ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Tiesību aktu tuvināšana — Zāles — Tirdzniecības atļauja — Īpaša, vienkāršota reģistrācijas procedūra — Nosacījumi — Zāles, kas sastāv no vairākām homeopātiskām vielām — Ārstnieciskās iedarbības pierādījums — Neesamība

(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/83 14. un 15. pants)

Summary

Direktīvas 2001/83 par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, 14. un 15. pants ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka tie iestājas pret valsts tiesību normu, ar kuru no īpašas, vienkāršotas reģistrācijas procedūras tiek izslēgtas zāles, kas sastāv no vairākām atzītām homeopātiskām vielām, kad to kā homeopātisku zāļu izmantošana nav vispārēji atzīta.

Kā arī tas izriet no Direktīvas 2001/83 14. panta 1. punkta kopsakarā ar tās 1. panta 5. punktu attiecībā uz homeopātiskām zālēm īpašu, vienkāršotu reģistrācijas procedūru var attiecināt tikai ar nosacījumu, ka tās lieto perorāli vai ārīgi, ka uz zāļu etiķetes vai jebkurā informācijā, kas ar tām saistīta, nav konkrētu terapeitisku indikāciju un, visbeidzot, ka zāļu atšķaidījuma pakāpe ir pietiekama, tādējādi garantējot to drošību. Atbilstoši minētās direktīvas 15. pantam ir jāatzīst tikai no homeopātiskiem krājumiem vai [vienādiem] krājumiem iegūta homeopātisko zāļu kombinācija. Tomēr ar šo noteikumu netiek prasīts iesniegt bibliogrāfiju, kurā ir atspoguļota tikai pašu homeopātisko zāļu atzītā iedarbība. Attiecībā uz ārstnieciskās iedarbības pierādījumu šīs pašas direktīvas 14. panta 3. punktā ir skaidri norādīts, ka saskaņā ar šī panta 1. punktu reģistrētām homeopātiskām zālēm šāds pierādījums netiek prasīts.

(sal. ar 16., 20., 22., 26. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Eiropas Savienība – Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Protokols, ar kuru iekļauj Šengenas acquis – Šengenas Līguma īstenošanas konvencija – Non bis in idem princips – Piemērošanas joma – Dalībvalsts tiesas iestāžu lēmums izbeigt kriminālvajāšanu pret personu, neizvērtējot lietu pēc būtības, tikai tādēļ, ka analogs process uzsākts citā dalībvalstī – Izslēgšana

(LES 2. panta 1. daļas ceturtais ievilkums; Šengenas Līguma īstenošanas konvencijas 54. pants)

Summary

Non bis in idem princips, kas paredzēts 54. pantā Šengenas Līguma īstenošanas konvencijā, kura mērķis ir izvairīties no tā, lai pret personu, kas izmanto tiesības uz brīvu pārvietošanos, tiek veikta kriminālvajāšana par tām pašām darbībām vairāku dalībvalstu teritorijās, nav piemērojams kādas dalībvalsts tiesību aizsardzības iestāžu lēmumam, kurā pasludināts, ka lieta tiek izbeigta, neizskatot lietu pēc būtības, pēc tam, kad prokuratūra ir nolēmusi neveikt kriminālvajāšanu tikai tādēļ, ka pret to pašu apsūdzēto un par tām pašām darbībām ir uzsākta kriminālvajāšana citā dalībvalstī. Šāds lēmums nav uzskatāms par lēmumu, kas ir galīgs lietā pret personu minētā 54. panta izpratnē.

Šā principa piemērošana šādam lēmumam par krimināllietas izbeigšanu, tādam kā pamata lietā, varētu padarīt sarežģītāku, pat neiespējamu, jebkādu konkrētu iespēju sodīt par nelikumīgu rīcību, par ko apsūdzētajam ir izvirzīta apsūdzība, jebkurā no attiecīgajām dalībvalstīm. Šādas sekas būtu acīmredzami pretrunā tādam Līguma par Eiropas Savienību VI sadaļas tiesību normu mērķim kā tas, ko nosaka LES 2. panta pirmās daļas ceturtais ievilkums.

