Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Nolīgumi un saskaņotas darbības, kas veido vienotu pārkāpumu – Uzņēmumi, kuriem var pārmest pārkāpuma izdarīšanu, ko veido dalība vispārējā aizliegtajā vienošanās – Kritēriji

(EKL 81. panta 1. punkts)

2. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Pārkāpuma smagums – Vērtējuma elementi

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts; Komisijas Paziņojums 98/C 9/03)

3. Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Uzņēmuma atzīšana par vainojamu – Atbildība par citu uzņēmumu rīcību šī paša pārkāpuma ietvaros – Pieļaujamība – Kritēriji

(EKL 81. panta 1. punkts)

4. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Pārkāpuma smagums – Naudas soda noteikšana proporcionāli pārkāpuma smaguma vērtējuma elementiem – Attiecīgā tirgus neliela apmēra relatīvā nozīme

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts un Padomes Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts)

5. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Apgrozījuma, kas realizēts ar produktiem, kuri ir saistīti ar ierobežojošām darbībām, nozīmīgs raksturs

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts un Padomes Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts; Komisijas Paziņojums 98/C 9/03)

6. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Pārkāpuma smagums – Faktiskas iespējas radīt zaudējumus skartajā tirgū novērtēšana

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts; Komisijas Paziņojuma 98/C 9/03 1.A punkts)

7. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts; Komisijas Paziņojums 98/C 9/03)

8. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Attiecīgā uzņēmuma finansiālais stāvoklis

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts)

9. Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Piedalīšanās uzņēmumu sanāksmēs ar pret konkurenci vērstu mērķi – Attiecīgā uzņēmuma vajadzība pierādīt sanāksmju laikā noslēgto nolīgumu īstenošanas neesamību

(EKL 81. panta 1. punkts)

10. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Pārkāpuma smagums – Atbildību mīkstinoši apstākļi – Uzņēmuma pasīva vērotāja vai sekotāja loma

(EKL. 81. pants; Padomes Regulas Nr. 17 15. pants; Komisijas Paziņojuma 98/C 9/03 2. un 3. punkts)

11. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Naudas soda apmēra samazināšana par apsūdzētā uzņēmuma sadarbību – Nosacījumi

(Padomes Regulas Nr. 17 11. panta 4. un 5. punkts)

12. Ārpuslīgumiskā atbildība – Nosacījumi – Prettiesiskums – Zaudējumi – Cēloņsakarība – Jēdziens – Pierādīšanas pienākums

(EKL 288. panta otrā daļa)

Summary

1. Uzņēmumu var saukt pie atbildības par vispārējo aizliegto vienošanos arī tad, ja tas tieši ir piedalījies tikai vienā vai dažos to veidojošajos elementos.

Fakts, ka dažādiem uzņēmumiem ir bijušas dažādas lomas kopējā mērķa sasniegšanā, nenozīmē, ka pret konkurenci vērsts mērķis un pārkāpums nav identiski, ja katrs uzņēmums savā līmenī sniedzis ieguldījumu kopējā mērķa sasniegšanā.

Ja nolīgumi un saskaņotās darbības, ņemot vērā to mērķa identiskumu, iekļaujas tādās periodisko sanāksmju, cenu un kvotu mērķu noteikšanas sistēmās, kuras savukārt iekļaujas virknē attiecīgo uzņēmumu centienu sagrozīt cenu attīstību, tie ir nevis atsevišķi pārkāpumi, bet vienots pārkāpums.

Ja uzņēmums zināja par citu vienota pārkāpuma dalībnieku pārkāpjošām darbībām vai ja tas varēja saprātīgi tās paredzēt un ja tas bija gatavs uzņemties risku, šis uzņēmums ir arī atbildīgs – attiecībā uz visu tā līdzdalības pārkāpumā laiku – par citu uzņēmumu darbībām šī paša pārkāpuma ietvaros. Šāds secinājums nepārkāpj principu, ka atbildībai par šādiem pārkāpumiem ir jābūt personīgai.

