ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Šajā ziņā pakārtoti tiek norādīts, ka apstrīdētajā lēmumā ir sagrozīti fakti un nav norādīts pamatojums, ciktāl uz prasītāju ir attiecināta atbildība par smagu pārkāpumu saistībā ar profesionālo darbību Regulas Nr. 966/2012 106. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē. No dokumentiem, kuri attiecas uz procedūrām, kurās iesaistīts E. Maltauro, neizriet ne tas, ka Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA nav izpildījusi savu rūpības pienākumu un līgumisko godīgumu, ne arī tas, ka tā ir guvusi peļņu no nelikumīgās rīcības, kura attiecināta uz tās iepriekšējo deleģēto administratoru. Tādējādi nebija izpildīti nosacījumi, lai Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA pārmestu tāda smaguma pārkāpumu saistībā ar profesionālo darbību, uz kuru attiecās iepriekš minētais izslēgšanas noteikums.
—

Prasītājs šajā ziņā cita starpā norāda, ka Komisija, parakstot dotāciju piešķiršanas līgumus ULTRA (“Ultra portable augmented reality for industrial maintenance applications”), IMPROVE (“Improving Display and Rendering Technology for Virtual Environments”) un CINeSPACE (“Experiencing urban film and cultural heritage while on-the-move”) zināja par Krievijas inženieru iesaistīšanu vai arī tai katrā ziņā bija jāzina. Tas piebilst, ka prasītās summas atgūšana konkrētajos apstākļos būtu tiesību ļaunprātīga izmantošana.
—

galvenokārt, atcelt Komisijas 2015. gada 22. jūlija lēmuma par valsts atbalstu SA.13869 (C 68/2002) (ex NN 80/2002), ko Francija sniegusi EDF: no aplikšanas ar nodokli atbrīvotu finanšu rezervju pārkvalificēšana par kapitālieguldījumiem nolūkā atjaunot vispārīgo apgādes tīklu (VAT) (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), 1., 2., 3., 4. un 5. pantu, ņemot vērā būtisku procedūras noteikumu pārkāpumu un kļūdas tiesību piemērošanā un faktu vērtējumā,
Prasība, kas celta 2014. gada 1. decembrī – Bourdouvali u.c./Padome u.c.

(Lieta T-786/14)

(2015/C 073/52)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Eleni Pavlikka Bourdouvali (Meneou, Kipra) un 47 citi prasītāji (pārstāvis – P. Tridimas, Barrister)

Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Eiropas Savienība, ko pārstāv Eiropas Komisija, Eurogroup, ko pārstāv Eiropas Savienības Padome, Eiropas Centrālā Banka

Prasītāju prasījumi:

— piespriest atbildētājām samaksāt summas, kas norādītas šai prasībai pievienotajā pielikumā, kā arī procentus, kuri uzkrājušies, sākot no 2013. gada 16. marta, līdz Tiesas sprieduma pasludināšanai;

— piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pakārtoti:

— atzīt, ka ir iestājusies Eiropas Savienības un/vai iestāžu atbildētāju ārpuslīgumiskā atbildība;

— noteikt piemērojamo procedūru, lai noteiktu atgūstamos zaudējumus, kurus ir cietuši prasītāji;

— piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāji (kopā 48) ir Bank of Cyprus Public Company Ltd un/vai Cyprus Popular Bank Public Co. Ltd noguldītāji un/vai akcionāri un/vai obligāciju turētāji. Viņi prasa zaudējumu atlīdzību saskaņā ar LESD 268. pantu, 340. panta 2. punktu un 340. panta 3. punktu, kuros ir regulēta ES ārpuslīgumiskā atbildība, par zaudējumiem, kurus tie ir cietuši no pasākumiem, kurus ir noteikušas iestādes atbildētājas, Kipras Republikai piemērojot iekšējās rekapitalizācijas shēmu.

Prasītāji uzskata, ka atbildētājas iestādes pieņēma Kipras Republikas iekšējās rekapitalizācijas shēmu, kuras dēļ tie tiešā veidā zaudēja savus noguldījumus un akcijas. Prasītāji uzskata, ka Kipras Republikas pieņemtie iekšējās rekapitalizācijas pasākumi tika ieviesti vienīgi, lai īstenotu atbildētāju pieņemtos pasākumus, un tos arī apstiprināja atbildētājas iestādes.