(sal. ar 30., 33.–35. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Tiesību aktu tuvināšana – Pārsūdzības procedūras piegādes un būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas jomā – Direktīva 89/665 – Dalībvalstu pienākums noteikt pārsūdzības procedūras – Lēmumi, kurus var pārsūdzēt – Jēdziens – Lēmumi, kas pieņemti bez valsts līguma piešķiršanas procedūras un pirms formāla uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu – Iekļaušana – Pieeja pārsūdzības iespējām – Nosacījumi – Procedūra, kurai ir jāsasniedz noteikta stadija – Nepieļaujamība

(Padomes Direktīvas 89/665 1. panta 1. punkts un Padomes Direktīva 92/50)

2. Tiesību aktu tuvināšana – Valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanas procedūras – Direktīva 92/50 – Piemērošanas joma – Līgumslēdzējas iestādes piedalīšanās juridiski nodalītā sabiedrībā kopā ar vienu vai vairākiem privātiem uzņēmumiem – Līgumslēdzējas iestādes noslēgts līgums ar šādu sabiedrību – Iekļaušana

(Padomes Direktīva 92/50)

Summary

1. 1. panta 1. punkts Direktīvā 89/665 par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārsūdzības] procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām, kas grozīta ar Direktīvu 92/50 par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai, kas savukārt grozīta ar Direktīvu 97/52, ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka dalībvalstu pienākums nodrošināt efektīvu un ātru iespēju pārsūdzēt līgumslēdzēju iestāžu pieņemtos lēmumus attiecas arī uz lēmumiem, kas pieņemti bez formālas valsts līgumu piešķiršanas procedūras un pirms formāla uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu, proti, tas attiecas arī uz lēmumu par to, vai uz konkrētu valsts līgumu attiecas Direktīvas 92/50 personiskā vai materiāltiesiskā piemērošanas joma. Šādas pārsūdzības iespējas ir pieejamas visām personām, kurām ir vai ir bijusi interese noslēgt attiecīgo valsts līgumu un kuras ir skāris vai varētu būt skāris potenciālais pārkāpums, turklāt no brīža, kad līgumslēdzēja iestāde ir paudusi gribu, kurai var būt tiesiskas sekas. Tādēļ dalībvalstis nedrīkst pārsūdzības iespēju padarīt atkarīgu no kāda posma, ko formāli sasniegusi valsts līguma piešķiršanas procedūra.

(sal. ar 41. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)

2. Gadījumos, kad līgumslēdzēja iestāde ir nodomājusi noslēgt atlīdzības līgumu, kas saistīts ar pakalpojumiem, uz kuriem attiecas Direktīvas 92/50 par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai, kas grozīta ar Direktīvu 97/52, materiāltiesiskā piemērošanas joma, ar uzņēmējsabiedrību, kura no tās nav juridiski atkarīga un kurā līgumslēdzējai iestādei kopā ar vienu vai vairākiem privātiem uzņēmumiem pieder kapitāla daļas, šai līgumslēdzējai iestādei tik un tā ir jāpiemēro šajā direktīvā paredzētās valsts līguma piešķiršanas procedūras, ja tā ir vairākuma dalība.

(sal. ar 52. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Tiesību aktu tuvināšana – Atkritumeļļu apglabāšana – Direktīva 75/439 – Dalībvalstu pienākums piešķirt prioritāti atkritumeļļu pārstrādei, tās reģenerējot – Robežas – Tehniski, ekonomiski un organizatoriski ierobežojumi – Jēdziens

(Padomes Direktīvas 75/439 3. panta 1. punkts)

Summary

No Direktīvas 75/439 par atkritumeļļu apglabāšanu, kurā ir izdarīti grozījumi ar Direktīvu 87/101, 3. panta 1. punkta izriet, ka minētajā punktā ietvertā atsauce uz “tehniskas, ekonomiskas un organizatoriskas dabas ierobežojumiem” ir daļa no tiesību normas, kas vispārīgā veidā norāda uz pienākumu, kurš uzlikts dalībvalstīm, un ka ar šo norādi Kopienu likumdevējs ir vēlējies nevis paredzēt izņēmumus, ar ko ierobežo vispārpiemērojamu noteikumu, bet gan noteikt tāda pozitīvā pienākuma piemērošanas jomu un saturu, kas nodrošinātu to, ka atkritumeļļu pārstrāde, tās reģenerējot, tiktu izvirzīta par prioritāti.

