ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Kopienu tiesības — Principi — Samērīgums — Piemērojamība

2. Kopienu tiesības — Principi — Samērīgums — Iestāžu akti

Summary

1. Samērīguma princips, kas ir viens no vispārīgajiem Kopienu tiesību principiem, nozīmē, ka Kopienu iestāžu ieviestie pasākumi nedrīkst pārsniegt to, kas ir atbilstošs un nepieciešams, lai sasniegtu attiecīgajā tiesiskajā regulējumā noteiktos mērķus; ja ir iespēja izvēlēties starp vairākiem piemērotiem pasākumiem, jāizvēlas vismazāk apgrūtinošais, un tā radītie apgrūtinājumi nedrīkst būt nesamērīgi ar sasniedzamajiem mērķiem. Tādējādi tiesiskā regulējuma par veselības aizsardzību pieņemšanas ietvaros Kopienas likumdevējam papildus galvenajam mērķim ir pilnībā jāņem vērā visas šajā gadījumā aizsargājamās intereses un it īpaši tiesības uz īpašumu, kā arī dzīvnieku labturība.

(sal. ar 35.–37. punktu)

2. Kopienu tiesību akta spēkā esamība, raugoties no samērīguma principa viedokļa, nevar būt atkarīga no retrospektīviem novērtējumiem par tā iedarbīguma pakāpi. Kad Kopienas likumdevējam ir jāizvērtē pieņemamā tiesiskā regulējuma iedarbība nākotnē, lai gan šo iedarbību nevar precīzi noteikt, tā vērtējumu var apšaubīt tikai tādā gadījumā, ja tas ir acīmredzami kļūdains, ņemot vērā faktus, kas attiecīgā tiesiskā regulējuma pieņemšanas brīdī bija tā rīcībā. Tādējādi tiesiskā regulējuma par veselības aizsardzību pieņemšanas ietvaros ir jāatzīst, ka tad, kad pastāv neskaidrības par riska esamību vai tā pakāpi attiecībā uz cilvēku veselību, iestādes, piemērojot piesardzības un preventīvās rīcības principu, var pieņemt aizsardzības pasākumus, negaidot, kad šo risku faktiskā esamība un nopietnība ir pilnībā pierādīta. Toties tad, kad ar jauniem faktiem tiek mainīta riska uztvere vai pierādīts, ka šo risku var ierobežot ar mazāk stingriem pasākumiem kā pastāvošie, iestāžu un it īpaši Komisijas, kurai ir iniciēšanas pilnvaras, kompetencē ir raudzīties, lai tiesiskais regulējums tiktu pielāgots jaunajiem faktiem.

(sal. ar 38.–40. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Sestajā direktīvā paredzētie atbrīvojumi no nodokļa

(Padomes Direktīvas 77/388 13. panta A daļas 1. punkta g) un h) apakšpunkts un 2. punkta b) apakšpunkts)

Summary

Sestās direktīvas 77/388 13. panta A daļas 1. punkta g) un h) apakšpunkts par pakalpojumu, kas ir saistīti ar sociālo aprūpi un sociālās nodrošināšanas darbu, kā arī bērnu un jauniešu aizsardzību un izglītību, atbrīvošanu no pievienotās vērtības nodokļa kopā ar šī panta 2. punkta b) apakšpunktu ir jāinterpretē tādējādi, ka starpniecība, kuru nodrošina publisko tiesību subjekti vai citas organizācijas, ko attiecīgā dalībvalsts atzinusi par sociāla rakstura organizācijām, starp personām, kuras meklē bērnu uzraudzības pakalpojumus, un personām, kuras tos piedāvā, var tikt atbrīvota no nodokļa atbilstoši minētajām normām tikai tad, ja bērnu uzraudzības pakalpojumi paši atbilst atbrīvojumu no nodokļiem nosacījumiem, kurus paredz šīs normas, un ja šiem pakalpojumiem ir tāds veids un kvalitāte, ka vecāki nevarētu saņemt identiskas vērtības pakalpojumus, neizmantojot tādu starpniecību, piemēram, ja personu, kas uzrauga bērnus, priekšvēstures pārbaudīšanas un apmācīšanas darbs, ko veic šis starpnieks, ļauj izvēlēties tikai pietiekami kompetentas un uzticamas personas bērnu uzraudzībai. Turklāt šo pakalpojumu pamatmērķis nedrīkst būt papildu ienākumu radīšana to sniedzējam, veicot darījumus, kas tieši konkurē ar komercuzņēmumu, kuriem jāmaksā nodoklis, darījumiem. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai šie nosacījumi ir ievēroti.

