ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība no dempinga prakses – Vienlīdzīgas attieksmes princips attiecībā uz importu no dažādām valstīm – Piemērojamība dažādu valstu izcelsmes produktiem, kurus visus skar dempings, bet uz vieniem attiecas galīgās nodevas pārskatīšanas procedūra un uz otriem – sākotnējā izmeklēšana

(Padomes Regulas Nr. 384/96 5. pants, 9. panta 5. punkts un 11. panta 2. punkts)

Summary

Pastāv objektīva atšķirība starp sākotnējās izmeklēšanas procedūru, kuras mērķis ir noteikt dempinga prakses pastāvēšanu un antidempinga pasākuma, kura termiņš beidzas, pārskatīšanas procedūru. Lai gan imports, kam piemēro pārskatīšanas procedūru, ir imports, kam jau tiek piemēroti galīgie antidempinga pasākumi un attiecībā uz kuru ir sniegti pietiekami pierādījumi, lai konstatētu, ka šo pasākumu atcelšana, iespējams, radītu dempinga un zaudējumu turpināšanos vai atkārtošanos, ja imports ir pakļauts sākotnējai izmeklēšanai, šādas izmeklēšanas mērķis ir tieši konstatēt jebkāda apgalvotā dempinga pastāvēšanu, pakāpi un sekas, pat ja šādas izmeklēšanas uzsākšana norāda uz pietiekamu pierādījumu esamību šādas procedūras uzsākšanas attaisnošanai.

No tā izriet, ka antidempinga galīgās nodevas iekasēšana līdz tās pārskatīšanas procedūras beigām, lai gan šāda veida nodeva nav iekasēta tajā pašā laikposmā līdzīgiem citas valsts izcelsmes produktiem, attiecībā uz kuriem tiek veikta sākotnējā izmeklēšana, nerada vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu.

Turklāt Padomei nav pienākuma atturēties no Antidempinga pamatregulas Nr. 384/96, kas paredz antidempinga galīgo nodevu iekasēšanas turpināšanu līdz pārskatīšanas rezultātu saņemšanai, 11. panta 2. punkta piemērošanas saskaņā ar šīs pašas regulas 9. panta 5. punktā noteikto nediskriminācijas principu. 9. panta 5. punktā noteiktais princips neliek Padomei īstenot absolūti vienlīdzīgu attieksmi attiecībā uz importa nodevas iekasēšanu par importu atšķirīgās situācijās, ja tā lemj beigt pārskatīšanas procedūru, pamatojoties uz to, ka līdzīgā situācijā antidempinga nodeva netika piemērota importam, kas ir līdzīgs importam, kas tiek pārskatīts, bet kas nāk no cita avota un par ko tika veikta sākotnējā izmeklēšana.

(sal. ar 50.–52. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Transports – Gaisa transports – Pieeja lidlauka sniegto pakalpojumu tirgum Kopienas lidostās – Dalībvalstu kompetence nodrošināt piemērotu sociālās aizsardzības līmeni to uzņēmumu darbiniekiem, kuri sniedz lidlauka pakalpojumus – Robežas

(Padomes Direktīva 96/67)

2. Sociālā politika – Tiesību aktu tuvināšana – Uzņēmuma īpašnieka maiņa – Darba ņēmēju tiesību aizsardzība – Direktīva 2001/23 – Pāreja – Jēdziens – Valsts tiesību norma, kas paredz saglabāt esošo nodarbinātības līmeni un iepriekšējās vadības personāla darba tiesisko attiecību pēctecību darbības pārejas gadījumā neatkarīgi no konkrētā darījuma rakstura – Izslēgšana

(Padomes Direktīva 2001/23)

Summary

1. Kompetence nodrošināt piemērotu sociālās aizsardzības līmeni to uzņēmumu darba ņēmējiem, kuri sniedz lidlauka pakalpojumus, ko dalībvalstis saglabā atbilstoši Direktīvai 96/67 par pieeju lidlauka sniegto pakalpojumu tirgum Kopienas lidostās, neietver neierobežotu normatīvu kompetenci un ir īstenojama tādējādi, ka tā neietekmē minētās direktīvas lietderīgo iedarbību un mērķus. Šīs direktīvas mērķis ir nodrošināt lidlauka sniegto pakalpojumu tirgus atvēršanu, kam cita starpā jāpalīdz samazināt aviosabiedrību ekspluatācijas izmaksas.