Lai pietiekami pierādītu, ka attiecīgais uzņēmums bijis aizliegtās vienošanās dalībnieks, pietiek ar to, ka Komisija pierāda, ka šis uzņēmums ir piedalījies sanāksmēs, kurās slēgti pret konkurenci vērsti nolīgumi, aktīvi pret tiem neiebilstot. Ja piedalīšanās šādās sanāksmēs ir konstatēta, uzņēmumam ir jāpierāda, ka tā dalība šajās sanāksmēs nekādā ziņā nebija vērsta pret konkurenci, pierādot, ka tas bija norādījis saviem konkurentiem, ka tas šajās sanāksmēs piedalās ar citu nostāju. Iemesls, kas ir pamatā šim tiesību principam, ir tas, ka, piedaloties minētajās sanāksmēs un publiski nenorobežojoties no to satura, uzņēmums ir ļāvis pārējiem dalībniekiem domāt, ka tas piekrīt šajā sanāksmē nolemtajam un rīkosies saskaņā ar to. Tas attiecas arī uz uzņēmuma dalību vienota nolīguma īstenošanā. Lai noteiktu uzņēmuma dalību šādā nolīgumā, Komisijai ir jāpierāda, ka uzņēmums ar savu paša rīcību ir vēlējies dot ieguldījumu kopējiem mērķiem, kas bija visiem dalībniekiem, un ka tas zināja par citu uzņēmumu iecerētajām vai veiktajām materiālajām darbībām, īstenojot šos pašus mērķus, vai ka tas varēja tos saprātīgi paredzēt un ka bija gatavs uzņemties par to risku.

(sal. ar 32., 33. un 37. punktu)

2. Nedrīkst jaukt pārkāpuma smaguma novērtējumu, kas ir nepieciešams, lai noteiktu naudas soda vispārējo sākumsummu, ar katra no iesaistītajiem uzņēmumiem dalības pārkāpumā relatīvā smaguma novērtējumu – jautājumu, kurš ir jāizvērtē, nosakot, vai ir jāpiemēro atbildību pastiprinoši vai mīkstinoši apstākļi.

Turklāt, kamēr naudas soda sākumsumma ir nosakāma atbilstoši pārkāpumam, tā relatīvo smagumu nosaka, ņemot vērā virkni citu faktoru, attiecībā uz kuriem Komisijai ir zināma rīcības brīvība. Turklāt no Pamatnostādnēm sodanaudas [naudas sodu] noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, izriet, ka pārkāpuma smaguma vērtēšana tiek veikta divos posmos. Pirmajā posmā vispārīgais smagums tiek vērtēts vienīgi atkarībā no paša pārkāpuma elementiem, tādiem kā tā raksturs un ietekme uz tirgu, un otrajā posmā relatīvais smagums tiek precizēts, ņemot vērā attiecīgā uzņēmuma apstākļus, kas turklāt liek Komisijai ņemt vērā ne tikai iespējamos atbildību pastiprinošos apstākļus, bet – attiecīgā gadījumā – arī atbildību mīkstinošos apstākļus. Šāda pieeja ļauj, tostarp tādu pārkāpumu gadījumos, kuros iesaistīti vairāki uzņēmumi, ņemt vērā, vērtējot pārkāpuma smagumu, katra uzņēmuma atšķirīgo lomu un tā attieksmi pret Komisiju procesa laikā.

(sal. ar 46. un 48. punktu)

3. Uzņēmums, kas ir piedalījies tādā Kopienu konkurences tiesību normu pārkāpumā, kuram ir dažādas izpausmes, ar savām darbībām, kuras ietilpst nolīguma vai saskaņotu darbību, kam ir pret konkurenci vērsts mērķis EKL 81. panta 1. punkta izpratnē, jēdzienā un kuru mērķis ir sekmēt pārkāpuma īstenošanu kopumā, var būt atbildīgs arī par citu uzņēmumu darbībām šī paša pārkāpuma ietvaros attiecībā uz visu savu piedalīšanās minētajā pārkāpumā laiku, ja ir konstatēts, ka minētais uzņēmums zināja par citu uzņēmumu prettiesisko rīcību vai ka tas varēja to saprātīgi paredzēt un ka tas bija gatavs uzņemties risku.