(sal. ar 23., 27.–30. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Lauksaimniecība — Tirgu kopīgā organizācija — Piens un piena produkti — Eksporta kompensācijas — Produkti, kuriem uz to ir tiesības — Sieri, kuri pēc to īpašībām ir paredzēti pārstrādei trešā valstī — Iekļaušana — Nosacījums — Klasificēšana vienā no lauksaimniecības produktu nomenklatūras kodiem

(Komisijas Regulas Nr. 1706/89 un Regulas Nr. 3445/89 pielikumi)

Summary

Uz 1990. gadā eksportētajiem sieriem, kuri pēc to īpašībām ir paredzēti pārstrādei trešā valstī, var attiekties eksporta kompensācija saskaņā ar 17. panta 1. punktu Regulā Nr. 804/68 par piena un piena produktu tirgu kopīgo organizāciju, kas grozīta ar Regulu Nr. 3904/87, ar nosacījumu, ka, ņemot vērā to veidu un sastāvu, tie tiek klasificēti vienā no Regulas Nr. 1706/89, ar ko nosaka eksporta kompensācijas piena un piena produktu nozarē, pielikumā iekļautajiem produktu kodiem atbilstoši lauksaimniecības produktu nomenklatūrai eksporta kompensācijām, kas pievienota Regulai Nr. 3445/89, ar kuru izveidota lauksaimniecības produktu nomenklatūras eksporta kompensācijām galīgā versija, kas ir piemērojama, sākot no 1990. gada 1. janvāra.

(sal. ar 33. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Tiesību aktu tuvināšana – Peldvietu ūdens kvalitāte – Direktīva 76/160 – Dalībvalstu pienākums oficiāli noteikt peldvietas – Neesamība

(Padomes Direktīvas 76/160 1. panta 2. punkta a) apakšpunkts un 4. panta 1. punkts)

2. Tiesību aktu tuvināšana – Ūdeņu, no kuriem iegūst čaulgliemjus, kvalitāte – Direktīva 79/923 – Jēdziens “ūdeņi, no kuriem iegūst čaulgliemjus” – Ūdeņi, no kuriem iegūst gliemežus, kas paredzēti cilvēkiem lietošanai uzturā tieši vai pēc pārstrādes – Ietveršana

(Padomes Direktīvas 79/923 1. pants)

Summary

1. Direktīvas 76/160 par peldvietu ūdens kvalitāti 4. panta 1. punktā nav paredzēts dalībvalstu pienākums oficiāli noteikt peldvietas. No šīs direktīvas, kurā definēts peldvietu ūdens, 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta izriet, ka dalībvalstis drīkst pieļaut peldēšanos zināmos ūdeņos, tos obligāti nenosakot par peldvietām.

(sal. ar 15., 16. un 18. punktu)

2. No Direktīvas 79/923 par kvalitātes prasībām ūdeņiem, no kuriem iegūst čaulgliemjus, 1. panta teksta un šīs direktīvas preambulas pirmā, trešā, septītā un desmitā apsvēruma izriet, ka tā ir piemērojama visiem ūdeņiem, no kuriem iegūst čaulgliemjus, neskatoties uz to, vai tajos dzīvojošie gliemeži ir paredzēti cilvēkiem lietošanai uzturā tieši vai pēc pārstrādes.

(sal. ar 22. un 24. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums – Kopienu tiesiskais regulējums – Materiālā piemērošanas joma – Minētie pabalsti un izslēgtie pabalsti – Atšķirības kritēriji – Atvaļinājuma piemaksa, ko piešķir vecuma pensijas saņēmējam – Pabalsta piešķiršana, balstoties uz objektīviem kritērijiem un norādot vecuma pabalsta veidojošos elementus – Iekļaušana

(Padomes Regulas Nr. 1408/71 4. panta 1. punkts)

2. Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums – Bezdarbs – Pārrobežu darba ņēmējs, kurš ir pilnīgs bezdarbnieks – Tiesības uz dzīvesvietas dalībvalsts vecuma pabalstiem – Bezdarba laika posma ņemšana vērā saskaņā ar šīs dalībvalsts tiesību aktiem

(Padomes Regulas Nr. 1408/71 45. panta 1. un 6. punkts)