(sal. ar 31. un 32. punktu)

2. Valsts tiesību norma, kas paredz saglabāt esošo nodarbinātības līmeni un iepriekšējās vadības personāla darba tiesisko attiecību pēctecību un kas neatkarīgi no konkrētā darījuma rakstura attiecas uz “ikvienu darbības pāreju” attiecīgajā nozarē, acīmredzami pārsniedz pārejas definīcijas robežas, kas noteikta Direktīvā 2001/23 par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā, kā to interpretējusi Tiesa. To, vai attiecīgais darījums ir pāreja minētās direktīvas izpratnē, var noteikt tikai pēc īpatnībām, kas raksturīgas katrai atsevišķai darbību pārejai.

(sal. ar 41. un 42. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Vide – Atkritumi – Regula Nr. 259/93 par atkritumu pārvadājumiem – Pārstrādei paredzēti atkritumi – Paziņošanas procedūra, kas piemērojama pārvadājumiem starp dalībvalstīm – Pret pārvadājumu izteikto iebildumu sistēma – Valsts pasākums, kas pamato iebildumus, kuru pamatā ir vienīgi pārstrādāšanas pakāpe – Nepieļaujamība – Pamatojums – Trūkums

(Padomes Regulas Nr. 259/03 7. panta 4. punkta a) apakšpunkta piektais ievilkums)

2. Vide – Atkritumi – Direktīva 75/442 par atkritumiem – II B pielikums – Apglabāšanas un reģenerācijas darbību nošķiršana – Kvalificēšana par reģenerācijas darbību – Nosacījumi

(Padomes Direktīvas 75/442, kā tā ir grozīta ar Komisijas lēmumu 96/350, II B pielikuma R 1. punkts)

Summary

1. Regulas Nr. 259/93 par uzraudzību un kontroli attiecībā uz atkritumu pārvadājumiem Eiropas Kopienā, ievešanu tajā un izvešanu no tās 7. panta 4. punkta a) apakšpunkta piektais ievilkums, saskaņā ar kuru nosūtītāja un galamērķa kompetentās iestādes var izteikt pamatotus iebildumus pret pārstrādei paredzēto atkritumu pārvadājumu, ja reģenerējamo un nereģenerējamo atkritumu attiecība, reģenerācijas rezultātā iegūto materiālu paredzamā vērtība vai reģenerācijas izmaksas un nereģenerējamās daļas apglabāšanas izmaksas neattaisno reģenerāciju nedz ekonomisku, nedz ar vidi saistītu apsvērumu aspektā, iestājas pret to, ka valsts regulējums par atkritumu pārvadājumiem izvērtēšanas nolūkā atsaucas tikai uz pirmo no šiem trijiem kritērijiem, proti, reģenerējamo un nereģenerējamo atkritumu attiecību. Šis noteikums turklāt iestājas pret to, ka valsts regulējums par atkritumu pārvadājumiem izvērtēšanas nolūkā atsaucas uz galamērķa valstī un nosūtītājvalstī reģenerējamo atkritumu procentu salīdzinājumu. Šajos apstākļos nav būtiski, ka valsts iestādes saglabā tiesības katru atkritumu pārvadājuma pieteikumu izvērtēt individuāli vai ka attiecīgais pārvadājumu regulējums attiecas gan uz atkritumu izvešanu, gan ievešanu un tiecas uz lielāko iespējamo atkritumu reģenerāciju Kopienā.

