locekli. SPM lēmuma preambulā uzsvērta tiesiskuma principa centrālā loma Savienībā un jo sevišķi tā nozīme brīvības, drošības un tiesiskuma telpas radīšanā, kā arī vajadzība pēc objektīvas, neatkarīgas un efektīvas tiesu un administratīvās sistēmas pastāvēšanas visās dalībvalstīs, kas ir atbilstoši sagatavota cīņai pret korupciju ( 54 ).

152. SPM loma šajā kontekstā bija izšķiroša pievienošanās procesā. Pirms pievienošanās sarunu pabeigšanas joprojām pastāvēja šaubas par tiesu sistēmu un korupcijas apkarošanu, kas skaidri norādītas Pievienošanās akta IX pielikumā sarakstā ar īpašām saistībām, ko Rumānija uzņēmusies, un prasībām, ko tā pieņēmusi pievienošanās sarunu noslēgumā 2004. gada 14. decembrī ( 55 ). Saskaņā ar Pievienošanās akta 39. panta 2. punktu šo saistību neizpildes gadījumā Padome pievienošanās dienu varēja pārcelt par vienu gadu. Kā ir uzsvērusi Beļģijas valdība, SPM kritēriji atspoguļo Rumānijas uzņemtās saistības pievienošanās sarunās, kā tas norādīts Pievienošanās akta IX pielikumā. Tādējādi, kā tiesas sēdē norādījusi Dānijas valdība, var uzskatīt, ka SPM kalpoja kā svarīgs priekšnoteikums, lai visas dalībvalstis parakstītu Pievienošanās aktu, ņemot vērā to, ka joprojām pastāvēja būtiski trūkumi. Šie Komisijas pēdējā pirmspievienošanās ziņojumā norādītie trūkumi kalpoja par pamatu SPM lēmuma pieņemšanai.

153. Ņemot vērā šo vēsturisko un juridisko kontekstu, tāda SPM lēmuma interpretācija, ar kuru atzīts, ka SPM lēmuma pielikumā norādītie kritēriji Rumānijai nav saistoši, nozīmētu to, ka SPM dod Rumānijai pilnīgu rīcības brīvību neievērot būtiskas pievienošanās prasības.

154. Vēl viens elements, kas uzsver pienākuma sasniegt SPM lēmumā noteiktos kritērijus saistošo raksturu, kā to norāda Zviedrijas valdība, ir šā pienākuma neizpildes smagās tiesiskās sekas. Saskaņā ar SPM lēmuma 7. apsvērumu gadījumā, ja kritēriji nav sasniegti, Komisija var piemērot turpmākus un stingrākus drošības pasākumus, pamatojoties uz Pievienošanās akta 37. un 38. pantu, tostarp apturēt savstarpēju atzīšanu. Turklāt teorētiska pārkāpuma tiesiskās sekas, kas var izrietēt no konkrētā SPM režīma, pašas par sevi neliedz izmantot piespiedu izpildes instrumentus vispārējā kārtībā pārkāpuma procedūras ietvaros gadījumā, ja Rumānija uz SPM lēmuma pamata uzliktās saistības neizpildītu ( 56 ).

155. Tādējādi, manā ieskatā, SPM lēmums, lai gan tajā ir izmantoti tādi jēdzieni kā kritēriji, pēc savas būtības un satura ir saistošs Savienības tiesību akts. Pirmspievienošanās kontekstā salīdzinoša novērtēšana var kalpot par politisku nosacījumu, attiecībā pret kuru izmērīt progresu un kura izpildes rezultātā pievienošanās ir pieļaujama. Pēcpievienošanās kontekstā tas kļūst par juridisku noteikumu, kas ieviests ar saistošu tiesisko regulējumu – lēmumu, kas nosaka konkrētas saistības, paredzot, ka šo saistību neizpildes gadījumā var iestāties attiecīgas tiesiskas sekas. Papildus tam, ka par šo saistību neizpildi saskaņā ar Savienības tiesībām var tikt piemērotas sankcijas vispārējā kārtībā, neizpilde var būtiski ietekmēt Rumānijas dalību iekšējā tirgū, kā arī brīvības, drošības un tiesiskuma telpu.

156. Savukārt, runājot par šo pienākumu saturu, ir jānorāda, ka papildus ziņošanas pienākumam skaidri pastāv arī pienākums pielikt visus iespējamos centienus, lai nodrošinātu atbilstību SPM lēmuma pielikumā noteiktajiem kritērijiem.

2) SPM ziņojumu tiesiskās sekas

157. Iesniedzējtiesas ir jautājušas arī par Komisijas ziņojumu, kas sagatavoti uz SPM lēmuma pamata, kā arī Venēcijas komisijas un GRECO rekomendāciju juridisko spēku.

