ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Prasība sakarā ar valsts pienākumu neizpildi — Pamatotības pārbaude Tiesā — Vērā ņemamais stāvoklis — Stāvoklis, beidzoties argumentētajā atzinumā noteiktajam termiņam

(EKL 226. pants)

2. Lauksaimniecība — Kopējā lauksaimniecības politika — Lauksaimniecības produktu bioloģiskās ražošanas metode un norādes par to uz lauksaimniecības produktiem un pārtikas produktiem — Regula Nr. 2092/91 — Norāde ar atsauci uz ražošanas metodi — Minēto norāžu un to atvasinājumu lietošana attiecībā uz produktiem, kas nav iegūti ar šāda veida ražošanas metodēm — Terminu “biológico” un “bio” lietošana Spānijā — Pieļaujamība ar Regulu Nr. 1804/1999 grozītajā redakcijā

(Padomes Regulas Nr. 2092/91, kas grozīta ar Padomes Regulu Nr. 1804/1999, 2. pants)

3. Prasība sakarā ar valsts pienākumu neizpildi — Valsts pienākumu neizpildes pierādījums — Komisijas pienākums — Pieņēmumi — Nepieļaujamība

(EKL 226. pants)

Summary

1. Pienākumu neizpildes fakts ir jāvērtē atkarībā no stāvokļa, kāds dalībvalstī pastāvēja, beidzoties argumentētajā atzinumā noteiktajam termiņam. Tiesa nevar ņemt vērā vēlāk izdarītās izmaiņas.

(sal. ar 31. punktu)

2. Norāžu saraksts attiecībā uz bioloģiskās ražošanas metodi, kas ir minēts 2. pantā Regulā Nr. 2092/91 par lauksaimniecības produktu bioloģisku ražošanu un norādēm par to uz lauksaimniecības produktiem un pārtikas produktiem, kas grozīta ar Regulu Nr. 1804/1999, lai iekļautu lopkopības produkciju, nav izsmeļošs. No tā izriet, ka dalībvalstis, grozot savā teritorijā spēkā esošo [terminu] pielietojumu, atsaucoties uz bioloģiskās ražošanas metodi, var ieviest savās valsts tiesību normās citus terminus, ne tikai tos, kuri ir minēti šajā sarakstā.

Attiecībā uz spāņu valodu tāpēc, ka šīs regulas 2. pantā esošajā sarakstā ir minēts tikai izteiciens “ecológico”, kas ietver priedēkli “eco”, Spānijas valdībai nevar pārmest to, ka tā nav aizliegusi produktu, kuri nav iegūti ar bioloģiskām ražošanas metodēm, ražotājiem lietot citus terminus vai to atvasinājumus, tādus kā šajā gadījumā – “biológico” vai “bio”. No minētā panta redakcijas vēl jo mazāk izriet tas, ka atvasinājums “bio” – pamatojoties uz to, ka šajā pantā tas minēts kā parasti lietots atvasinājums – ir īpaši jāaizsargā visās dalībvalstīs un visās valodās, tostarp tajās, kuras ir minētas šī paša panta sarakstā un [kurās] termini neatbilst franču valodas terminam “biologique”.

(sal. ar 34.–36. punktu)

3. Prasības sakarā ar valsts pienākumu neizpildi ietvaros Komisijai ir jāpierāda pārmestās pienākumu neizpildes fakts. Tai ir jāiesniedz Tiesai fakti, kas vajadzīgi šīs pienākumu neizpildes fakta pārbaudei, nevis jāpamatojas tikai uz kaut kādu pieņēmumu.

(sal. ar 41. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Priekšnodokļa atskaitīšana – Ražošanas līdzekļi, ko izmanto daļēji uzņēmuma un daļēji privātām vajadzībām – Preces lietojuma tikai uzņēmuma vajadzībām un tiesību atskaitīt pēc tās iegādes visu maksājamo nodokli izslēgšana valsts tiesību normās, kas pastāvēja pirms Sestās direktīvas – Nepieļaujamība

(Padomes Direktīvas 67/228 11. pants, ka arī Padomes Direktīvas 77/388 6. panta 2. punkts, 17. panta 2. un 6. punkts)

Summary

6. panta 2. punkts, kā arī 17. panta 2. un 6. punkts Sestajā direktīvā 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, kurā izdarīti grozījumi ar Direktīvu 95/7, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie iestājas pret valsts tiesību aktiem, kuri pieņemti pirms šīs direktīvas stāšanās spēkā un kuri liedz nodokļu maksātājam pilnībā piešķirt savam uzņēmumam ražošanas līdzekli, ko viņš lieto daļēji uzņēmuma vajadzībām un daļēji ar uzņēmumu nesaistītos nolūkos, un vajadzības gadījumā pilnībā un nekavējoties atskaitīt par šādas preces iegādi maksājamo PVN.