(sal. ar 17. – 21., 23. – 25. punktu)

2. Atkritumu izmantošana degvielai uzskatāma par Direktīvas 75/442 par atkritumiem, kā tā ir grozīta ar lēmumu 96/350, II B pielikuma R 1. punktā minēto reģenerācijas darbību. Pirmkārt, paredzētās darbības galamērķim jābūt enerģijas ražošanai. Otrkārt, enerģijai, kas tiek iegūta, dedzinot atkritumus, un rekuperēta, jābūt lielākai par to, kas tiek patērēta dedzināšanas procesa laikā, un daļai no dedzināšanas laikā iegūtās enerģijas pārpalikuma jātiek reāli izmantotai vai nu nekavējoties degšanas radītā siltuma veidā, vai pēc pārveidošanas elektrības veidā. Treškārt, darbības laikā jāpatērē lielākā daļa atkritumu, un lielākajai daļai iegūtās enerģijas jātiek rekuperētai un izmantotai.

Savukārt tādi kritēriji kā atkritumu siltumspēja, kaitīgo vielu daudzums dedzināmajos atkritumos vai tas, ka atkritumi ir tikuši sajaukti, nav ņemami vērā.

(sal. ar 31. –32. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Personu brīva pārvietošanās – Darba ņēmēji – Vienlīdzīga attieksme – Sociālie pabalsti – Darbiniekiem atlaišanas gadījumā piešķirams pagaidu pabalsts – Darba ņēmēja, kurš dzīvo un ir nodokļu maksātājs citā dalībvalstī, algas nodokļa, kas teorētiski maksājams nodarbināšanas valstī, fiktīva atskaitīšana – Nepieļaujamība – Pamatojums – Trūkums

(EKL 39. pants; Padomes Regulas Nr. 1612/68 7. panta 4. punkts)

Summary

EKL 39. pants un Padomes Regulas Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā 7. panta 4. punkts iestājas pret tādu valsts regulējumu, kas paredzēts koplīgumā, saskaņā ar kuru tāda darba ņēmējam, kas dzīvo un ir nodokļu maksātājs citā dalībvalstī, nodarbināšanas dalībvalsts izmaksāta sociālā maksājuma, kāds ir pagaidu pabalsts papildus maksājumiem, ko darbiniekiem piešķir atlaišanas gadījumā, summa tiek aprēķināta tā, ka, nosakot minētā pabalsta aprēķina bāzi, fiktīvi tiek atskaitīts nodarbināšanas dalībvalstī maksājams algas nodoklis, lai gan saskaņā ar Dubultās nodokļu uzlikšanas novēršanas konvenciju atalgojumi, darba algas un līdzīgas darba samaksas, ko izmaksā darba ņēmējiem, kas nedzīvo šajā valstī, ir ar nodokļiem apliekamas tikai to dzīvesvietas dalībvalstī.

Ar administratīvām grūtībām, ko nodarbināšanas dalībvalstij radītu dažādu minētā pabalsta aprēķina metožu piemērošana atkarībā no attiecīgās personas dzīvesvietas, un ietekmi uz budžetu, kas izrietētu no tā, ka valsts algas nodokli neņemtu vērā, nevar pamatot to, ka šī dalībvalsts neievēro pienākumus, kas izriet no Līguma.

(sal. ar 29.-30., 37. punktu un rezolutīvo daļu)
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 294/66

Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūnija rīkojums – Advansa u.c./Komisija

(Lieta T-283/14) (1)

(Valsts atbalsts - Vācijas veiktie pasākumi no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un energoietilpīgu uzņēmumu atbalstam - Lēmums uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru - Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

(2015/C 294/81)

