LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 79/21

Apelācijas sūdzība, ko 2008. gada 24. janvārī ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2007. gada 8. novembra spriedumu lietā T-194/04 Eiropas Kopienu Komisija/The Bavarian Lager Co. Ltd, European Data Protection Supervisor (EDPS)

(Lieta C-28/08 P)

(2008/C 79/36)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Docksey un P. Aalto)

Pārējie lietas dalībnieki: The Bavarian Lager Co. Ltd, Eiropas datu aizsardzības uzraudzītājs

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

— pilnībā atcelt pārsūdzēto spriedumu;

— pasludināt galīgo spriedumu par jautājumiem, kas ir šīs apelācijas pamatā; un

— piespriest prasītājam lietā T-194/04 atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies Komisijai minētajā lietā un šajā apelācijas tiesvedībā, vai gadījumā, ja apelācijas spriedums Komisijai nav labvēlīgs, nospriest, ka Komisijai ir jāmaksā puse no tiesāšanās izdevumiem, kas radušies prasītājam lietā T-194/04.

Pamati un galvenie argumenti

Šī apelācijas sūdzība skar interpretāciju izņēmumiem, kas saistīti ar privātās dzīves aizsardzību un datu aizsardzību, un izmeklēšanām un kas ir noteikti attiecīgi Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (1) 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 4. panta 2. punkta otrajā ievilkumā.

Pirmās instances tiesa nosprieda, ka Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (2) 8. panta b) apakšpunktu nevar piemērot attiecībā uz personu datiem iestāžu rīcībā esošajos dokumentos, uz kuriem attiecas Regula 1049/2001. Tomēr nav tāda Regulas 45/2001 vai Regulas 1049/2001 nosacījuma, kas pieprasa vai pieļauj šo noteikumu nepiemērot, lai varētu piemērot normu saskaņā ar Regulu 1049/2001. Tādējādi Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, interpretējot Regulas 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunktu tādējādi, ka tas prasa nepiemērot Kopienu tiesību normu.

Otrkārt, Pirmās instances tiesa nosprieda, ka, neskatoties uz speciālo atsauci 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā uz Kopienu tiesību aktiem par datu aizsardzību, personas datus dokumentos var publiskot saskaņā ar Regulu 1049/2001, izņemot gadījumus, kad ir nepārprotams risks apdraudēt personas tiesības uz privāto dzīvi un neaizskaramību.

Attiecinot 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā noteiktā izņēmuma darbības jomu tikai uz šādiem gadījumiem, Pirmās instances tiesa ir izmantojusi ierobežojošu 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā noteiktā izņēmuma interpretāciju, kas atņem jebkādu effet utile [lietderīgo iedarbību] šī izņēmuma otrajā daļā noteiktajai papildu prasībai (“jo īpaši saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem par personas datu aizsardzību”). Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, ierobežojot minēto izņēmumu, tādējādi izslēdzot Kopienu tiesību aktus par datu aizsardzību no tā darbības jomas, kad tiek lūgta pieeja personas datiem, kas ietverti dokumentā.

Treškārt, Pirmās instances tiesas izmantotā interpretācija attiecībā uz “izmeklēšanu” aizsardzību rada šaubas par Komisijas spēju efektīvi veikt tās funkcijas, uzticoties saņemtajai konfidenciālajai informācijai no trešām personām, kas palīdz Komisijai veikt tās izmeklēšanas.

Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, interpretējot Regulas 1049/2001 4. panta 2. punkta trešajā ievilkumā paredzēto izņēmumu attiecībā uz izmeklēšanām tādējādi, ka Komisija nevar nodrošināt konfidencialitāti Kopienu tiesību pārkāpumu izmeklēšanu gaitā, ne arī nodrošināt to nākotnē.

Visbeidzot Komisija ir pārsūdzējusi lēmumu par tiesāšanās izdevumiem.

(1) OV L 145, 43. lpp.

(2) OV L 8, 1. lpp.