158. Rumānijas tiesnešu forums un OL tiesas sēdē uzturēja nostāju, ka Komisijas ziņojumos norādītās rekomendācijas, skatot tās kopsakarā ar SPM lēmumu, ir juridiski saistošas. Līdzīgi arī Rumānijas valdība tiesas sēdē ir norādījusi, ka, neraugoties uz to sui generis raksturu un to, ka tās nav saistošas, ziņojumos norādītās rekomendācijas nevar ignorēt, bet gan, ņemot vērā pienākumu ievērot LES 4. panta 3. punktā noteikto lojālas sadarbības principu, tās ir jāizpilda; turklāt tās kļūst saistošas brīdī, kad Rumānija pieņem tiesību aktus vai administratīvus aktus jomās, kas ietilpst SPM lēmuma pielikumos norādītajos kritērijos.

159. Savukārt Komisija un ģenerālprokurors, gluži pretēji, ir norādījuši, ka uz SPM pamata pieņemto Komisijas ziņojumu juridiskais raksturs nav pielīdzināms LESD 288. panta piektajā daļā un 292. pantā minētajiem ieteikumiem, jo minētie ziņojumi drīzāk ir sui generis tiesību akti, kas pieņemti uz SPM lēmuma pamata.

160. No minētajiem viedokļiem var secināt, ka, ņemot vērā to īpašo vietu ar SPM lēmumu izveidotajā sistēmā, SPM ziņojumos norādītās rekomendācijas ir kas vairāk par “tradicionālajām” rekomendācijām. Kā to norādījušas Nīderlandes un Zviedrijas valdības, SPM ziņojumi kalpo kā novērtēšanas instruments. Ziņojumi tiek pieņemti uz SPM lēmuma 2. panta pamata, un, kā norādījusi Komisija, tie ir adresēti Parlamentam un Padomei. Saskaņā ar minēto tiesību normu “Komisija savas piezīmes un konstatējumus par Rumānijas ziņojumu [..] dara zināmus Eiropas Parlamentam un Padomei”. Ziņojumi tātad piedāvā metodoloģisku pamatu panāktā progresa novērtēšanai. Rekomendācijās norādītos pasākumus var uzskatīt par konkrētu sasniedzamo kritēriju izpausmi tādā veidā, kas padara iespējamu Rumānijas progresa izvērtējumu, kurš agri vai vēlu būs par pamatu SPM izbeigšanai.

161. Tādējādi ziņojumu tiesiskās sekas attiecībā uz Rumāniju izriet no pienākuma ievērot LES 4. panta 3. punktā nostiprināto lojālas sadarbības principu. Ziņojumi kalpo par pamatu, lai varētu izvērtēt Rumānijas saistību izpildi attiecībā pret SPM kritērijiem. Ziņojumos ir norādītas konkrētas rekomendācijas, lai sniegtu palīdzību Rumānijai tās centienos. Komisija ir norādījusi, ka rekomendāciju mērķis ir sniegt atbalstu Rumānijas centienos sasniegt SPM lēmumā norādītos mērķus. Ņemot vērā to, ka kritēriji ir konkrēta Pievienošanās akta nosacījumu izpausme, un to, ka SPM lēmums bija pieņemts, pamatojoties uz Pievienošanās aktu, no SPM izriet Rumānijas pastiprināts sadarbības pienākums. Lojāla sadarbība tādējādi neaprobežojas tikai ar ziņošanu par progresu, bet drīzāk ietver pienākumu ņemt vērā rekomendācijas, pieņemot tiesību aktus vai administratīvus aktus jomās, kas ietilpst SPM lēmuma pielikumos norādītajos kritērijos.

162. Tā rezultātā, kā ir norādījusi Beļģijas valdība, lai izpildītu SPM lēmumā noteiktos kritērijus, Rumānija var pieņemt rekomendācijās noteiktos pasākumus vai citus pasākumus, kas ir pietiekami kritēriju izpildei. Jebkurā gadījumā šai dalībvalstij ir pienākums ņemt vērā Komisijas ziņojumus uz LES 4. panta 3. punkta pamata. Lojālas sadarbības pienākums ietver arī pienākumu sadarboties ar Komisiju SPM ietvaros un atturēties no jebkura pasākuma, kas varētu apdraudēt references kritērijos noteikto mērķu sasniegšanu.

163. Manuprāt, salīdzināt SPM ziņojumu un LESD 288. pantā norādīto ieteikumu tiesiskās sekas un tad vērtēt, kuriem no minētajiem dokumentiem ir izteiktāks sui generis raksturs, šajā situācijā nebūtu noderīgi ( 57 ). Tādēļ es tikai norādīšu, kādai, manuprāt, būtu jābūt SPM ziņojumu lomai.