Uzskatot, ka tehniskā, ekonomiskā un organizatoriskā situācija, kas pastāv dalībvalstī, noteikti ietver ierobežojumus, kas traucē minētajā tiesību normā paredzēto pasākumu veikšanai, var nonākt pie tā, ka šī tiesību norma zaudē jebkādu lietderīgo iedarbību, jo pienākums, kas uzlikts dalībvalstīm, tiktu ierobežots ar status quo uzturēšanu tādā veidā, ka īsti nebūtu pienākuma veikt nepieciešamos pasākumus, lai atkritumeļļu pārstrāde, tās reģenerējot, būtu izvirzīta par prioritāti.

(sal. ar 38. un 39. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Prejudiciālie jautājumi – Pieņemamība – Nepieciešamība sniegt Tiesai pietiekamus precizējumus par faktiskajiem apstākļiem un atbilstošo tiesisko regulējumu – Pienākuma apjoms konkurences jomā

(EKL 82., 86. un 234. pants; Tiesas Statūtu 23. pants)

2. Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Ierobežojumi – Pašvaldības iekasētais nodoklis par reklāmas izvietošanu ārpus telpām un informatīvu materiālu izvietošanu – Pieļaujamība – Nosacījumi

(EKL 49. pants)

Summary

1. Lai Tiesa varētu sniegt lietderīgu atbildi uz tai uzdotajiem prejudiciālajiem jautājumiem, valsts tiesai ir jānorāda faktiskie apstākļi un atbilstošais tiesiskais regulējums, uz kuru attiecas tās uzdotie jautājumi, vai vismaz jāpaskaidro faktiskie pieņēmumi, ar kuriem pamatoti minētie jautājumi.

Šī prasība precizēt faktiskos apstākļus un tiesisko regulējumu īpaši attiecas uz konkurences jomu, kurai raksturīgas faktiski un tiesiski sarežģītas situācijas.

Attiecībā uz faktiskajiem apstākļiem saistībā ar prejudiciālajiem jautājumiem, kas skar EKL 82. un 86. panta interpretāciju, attiecīgā produktu un ģeogrāfiskā tirgus noteikšana, kā arī šajā tirgū darbojošos dažādo uzņēmumu tirgus daļu aprēķināšana ir situācijas novērtējuma sākumpunkts saistībā ar konkurences tiesībām.

(sal. ar 22., 23., 25. un 27. punktu)

2. EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neaizliedz pašvaldībām iekasēt tādu nodokli par reklāmas izvietošanu ārpus telpām un informatīvu materiālu izvietošanas pakalpojumu, kas, no vienas puses, tā kā tas tiek vienādi piemērots visiem pakalpojumu sniedzējiem, kas izvieto reklāmu ārpus telpām un sniedz informatīvu materiālu izvietošanas pakalpojumus, neparedz nekādu atšķirību sakarā ar informatīvu materiālu izvietošanas pakalpojuma sniedzēja vai saņēmēja dibināšanas vietu, nedz arī sakarā ar preču vai pakalpojumu, kas ir izplatīto reklāmas materiālu priekšmets, izcelsmes vietu, un, no otras puses, tā kā tas ir piemērojams tikai ārpus telpām izvietotai reklāmai, izmantojot pašvaldības administrētas publiskas platības, un tā apmērs ir tāds, ko var uzskatīt par pieticīgu salīdzinājumā ar to pakalpojumu vērtību, par kuriem maksājams šis nodoklis, nevar aizliegt, traucēt vai padarīt mazāk pievilcīgu reklāmas pakalpojumu sniegšanu attiecīgo pašvaldību teritorijās, arī tad ne, ja šiem pakalpojumiem ir pārrobežu raksturs, ņemot vērā pakalpojumu sniedzēja vai saņēmēja dibināšanas vietu.