Prasītāji uzskata, ka iekšējās rekapitalizācijas shēma ir pretrunā tiesībām uz īpašumu, kas aizsargātas ES Pamattiesību hartas 17. panta 1. punktā un Eiropas Pamattiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. protokola 1. pantā. Prasītāji turklāt apgalvo, ka ar iekšējās rekapitalizācijas shēmu ir izdarīts samērīguma, tiesiskās paļāvības un nediskriminācijas principu pārkāpums.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav ievērojusi iekļaušanas sarakstā kritēriju, proti, to, ka “attiecīgā persona ir atbildīga par vardarbīgām represijām pret Sīrijas civiliedzīvotājiem”, vai, ka šī persona “no šī režīma ir guvusi labumu vai to atbalstījusi”, vai, ka attiecīgā persona ir bijusi saistīta ar kādu no šādām personām. Padome nav pierādījusi, ka pret attiecīgo vienību izvirzītie iemesli ir labi pamatoti.
1.

Pirmais pamats par to, ka neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu saskaņā ar LESD 296. pantu — Prasītāja izklāsta šādus apgalvojumus: a) kā izriet no paša apstrīdētā lēmuma, savus secinājumus par Grieķijas iestāžu veiktajiem attiecīgajiem pasākumiem Komisija ir izdarījusi, negūdama pietiekamu informāciju par tiem. Proti, jautājumā par 2., 4. un 6. pasākumu (proti, valsts galvojumiem 2008., 2010. un 2011. gadā), apstrīdētajā lēmumā ir skaidri norādīts, ka Komisijai nav informācijas par šo galvojumu izmantošanu. Savukārt jautājumā par 3. pasākumu (kapitāla palielināšana 2009. gadā) Komisija atzīst, ka nezina, kad esot notikusi šīs kapitāla palielināšanas ievērojama daļa; b) apstrīdētajā lēmumā nav norādīts pamatojums arīdzan tādā ziņā, ka tajā vispār nav noteikts attiecīgo preču tirgus, lai varētu konstatēt priekšrocības, kas radītas NEA LARKO, un neizdevīgos konkurences apstākļus, kas radīti citiem saimnieciskās darbības subjektiem; c) savukārt ar 4. un 6. pasākumu šajā lietā priekšrocību patiesībā ir guvusi tikai Grieķijas valsts, kura tā vietā, lai atmaksātu NEA LARKO tās samaksātos nodokļus (ienākuma nodokli un PVN), tai ir sniegusi attiecīgos apgrūtinājumiem pakārtotos galvojumus.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 372/21

Prasība, kas celta 2014. gada 11. augustā – Cham un Bena Properties/Padome

(Lieta T-597/14)

2014/C 372/26

Tiesvedības valoda – franču

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Cham Holding Co. SA un Bena Properties Co. SA (Damaska, Sīrija) (pārstāvji – E. Ruchat un C. Cornet d’Elzius, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītāju prasījumi:

— atzīt prasītāju prasību par pieņemamu un pamatotu;

— tādējādi piespriest Eiropas Savienībai atlīdzināt zaudējumus, kas radušies prasītājām saistībā ar projekta “Yasmeen Rotana” atlikšanu, EUR 4 3 0 00 000 apmērā;

— norīkot eksperta iecelšanu, lai noteiktu kopējo prasītājām nodarīto zaudējumu apmēru;

— piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kuri izvirzīti lietā T-592/14 Makhlouf/Padome.
—

atcelt lēmuma 2. panta f) punktu un 2. panta g) punktu, ciktāl tajos ir uzlikts naudas sods Prysmian Cavi e Sistemi S.r.l., Prysmian S.p.a. un The Goldman Sachs Group Inc EUR 3 7 3 03 000 apmērā un Prysmian Cavi e Sistemi S.r.l. un Pirelli & C. S.p.a. – EUR 6 7 3 10 000 apmērā;
—