Tiesvedības valoda – vācu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Advansa GmbH (Hamm, Vācija); Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH (Ibbenbüren, Vācija); Aurubis AG (Hamburga, Vācija); Cabb GmbH (Gersthofen, Vācija); CBW Chemie GmbH Bitterfeld-Wolfen (Bitterfeld-Wolfen, Vācija); CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG (Brunsbüttel, Vācija); Clariant Produkte (Deutschland) GmbH (Frankfurte pie Mainas, Vācija); Dow Olefinverbund GmbH (Schkopau, Vācija); Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH (Stade, Vācija); Dralon GmbH (Dormagen, Vācija); Ems-Chemie (Neumünster) GmbH & Co. KG (Neumünster, Vācija); Hahl Filaments GmbH (Munderkingen, Vācija); ISP Marl GmbH (Marl, Vācija); Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen (Sulzbach, Vācija); Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter (Sulzbach); Nabaltec AG (Schwandorf, Vācija); Siltronic AG (Minhene, Vācija); Trevira GmbH (Bobingen, Vācija); Wacker Chemie AG (Minhene); un Westfalen Industriegase GmbH (Minstere, Vācija) (pārstāvji – C. Arhold, L. Petersen, F.-A. Wesche, N. Wimmer un T. Woltering, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer, kam palīdz C. von. Donat un G. Quardt, advokāti)

Priekšmets

Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 18. decembra Lēmumu C(2013) 4424 final uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru saistībā ar Vācijas Federatīvās Republikas īstenotajiem pasākumiem no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un lielo elektroenerģijas patērētāju atbalstam [valsts atbalsts SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

Rezolutīvā daļa:

1) tiesvedību lietā izbeigt;

2) nelemt par EBTA Uzraudzības iestādes iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā;

3) Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, Cabb GmbH, CBW Chemie GmbH Bitterfeld-Wolfen, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dow Olefinverbund GmbH, Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH, Dralon GmbH, Ems-Chemie (Neumünster) GmbH & Co. KG, Hahl Filaments GmbH, ISP Marl GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG, Trevira GmbH, Wacker Chemie AG un Westfalen Industriegase GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

4) EBTA Uzraudzības iestāde sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

(1) OV C 223, 14.7.2014.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 388/32

Prasība, kas celta 2014. gada 15. augustā – ZZ/Eiropas Komisija

(Lieta F-82/14)

2014/C 388/42

Tiesvedības valoda – itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: ZZ (pārstāvis – M. Cornacchia, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Strīda priekšmets un apraksts

Prasība atcelt lēmumu par prasītāja izslēgšanu no konkursa EPSO/AST/126/2012 par to, ka viņš nebija informējis atlases komisiju par radnieciskām saitēm ar vienu no tās locekļiem

Prasītāja prasījumi:

— atcelt 2014. gada 15. maija lēmumu, ar kuru atklātā konkursa EPSO/AST/126/12 komisija ar EPSO vēstuli, atbildot uz prasītāja 2014. gada 31. janvārī iesniegto pārskatīšanas pieteikumu, apstiprināja prasītāja izslēgšanu no konkursa EPSO/AST/126/12;

— piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt morālo kaitējumu, ko prasītājs bija cietis saistībā ar iepriekšējā ievilkumā minēto lēmumu un kurš ex aequo et bono novērtēts EUR 3 000 apmērā;
—

piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājiem kaitējumu, kas tiem radīts, novēloti izskatot to pieteikumus par to pensijas tiesību pārnešanu, kas izriet nevis no 2004. gada 28. aprīļa, bet gan no 2011. gada 3. marta Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta vispārējo īstenošanas noteikumu piemērošanas;
—