(sal. ar 33. punktu)

4. Samērīguma princips nozīmē, ka Kopienu iestāžu akti nedrīkst pārsniegt to, kas ir piemērots un nepieciešams, lai sasniegtu vēlamo mērķi.

Naudas sodu aprēķināšanas kontekstā pārkāpumu smagums ir jānosaka, ievērojot vairākus elementus, un nevienam no šiem elementiem nevajag piešķirt nesamērīgu nozīmīgumu attiecībā pret citiem novērtējuma elementiem.

Samērīguma princips šajā kontekstā paredz, ka Komisijai ir jānosaka naudas sods proporcionāli apstākļiem, kas ņemami vērā, lai noteiktu pārkāpuma smagumu, un ka tai šajā sakarā ir jāpiemēro šie elementi saskaņotā un objektīvi pamatotā veidā.

Saskaņā ar Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un Regulas Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, 23. panta 2. punktu Komisija uzņēmumiem var noteikt naudas sodus, kuru apmērs nepārsniedz 10 % no apgrozījuma, ko katrs no uzņēmumiem, kas ir piedalījušies pārkāpumā, īstenojis iepriekšējā finanšu gadā. Lai noteiktu naudas soda apmēru, ievērojot šo robežu, šie noteikumi paredz ņemt vērā pārkāpuma smagumu un ilgumu. Turklāt atbilstoši Pamatnostādnēm naudas sodu noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, Komisija nosaka naudas soda sākumsummu atkarībā no pārkāpuma smaguma, ņemot vērā pārkāpuma raksturu, faktisko ietekmi uz tirgu, ja to iespējams noteikt, un attiecīgā ģeogrāfiskā tirgus apjomu.

Tādējādi nedz Regulā Nr. 17, nedz arī Regulā Nr. 1/2003 vai Pamatnostadnēs nav noteikts, ka naudas soda apmērs jānosaka tieši atkarībā no konkrētā tirgus apmēra, jo šis faktors ir tikai viens no vairākiem faktoriem, kuriem ir nozīme. Šīs tiesiskais regulējums kā tāds nenosaka Komisijai prasību ņemt vērā nelielo preču tirgus apmēru. Tomēr, novērtējot pārkāpuma smagumu, Komisijai ir pienākums ņemt vērā daudzus apstākļus, kuru raksturs un nozīme atšķiras atkarībā no attiecīgā pārkāpuma veida un attiecīgā pārkāpuma īpašajiem apstākļiem. Nevar izslēgt, ka viens no šiem elementiem, kuri apliecina pārkāpuma smagumu, attiecīgajā gadījumā var būt preces tirgus apmērs. Tā rezultātā, lai gan tirgus apmērs var būt elements, kas ir jāņem vērā, lai novērtētu pārkāpuma smagumu, tā nozīme atšķiras atkarībā no attiecīgā pārkāpuma veida un īpašajiem apstākļiem.

Darbības, ko veido apmaiņa ar sensiblu informāciju par cenrāžiem un/vai atsevišķiem klientiem noteiktām cenām, vienošanās par cenu paaugstināšanu un/vai mērķa cenām, izvairīšanās no konkurences, izmantojot pastāvīgajiem piegādātājiem izdevīgas cenas, un klientu sadale, ir horizontāli “cenu karteļu” tipa ierobežojumi Pamatnostādņu izpratnē un tādējādi ir pēc sava rakstura “sevišķi smags” pārkāpums. Šajā kontekstā nelielam konkrētā tirgus apmēram, pieņemot, ka tas tāds bija, ir maza nozīme salīdzinājumā ar visiem citiem apstākļiem, kuri apstiprina pārkāpuma smagumu.

