Jāatgādina, ka saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru, lai nodokli varētu uzskatīt par atbalsta pasākuma būtisku daļu, atbilstoši attiecīgam valsts tiesiskajam regulējumam jāpastāv ciešai saiknei starp attiecīgo nodokli un atbalstu tādā ziņā, ka nodokļa ieņēmumi noteikti tiek izlietoti atbalsta finansēšanai un tieši ietekmē atbalsta lielumu un līdz ar to šī atbalsta saderības ar iekšējo tirgu vērtējumu (spriedumi, 2008. gada 22. decembris, Régie Networks, C‑333/07, EU:C:2008:764, 99. punkts un tajā minētā judikatūra, kā arī 2016. gada 10. novembris, DTS Distribuidora de Televisión Digital/Komisija, C‑449/14 P, EU:C:2016:848, 68. punkts).

Tiesa turklāt ir atzinusi, ka gadījumā, ja struktūrai, kura ir atbildīga par atbalsta, kas finansēts no nodokļa, piešķiršanu, ir diskrecionāra vara novirzīt šī nodokļa ieņēmumus citiem pasākumiem, nevis pasākumiem, kuriem ir visas atbalsta raksturiezīmes LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, šāda apstākļa dēļ var būt izslēgts tas, ka starp nodokli un atbalstu pastāvētu cieša saikne. Proti, ja pastāv šāda diskrecionāra vara, nodokļa ieņēmumi nevarot tieši ietekmēt šī atbalsta saņēmējiem piešķirtās priekšrocības apmēru. Savukārt šāda cieša saikne var pastāvēt, ja nodokļa ieņēmumi tiek pilnībā un ekskluzīvi novirzīti atbalsta piešķiršanai, pat ja tas ir dažādu veidu atbalsts (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2005. gada 13. janvāris, Pape, C‑175/02, EU:C:2005:11, 16. punkts; 2005. gada 27. oktobris, Distribution Casino France u.c., no C‑266/04 līdz C‑270/04, C‑276/04 un no C‑321/04 līdz C‑325/04, EU:C:2005:657, 55. punkts, kā arī 2008. gada 22. decembris, Régie Networks, C‑333/07, EU:C:2008:764, 102. un 104. punkts).

Turklāt no Tiesas judikatūras izriet, ka šādas ciešas saiknes var nebūt, ja piešķirta atbalsta apmērs tiek noteikts tikai pēc objektīviem kritērijiem, kuri nav saistīti ar piešķirtajiem nodokļu ieņēmumiem, un ja uz to attiecas likumā noteikts absolūts maksimālais apmērs (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2005. gada 27. oktobris, Distribution Casino France u.c., no C‑266/04 līdz C‑270/04, C‑276/04 un no C‑321/04 līdz C‑325/04, EU:C:2005:657, 52. punkts).

Tā Tiesa tostarp ir uzskatījusi, ka cieša saikne starp nodokli un atbalstu nepastāv gadījumā, ja piešķirtā atbalsta apmērs ir noteikts pēc kritērijiem, kuri nav saistīti ar piešķirtajiem nodokļu ieņēmumiem, un ja valsts tiesību aktos ir paredzēts, ka iespējamais šo ieņēmumu pārpalikums salīdzinājumā ar šo atbalstu bija no jauna jāieskaita attiecīgi rezerves fondā vai Valsts kasē, turklāt šie paši ieņēmumi tiek absolūti ierobežoti tā, ka jebkāds pārpalikums arī tiek ieskaitīts valsts vispārējā budžetā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 10. novembris, DTS Distribuidora de Televisión Digital/Komisija, C‑449/14 P, EU:C:2016:848, 70.–72. punkts).

Šajā gadījumā iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai tās premisa, saskaņā ar kuru trīs nodokļi attiecīgajā laikposmā bija pamatlietā aplūkoto atbalsta shēmu neatņemama sastāvdaļa, ir pamatota, ņemot vērā šī sprieduma 16.–22. punktā izklāstītos apstākļus. Šajā ziņā šai tiesai it īpaši būs jāpārbauda, vai tādēļ, ka CNC ieņēmumu daļa tika paturēta rezervē, attiecīgā summa tika no jauna piešķirta citam pasākumam, nevis pasākumiem, kuriem ir visas atbalsta raksturiezīmes LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, un jāizvērtē tas, kā šī ieņēmumu daļas jaunā piešķiršana valsts vispārējā budžetā, kura notika attiecīgajā laikposmā, ietekmēja ciešas saiknes pastāvēšanu starp šiem nodokļiem un šīm shēmām.

(skat. 19.–23. punktu)