Summary

1. Pabalsts ir uzskatāms par sociālā nodrošinājuma pabalstu, kas ietilpst Regulas Nr. 1408/71 materiālās piemērošanas jomā, tikai tad, ja, no vienas puses, to piešķir saņēmējiem, neveicot individuālu un diskrecionāru personisko vajadzību novērtēšanu, bet pamatojoties uz likumā nostiprināto stāvokli, un, no otras puses, ja šis pabalsts ir saistīts ar vienu no riskiem, ko skaidri uzskaita minētās regulas 4. panta 1. punkts. Attiecībā uz otro nosacījumu, atšķirība starp izslēgtajiem un minētajiem pabalstiem balstās galvenokārt uz katru pabalstu veidojošiem elementiem, tādiem kā tā galamērķis un piešķiršanas nosacījumi, nevis uz to, ka kāds pabalsts valsts tiesību aktos tiek vai netiek kvalificēts kā sociālā nodrošinājuma pabalsts.

No tā izriet, ka tāds pabalsts kā atvaļinājuma piemaksa, ko piešķir vecuma pensijas saņēmējam, atbilst šiem diviem nosacījumiem, ja tā piešķiršanas noteikumi dod saņēmējiem likumā nostiprinātas tiesības, ja personām, kas atbilst noteiktiem objektīviem kritērijiem, šīs tiesības tiek piešķirtas automātiski un ja pabalsta veidojošie elementi norāda, ka to var uzskatīt par vecuma pabalstu.

(sal. ar 21., 23., 24. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)

2. Regulas Nr. 1408/71 45. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts, kurā dzīvo pensijas saņēmējs, kompetentajai institūcijai, piešķirot tādu pabalstu kā atvaļinājuma piemaksa, ko piešķir vecuma pensijas saņēmējam, jāņem vērā pilnīga bezdarba laikposms, kurā bijušais darbinieks saņēma bezdarbnieka pabalstus saskaņā ar minētās regulas 71. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļu tā, it kā šīs iestādes piemērotie tiesību akti uz viņu attiektos viņa pēdējās nodarbinātības laikā.

(sal. ar 34., 36. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Ekonomiskā un sociālā kohēzija – Strukturālā palīdzība – Kopienas finansējums – Apsaimniekošana un kontrole – Pārejas noteikumi – Piešķirto summu galīgā maksājuma pieprasīšanai noteiktais termiņš – Pieteikums galīgā maksājuma saņemšanai – Jēdziens – Dalībvalsts apliecinājums, kas apstiprina informāciju pieteikumā maksājuma saņemšanai un ziņojumos – Izslēgšana – Automātiska summas atsaukšana tādēļ, ka nav iesniegts minētais apliecinājums termiņā, kas paredzēts gala maksājuma pieprasīšanai – Nepieņemamība

(Padomes Regulas Nr. 4253/88 21. panta 4. punkta trešais ievilkums un Padomes Regulas Nr. 1260/1999 52. panta 1. un 5. punkts)

Summary

Automātiski anulējot summu saistībā ar izdevumiem, kas veikti Kopienas finanšu atbalsta ietvaros, pamatojot ar to, ka termiņā, kas paredzēts Regulas Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem, 52. panta 5. punktā norādītā gala maksājuma pieprasīšanai, dalībvalsts Komisijai nav iesniegusi iesniegto datu apliecinājumu Regulas Nr. 4253/88, kurā paredzēti noteikumi Regulas Nr. 2052/88 īstenošanai attiecībā uz to, kā saskaņot dažādu struktūrfondu darbību, kā arī šo struktūrfondu un Eiropas Investīciju bankas un citu pastāvošo finanšu instrumentu darbību, 21. panta 4. punkta trešā ievilkuma izpratnē, Komisija ir pieļāvusi kļūdu minētā 52. panta 5. punkta piemērošanā un līdz ar to šīs iestādes lēmums, ar kuru šī summa anulēta, ir jāatceļ.