(sal. ar 37.– 39. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Tiesību aktu tuvināšana – Telekomunikāciju nozare – Atvērtā tīkla pieejas (ONP) piešķiršana balss telefonam un vispārējie telekomunikāciju pakalpojumi – Direktīva 98/10 – Abonentu sarakstu pakalpojums – Vispārējo pakalpojumu sniedzēja pienākumi – Attiecīgas informācijas par abonentiem sniegšana – Termins “attiecīgā informācija”

(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 98/10 6. panta 3. punkts)

2. Tiesību aktu tuvināšana – Telekomunikāciju nozare – Atvērtā tīkla pieejas (ONP) piešķiršana balss telefonam un vispārējie telekomunikāciju pakalpojumi – Direktīva 98/10 – Abonentu sarakstu pakalpojums – Vispārējo pakalpojumu sniedzēja pienākumi – Attiecīgas informācijas par abonentiem sniegšana – Rēķins par izmaksām – Ierobežojumi

(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 98/10 6. panta 3. punkts)

Summary

1. 6. panta 3. punkts Direktīvā 98/10 par atvērtā tīkla noteikuma ( ONP ) attiecināšanu uz balss telefonijas un vispārējo sakaru pakalpojumu sniegšanu konkurences apstākļos ir jāinterpretē tādējādi, ka termins “attiecīga informācija” attiecībā uz abonentiem, kam ir jāsniedz pakalpojumu sniedzējam vispārējs pakalpojums, attiecas tikai uz to abonentu datiem, kuri nav tieši iebilduši pret to iekļaušanu publicētajā abonentu sarakstā un kas ir pietiekami, lai abonentu saraksta lietotājiem ļautu identificēt to meklēto abonentu. Principā šie dati ietver abonenta uzvārdu un adresi, ieskaitot pasta indeksu, kā arī citu tā telefona numuru vai numurus, kurus šī organizācija tam ir piešķīrusi. Tomēr dalībvalstis var paredzēt citu datu sniegšanu lietotājiem, ja īpašos valsts apstākļos tie ir nepieciešami abonenta identifikācijai.

(sal. ar 36. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)

2. Vispārējo pakalpojumu sniedzēja pienākums sniegt attiecīgu informāciju par abonentiem trešajām personām pēc noteikumiem, kas ir atbilstīgi, ar izmaksām pamatoti un nediskriminējoši, ko paredz 6. panta 3. punkts Direktīvā 98/10/EK par atvērtā tīkla noteikuma ( ONP ) attiecināšanu uz balss telefonijas un vispārējo sakaru pakalpojumu sniegšanu konkurences apstākļos, ir jāinterpretē tā, ka attiecībā uz tādiem datiem kā personas uzvārds un adrese, un tai piešķirtais telefona numurs, vispārējo pakalpojumu sniedzējs var pieprasīt tikai tādu papildu izmaksu segšanu, kas ir faktiski radušās, paziņojot datus trešajām personām. Savukārt attiecībā uz papildu datiem, kuri šim pakalpojumu sniedzējam nav obligāti jāsniedz trešajām personām, tas drīkst pieprasīt tādu papildu izmaksu segšanu, kuras tam ir radušās, iegūstos šos datus, izņemot izmaksas par datu nodošanu, ar nosacījumu, ka trešās personas savstarpēji netiek diskriminētas.

(sal. ar 42. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Vide – Savvaļas putnu aizsardzība – Direktīva 79/409 – Izpilde no dalībvalstu puses – Atkāpes no aizlieguma nonāvēt vai sagūstīt aizsargājamās sugas – Būtiska kaitējuma kultūraugiem nepieļaušana – Nosacījums – Cita pieņemama risinājuma neesamība

(Padomes Direktīvas 79/409 9. panta 1. punkta a) apakšpunkts)

2. Vide – Savvaļas putnu aizsardzība – Direktīva 79/409 – Izpilde no dalībvalstu puses – Atkāpes no aizlieguma nonāvēt vai sagūstīt aizsargājamās sugas – Nosacījums – Sagūstīšana nelielā skaitā – Kritēriji

(Padomes Direktīvas 79/409 9. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

Summary

1. Atkāpi no Direktīvas 79/409 par savvaļas putnu aizsardzību 8. panta, kas aizliedz lietot jebkādus masveidīgas vai neselektīvas putnu sagūstīšanas vai nonāvēšanas līdzekļus, pasākumus vai paņēmienus, atbilstoši minētās Direktīvas 9. panta 1. punktam var piešķirt tikai tad, ja nevar rast citu pieņemamu risinājumu, un tikai to iemeslu dēļ, kas ir izsmeļoši uzskaitīti 9. panta 1. punkta a)–c) apakšpunktā, to skaitā, lai nepieļautu būtisku kaitējumu kultūraugiem.