(sal. ar 60.–65. punktu)

5. Vienīgā tiešā atsauce uz uzņēmuma, kas piedalījies pārkāpumā, kopējo apgrozījumu, kura ietverta Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktā un Regulas Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, 23. panta 2. punktā, attiecas uz augstāko līmeni, kuru naudas soda apmērs nevar pārsniegt. Ievērojot šo augstāko līmeni, Komisija principā var noteikt naudas sodu, pamatojoties uz apgrozījumu pēc savas izvēles preču ģeogrāfiskā mēroga un attiecīgo preču ziņā, un tai nav pienākuma precīzi ņemt vērā [uzņēmuma] kopējo apgrozījumu vai to, kas ir iegūts attiecīgajā ģeogrāfiskā tirgū, vai apgrozījumu, kas ir iegūts attiecīgās preces tirgū. Turklāt, lai gan Pamatnostādnēs naudas sodu noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, nav paredzēts aprēķināt naudas sodus atkarībā no noteikta apgrozījuma, tomēr tajās nav liegts tas, ka attiecīgo uzņēmumu īstenotais apgrozījums attiecīgajā tirgū tiek ņemts vērā, nosakot naudas soda apmēru, lai ievērotu Savienības tiesību vispārējos principus un ja apstākļi to prasa. Apgrozījums tātad var būt viens no elementiem, kam ir nozīme naudas soda apmēra aprēķināšanā, atbilstoši Pamatnostādņu 1.A punkta ceturtajai un sestajai daļai.

No tā izriet, ka Komisija var ņemt vērā apgrozījumu pēc savas izvēles, ja vien tas šķiet atbilstoši, ņemot vērā lietas apstākļus. Tāpat Komisijai, ja naudas sodi tiek uzlikti vairākiem uzņēmumiem, kas iesaistīti vienā un tajā pašā pārkāpumā, nav jānodrošina, lai naudas sodu galīgie apmēri atspoguļotu visas atšķirības šo uzņēmumu starpā saistībā ar to kopējo apgrozījumu vai atbilstošo apgrozījumu.

Attiecībā uz izvēli, ko var izdarīt Komisija par labu vienam un/vai citam apgrozījumam, – veiktajā analīzē, lai noteiktu naudas sodu par konkurences tiesību normu pārkāpumu, attiecībā uz pārkāpēju faktisko ekonomisko spēju nodarīt būtisku kaitējumu konkurencei, kas ietver arī novērtējumu par šo uzņēmumu reālo nozīmi konkrētajā tirgū, proti, to ietekmi uz tirgu, kopējais apgrozījums sniedz tikai nepilnīgu informāciju par faktisko situāciju. Nevarētu izslēgt to, ka spēcīgs uzņēmums, kas veic dažāda veida darbību, specifisku preču tirgū ir pārstāvēts nenozīmīgi. Tāpat nevar izslēgt, ka uzņēmumam, kam ir spēcīgs stāvoklis ģeogrāfiskā tirgū ārpus Savienības, ir nenozīmīgs stāvoklis Savienības vai Eiropas Ekonomikas zonas tirgū. Šādos gadījumos tas vien, ka attiecīgais uzņēmums īsteno lielu kopējo apgrozījumu, ne vienmēr nozīmē, ka tam ir noteicoša ietekme konkrētajā tirgū. Tādēļ, lai gan uzņēmuma apgrozījumam konkrētajā tirgū nevar būt noteicoša nozīme secinājumā par uzņēmuma ekonomisko varenību, tas tomēr ir svarīgs, lai noteiktu ietekmi, kuru tas var īstenot tirgū.

Tādējādi apgrozījuma daļa, kas realizēta ar precēm, uz kurām attiecas pārkāpums, var diezgan labi liecināt par konkrētajā tirgū izdarītā pārkāpuma apmēru. Apgrozījuma daļa, kas rodas no pārkāpumā iesaistītām precēm, diezgan labi liecina par katra attiecīgā uzņēmuma atbildību konkrētajā tirgū, ievērojot, ka tas ir objektīvs apstāklis, ar kuru var precīzi noteikt, cik pārkāpjošā rīcība ir kaitīga normālai konkurencei, un tātad ir labs rādītājs katra attiecīgā uzņēmuma spējai radīt kaitējumu konkurencei.