Ja dalībvalstu Komisijai nosūtītajos pieteikumos galīgā maksājuma saņemšanai šī paša 52. panta 5. punkta izpratnē ir jābūt vismaz informācijai, kas ļautu tai pāriet pie galīgās attiecīgo projektu pabeigšanas un pieprasīto summu izmaksāšanas, šajā tiesību normā nav nekādas norādes, saskaņā ar kuru Regulas Nr. 4253/88 21. panta 4. punkta trešajā ievilkumā un lēmumā par finanšu palīdzības piešķiršanu paredzētās formalitātes, no kuru izpildīšanas ir atkarīga katru saistību galīgā saldo maksājuma izmaksāšana, ir obligāti jāizpilda, lai novērstu piešķirto summu atsaukšanu saskaņā ar šo pirmo tiesību normu. Turklāt jēdziens “pieteikums galīgā maksājuma saņemšanai”, kas parādās Regulas Nr. 1260/1999 52. panta 5. punktā, vairāk atbilst jēdzienam “pieteikums maksājuma saņemšanai”, kas attiecīgi parādās Regulas Nr. 4253/88 21. panta 4. punkta pirmajā un trešajā ievilkumā. Tomēr no šīs pēdējās tiesību normas vārdiskā formulējuma skaidri izriet, ka trešajā ievilkumā minētais dalībvalsts apliecinājums vai izziņa, kas apliecina pieteikumā maksājuma saņemšanai un ziņojumos sniegto informāciju, nav pieteikuma maksājuma saņemšanai sastāvdaļa. Līdz ar to nevar uzskatīt, ka Regulas Nr. 1260/1999 52. panta 5. punkts dalībvalstij liek līdz noteiktam datumam, kā sankciju paredzot automātisku atsaukšanu, izpildīt kādu formalitāti, piemēram, iesniegt nosūtīto datu apliecinājumu, ja minētā tiesību norma šādu pienākumu skaidri neparedz.

(sal. ar 30. un 43.–46. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Vide — Aizsardzība — Kopienas kompetence — Kriminālsodi — Pamatlēmums 2003/80 par vides krimināltiesisko aizsardzību — Atbilstošs juridiskais pamats — EKL 175. pants – Lēmums, kas pamatots ar Līguma par Eiropas Savienību VI sadaļu — LES 47. panta pārkāpums

(EKL 135. pants, EKL 175. pants un EKL 280. panta 4. punkts; Padomes Pamatlēmuma 2003/80 1.–7. pants)

Summary

Tā kā Pamatlēmums 2003/80 par vides krimināltiesisko aizsardzību ir pamatots ar Līguma par Eiropas Savienību VI sadaļu, tas skar pilnvaras, ko EKL 175. pants piešķir Kopienai, un savas nedalāmības dēļ tajā kopumā nav ievērots LES 47. pants. Šī pamatlēmuma 1.–7. pants, ar ko daļēji tiek saskaņotas dalībvalstu krimināltiesības, it īpaši attiecībā uz elementiem, kuri veido dažādus kriminālnodarījumus pret vidi, varēja tikt pieņemts, pamatojoties uz EKL 175. pantu, jo atbilstoši gan to mērķim, gan saturam to pamatmērķis ir vides aizsardzība, kas veido vienu no būtiskiem Kopienas mērķiem.

Šajā sakarā, lai gan ir tiesa, ka principā krimināltiesības tāpat kā kriminālprocesa tiesības nav Kopienas kompetencē, tas tomēr nevar liegt Kopienas likumdevējam ieviest pasākumus, kas ir saistīti ar dalībvalstu krimināltiesībām un ko tas uzskata par vajadzīgiem, lai nodrošinātu tā pieņemto vides aizsardzības normu pilnīgu efektivitāti, ja tas, ka kompetentās valsts iestādes piemēro efektīvus, samērīgus un preventīvus kriminālsodus, ir pasākums, kas ir nepieciešams, lai cīnītos pret būtisku kaitējumu videi. Šo Kopienas likumdevēja kompetenci, ieviešot vides politiku, nevar apšaubīt, atsaucoties uz apstākli, ka EKL 135. pants un EKL 280. panta 4. punkts atstāj dalībvalstu ziņā valsts krimināltiesību piemērošanu un tiesas spriešanu tādās jomās kā attiecīgi sadarbība muitas jomā un cīņa pret Kopienas finanšu interešu apdraudējumu.

(skat. 41., 42., 47., 48. un 51.–53. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Tiesību aktu tuvināšana — Publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē — Direktīva 93/38 — Piemērošanas joma — Līgumslēdzēji subjekti, kas veic direktīvā minētās darbības un piešķir līguma slēgšanas tiesības vai organizē konkursu, lai veiktu šādu darbību

(Padomes Direktīvas 93/38 2. panta 2. punkts, 4. panta 1. punkts un 6. panta 1. punkts)