tā rezultātā apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumus pirmajā instance un tādējādi: — atcelt algas aprēķina paziņojumus par 2009. gada jūniju, ciktāl ar šiem algas aprēķina paziņojumiem attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējiem pirmo reizi ievieš pensijas režīma reformu, par ko 2009. gada 4. maijā lēmusi Padome, kā arī atcelt šādā pašā apmērā visus vēlākos algas aprēķina paziņojumus, kā arī nākamos pensijas aprēķina paziņojumus; — ciktāl nepieciešams, atcelt lēmumus noraidīt pārskatīšanas lūgumus (“administrative review”) un iekšējās sūdzības (“grievance procedure”), lēmumus, kas ir datēti attiecīgi ar 2009. gada 28. augustu un 17. decembri; — tādējādi: — piespriest atbildētājai samaksāt starpību starp darba samaksu un pensiju, kas izriet no iepriekš minētā Padomes 2009. gada 4. maija lēmuma, salīdzinājumā ar to, ja tiek piemērots iepriekšējais pensijas režīms; šai darba samaksas un pensijas starpībai ir pieskaitāmi nokavējuma procenti no 2009. gada 15. jūnija un turpmāk no katra mēneša 15. datuma līdz samaksai pilnībā; nosakot šos procentus ECB likmes līmenī, tai pieskaitot 3 punktus; — piespriest atbildētājai samaksāt atlīdzinājumu un procentus par kaitējumu, kas nodarīts pirktspējas zuduma dēļ; novērtējot šo pirktspēju ex aequo et bono, un provizoriski 1 % apmērā no katra apelācijas sūdzības iesniedzēja ikmēneša darba samaksas; — piespriest ECB atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus;
—

pamatojoties uz LESD 277. pantu, novērtēt, vai Finanšu regulas piemērošanas noteikumu (Deleģētā regulas (ES) Nr. 1268/2012) 266. panta 1. punkts un PRAG 2013 [2013. gada Praktiskās vadlīnijas līgumu noslēgšanas procedūrām ES ārējās darbības ietvaros] 2.4.13. pants ir tiesisks, kā arī vai tas ir piemērojams, salīdzinājumā ar citām normām publiskā iepirkuma līgumu pārvaldīšanas un slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā, ciktāl pēc uzsāktās procedūras atcelšanas, neatkarīgi no līguma vērtības un ar nosacījumu, ka tā pārsniedz spēkā esošajā normā paredzēto robežvērtību, līgumslēdzēja iestāde drīkst uzsākt tiešu pārrunu procedūru ar vienu vai vairākiem pretendentiem, iepriekš par to nepaziņojot citiem pretendentiem, kas ir izslēgti no tiešām pārrunām.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 112/34

Prasība, kas celta 2013. gada 25. novembrī – Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe u.c./Komisija

(Lieta T-646/13)

2014/C 112/46

Tiesvedības valoda – vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Bürgerausschuss für die Bürgerinitiative Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe u.c. (pārstāvji – E. Johansson, J. Lund un C. Lund, Rechtsanwälte)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītāju prasījumi:

— atcelt Komisijas 2013. gada 13. septembra lēmumu C(2013)5969, galīgā redakcija, kas izziņots 2013. gada 16. septembrī;

— piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

1. Pirmais pamats: būtisku formas prasību neievērošana — prasītāji norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāptas LESD 296. panta 2. punkta un Regulas (EK) Nr. 211/2011 (1) 4. panta 3. punkta noteikumi par formu. — Prasītāji šai sakarā tostarp norāda, ka Komisija nav nosaukusi tās no vienpadsmit tēmām, kuras ir pilsoņa iniciatīvas priekšmets un kuras tās skatījumā ir ārpus robežām, kurās tā ir pilnvarota iesniegt priekšlikumu par Savienības tiesību aktu līgumu transponēšanai. Komisija arī nenorāda, kādēļ šīm tēmām būtu jāatrodas ārpus šādām robežām. — Šī pamata ietvaros prasītāji iebilst pret to, ka Komisija nav norādījusi, kādēļ ar Regulu Nr. 211/2011 netiek piešķirts pilnvarojums reģistrēt plānotās pilsoņu iniciatīvas daļu vai daļas.

2. Otrais pamats: līgumu vai tā izpildē piemērojamās tiesību normas pārkāpums — Prasītāji šeit atsaucas uz LES 11. panta, LESD 24. panta 1. punkta un Regulas Nr. 211/2011 4. panta 2. un 3. punkta pārkāpumu. — Šajā ziņā prasītāji norāda, ka neviena no tēmām, saistībā ar kuru Komisija tiek aicināta izteikt priekšlikumus acīmredzami neatrodas ārpus robežām, kurās Komisija ir pilnvarota iesniegt priekšlikumu par Savienības tiesību aktu līgumu transponēšanai. Tie piebilst, ka, pat, ja kāda no tēmām būtu ārpus šīm robežām, tad Komisijai plānotā pilsoņu iniciatīva būtu jāreģistrē tikai par tēmām, kas tā skatījumā acīmredzami nav ārpus tās pilnvaru robežām.