164. Pirmkārt, es pievienojos Beļģijas, Dānijas un Zviedrijas valdību vispārīgajai nostājai. Tāpat, manā ieskatā, Komisijas pieņemtās rekomendācijas pēc to satura nav saistošas. Rekomendācijas ir jālasa un jāizpēta, un konkrētajā gadījumā Rumānijas valdībai tās ir jāņem vērā savos centienos sasniegt SPM kritērijos iekļautos mērķus. Tomēr tas nenozīmē, ka ir jāievēro visas vai kādas no šajos ziņojumos norādītajām rekomendācijām. Dalībvalstij ir pienākums sadarboties, bet ne pienākums burtiski kopēt rekomendācijās norādīto.

165. Otrkārt, šāda nostāja ietver arī iespēju nesekot. Rumānija kā jebkura cita dalībvalsts saglabā tiesības veidot valsts iestādes un procedūras pēc saviem ieskatiem. Tomēr, izstrādājot cita veida modeļus un procedūras, Rumānijai ir jāspēj pierādīt, kādā veidā šie citi modeļi palīdz sasniegt SPM lēmuma pielikumā norādītos kritērijus, vai vismaz izvirzīt šajā ziņā ticamu pieņēmumu.

166. Treškārt, pretēji argumentiem, kas norādīti saistībā ar SPM lēmumu ( 58 ), ziņojumā norādītās konkrētās rekomendācijas nav pakļautas piespiedu izpildei kā juridisks pienākums pats par sevi. Tā kā SPM ziņojumos nav noteikti juridiski saistoši pienākumi, nevar pieprasīt to piespiedu izpildi neatkarīgi no tā, vai to piemērošana vai izpilde tiek lūgta Savienības Tiesās vai valsts tiesās.

167. Tomēr minētais nenozīmē, ka šie ziņojumi var tikt ņemti vērā vai ka uz tiem var atsaukties kā uz jebkuru citu avotu, ja tas palīdz interpretēt Savienības vai valsts tiesību aktus. Tas ir pilnībā pieļaujams, gluži tāpat kā atsaucoties uz jebkuru citu autoritatīvu (nevis saistošu) avotu, kas var būt gan Eiropas Padomes protokoli, gan Imanuela Kanta darbi, gan atsauces no, ja tā var izteikties, “populārās” tiesību kultūras, gan atmiņā paliekoši citāti no Terija Pračeta grāmatām vai “Alises Brīnumzemē”.

168. Taču šajā lietā uzdoto prejudiciālo jautājumu kontekstā ir jāuzsver – ņemot vērā to, ka SPM ziņojumi nav juridiski saistoši, valsts tiesu tiesneši nevar pamatoties uz šajos ziņojumos norādītajām rekomendācijām kā uz Savienības tiesībām, lai atceltu valsts tiesību aktu piemērošanu, kas, viņu ieskatā, ir pretrunā šīm rekomendācijām.

169. Ar minēto jautājumu ir saistīts arī lietā C‑291/19 uzdotais otrais jautājums, kurā iesniedzējtiesa jautā par Rumānijas pienākumu veikt grozījumus tiesību aktos, lai nodrošinātu atbilstību Venēcijas komisijas un GRECO rekomendācijām.

170. Venēcijas komisijas un GRECO rekomendācijas bieži ir minētas Komisijas SPM ziņojumos. Šie ziņojumi Savienības tiesību kontekstā ir noderīgs informācijas avots un sniedz autoritatīvas norādes par būtiskiem standartiem, novērtējot atbilstību SPM kritērijiem. Abas starptautiskās organizācijas nodrošina uzticamus ziņojumus jomās, kas ir cieši saistītas ar efektīvas tiesu sistēmas un korupcijas apkarošanas kritērijiem.

171. Tomēr, ņemot vērā s iepriekš minētos apsvērumus, ka SPM ziņojumiem pašiem par sevi nav juridiski saistoša rakstura, SPM ziņojumos norādītās atsauces uz minēto organizāciju ziņojumiem nevar tiem piešķirt juridisko spēku. Šo starptautisko organizāciju ziņojumos norādītie konstatējumi, ciktāl tie ir pārņemti Komisijas ziņojumos, var uzlikt tikai no lojālas sadarbības principa izrietošus pienākumus, gluži tāpat kā SPM ziņojumos norādītās rekomendācijas ( 59 ).

172. Taču jāuzsver, ka iepriekš norādītie apsvērumi ir sniegti Savienības tiesību kontekstā. Minētie secinājumi nenovērš un neietekmē iespēju, ka šiem ziņojumiem var būt cits statuss saskaņā ar valsts (konstitucionālajām) tiesībām, ja kāda no dalībvalstīm ir atsevi