(sal. ar 24. punktu)

2. Lai novērtētu, vai dalībvalsts piešķirtā atkāpe atbilstoši Direktīvas 79/409 par savvaļas putnu aizsardzību 9. panta 1. punkta c) apakšpunktam atbilst nosacījumam, ka atbilstošos putnus var sagūstīt nelielā skaitā, Tiesa var, ja netiek iesniegti pretēji zinātniski pamatoti pierādījumi, pamatā balstīties uz ORNIS – ar Direktīvas 16. pantu izveidotās minētās direktīvas Tehniskā un zinātniskā progresa adaptācijas komitejas – atzinumu, jo tam ir zinātniskā pierādījuma spēks. Tā ir ar atzinumu, kurā tiek piedāvāts neliela skaita kritērijs, neskatoties uz to, ka atzinums dalībvalstīm nav juridiski saistošs.

(sal. ar 41. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Noteikumi par nodokļiem – Dalībvalstu tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopējā pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Sestajā direktīvā paredzētie atbrīvojumi – Nekustamā īpašuma izīrēšanas un iznomāšanas darījumu atbrīvošana – Tiesības izvēlēties par labu nodokļu maksātājiem – Iepriekšējas piekrišanas saņemšanai pakļautas tiesības uz nodokļa atskaitījumu – Pieļaujamība

(Padomes Direktīvas 77/388 13. C pants)

Summary

Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem 13. panta C daļas pirmās daļas a) apakšpunkta un otrās daļas noteikumi neiestājas pret to, ka dalībvalsts, izmantojot iespēju, ko piedāvā ar šiem noteikumiem saviem nodokļu maksātājiem piešķirt tiesības izvēlēties nodokli attiecībā uz nekustamā īpašuma iznomāšanas un izīrēšanas darījumiem, pieņem tiesību normas, iepriekš samaksāta pievienotās vērtības nodokļa atskaitījumu pilnībā pakļaujot pirms tam saņemamai piekrišanai, kurai nav atpakaļejoša spēka un ko izsniedz nodokļu administrācija.

(sal. ar 30. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Ekonomikas un monetārā politika – Eiro ieviešana – Regula (EK) Nr. 1103/97 – Noteikums, ar ko paredz pēc konvertēšanas noapaļot summas, kas jāmaksā vai par kurām jāatskaitās – Telefona tarifu piemērošana – Izslēgšana – Minētā tarifa, ko piemēro valsts operators, noapaļošana – Pieļaujamība – Nosacījumi

(Padomes Regulas Nr. 1103/97 5. pants)

Summary

Regula Nr. 1103/97 par dažiem noteikumiem attiecībā uz eiro ieviešanu, no vienas puses, paredz nodrošināt līgumu nepārtrauktības principu tādējādi, ka vienotas valūtas ieviešana norisinās, neskarot jau pastāvošas saistības, ko uzņēmušies pilsoņi un uzņēmumi, un, no otras puses, izriet no mērķa par eiro ieviešanas neitralitāti. Tajā paredzēti tikai minimālie noteikumi par noteiktu summu noapaļošanu, un tā valsts iestāžu ziņā atstāj saglabāt vai pieņemt noteikumus, kas labāk ļauj sasniegt attiecīgo mērķi.

No tā izriet, ka minētās regulas 5. panta pirmais teikums, ar ko paredz noapaļot līdz tuvākajam centam naudas summas, kas jāmaksā vai par kurām jāatskaitās, nebūtu tulkojams plaši. Tādējādi tas neparedz fiksētu tarifu, ko nosaka valsts operators – tādu kā maksa par telefona sarunas minūti, kas sevī ietver summu, kas netiek ietverta rēķinā un patērētājs to nemaksā, un kā tāda tā nav ierakstīta nevienā grāmatvedības dokumentā vai konta izrakstā. Šajā sakarā faktam, ka šis tarifs balstās uz vairākiem kritērijiem, par pamatu ņemot vienību, aprēķinot rēķina galējo summu, vai ka tarifs ir patērētājam piedāvāto preču un pakalpojumu cenu noteicošais elements, nav nekādas nozīmes šī secinājuma sakarā.