Kaut gan nav apstrīdams, ka Sestās direktīvas 17. panta 6. punkts ļauj dalībvalstij saglabāt valsts sistēmu, kas pastāvēja pirms šīs direktīvas stāšanās spēkā, tomēr ar šo noteikumu tiek iepriekš pieņemts, ka izņēmumi, ko atbilstoši šim noteikumam valstis var saglabāt, ir likumīgi saskaņā ar Otro direktīvu 67/228, kas ir agrāka par Sesto direktīvu. Šajā sakarā Otrās direktīvas 11. pants, 4. punktā paredzot, ka dalībvalstis var izslēgt no atskaitījumu sistēmas “noteiktas preces un noteiktus pakalpojumus, it īpaši tos, kurus var pilnībā vai daļēji lietot nodokļu maksātāja vai tā personāla privātajām vajadzībām”, nepiešķīra dalībvalstīm absolūtu diskrecionāru varu izslēgt visas vai gandrīz visas preces un pakalpojumus no sistēmas, kas piešķir tiesības veikt atskaitījumu, un it īpaši visas preces, ko lieto nodokļa maksātāja privātām vajadzībām.

(sal. ar 31.–34. un 36. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Kapitāla brīva aprite — Ierobežojumi — Ienākumu no uzkrājumiem un ieguldījumiem aplikšana ar nodokli — Valsts tiesību akti, kas paredz nodokļu maksātājam rezidentam, kurš ir valsts sociālā nodrošinājuma sistēmas dalībnieks, tiesības uz nodokļa samazinājumu sakarā ar sociālo apdrošināšanu — Pieļaujamība

(EKL 56 un 58. pants)

Summary

EKL 56. un 58. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādus dalībvalsts tiesību aktus, saskaņā ar kuriem nerezidents nodokļu maksātājs, kurš šajā dalībvalstī gūst ienākumus tikai no uzkrājumiem un ieguldījumiem un kurš nav minētās dalībvalsts sociālā nodrošinājuma sistēmas dalībnieks, nevar pretendēt uz nodokļa samazinājumu sakarā ar sociālo apdrošināšanu, bet nodokļu maksātājam rezidentam, kurš ir sociālā nodrošinājuma sistēmas dalībnieks, ir tiesības uz šādu samazinājumu, aprēķinot ar nodokli apliekamos ienākumus, pat ja viņš gūst tikai tāda paša veida ienākumus un nemaksā sociālās apdrošināšanas iemaksas.

Kaut arī šādi tiesību akti var traucēt kapitāla brīvai apritei, jo nelabvēlīgāka attieksme pret nerezidentiem nodokļu jomā varētu tos atturēt veikt ieguldījumus šajā dalībvalstī, kas sniegtu ienākumus, kas uzskatāmi par gūtiem no uzkrājumiem un ieguldījumiem, tomēr tie saskaņā ar EKL 58. panta 1. punkta a) apakšpunktu var būt pamatoti ar objektīvās situācijas atšķirību starp valsts sociālā nodrošinājuma sistēmas dalībnieku un personu, kura nav šīs sistēmas dalībnieks.

Tā kā Kopienu tiesības neskar dalībvalstu tiesības pielāgot to sociālā nodrošinājuma sistēmas, nepastāvot likumdošanas saskaņošanai Kopienas līmenī, attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem ir jānosaka apdrošināto personu loks un sociālā nodrošinājuma sistēmas dalībnieku iemaksu apmērs, kā arī to samazinājumi. No šādas sistēmas iekšējās loģikas izriet, ka iemaksu samazinājums ir piešķirams tikai to maksātājiem, proti – šīs sistēmas dalībniekiem.