(sal. ar 76.–79. punktu)

6. Ir likumīgi Komisijai pamatot savu vērtējumu attiecībā uz konkurences tiesību pārkāpuma izdarītāju faktisko ekonomisko spēju nodarīt kaitējumu citiem tirgus dalībniekiem uz apgrozījuma datiem un uz tirgus daļām konkrētajā tirgū ar mērķi novērtēt šī pārkāpuma smagumu un noteikt naudas soda sākumsummu, ja vien īpaši apstākļi, tādi kā šī tirgus raksturojumi, būtiski nesamazina šo datu nozīmīgo raksturu un neliek, lai vērtētu uzņēmumu ietekmi tirgū, ņemt vērā citus attiecīgos faktorus, tostarp, attiecīgajā gadījumā, vertikālo integrāciju un preču klāsta apmēru.

(sal. ar 82. punktu)

7. Komisijai, nosakot naudas sodu apmēru atkarībā no attiecīga pārkāpuma smaguma un ilguma, nav jānodrošina, lai naudas sodu galīgie apmēri, kas noteikti vairākiem uzņēmumiem, kuri iesaistīti vienā un tajā pašā pārkāpumā, atspoguļotu visas atšķirības starp uzņēmumiem attiecībā uz to kopējo apgrozījumu vai attiecīgo apgrozījumu.

Šajā sakarā Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktā un Regulas Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, 23. panta 2. punktā tāpat nav prasīts, lai gadījumos, kad naudas sods tiek noteikts vairākiem uzņēmumiem, kuri iesaistīti vienā un tajā pašā pārkāpumā, mazam vai vidējam uzņēmumam nosakāmais naudas sods procentuāli no apgrozījuma nebūtu lielāks par lielākiem uzņēmumiem noteikto naudas sodu. Faktiski no šīm normām izriet, ka, nosakot naudas soda apmēru gan maziem un vidējiem uzņēmumiem, gan lieliem uzņēmumiem, ir jāņem vērā pārkāpuma smagums un ilgums. Ja vienā un tajā pašā pārkāpumā iesaistītiem uzņēmumiem Komisija uzliek attiecībā uz katru no tiem pamatotus naudas sodus samērīgi ar pārkāpuma smagumu un ilgumu, tai nevar pārmest, ka dažiem uzņēmumiem naudas soda apmērs salīdzinājumā ar apgrozījumu ir lielāks nekā citiem uzņēmumiem.

(sal. ar 89. un 90. punktu)

8. Komisijai, nosakot naudas soda apmēru, nav pienākuma ņemt vērā uzņēmuma finanšu situāciju, kam raksturīgi zaudējumi. Šāda ņemšana vērā nozīmētu nepamatotu konkurences priekšrocību piešķiršanu uzņēmumiem, kas nav tik veiksmīgi pielāgojušies tirgus apstākļiem. Pat pieņemot, ka iestādes veiktais pasākums izraisa uzņēmuma likvidāciju šāda uzņēmuma konkrētajā juridiskajā formā, šis pasākums, lai gan tas var kaitēt uzņēmuma īpašnieku, akcionāru vai daļu turētāju interesēm, tomēr nenozīmē, ka arī uzņēmuma personīgie, materiālie un nemateriālie resursi zaudē savu vērtību.

(sal. ar 95. un 96. punktu)

9. Lai pierādītu sanāksmju laikā noslēgtu pret konkurenci vērstu nolīgumu īstenošanas neesamību, uzņēmumam, pret kuru saistībā ar aizliegto vienošanos ir uzsākts administratīvais process, ir jāpierāda, ka laika posmā, kurā tas bija aizliegtās vienošanās dalībnieks, tas faktiski atturējās no tās piemērošanas, rīkojoties tirgū atbilstoši konkurencei, vai vismaz tas, ka uzņēmums skaidri un būtiski pārkāpa pienākumus, kas attiecās uz aizliegtās vienošanās īstenošanu, tādā mērā, ka izjauca tās darbību.