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regula (ES) Nr. 211/2011 par pilsoņu iniciatīvu (OV L 65, 1. lpp.)
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 31/11

Prasība, kas celta 2013. gada 25. oktobrī — Hostel Tourist World/ITSB — WRI Nominees (“HostelTouristWorld.com”)

(Lieta T-566/13)

2014/C 31/19

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Hostel Tourist World, SL (Sevilla, Spānija) (pārstāvis — J. M. Bartrina Díaz, advokāts)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: WRI Nominees Ltd (Luksemburga, Luksemburga)

Prasītājas prasījumi:

— atcelt ITSB lēmumu, ciktāl ar to apmierināta WRI Nominees Ltd apelācijas sūdzība saistībā ar Kopienas preču zīmes Nr. 7 241 862“HOSTELTOURISTWORLD” atzīšanu par spēkā neesošu attiecībā uz starptautiskās nomenklatūras 39. un 43. klasi;

— saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 65. panta 2. punktu noraidīt WRI Nominees Ltd apelācijas sūdzību saistībā ar Kopienas preču zīmes Nr. 7 241 862“HOSTELTOURISTWORLD.COM” atzīšanu par spēkā neesošu attiecībā uz starptautiskās nomenklatūras 35., 39. un 43. klasi vai, pakārtoti, uzdot ITSB veikt pasākumus, kas vajadzīgi sprieduma, ar kuru būtu apmierināti šīs prasības prasījumi, izpildei;

— piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme “HostelTouristWorld.com” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 39. un 43. klasē — reģistrēta Kopienas preču zīme Nr. 7 241 862

Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: WRI Nominees Ltd

Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, to aplūkojot kopsakarā ar šīs pašas regulas 53. panta 1. punkta a) apakšpunktu, un Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkta, to aplūkojot kopsakarā ar šīs pašas regulas 53. panta 1. punkta c) apakšpunktu, pārkāpums

Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu

Apelāciju padomes lēmums: daļēji apmierināt WRI Nominees Ltd apelācijas sūdzību un daļēji atcelt Anulēšanas nodaļas lēmumu

Izvirzītie pamati:

— Regulas Nr. 207/2009 63. un 64. panta pārkāpums;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 313/32

Prasība, kas celta 2013. gada 28. augustā — Arrow Group un Arrow Generics/Komisija

(Lieta T-467/13)

2013/C 313/62

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Arrow Group ApS (Roskilde, Dānija) un Arrow Generics Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Kon, C. Firth un C. Humpe, Solicitor)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītāju prasījumi:

— atcelt Komisijas 2013. gada 19. jūnija Lēmuma C(2013) 3803, galīgā redakcija, lietā COMP/39.226 — Lundbeck 1., 2. un 3. pantu, ciktāl tie skar Arrow, vai

— alternatīvi, atcelt Komisijas 2013. gada 19. jūnija Lēmuma C(2013) 3803, galīgā redakcija, lietā COMP/39.226 — Lundbeck 2. pantu, ciktāl ar to uzliek naudassodu Arrow attiecībā uz Apvienotās Karalistes un Dānijas nolīgumiem, vai

— vēl alternatīvāk, atcelt Komisijas 2013. gada 19. jūnija Lēmuma C(2013) 3803 galīgā redakcija lietā COMP/39.226 — Lundbeck 2. pantu, ciktāl ar to uzliek naudassodu Arrow attiecībā uz Apvienotās Karalistes un Dānijas nolīgumiem, un attiecīgi samazināt naudassodu, vai

— visbeidzot, galīgā alternatīva — samazināt atbilstīgi Komisijas 2013. gada 19. jūnija Lēmuma C(2013) 3803, galīgā redakcija, lietā COMP/39.226 — Lundbeck 2. pantam uzlikto naudassodu un

— piespriest Komisijai segt Arrow tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza sešus pamatus.

1) Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi būtiskas procesuālās prasības procesā, kura rezultātā tika pieņemts lēmums, (i) neuzsākot procedūras un neveicot izmeklēšanu saprātīgā termiņā, (ii) laicīgi un pienācīgi nesniedzot piekļuvi lietas materiāliem un (iii) nesniedzot papildu izklāstu par iebildumiem.

2) Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav pierādījusi atbilstīgi prasītajam juridiskajam standartam, ka, noslēdzot nolīgumus, Arrow un Lundbeck bija potenciālas konkurentes.

3) Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav pierādījusi atbilstīgi prasītajam juridiskajam standartam, ka katra nolīguma mērķis bija konkurences ierobežošana pretēji LESD 101. pantam.

4) Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, uzliekot naudassodu Arrow, Komisija ir pārkāpusi samērīguma principu, nullum crimen nulla poena sine lege principu un tiesisko noteiktību.

5) Ar piekto pamatu tiek alternatīvi apgalvots, ka Komisija ir kļūdījusies, raksturojot Apvienotās Karalistes nolīgumu un Dānijas nolīgumu kā vienotu turpinātu LESD 101. panta pārkāpumu, un ir pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 (1) 25. pantu, uzliekot naudassodu Arrow attiecībā uz Dānijas nolīgumu pēc tam, kad bija beidzies termiņš naudassodu uzlikšanai.

6) Ar sesto pamatu arī alternatīvi tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdas, aprēķinot naudassoda summu, uzliekot naudassodu, kas ir nesamērīgs ar apgalvoto LESD 101. panta pārkāpumu smagumu.

(1) Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā.
—

pakārtoti, daļēji atcelt [Īstenošanas] lēmumu 2013/123/ES, pirmkārt, ciktāl ar to no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz daļu izdevumu, ko Francijas Republika ir veikusi ICHN atbalsta ietvaros attiecībā uz aitām un kuri nav deklarēti kā atbalsts aitām, un otrkārt, ciktāl ar to no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz daļu izdevumu, ko Francijas Republika ir veikusi ICHN atbalsta ietvaros attiecībā uz liellopiem, saistībā ar kuriem ir veiktas pārbaudes uz vietas sakarā ar dzīvnieku identifikācijas pārbaudēm vai piemaksu par liellopiem pārbaudēm;
—

Šajā ziņā tiek apgalvots, ka SACE S.p.A. lēmums piedāvāt pārapdrošināšanas kapacitāti, izmantojot iespējas, ko bija pavēris kāds ekonomiskā cikla posms, kurā apdrošināšanas prēmijas bija augstas, ir ticis pieņemts bez nekāda nodoma subsidēt vai atbalstīt SACE BT. Citādi no pārapdrošināšanas attiecībām saimniecisku labumu ir guvis vienīgi mātesuzņēmums. Turklāt Komisijas secinājumiem par pozitīvo korelāciju starp uzņemtā riska apjomu un prasīto likmi neesot rodams apstiprinājums nedz atsauces literatūrā, nedz tirgus praksē, pat ne konkrēti attiecībā uz SACE BT. Visbeidzot, nepārliecina arī Komisijas centieni uz atšķirīgiem kontekstiem un pasākumiem “pārnest”rule of thumb jeb vispārīgo pieņēmumu, ko tā, sīkāk nepamatodama, ir piemērojusi attiecībā uz Portugāles īstermiņa eksportkredīta apdrošināšanas sistēmu, lai konstatētu, ka SACE S.p.A. maksātās komisijas maksas summai esot bijis vismaz par 10 % jāpārsniedz komisijas maksa, ko privātie pārapdrošinātāji nosaka mazākajai pārapdrošināšanas un to pārņemtā riska daļai.
2)

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts. Komisija esot acīmredzami neatbilstoši izvērtējusi lietas apstākļus un, pamatojoties uz tiem, zemesgabala cenas samazinājumu uzskatījusi par nesaderīgu ar iekšējo tirgu. Zemesgabala cenas samazinājums atbilstot visām prasībām, un Komisija it īpaši saistībā ar agrākajiem Komisijas lēmumiem neesot pietiekami paskaidrojusi, kāpēc zemesgabala cenas samazinājums nav saderīgs [ar iekšējo tirgu]. Turklāt Komisija esot neatbilstoši izmantojusi tirgus prognozes kā kritēriju LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta piemērojamībai. Tādējādi Komisija esot neatbilstoši piemērojusi LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 156/52

Prasība, kas celta 2013. gada 12. aprīlī — Versalis/Komisija

(Lieta T-210/13)

2013/C 156/98

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Versalis SpA (San Donato Milanese, Itālija) (pārstāvji — M. Siragusa, F. Moretti un L. Nascimbene, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

— atcelt apstrīdētos tiesību aktus un piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šī lieta ir par lūgumu atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 26. februāra [Lēmumu] [C(2013) 1200, galīgā redakcija] un kopā ar to — Paziņojumu par iebildumiem [C(2013) 1199, galīgā redakcija], ar kuriem Komisija ir formāli sākusi procedūru AT. 40032 — BR/ESBR — Recidīvs, kuras mērķis ir grozīt 2006. gada 29. novembra Lēmumu C(2006) 5700, galīgā redakcija, lietā COMP/F.38.638 — Butadiēnkaučuks un emulsijas polimerizācijā iegūts butadiēnstirolkaučuks, ko Eiropas Savienības Vispārējā tiesa ir daļēji atcēlusi un grozījusi ar 2011. gada 13. jūlija spriedumiem lietā T-39/07 Eni/Komisija un lietā T-59/07 Polimeri Europa/Komisija.