(sal. ar 39., 49. un 51. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Ekonomiskā un sociālā kohēzija — Strukturālā palīdzība — Kopienas finansējums, kas piešķirts valsts pasākumiem — Principi — Lēmums pārkāpumu dēļ pārtraukt, samazināt vai atcelt sākotnēji piešķirto atbalstu — Pārkāpumi, kam nav konkrētu finansiālu seku — Pieļaujamība

(Padomes regulas Nr. 4253/88 24. panta 2. punkts)

2. Process — Pieteikums par lietas ierosināšanu — Formas prasības — Strīda priekšmeta noteikšana — Kopsavilkums par izvirzītajiem pamatiem

(Tiesas Reglamenta 38. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

3. Ekonomiskā un sociālā kohēzija — Strukturālā palīdzība — Kopienas finansējums, kas piešķirts valsts pasākumiem — Komisijas lēmums, ar ko pārkāpumu dēļ tiek samazināts atbalsts — Neatbilstība noteikumiem, pret ko taisnīguma labad iepriekšējā finanšu gadā nav iebilsts — Tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpums — Neesamība

Summary

1. Saskaņā ar 24. panta 2. punktu Regulā Nr. 4253/88, ar ko paredz noteikumus par to, kā piemērot Regulu Nr. 2052/88 saistībā ar to, kā koordinēt dažādus atbalstus no struktūrfondiem, no vienas puses, un atbalstus no struktūrfondiem un Eiropas Investīciju bankas, un citiem pastāvošiem finansēšanas instrumentiem, no otras puses, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 2082/93, gadījumā, ja, pārbaudot darbību vai pasākumu, kuram ir piešķirts Kopienas finanšu atbalsts, tiek konstatēts pārkāpums, Komisija var samazināt, pārtraukt vai atcelt šo atbalstu.

Līdz ar to, pat ja pārkāpumiem nav konkrētu finansiālu seku, tie var attaisnot, ka Komisija izdara finanšu korekcijas, tiktāl, ciktāl šie pārkāpumi var būtiski ietekmēt Savienības finansiālās intereses, kā arī Kopienu tiesību ievērošanu.

(sal. ar 27. un 31. punktu)

2. No Tiesas Reglamenta 38. panta 1. punkta c) apakšpunkta un ar to saistītās judikatūras izriet, ka visos pieteikumos par lietas ierosināšanu ir jānorāda strīda priekšmets un kopsavilkums par izvirzītajiem pamatiem un ka tie ir jānorāda pietiekami skaidri un precīzi, lai atbildētājs varētu sagatavot savu aizstāvību un lai Tiesa varētu veikt kontroli. No tā izriet, ka galvenie faktiskie un tiesiskie apstākļi, uz kuriem ir balstīta prasība, prasības pieteikumā ir jānorāda loģiskā un saprotamā veidā.

(sal. ar 50. punktu)

3. Ja Komisija, pieņemot lēmumu par Kopienas finanšu atbalsta samazināšanu, nav veikusi nepieciešamās deklarēto izdevumu korekcijas attiecībā uz iepriekšējo finanšu gadu un taisnīguma apsvērumu dēļ nav vērsusies pret pārkāpumiem, konkrētā dalībvalsts nevar pieprasīt, lai Komisija rīkotos tāpat attiecībā uz pārkāpumiem turpmākos finanšu gados, atsaucoties uz tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principu.

Līdz ar to tiesiskās drošības princips, saskaņā ar kuru tiesību normām ir jābūt skaidrām un precīzām un kura mērķis ir nodrošināt, ka ir iespējams paredzēt tos gadījumus un juridiskās attiecības, kas ir saistīti ar Kopienu tiesībām, minētajā lēmumā nav pārkāpts, jo tiesiskajā regulējumā, kurš bija piemērojams brīdī, kad radās faktiskie apstākļi, bija paredzēta iespēja, ka Komisija var samazināt finanšu atbalstu, ja ir pierādīts, ka ir izdarīts pārkāpums.