Tomēr tā pati regula neiestājas pret to, ka citas summas nekā tās, kuras jāmaksā vai par kurām ir jāatskaitās, ir noapaļojamas līdz tuvākajam centam pie nosacījuma, ka šāda noapaļošanas prakse ievēro šīs regulas 3. pantā minēto līgumu nepārtrauktības principu un eiro ieviešanas neitralitāti, ko cenšas panākt ar minēto regulu, tas ir, ka šī prakse neietekmē uzņēmēju, ieskaitot patērētājus, uzņemtās līgumsaistības un ka tā nerada reālus šķēršļus attiecībā uz maksājamo cenu.

(sal. ar 31.–32., 34., 36., 40.–43., 57. punktu un rezolutīvās daļas 1.–2. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Sociālā politika – Vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmēji – Pieeja darbam un darba apstākļi – Vienlīdzīga attieksme – Atkāpes – Noteikumi, kuru mērķis ir veicināt vienlīdzīgas iespējas vīriešiem un sievietēm – Noteikumi, kas tikai attiecībā uz atraitnēm, kas nav no jauna laulājušās, nosaka izņēmumu no vecuma ierobežojumiem pieejai darbam valsts sektorā – Nepieļaujamība

(EKL 141. panta 4. punkts; Padomes Direktīvas 76/207/EEK 2. panta 4. punkts un 3. panta 1. punkts)

Summary

Direktīvas 76/207/EEK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba, profesionālās izglītības un izaugsmes iespējām un darba apstākļiem, 3. panta 1. punkts un 2. panta 4. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurš attiecībā uz ārējiem konkursiem, kuri tiek organizēti ierēdņu pieņemšanai darbā, paredz, ka vecuma ierobežojums netiek attiecināts uz atraitnēm, kas nav no jauna laulājušās un ir spiestas strādāt, izslēdzot tādā pašā situācijā esošus atraitņus, kas nav no jauna apprecējušies.

No vienas puses, šāds tiesiskais regulējums ir pretrunā ar Direktīvas 76/207/EEK 3. panta 1. punktu, jo tas veido uz dzimumu balstītu diskrimināciju. No otras puses, to nevar pamatot ar minētās direktīvas 2. panta 4. punktu, kas atļauj tikai tādus pasākumus, kas, lai arī šķiet diskriminējoši, tomēr ir vērsti uz faktiskas nevienlīdzības, kas sabiedrības dzīvē var pastāvēt, novēršanu vai mazināšanu. Līdz ar to pasākums, kas vērsts uz to, lai civildienesta sektoros pirmām kārtām izvirzītu sieviešu dzimuma kandidātes, nav uzskatāms par Kopienu tiesībām atbilstošu, ja tas piešķir automātisku beznosacījuma prioritāti noteiktu kategoriju sieviešu kandidātēm, izslēdzot tādā pašā situācijā esošus vīriešus.

(sal. ar 20., 22. – 23., 27., 32. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Ierobežojumi – Prasība citas dalībvalsts uzņēmumiem, kas norīko darba ņēmējus, kuri ir trešo valstu pilsoņi, saņemt individuālu vai kolektīvu darba atļauju un iesniegt bankas garantiju – Nepieļaujamība – Pamatojums – Darba ņēmēju sociālā aizsardzība – Darba tirgus stabilitāte – Attiecīgo prasību nesamērīgais un nepiemērotais raksturs

(EKL 49. pants)

Summary

Dalībvalsts, kas izvirza citā dalībvalstī dibinātiem pakalpojumu sniedzējiem, kas vēlas norīkot darbam tās teritorijā darba ņēmējus, kuri ir trešo valstu pilsoņi, prasību saņemt individuālu darba atļauju, kuras izsniegšana ir atkarīga no darba tirgus apsvērumiem, vai prasību saņemt kolektīvu darba atļauju, kas tiek piešķirta tikai izņēmuma gadījumos, un paredzot, ka attiecīgajiem darba ņēmējiem vismaz sešus mēnešus pirms norīkošanas jābūt saistītiem ar to izcelsmes uzņēmumu, noslēdzot darba līgumu uz nenoteiktu laiku, kā arī uzliek šiem pakalpojumu sniedzējiem pienākumu iesniegt bankas garantiju, neizpilda pienākumus, ko tai uzliek EKL 49. pants.

