Keywords

Summary



Keywords

1. Process – Iestāšanās lietā – Prasības pieteikums par viena no lietas dalībnieku prasījumu atbalstu – Prasības pieteikums, kas ietver papildu argumentus, kuri groza strīda ietvarus – Šo argumentu nepieņemamība

(Tiesas Statūtu 40. panta 4. daļa; Pirmās instances tiesas Reglamenta 116. panta 3. punkts)

2. Eiropas Kopienas – Iestādes – Sabiedrības tiesības piekļūt dokumentiem – Regula Nr. 1049/2001 – Iestādes pienākums veikt dokumentu konkrētu un individuālu pārbaudi – Piemērojamība – Pienākuma izslēgšana – Nosacījumi

(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1049/2001 4. pants)

3. Eiropas Kopienas – Iestādes – Sabiedrības tiesības piekļūt dokumentiem – Regula Nr. 1049/2001 – Iestādes pienākums veikt dokumentu konkrētu un individuālu pārbaudi – Pienākuma neizpilde – Samērīguma principa pārkāpums – Izvērtēšana, kas izrādās īpaši apgrūtinoša un nesamērīga – Atkāpe no izvērtēšanas pienākuma – Iestādei uzliktais pierādīšanas pienākums – Iestādes pienākums apspriesties ar pieteikuma iesniedzēju

(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1049/2001 4. pants)

Summary

1. Ja Tiesas Statūtu 40. panta ceturtā daļa, kas ir piemērojama Pirmās instances tiesai saskaņā ar minēto statūtu 53. pantu, un Pirmās instances tiesas Reglamenta 116. panta 3. punkts neaizliedz personai, kas iestājas lietā, sniegt argumentus, kuri atšķiras no tiem, ko iesniedzis lietas dalībnieks, kuru šī persona atbalsta, pastāv nosacījums, ka šie argumenti nedrīkst mainīt prāvas ietvarus un ka iestāšanās lietā mērķis joprojām ir atbalstīt konkrētā lietas dalībnieka prasījumus. Šis nosacījums nav izpildīts tostarp, ja personas, kas iestājusies lietā, papildu argumenti, pieņemot, ka tie ir pamatoti, ļauj konstatēt apstrīdētā akta nelikumību, kaut arī lietas dalībnieka prasījumi, kas personai, kas iestājusies lietā, ir jāatbalsta, attiecas tikai uz prasības par akta atcelšanu noraidīšanu. Tādējādi, tā kā rezultātā tiek grozīti strīda ietvari, kas noteikti prasības pieteikumā un atbildes rakstā, šie argumenti ir jānoraida kā nepieņemami.

(sal. ar 52., 53., 55. punktu)

2. Izvērtēšanai, kas vajadzīga, lai izskatītu pieteikumu saņemt pieeju dokumentiem, kurš iesniegts, pamatojoties uz Regulu Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi [pieeju] Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem, ir jābūt konkrētai. No vienas puses, tikai ar to, ka dokuments attiecas uz interesēm, kuras aizsargā izņēmums, nevar attaisnot tā piemērošanu. Šādu piemērošanu principā var attaisnot tikai gadījumā, ja iestāde, pirmkārt, ir iepriekš izvērtējusi, vai pieeja dokumentiem konkrēti un tieši apdraud aizsargātās intereses, un, otrkārt, apstākļos, kas paredzēti minētās regulas 4. panta 2. un 3. punktā – ja nepastāv sevišķas sabiedrības intereses, kas attaisno pieprasīto dokumentu publiskošanu. No otras puses, riskam, ka tiks apdraudētas aizsargātās intereses, ir jābūt saprātīgi paredzamam nevis tikai teorētiskam. Tādējādi attiecīgajai iestādei ir jāizvērtē konkrēti un individuāli katrā pieteikumā minētā dokumenta saturs un vismaz par katru dokumenta kategoriju ir jānorāda iemesli, kuru dēļ tā uzskata, ka tai adresētajā pieteikumā minētie dokumenti ietilpst informācijas kategorijā, kurai piemērojams izņēmums.

Tomēr šī izvērtēšana var arī nebūt vajadzīga, ja konkrētā gadījuma īpašajos apstākļos ir acīmredzams, ka pieeja ir jānoraida vai, tieši otrādi, jāpiešķir. Tāds tostarp būtu gadījums, ja noteiktiem dokumentiem acīmredzami būtu pilnībā piemērojams izņēmums no pieejas tiesībām vai, tieši otrādi, būtu acīmredzami pilnībā jāpiešķir pieeja, vai arī, visbeidzot, līdzīgos apstākļos jau būtu veikta konkrēta un individuāla pārbaude.

(sal. ar 69., 72., 73., 75. punktu)

3. Iestādes atteikums konkrēti un individuāli pārbaudīt dokumentus, kas norādīti pieejas pieteikumā, būtībā ir acīmredzams samērīguma principa pārkāpums, kas nosaka – Kopienas iestāžu veiktie pasākumi nedrīkst pārsniegt apmēru, kāds ir piemērots un vajadzīgs, lai sasniegtu paredzēto.

Tomēr iestādei, kurai iesniegts pieteikums, ir jāpatur tiesības īpašos gadījumos, ja dokumentu konkrēta un individuāla pārbaude tai uzliek nesamērīgu administratīvā darba apjomu, līdzsvarot publiskas pieejas dokumentiem intereses, no vienas puses, un no tā izrietošo darba apjomu, kas vajadzīgs, lai īpašos gadījumos aizsargātu labas pārvaldības intereses, no otras puses. Šādas atkāpes no izvērtēšanas pienākuma ir pieļaujamas tikai izņēmuma gadījumā un tikai tad, ja administratīvā darba apjoms, ko rada dokumentu konkrēta un individuāla pārbaude, ir pārmērīgi apgrūtinošs, tādējādi pārsniedzot apjomu, ko var saprātīgi pieprasīt.

Iestādei, kura atsaucas uz izņēmumu, ir jāiesniedz pierādījumi par to, cik šis administratīvais uzdevums ir grūts. Vajadzības gadījumā tai ir jāmēģina apspriesties ar pieteikuma iesniedzēju, lai izprastu vai lūgtu to precizēt savas intereses par pieeju attiecīgajiem dokumentiem, no vienas puses, un konkrēti noteikt, kādas tai ir iespējas veikt pasākumus, kas būtu mazāk traucējoši nekā dokumentu konkrēta un individuāla pārbaude, no otras puses, priekšroku dodot variantam, kas būtu vislabvēlīgākais pieteikuma iesniedzēja pieejas tiesībām, ja tas pats nerada uzdevumu, kas pārsniedz saprātīgas prasības robežas.

(sal. ar 99., 100., 102., 112.–114. punktu)