(sal. ar 68. un 69. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Tiesību aktu tuvināšana — Transportlīdzekļa īpašnieka civiltiesiskās atbildības apdrošināšana — Direktīva 72/166, Direktīva 84/5 un Direktīva 90/232 — Civiltiesiskās atbildības sistēmas, kas piemērojama transportlīdzekļu ceļu satiksmes negadījumā cietušajiem, noteikšana — Nosacījumi tiesību uz obligātās apdrošināšanas izmaksātu kompensāciju ierobežošanai, pamatojoties uz negadījumā cietušā pasažiera līdzdalību zaudējumu nodarīšanā — Dalībvalstu kompetence — Robežas — Attiecīgā pasažiera kā “transportlīdzekļa īpašnieka” statusa ietekme — Neesamība

(Padomes Direktīvas 72/166 3. panta 1. punkts, Direktīvas 84/5 2. panta 1. punkts un Direktīvas 90/232 1. pants)

Summary

No Direktīvas 72/166, Direktīvas 84/5 un Direktīvas 90/232 par dalībvalstu likumu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu mērķa, kā arī no to redakcijas izriet, ka tās neparedz tuvināt dalībvalstu civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas sistēmas un ka atbilstoši pašlaik spēkā esošajām Kopienu tiesībām tām ir rīcības brīvība noteikt civiltiesiskās atbildības sistēmu, kas piemērojama transportlīdzekļu ceļu satiksmes negadījumā cietušajiem, un tostarp nosacījumus tiesību uz zaudējumu atlīdzību, ko uzņemas segt transportlīdzekļa obligātā apdrošināšana sakarā ar negadījumā cietušā pasažiera līdzdalību zaudējumu nodarīšanā, ierobežošanai.

Dalībvalstīm ir jāīsteno to kompetence, ievērojot Kopienu tiesības un, it īpaši, Direktīvas 72/166 3. panta 1. punktu, Direktīvas 84/5 2. panta 1. punktu un Direktīvas 90/232 1. pantu, kuru mērķis ir nodrošināt, lai ar transportlīdzekļa obligāto apdrošināšanu tiktu atlīdzināti zaudējumi, kas nodarīti visiem transportlīdzekļa ceļu satiksmes negadījumā cietušajiem pasažieriem. Valsts tiesību normas, ar kurām tiek noteikta zaudējumu atlīdzība transportlīdzekļa ceļu satiksmes negadījuma rezultātā cietušajiem, tātad nepadara minētos noteikumus par mazāk iedarbīgiem.

Tāds tostarp bija gadījums, kad, pamatojoties tikai uz pasažiera līdzdalību zaudējumu nodarīšanā, ar valsts tiesisko regulējumu, kas noteikts, pamatojoties uz vispārīgiem un abstraktiem kritērijiem, tika noraidītas gan pasažiera tiesības uz transportlīdzekļa obligātās apdrošināšanas atlīdzību, gan nesamērīgi tās tika ierobežotas. Tam, ka attiecīgais pasažieris ir tā transportlīdzekļa īpašnieks, kura vadītājs izraisījis negadījumu, šajā ziņā nav nozīmes.

(sal. ar 24., 27.–29., 31. un 35. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Prejudiciāli jautājumi — Vēršanās Tiesā — Valsts tiesa EKL 234. panta izpratnē — Jēdziens — “Epitropi Antagonismou” (Grieķijas Konkurences komisija) — Izslēgšana

(EKL 234. pants)

Summary

Lai noteiktu, vai iestāde, kas iesniedz lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, ir uzskatāma par tiesu EKL 234. panta izpratnē – kas ir vienīgi Kopienu tiesību jautājums –, Tiesa ņem vērā vairākus faktorus, kā, piemēram, vai iestāde ir izveidota ar likumu, vai tā ir pastāvīga, vai tās pieņemtie nolēmumi ir saistoši, vai process tajā notiek inter partes , vai tā piemēro tiesību normas, kā arī vai tā ir neatkarīga. Turklāt Tiesā var vērsties tikai tāda iestāde, kurai ir jāizskata strīds tādas procedūras ietvaros, kurā ir jāpieņem lēmums, kuram ir tiesas nolēmuma raksturs.