Summary

Direktīvas 93/38, ar ko koordinē [publisko] līgumu piešķiršanas procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē, piemērojamība ir atkarīga no attiecīgā līgumslēdzēja subjekta veiktās darbības, kā arī no pastāvošās saistības starp šo darbību un minētā subjekta paredzēto publisko iepirkumu. Ja šis subjekts veic kādu no Direktīvas 93/38 2. panta 2. punktā minētajām darbībām un, veicot šādu darbību, plāno piešķirt publisko piegādes, būvdarbu vai pakalpojumu līgumu slēgšanas tiesības vai organizēt konkursu, kas valsts tiesai [iestādei] ir jāpārbauda, šim līgumam vai šim konkursam ir piemērojami šīs direktīvas noteikumi. Pretējā gadījumā atkarībā no situācijas minēto līgumu vai konkursu reglamentē direktīvās par publisko piegāžu, būvdarbu vai pakalpojumu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu paredzētās normas.

Saskaņā ar Direktīvas 93/38 6. panta 1. punktu to nepiemēro līgumiem vai projektu konkursiem, ko līgumslēdzējs subjekts piešķir vai organizē citā nolūkā, kas nav šīs direktīvas 2. panta 2. punktā aprakstīto darbību veikšana. To turklāt nepiemēro tiem subjektiem, kas vai nu nedarbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta pakalpojumu vai telekomunikāciju nozarē, vai arī darbojas šajās nozarēs, taču ir tiešā saskarē ar konkurējošiem spēkiem tirgos, piekļuve kuriem nav ierobežota.

(sal. ar 37.–39. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Vide — Gaisa piesārņojums — Rūpniecības iekārtas — Direktīva 84/360 — Gaisa piesārņojuma jēdziens — Dalībvalstu pienākums samazināt atsevišķu vielu emisijas, kas nav atkarīgs no vispārējā vides stāvokļa reģionā

(Padomes Direktīvas 84/360 1. un 2. pants)

2. Vide — Gaisa piesārņojums — Rūpniecības iekārtas — Direktīva 84/360 — Dalībvalstu pienākums veikt pasākumus, lai minētajās iekārtās ieviestu labākās pieejamās tehnoloģijas — Politiku un stratēģiju neīstenošana — Pienākumu neizpilde

(Padomes Direktīvas 84/360 13. pants)

Summary

1. No Direktīvas 84/360 par rūpniecības iekārtu radītā gaisa piesārņojuma apkarošanu 1. panta izriet, ka tajā ir paredzēts novērst vai mazināt rūpniecības iekārtu radīto gaisa piesārņojumu Kopienā. Šīs direktīvas 2. panta 1. punkta izpratnē gaisa piesārņojums ir tieša vai netieša cilvēka radītu vielu vai enerģijas ievade gaisā, kā dēļ rodas kaitējums, kas apdraud cilvēka veselību, kaitē dzīvajiem resursiem un ekosistēmām. No tā izriet, ka, ja ir noskaidrots, ka atsevišķu vielu emisijas kaitīgi ietekmē cilvēka veselību, dzīvos resursus un ekosistēmas, dalībvalstu pienākums veikt pasākumus, kas nepieciešami šo vielu emisijas samazināšanai, nav atkarīgs no vispārējā vides stāvokļa reģionā, kurā ierīkota attiecīgā rūpniecības iekārta.

(sal. ar 33. un 34. punktu)

2. Neīstenojot tādu politiku vai stratēģiju, lai pakāpeniski ieviestu labākās pieejamās tehnoloģijas tvaika un gāzes turbīnu energoblokos elektrostacijā, dalībvalsts nepilda pienākumus, ko tai uzliek Direktīvas 84/360 par rūpniecības iekārtu radītā gaisa piesārņojuma apkarošanu 13. pants.

Lai gan Direktīvas 84/360 13. pants skaidri neuzliek dalībvalstīm pienākumu noteikt robežvērtības rūpniecības iekārtu emisijām, jānorāda, ka emisijas robežvērtību noteikšana šādām iekārtām ir ļoti lietderīgs pasākums politikas vai stratēģijas īstenošanas ietvaros minētā 13. panta izpratnē.

Par pasākumu labākās pieejamās tehnoloģijas ieviešanai tādā iekārtā kā elektrostacija, var uzskatīt kaitīgu vielu maksimālā daudzuma samazināšanu degvielā, ja tā var ievērojami samazināt šādas iekārtas radīto gaisa piesārņojuma līmeni. Lai to secinātu, ir jāpieņem, ka kaitīgo vielu līmenim attiecīgajā degvielā ir jāatbilst mazākajam līmenim, kāds pieejams tirgū.

