2

Pārsūdzētā sprieduma 1.–8. punktā tiesvedības priekšvēsture ir izklāstīta šādi: “1. Prasītājs [Lito] ir dzemdību nams, kas ir specializējies dzemdniecības, ginekoloģijas un ķirurģijas jomā. Tas pieder konsorcijam, kurš 2004. gada 12. maijā noslēdza ar Komisiju [..] līgumu C510743 par projektu ar nosaukumu Ward In Hand (WIH) [(turpmāk tekstā – “projekts WIH”)], kurā Komisija uzņēmās vairākās daļās pārskaitīt finanšu atbalstu (turpmāk tekstā – “līgums”). Projekts [WIH] tika uzsākts 2004. gada 1. maijā un pabeigts 2006. gada 31. janvārī. [Šī] projekta ietvaros [..] Komisija izmaksāja [Lito] Eiropas Savienības finanšu atbalstu par kopējo summu EUR 99349,50 apmērā. 2 Saskaņā ar līguma 5. panta 1. punktu to reglamentē Beļģijas tiesības. Turklāt saskaņā ar 5. panta 2. punktu vienīgi Vispārējā tiesa un apelācijas gadījumā Tiesa ir kompetentas izskatīt strīdu starp Savienību, no vienas puses, un konsorcija dalībniekiem, no otras puses, attiecībā uz līguma spēkā esamību, piemērošanu vai interpretāciju. 3 Ar 2009. gada 29. aprīļa vēstuli Komisija informēja prasītāju, ka tajā tiks veikts finanšu audits saistībā ar tā dalību projektā WIH. No šīs vēstules izriet, ka apelācijas sūdzības iesniedzējam izmeklēšanas laikā būs jāiesniedz darba laika uzskaites lapas attiecībā uz [šajā] projekt[ā] nodarbināto personālu. Audita, kas tika veikts 2009. gada 4.–6. augustā, ietvaros prasītājs neiesniedza darba laika uzskaites lapas attiecībā uz personālu, par kuru tas lūdz atmaksu. 4 Ar 2009. gada 20. oktobra vēstuli Komisija nosūtīja apelācijas sūdzības iesniedzējam audita ziņojuma projektu, tajā norādot uz prasīto darba laika uzskaites lapu neesamību un aicinot to iesniegt apsvērumus. Ar 2009. gada 13. un 16. novembra elektroniskajām vēstulēm apelācijas sūdzības iesniedzējs iesniedza apsvērumus par audita rezultātiem un nosūtīja darba laika uzskaites lapas attiecībā uz projektam [WIH] veltītajiem darbiem. Ar 2009. gada 23. decembra vēstuli, kurai bija pievienots galīgais audita ziņojums, Komisija apstiprināja secinājumus, kādi bija izdarīti audita ziņojuma projektā. 5 2010. gada 25. oktobrī Komisija nosūtīja apelācijas sūdzības iesniedzējam informatīvu vēstuli pirms piedziņas procedūras, kurā tā norādīja, ka ir jāatmaksā summa EUR 93778,90 apmērā. Ar 2010. gada 15. novembra vēstuli apelācijas sūdzības iesniedzējs lūdza Komisijai, lai tā no jauna izvērtē un apstiprina tā iepriekš nosūtītos apsvērumus. 6 Ar 2011. gada 24. maija vēstuli pēc prasītāja iesniegto pierādījumu izvērtēšanas Komisija atzina personāla darbinieka M. V. dalību [WIH] projektā un akceptēja darba stundu, kuras tas bija veltījis [šim] projektam [..], uzskaiti, vienlaikus uzsverot, ka šajā sakarā līgumā paredzētās prasības nav izpildītas. Turklāt Komisija piekrita netiešo izmaksu uzskaitei līdz 20 % no atzītajām tiešajām izmaksām. Līdz ar to atmaksājamā summa tika samazināta līdz EUR 83001,09. Ar 2011. gada 17. jūnija vēstuli apelācijas sūdzības iesniedzējs iesniedza savus apsvērumus. 7 Tomēr, ņemot vērā, ka prasītāja atbilde nesniedza nekādus jaunus pierādījumus par darba stundām, kādas veikuši citi personāla darbinieki [WIH] projekta ietvaros, Komisija tam ar 2011. gada 17. augusta vēstuli nosūtīja gala apsvērumus. Visbeidzot, 2011. gada 16. septembrī, Komisija nosūtīja prasītājam [paziņojumu par parādu], kurā tā aicināja [Lito] samaksāt summu EUR 83001,09 līdz 2011. gada 24. oktobrim [..] 8 Ar 2011. gada 3. novembra vēstuli Komisija atgādināja apelācijas sūdzības iesniedzējam par parādu, uzsverot, ka parādam ir procenti ar likmi 5 % gadā, kas atbilst EUR 11,37 par katru nokavējuma dienu, un ka tas nozīmē, ka 2011. gada 18. novembrī uzkrātie procenti sasniegs EUR 284,25.”