Epitropi Antagonismou (Grieķijas Konkurences komisija) neatbilst šiem kritērijiem. Vispirms tā atrodas attīstības ministra padotībā, kas nozīmē, ka attiecīgajam ministram ir tiesības noteiktās robežās kontrolēt tās lēmumu likumību. Papildus, kaut arī tās locekļi ir personīgi un profesionāli neatkarīgi, neizskatās, ka attiecībā uz to iecelšanas amatā atsaukšanu vai atcelšanu pastāv īpašas garantijas, un tādējādi šāda sistēma nevar efektīvi pretoties pret izpildvaras iejaukšanos vai neatbilstošu spiedienu uz minētajiem locekļiem. Turklāt tās priekšsēdētājs veic sekretariāta darba koordinēšanu un vispārējo virzību un hierarhiski ir tā personāla vadītājs, līdz ar to Epitropi Antagonismou , lēmējinstitūts, kurš ir funkcionāli saistīts ar tās sekretariātu – izmeklēšanas institūtu, kas iesniedz priekšlikumus lēmējinstitūtam lēmuma pieņemšanai, nav skaidri uzskatāms par neatkarīgu no valsts institūcijas, kura atbilstoši savām funkcijām var būt puse procesā par konkurences jautājumiem. Visbeidzot tādai konkurences iestādei kā Epitropi Antagonismou ir cieši jāsadarbojas ar Eiropas Kopienu Komisiju, un to atbilstoši Regulas Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, 11. panta 6. punktam ar Komisijas lēmumu var atbrīvot no kompetences īstenošanas, līdz ar ko procedūrā, kas ir uzsākta šajā iestādē, netiks pieņemts lēmums, kuram ir tiesas nolēmuma raksturs.

(sal. ar 29.–37. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Prejudiciāli jautājumi — Tiesas kompetence — Robežas — Jautājuma priekšmeta noteikšana

(EKL 234. pants)

2. Noteikumi par nodokļiem — Tiesību aktu saskaņošana — Apgrozījuma nodokļi — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma — Priekšnodokļa atskaitīšana — Nodokļu maksātājs, ka vienlaicīgi veic darījumus, kas dod tiesības uz atskaitīšanu, un darījumus, kas nedod tiesības uz atskaitīšanu — Daļas atskaitīšana — Aprēķināšana — Vēl nepabeigto darījumu vērtība — Izslēgšana

(Padomes Direktīvas 77/388 19. pants)

Summary

1. Lai gan Tiesa nav kompetenta saskaņā ar EKL 234. pantu piemērot Kopienu noteikumu attiecībā uz noteiktu lietu un tādējādi novērtēt valsts tiesību normu attiecībā pret šo noteikumu, tā tomēr var šī panta ieviestās tiesiskās sadarbības ietvaros, pamatojoties ar lietas materiāliem, sniegt valsts tiesai norādījumus par Kopienu tiesību interpretāciju, kas tai varētu noderēt, novērtējot kādas [valsts] normas iedarbību.

Ja uzdotie jautājumi ir formulēti neprecīzi vai, pārsniedzot tās funkciju apjomu, kas ir noteikts EKL 234. pantā, Tiesas ziņā ir izcelt no visiem iesniedzējtiesas norādītajiem un it sevišķi no [prejudiciālā nolēmuma lūguma iesniegšanas akta pamatojuma] elementiem tos Kopienu tiesību elementus, kam ir nepieciešama interpretācija, ņemot vērā prāvas priekšmetu.

(sal. ar 15. un 16. punktu)

2. 19. pants Direktīvā 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, attiecībā uz atskaitāmās daļas aprēķinu, ja nodokļu maksātājs vienlaicīgi veic darījumus, kas dod tiesības uz atskaitīšanu, un darījumus, kas nedod tiesības uz atskaitīšanu, nepieļauj, ka šī aprēķina daļskaitļa saucējā iekļauj nodokļu maksātāja nepabeigto darbu vērtību, veicot civilās būvniecības darbību, kam piemēro nodokli, ja šī vērtība neatbilst preču piegādei vai pakalpojumu sniegšanai, kas ir jau veiktas vai kas ir bijušas pamats darbu izmaksu aprēķinam un/vai avansa pārskaitījumiem.

Būtu Sestās direktīvas sistēmai pretēji pieļaut, ka atskaitījuma apjoma noteikšanai varētu ņemt vērā nepabeigtus darījumus un darījumus, kuru īstenošanu nākotnē nevar konkretizēt; vienlaikus darbība, par kuru jāmaksā nodoklis, un līdz ar to atskaitījuma tiesības ir atkarīgas no darbības reālas veikšanas.