Sociālās aizsardzības vai darba tirgus stabilitātes apsvērumi nevar pamatot šādus pakalpojumu sniegšanas brīvības nosacījumus, jo šīs prasības nav piemēroti līdzekļi minēto mērķu sasniegšanai. Pakalpojumu sniedzēja uzņēmuma pienākums jau iepriekš informēt valsts iestādes par viena vai vairāku norīkoto darba ņēmēju esamību, par paredzamo to uzturēšanās ilgumu, kā arī par pakalpojumu sniegšanu, kas pamato šo norīkojumu, un pienākums iesniegt informāciju, kas apliecinātu, ka attiecīgie darba ņēmēji ievēro likumus, īpaši attiecībā uz uzturēšanos, darba atļauju un sociālo nodrošinājumu dalībvalstī, kur šis uzņēmums tos nodarbina, mazāk ierobežojošā veidā un tikpat efektīvi kā minētās prasības sniegtu šīm iestādēm nepieciešamās garantijas, no vienas puses, par to, ka norīkojuma laikā tiek ievērots valsts tiesiskais regulējums sociālajā jomā, un, no otras puses, par šo darba ņēmēju stāvokļa likumīgumu un to, ka savu galveno darbību tie veic pakalpojumus sniedzošā uzņēmuma dibināšanas dalībvalstī.

(sal. ar 27., 31., 36., 46., 48.–50. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Noteikumi par nodokļiem – Dalībvalstu tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Pakalpojumi, ko veic starpnieki – Sestās direktīvas 28.b panta E daļas 3. punktā noteiktā nodokļu piesaistes vieta – Piemērojamība – Galvenā darījuma neaplikšana ar pievienotās vērtības nodokli – Atbilstības trūkums – Galvenā darījuma vietas noteikšana – 28.b panta A un B daļas īpašo noteikumu piemērošana

(Padomes Direktīvas 77/388 28.b panta A daļa un B daļas 3. punkts)

Summary

28.b panta E daļas 3. punkts Sestajā direktīvā 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, redakcijā, kas izriet no Direktīvas 91/680, kurā noteikts, ka, atkāpjoties no šīs pašas direktīvas 9. panta 1. punkta, vieta, kur pakalpojumus sniedz starpnieki, kas rīkojas citu personu vārdā un uz viņu rēķina, ja šādi pakalpojumi ir atsevišķi darījumi, ir vieta, kur šos darījumus veic, nav interpretējams tādējādi, ka tas attiecas tikai uz starpnieka pakalpojumiem par labu personai, kas ir nodokļa maksātājs, vai uz juridisku personu, kas nav pievienotās vērtības nodokļa maksātāja.

Faktiski, kā tas izriet no šo noteikumu redakcijas, tie vispārīgā veidā attiecas uz starpnieku veiktiem pakalpojumiem, nenošķirot, vai pakalpojumu saņēmēji ir pievienotās vērtības nodokļa maksātāji, un, nosakot starpnieka darījuma vietu, nav nozīmes tam, ka galvenais darījums ir apliekams ar pievienotās vērtības nodokli vai ka runa ir par darījumu, kas nav apliekams ar nodokli.

Turklāt, tā kā 28.b panta E daļas 3. punkts attiecas uz starpnieka darījumu, tad, lai noteiktu vietu, kur veikti starpnieka pakalpojumu pamata darījumi, ir jāatsaucas uz 28.b panta A un B daļas īpašajiem noteikumiem. Faktiski šie pēdējie minētie noteikumi reglamentē Kopienas iekšējo preču iegādes vietu un ar tiem ir izdarīta atkāpe no Sestās direktīvas 8. panta vispārīgajiem noteikumiem, ar ko nosaka preču piegādi dalībvalsts iekšienē.

(sal. ar 18., 21., 23., 25.–26. punktu, rezolutīvās daļas pirmo un otro punktu)