Pasākumi, ar kuriem elektrostacijā tiek ieviestas labākās pieejamās tehnoloģijas, var būt arī pakāpeniska degļu aizstāšana, kā arī emisiju mērīšana un uzraudzība, taču ar nosacījumu, ka vienlaikus ar tām tiek veiktas darbības, kurām ir tieša ietekme uz attiecīgās elektrostacijas emisijām.

(sal. ar 35., 36., 39., 47., 48., 52. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Darbības, par kurām jāmaksā nodoklis – Preču piegāde un pakalpojumu sniegšana pret atlīdzību – Jēdziens — Jaunu akciju emisija — Izslēgšana

(Padomes Direktīvas 77/388 2. panta 1. punkts)

2. Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Priekšnodokļa atskaitīšana – Nodoklis, ko uzliek izdevumiem par saņemtajiem pakalpojumiem, emitējot akcijas – Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu – Nosacījums

(Padomes Direktīvas 77/388 17. panta 1. un 2. punkts)

Summary

1. Jaunu akciju emisija neatkarīgi no tā, vai to veic, uzsākot attiecīgās sabiedrības akciju kotēšanu biržā, nav darījums, kas ietilpst Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, kurā izdarīti grozījumi ar Direktīvu 95/7, 2. panta 1. punkta piemērošanas jomā.

Šis darījums nav ne preču piegāde, ne pakalpojumu sniegšana pret atlīdzību šī noteikuma izpratnē.

(sal. ar 27., 28. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)

2. Sestās direktīvas 77/388, kurā izdarīti grozījumi ar Direktīvu 95/7, 7. panta 1. un 2. punkts dod tiesības atskaitīt visu pievienotās vērtības nodokli, ko uzliek nodokļu maksātāja izdevumiem par dažādiem pakalpojumiem, kurus tas saņēmis akciju emisijas ietvaros, ciktāl šī nodokļa maksātāja saimnieciskās darbības laikā veiktie darījumi ir apliekami ar nodokli.

Šo pakalpojumu izmaksas veido daļu no attiecīgās sabiedrības vispārējām izmaksām un kā tādas tās veido daļu no sabiedrības pārdodamo preču cenas, jo šādi pakalpojumi ir tieši un tūlītēji saistīti ar nodokļa maksātāja saimniecisko darbību.

(sal. ar 36., 38. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Saimnieciskā darbība Sestās direktīvas 4. panta izpratnē – Nodokļu maksātāji – Jēdziens – Persona, kas beigusi veikt komercdarbību, bet turpina maksāt nomas maksu un segt ar telpām, kas kalpojušas šīs darbības veikšanai, saistītās izmaksas, jo izbeigt nomas līgumu nav iespējams – Iekļaušana – Tiesību veikt atskaitījumus iegūšana – Nosacījumi

(Padomes Direktīvas 77/388 4. panta 1.–3. punkts)

Summary

Sestās direktīvas 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 4. panta 1.–3. punkts ir jāinterpretē tā, ka persona, kas ir izbeigusi saimniecisko darbību, bet turpina maksāt nomas maksu un ar to telpu izmantošanu saistītās izmaksas, kuras tika izmantotas šai darbībai, jo nomas līgumā ir ietverts noteikums par tā priekšlaicīgu neizbeigšanu, ir uzskatāma par nodokļa maksātāju šā panta izpratnē un ir tiesīga atskaitīt pievienotās vērtības nodokli no tādējādi samaksātām summām, ja pastāv tieša un tūlītēja saikne starp veiktajiem maksājumiem un saimniecisko darbību un ja ir konstatēts, ka nepastāv krāpniecisks vai ļaunprātīgs nodoms.

Darbības – tādas kā maksājumi, kurus persona turpina maksāt darbības likvidācijas periodā, ir jāuzskata par daļu no saimnieciskās darbības Sestās direktīvas 4. panta izpratnē. Tomēr pastāv tieša un tūlītēja saikne starp pienākumu turpināt maksāt nomas maksu un citus maksājumus pēc tam, kad komercdarbība ir izbeigta, jo nomas līgums tika noslēgts telpu izmantošanai šai darbībai un to patiesi ir ietekmējis. Laika posms, kurā pastāv pienākums maksāt nomas maksu un saistītās izmaksas, neietekmē saimnieciskās darbības pastāvēšanu – ar nosacījumu, ka šis laika posms ir ļoti vajadzīgs likvidācijas veikšanai.

(sal. ar 24., 26., 28., 29., 35. punktu un rezolutīvo daļu)