(sal. ar 26., 27. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Vide — Dažu projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Direktīva 85/337 — II pielikumā uzskaitīto projektu pakļaušana novērtējumam — Dalībvalstu izvērtēšanas pilnvaras — Robežas — Valsts tiesību normas [Kopienu tiesību] piemērošanai — Pārkāpums — Direktīvas pārkāpums — Pienākumu neizpilde atbilstoši EKL 226. pantam

(EKL 226. pants; Padomes Direktīvas 85/337 2. panta 1. punkts un 4. panta 2. punkts)

Summary

Ar Direktīvas 85/337 par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu 4. panta 2. punktu dalībvalstīm tiek piešķirta rīcības brīvība, novērtējot, vai šīs direktīvas II pielikumā minētam projektam ir vajadzīga ietekmes uz vidi novērtēšana; šādu rīcības brīvību ierobežo tās pašas direktīvas 2. panta 1. punktā minētais šo valstu pienākums veikt šādu novērtējumu projektiem, kuri var būtiski ietekmēt vidi. Ja dalībvalsts, izmantojot tiesības, kas tai paredzētas minētā 4. panta 2. punkta otrajā daļā, pieņem vispārējas normas, lai novērtētu, vai projekti, uz kuriem attiecas šis pants, pirms atļaujas izsniegšanas ir jāizvērtē saistībā ar to ietekmi uz vidi, šo normu pārkāpums noteikti ir arī minētā 2. panta 1. punkta un 4. panta 2. punkta noteikumu pārkāpums. Šāds Kopienu tiesību pārkāpums, pat ja tas ir arī to valsts tiesību aktu pārkāpums, kurus dalībvalsts pieņēmusi Kopienu tiesību piemērošanai, un valsts tiesībās pieejamie līdzekļi, ļoti iespējams, būtu ļāvuši to konstatēt, tomēr ir jāatzīst par pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam.

(sal. ar 19., 20. un 22. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Starptautiskie nolīgumi — Kopienas nolīgumi — Tieša iedarbība — Kopienu un Krievijas partnerības līguma 23. panta 1. punkts

(Kopienu un Krievijas partnerības līguma 23. panta 1. punkts)

2. Starptautiskie nolīgumi — Kopienu un Krievijas partnerības līgums — Darba ņēmēji — Vienlīdzīga attieksme — Nodarbinātības nosacījumi — Dalībvalsts sporta federācijas pieņemts noteikums, ar kuru tiek ierobežots profesionālo spēlētāju, kas ir trešo valstu pilsoņi, skaits dalībai nacionālajās sacensībās — Nepieļaujamība

(Kopienu un Krievijas partnerības līguma 23. panta 1. punkts)

Summary

1. Partnerības un sadarbības līguma starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Krievijas Federāciju, no otras puses, 23. panta 1. punktam tiktāl, ciktāl tas skaidri, precīzi un bez nosacījumiem paredz dalībvalstīm aizliegumu diskriminējoši attiekties pret Krievijas darba ņēmējiem to pilsonības dēļ, salīdzinot ar minētās dalībvalsts pilsoņiem, attiecībā uz nodarbinātības nosacījumiem, atlīdzību vai atlaišanu, ir tieša iedarbība, kā rezultātā personas, uz kurām tas attiecas, ir tiesīgas uz to atsaukties dalībvalstu tiesās.

(sal. ar 22. un 29. punktu)

2. Partnerības un sadarbības līguma starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses un Krievijas Federāciju, no otras puses, 23. panta 1. punkts profesionālam sportistam, kam ir Krievijas pilsonība un kurš ir likumīgi nodarbināts dalībvalstī dibinātā klubā, aizliedz piemērot šīs dalībvalsts sporta federācijas pieņemtu noteikumu, atbilstoši kuram klubi nacionālā līmenī organizētās sacensībās var izmantot tikai ierobežotu spēlētāju skaitu no trešajām valstīm, kas nav Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu dalībvalstis.