(sal. ar 111. punktu)

10. Pasīvā vērotāja loma, ko saskaņā ar Pamatnostādnēm naudas sodu noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, var ņemt vērā kā atbildību mīkstinošu apstākli aizliegtās vienošanās īstenošanā, nozīmē, ka attiecīgajam uzņēmumam ir “nenozīmīga loma”, t.i., tas aktīvi nepiedalās viena vai vairāku pret konkurenci vērstu nolīgumu izstrādāšanā. Starp pierādījumiem, kas norāda uz uzņēmuma pasīvo lomu aizliegtajā vienošanās, varētu ņemt vērā to, ka uzņēmuma piedalīšanās sanāksmēs bija ievērojami fragmentārāka nekā aizliegtās vienošanās parasto dalībnieku piedalīšanās, tāpat tā vēlo ienākšanu tirgū, kas ir pārkāpuma priekšmets, neatkarīgi no tā piedalīšanās ilguma pārkāpumā, vai arī to, ka pārkāpumā piedalījušos trešo uzņēmumu pārstāvji ir snieguši šajā sakarā skaidrus paziņojumus.

Apstāklis, ka uzņēmums, kura dalība nelikumīgā saskaņošanā atbilstoši EKL 81. panta 1. punktam ir pierādīta, tirgū nerīkojas tā, kā tas bija vienojies ar saviem konkurentiem, ne vienmēr ir vērā ņemams apstāklis. Faktiski uzņēmums, kurš, neņemot vērā sadarbību ar saviem konkurentiem, veic atšķirīgu politiku no tās, par kuru ir panākta vienošanās, vienkārši var mēģināt izmantot aizliegto vienošanos savā labā.

(sal. ar 119., 120. un 129. punktu)

11. Nosakot naudas sodu par Kopienu konkurences tiesību normu pārkāpumu apmēru, tāda sadarbība izmeklēšanā, kura nav nekas vairāk kā pienākumi, kas uzņēmumiem uzlikti atbilstoši Regulas Nr. 17 11. panta 4. un 5. punktam, nepamato naudas soda samazināšanu. Savukārt šāda samazināšana ir pamatota, ja uzņēmums ir sniedzis daudz plašāku informāciju nekā tā, ko Komisija var pieprasīt sniegt saskaņā ar Regulas Nr. 17 11. pantu.

Ja apsūdzētais uzņēmums ne tikai sniedzis faktiskos datus, bet arī nozīmīgus pierādījumus par attiecīgo pārkāpumu, un ja tas nav apstrīdējis lietas faktiskos apstākļus, ar kuriem Komisija pamatoja savas apsūdzības, minētajam uzņēmumam ir jāpiešķir samazinājums, kas ir lielāks nekā tas, kas tika piešķirts uzņēmumiem, kuru sadarbību, salīdzinot ar attiecīgā uzņēmuma sadarbību, Komisija ir atzinusi par nelietderīgu.

(sal. ar 147.–151. punktu)

12. Lietas dalībniekam, kas izvirza jautājumu par Kopienas atbildību, ir jāiesniedz pierādījumi par tā norādīto zaudējumu esamību un apjomu un jāpierāda, ka starp šiem zaudējumiem un rīcību, kurā vainojama attiecīgā iestāde, pastāv pietiekami tieša cēloņsakarība. Šajā sakarā, ja ir jānosaka neiegūtās peļņas vērtība un tādējādi neizbēgami hipotētiskā ekonomisko darījumu vērtība, var būt grūti, pat neiespējami, prasītājam tieši izteikt skaitļos zaudējumus, kurus tas uzskata, ka esot cietis. Līdzīgos gadījumos tiesa var apmierināties ar pieņēmumiem, pamatojoties uz vidējām statistiskajām vērtībām. Tomēr tas nevar atbrīvot prasītāju no ikviena pierādīšanas pienākuma attiecībā uz izvirzītajiem zaudējumiem. Lai gan neiegūtās peļņas vērtība neizbēgami izsaka hipotētiskus datus, kuri ir jāpieņem, nepastāvot iespējai aprēķināt precīzā veidā, tomēr dati, uz kuriem pamatojas šis pieņēmums, lietas dalībniekam, kas uz tiem atsaucas, var tikt pierādīti un tie jebkurā iespējamā veidā ir jāpierāda.

(sal. ar 167. un 168. punktu)