piespriest atbildētājam samaksāt procentus, kas tam jāmaksā no summas EUR 170 074,39 apmērā, kas prasītājam tika izmaksāta 2013. gada 14. maijā, proti: — galvenokārt: procentus, kas jāmaksā par laikposmu no 2001. gada 21. februāra līdz 2013. gada 14. maijam, kas novērtēti EUR 138 331,75 apmērā; — pakārtoti: procentus, kas jāmaksā par laikposmu no 2004. gada 27. janvāra līdz 2013. gada 14. maijam, kas novērtēti EUR 83 154,25 apmērā; — pakārtoti tam: vismaz procentus par laikposmu no 2004. gada 27. janvāra līdz 2013. gada 1. februārim, kas novērtēti EUR 80 356,75 apmērā, vismaz sākot no tās dienas, kuru Civildienesta tiesa pamatoti noteiks kā dienu, no kuras ir jāsāk maksāt procentus, vai noteikt prasītājam atlīdzināmo zaudējumu summu, kas jāmaksā atbildētājam, ņemot vērā tā pienākumu neizpildi;
—

piespriest Komisijai samaksāt nokavējuma procentus, sākot no 2012. gada jūnija — par EUR 5 530, no 2012. gada augusta — par pirmo summu EUR 1 535,60, no 2012. gada septembra — par papildu EUR 1 535,60 un no 2012. gada oktobra — par EUR 3 822,80 līdz brīdim, kad šīs summas viņam tiks atlīdzinātas, ņemot vērā, ka, tā kā EUR 3 071,20 tika atlīdzināti vienlaikus ar 2013. gada janvāra darba samaksu, nokavējuma procenti vairs nav jāmaksā no šīs atlīdzības brīža.
—

piespriest atbildētājai atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājam radušies apstrīdētā lēmuma dēļ, kas jānovērtē kā summa, kas atbilst starpībai starp darba samaksu atbilstoši III funkciju grupai kopš 2011. gada oktobra un to, ko viņš turpināja saņemt kā I funkciju grupas līgumdarbinieks, kopā ar atbilstošajiem procentiem no katra mēneša darba samaksas izmaksas termiņa līdz to faktiskajai samaksai;
—

piespriest atbildētājai samaksāt zaudējumu atlīdzību par radīto kaitējumu pirktspējas samazināšanās dēļ, šo kaitējumu novērtējot ex aequo et bono pagaidām 1,5 % apmērā no katra prasītāja ikmēneša atalgojuma;
—

atcelt lēmumu, ko pieņēmusi EPSO atlases komisija, atsakot pielaist prasītāju vispārējā konkursa EPSO/AST/117/11 — Assistants in the secretarial field (AST 1) otrajai kārtai, pamatojot ar to, ka neesot izpildīti vispārējie pielaišanas nosacījumi, kas paredzēti Paziņojuma par vispārējo konkursu EPSO/AST/117/11 III sadaļā un, konkrētāk, jo viņam nav diploma par mācību pabeigšanu, kas dod piekļuvi augstākās izglītības iegūšanai sekretariāta jomā, vai, alternatīvi, diploma par mācību pabeigšanu, kas dod piekļuvi augstākās izglītības iegūšanai, kam seko profesionālā pieredze vismaz triju gadu garumā sekretariāta jomā un kuras uzdevumi ir tieši saistīti ar sekretāra funkcijām, kā tās aprakstītas paziņojuma par konkursu 1. sadaļā;
—

galvenokārt: — atcelt lēmumu, ar kuru prasītājas galvenā dzīvesvieta ir noteikta Luksemburgā, un 2011. gada 28. jūnija lēmumu, kurā ir ietverts atzinums par prasītājas pensijas tiesību koriģēšanu un ar kuru no 2010. gada 1. janvāra ir atcelts korekcijas koeficients attiecībā uz Franciju; — noteikt Parlamentam pienākumu atmaksāt summas, kas iegūtas nepamatotu maksājumu atgūšanas ceļā; — noteikt Parlamentam pienākumu samaksāt izveidojušos pensijas parādu un attiecīgos kavējuma procentus, kas tiek aprēķināti no parāda samaksas termiņa, pēc Eiropas Centrālās bankas noteiktās galveno refinansēšanas operāciju likmes attiecīgajā periodā, palielinot to par diviem punktiem;
—