(sal. ar 41. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Tiesību aktu tuvināšana — Vienveidīgi tiesību akti — Rūpnieciskais un komercīpašums — Patenta tiesības — Papildu aizsardzības sertifikāts zālēm — Tirdzniecības atļauja — Šveices tirdzniecības atļaujas automātiska atzīšana Eiropas Ekonomikas zonas valstī — Tās kā pirmās tirdzniecības atļaujas Kopienā ņemšana vērā

(EEZ līgums, II pielikums, ko groza 2. pielikums EEZ Padomes Lēmumam Nr. 1/95; Padomes Regula Nr. 1768/92, 13. pants)

Summary

Regulas Nr. 1768/92 par papildu aizsardzības sertifikāta izstrādi zālēm 13. pants Eiropas Ekonomikas zonas līguma piemērošanas nolūkā ir jālasa tādējādi, ka tas nosaka – minētais sertifikāts stājas spēkā pamatpatenta likumīgā termiņa beigās uz laiku, kas ir vienāds ar laikposmu, skaitot no dienas, kad iesniedz pamatpatenta pieteikumu, līdz dienai, kad piešķir pirmo atļauju laist tirgū vienā no valstīm, uz kurām attiecas EEZ līgums, no kura atņem piecus gadus.

EEZ līguma II pielikums, ko groza 2. pielikums EEZ Padomes 1995. gada 10. marta Lēmumam Nr. 1/95 par Eiropas Ekonomikas zonas līguma stāšanos spēkā Lihtenšteinas Firstistē, ļauj šai valstij līdztekus Kopienas tiesību aktiem piemērot Šveices tehniskos noteikumus un standartus, kas izriet no tās reģionālās savienības ar Šveici, pieļaujot, ka Lihtenšteinas Firstistē vienlaikus var pastāvēt divi tirdzniecības atļauju veidi, proti, no vienas puses, tirdzniecības atļaujas, ko izsniegušas Šveices iestādes, kas Lihtenšteinā tiek atzītas automātiski, un, no otras puses, tirdzniecības atļaujas, ko izsniegusi Lihtenšteina atbilstoši Kopienas tiesību aktiem.

Arī no Regulas Nr. 1768/92 13. panta, lasot to kopsakarā ar EEZ līguma II pielikumu ar grozījumiem, izriet, ka tirdzniecības atļauja, ko izsniegušas Šveices iestādes un kas automātiski tiek atzīta Lihtenšteinas Firstistē atbilstoši tās reģionālajai savienībai ar Šveici, ir jāuzskata par pirmo tirdzniecības atļauju iepriekš minētā 13. panta nozīmē.

(sal. ar 26., 28.–30. un 33. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Pakalpojumu sniegšana – Nodokļu piesaistes vietas noteikšana – Izklaides vai tamlīdzīgi pasākumi – Jēdziens – Spēļu zālēs uzstādīto azartspēļu automātu nodošana publiskai lietošanai pret atlīdzību – Ietveršana

(Padomes Direktīvas 77/388 9. panta 2. punkta c) apakšpunkts)

Summary

Tā kā pakalpojumu, ar ko atļauj publikai pret atlīdzību lietot azartspēļu automātus, kas uzstādīti spēļu zālēs dalībvalsts teritorijā, sniegšana jāuzskata par vienu no izklaides vai tamlīdzīgiem pasākumiem Sestās direktīvas 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem 9. panta 2. punkta c) apakšpunkta pirmā ievilkuma izpratnē, šo pakalpojumu sniegšanas vieta ir tā, kur faktiski sniedz šos pakalpojumus.

Iepriekš minētās darbības galvenais izvirzītais mērķis ir azartspēļu automātu lietotāju izklaide un nevis naudas laimesta piešķiršana viņiem, jo tieši šaubas par naudas laimestu veido minēto azartspēļu automātu lietotāju cerētās izklaides pamata iezīmi. 9. panta 2. punkta c) apakšpunkta pirmajā ievilkumā norādītās nodokļu piesaistes normas piemērošanu turklāt nevar noraidīt tā iemesla dēļ, ka attiecīgie pakalpojumu saņēmēji ir gala patērētāji, jo šī noteikuma piemērošanas joma neaprobežojas ar tādu pakalpojumu sniegšanu, kur gan pakalpojumu sniedzējs, gan saņēmējs ir nodokļa maksātāji.

(sal. ar 31., 33., 34. punktu un rezolutīvo daļu)