piespriest atbildētājai samaksāt atlīdzību par morālo kaitējumu, kas ar iepriekš minētajām nelikumībām nodarīts laikā no 2008. gada līdz 2011. gadam. Atlīdzība par kaitējumu ir aprēķināma kā ikmēneša starpība starp prasītājas un vietējā darbinieka atalgojumu visā laikposmā no 2008. gada līdz 2011. gadam, pamatojoties uz to, ka delegācija a) apzināti uzdeva prasītājai tādus pašus uzdevumus kā vietējam darbiniekam, lai arī viņu amata pienākumu apraksti bija pavisam atšķirīgi, b) veltīja visas pūles, lai neļautu prasītājai pildīt amata pienākumu aprakstam atbilstošos uzdevumus/ieņemt atbilstošu amatu, c) konsekventi ir noliegusi, ka prasītājas amata pienākumos ietilpst arī Finanšu, līgumu un revīzijas nodaļas vadītāja aizvietošana;
—

pakārtoti, ja netiktu apmierināta pamata prasība, quod non samaksāt prasītājai iepriekš noteiktu un ex aequo et bono summu EUR 50 000 apmērā;
—

prasība atcelt Eiropas Investīciju Bankas lēmumus, tostarp prasītāju darba samaksas aprēķinus 2011. gada februārim, ar kuriem ir palielinātas prasītāju iemaksas pensiju sistēmā, palielinot minēto maksājumu aprēķina bāzi (darba samaksu, no kuras tiek atskaitīti maksājumi), no vienas puses, kā arī aprēķina koeficientu, kas ir izteikts procentos no minētās samaksas, no kuras tiek atskaitīti maksājumi, no otras puses;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 209/55

Prasība, kas celta 2010. gada 3. jūnijā — Skareby/Komisija

(Lieta F-42/10)

()

2010/C 209/89

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Carina Skareby (Leuven, Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Strīda priekšmets un apraksts

Prasība atcelt Komisijas lēmumu noraidīt prasītājas sūdzību par to, ka viņa bija pakļauta psiholoģiskai vardarbībai un tika to piedzīvojusi to gadu laikā, kurus viņa pavadīja Komisijas Reģionālajā delegācijā Kirgizstānā

Prasītājas prasījumi:

— likt Komisijai iesniegt Komisijas izmeklēšanas un disciplinārlietu biroja (IDOC) ziņojumu kopā ar attiecīgajiem pierādījumiem;

— atcelt Komisijas 2009. gada 23. jūlija lēmumu un tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt lēmumu noraidīt sūdzību;
—

piespriest iecēlējinstitūcijai samaksāt prasītājam summu, kas ex aequo et bono noteikta EUR 150 000 apmērā, kā atlīdzinājumu par tam nodarīto morālo kaitējumu, pieskaitot nokavējuma procentus likumisko procentu apmērā, sākot no dienas, kad sākas attiecīgās summas samaksas pienākums, kā arī summu, kas ex aequo et bono noteikta EUR 50 000 apmērā, kā atlīdzinājumu par tam nodarīto profesionālo kaitējumu, pieskaitot nokavējuma procentus likumisko procentu apmērā, sākot no dienas, kad sākas šīs summas samaksas pienākums;
—

piespriest atbildētājai prasītājiem nodarītā kaitējuma novēršanas nolūkā atlīdzināt zaudējumus, ko veido EUR 5 000 piešķīrums katram prasītājam sakarā ar pirktspējas samazināšanos no 2009. gada 1. janvāra, neizmaksātās atalgojuma daļas piešķīrums, kas atbilst prasītāju darba algas palielinājumam par 1,5 % no 2009. gada 1. janvāra un procenti par prasītāju neizmaksātās darba algas daļas summu, sākot no datuma, kad šīs summas bija jāizmaksā, līdz samaksas dienai. Šī procentu likme ir jāaprēķina, balstoties uz Eiropas Centrālās bankas attiecīgajam laikposmam noteikto likmi galvenajām refinansēšanas darbībām, pieskaitot divus procentpunktus;
—

atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja 2007. gada 3. decembra lēmumu, ar kuru tiek noraidīta sūdzība, kuru prasītājs bija iesniedzis 2007. gada 8. augustā, kā arī Lēmumu Nr. PERS-01-07 par paaugstināšanas punktu piešķiršanu 2003. gada paaugstināšanas amatā ietvaros, Lēmumu ADM-07-17, ar kuru tiek interpretēts Lēmums ADM 03-35 par ierēdņu un pagaidu darbinieku karjeru un paaugstināšanu amatā, un 2007. gada 15. jūnija vēstuli ar nosaukumu “Definitive awarding of 2007 promotion points adopted by the Appointing Authority”;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 69/30

Prasība, kas celta 2007. gada 29. janvārī — Angioi pret Komisiju

(Lieta F-7/07)

(2007/C 69/61)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Marie-Thèrese Angioi, Valenciennes (Francija) (pārstāvis — M.-A. Lucas, avocat)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Eiropas Personāla atlases biroja (EPSO) 2006. gada 14. marta lēmumu, ar kuru konstatēti prasītājas rezultāti ES 25 līgumdarbinieku iepriekšējās atlases testos;

— atcelt EPSO un/vai atlases komitejas lēmumu nereģistrēt prasītāju iepriekšējās atlases testu veiksmīgo kandidātu datu bāzē;

— atcelt atlasei sekojušās darbības;

— piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Savas prasības pamatojumā prasītāja izvirza trīs pamatus.

Ar pirmo pamatu prasītāja norāda, ka uzaicinājums izteikt interesi (UII), ko EPSO publicēja 2005. gada 20. jūnijā, esot pretrunā EKL 12. panta 1. punktam un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības (PDNK) 82. panta 1. punktam un 3. punkta e) apakšpunktam. Tā kritizē it īpaši, ka UII, no vienas puses, kā kandidātu pamata valoda ir noteikta valoda, kas atbilst to pilsonībai (vai dalībvalstu, kurās ir vairākas oficiālās valodas, gadījumā, valoda, kurā ir iegūta obligātā izglītība) un, no otras puses, ka tajā ir paredzēts, ka iepriekšējās atlases testi attiecībā uz katru kandidātu notiek citā valodā nekā pamata valoda un ir jāizvēlas starp angļu, franču un vācu valodu. Šo noteikumu sekas esot tādas, ka kandidātiem, pirmkārt, esot liegta iespēja kā pamata valodu izvēlēties citu Kopienu valodu, kuru tie prot padziļināti, lai arī viņiem nav šī attiecīgā pilsonība, un, otrkārt, viņiem bija jākārto pārbaudījumi vienā no iepriekš minētajām valodām. Šī sistēma ietverot atšķirīgu attieksmi atkarībā no pilsonības, kas nav objektīvi attaisnojama ar veicamo funkciju prasībām

Otrais pamats ir balstīts uz labas pārvaldības, vienlīdzīgas attieksmes, objektivitātes un tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu tiktāl, ciktāl prasītājas iepriekšējā atlases pārbaudījumus esot ietekmējušas situācijas, kas viņu ir mulsinājušas un atņēmušas daļu laika, kas tai bija dots, neļaujot tai sākt pārbaudījumu no sākuma vai nepiešķirot papildus laiku.

Trešajā pamatā prasītāja norāda, pirmkārt, vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, ciktāl uzdotie jautājumi bijuši izvēlēti pēc nejaušības principa datu bāzē, kas ietver jautājumus, kuru līmenis ir ļoti atšķirīgs un kuru spēkā esamība reizēm šķita šaubīga, un, otrkārt, tiesiskās paļāvības aizsardzības un pārskatāmības principa, kā arī pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, ciktāl EPSO tai nav paziņojis jautājumus, kas tai esot uzdoti.