Ar pirmo un vienīgo prasības pamatu prasītāja apgalvo, ka Komisija neesot pilnvarota atsākt pret prasītāju represīvu procedūru, lai pieņemtu jaunu lēmumu par pārkāpumu. It īpaši, prasītāja uzskata, ka Komisijas sankcionēšanas pilnvaras attiecībā uz Versalis S.p.A. saistībā ar tiem faktiskajiem apstākļiem, uz kuriem attiecas procedūra COMP/F/38.638 — Butadiēnkaučuks un emulsijas polimerizācijā iegūts butadiēnstirolkaučuks, esot beigušās pēc 2006. gada 29. novembra Lēmuma C(2006) 5700, galīgā redakcija, pieņemšanas, kuru Eiropas Savienības Vispārējā tiesa ir daļēji atcēlusi un grozījusi ar 2011. gada 13. jūlija spriedumiem lietā T-39/07 Eni/Komisija un lietā T-59/07 Polimeri Europa/Komisija, par kuriem pašlaik ir iesniegta apelācijas sūdzība Tiesā. Komisija, atsākdama represīvās procedūras, vēlas pēc būtības pārskatīt 2006. gada 29. novembra lēmuma motīvu daļu, proti, no jauna izvērtēt prasītājas apsūdzībai norādītos faktus, kuri jau pirmoreiz ir apstiprināti un par kuriem Vispārējā tiesa jau ir lēmusi, īstenojot pilnīgu pārbaudi tiesā. Tādējādi pārkāpuma procesa atsākšana no mērķa un seku viedokļa acīmredzami ir pretrunā principam ne bis in idem, tiesiskās noteiktības principam, tiesiskās paļāvības principam, kā arī tiesībām efektīvi vērsties tiesā.
1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieņēmusi apstrīdēto regulu, pārkāpjot Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulu (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (1), tostarp tādēļ, ka tā ir pieļāvusi KN skaidrojumu attiecībā uz pozīciju 9505 nepareizu interpretāciju, saskaņā ar kuru gadījumā, ja dekoratīvajam izstrādājumam nav apdrukas, rotājumu, simbolu un gravējumu, kas norādītu uz kādiem svētkiem, tas nozīmē, ka šis izstrādājums nav konstruēts un izgatavots tikai kā svētku izstrādājums un līdz ar to tas nav atzīstams par svētku izstrādājumu. Prasītāja apgalvo, ka KN pozīcijas 9505 un ar to saistīto skaidrojumu teksts liecina, ka izstrādājumam, lai to uzskatītu par svētku izstrādājumu, nav obligāti jābūt apdrukai, rotājumam, simboliem vai gravējumam, kas tieši norādītu uz kādiem konkrētiem svētkiem. Jautājums par to, vai izstrādājumi ir konstruēti un izgatavoti tikai lietošanai svētkos un ir par tādiem atzīti, esot jāizvērtē, ņemot vērā svētku simboliku, kas asociējas ar konkrētu izstrādājumu kādā dalībvalstī, un tā saiknes ar šīs valsts svētku tradīcijām un kultūru. Ja konkrētā kultūras vidē šāds izstrādājums ir atzīstams par svētku izstrādājumu, tam neesot obligāti jāietver (lai gan tas varot tos ietvert) papildu simboli, rotājums vai gravējumi, kas uzsvērtu tās saistību ar konkrētiem svētkiem.
1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo neesot ņēmusi vērā atbilstošo informāciju par konkurences nosacījumiem, kādi būtu pastāvējuši, ja [sabiedrības] iegādāšanās nebūtu notikusi, kas ļautu Komisijai novērtēt iegādi mazākas konkurences apstākļos, kādi būtu pastāvējuši iegādes neesamības gadījumā. It īpaši Komisija esot pieļāvusi kļūdu vērtējumā attiecībā uz: 1) lidojumu laika nišām, kuras bmi esot pārdevusi IAG/British Airways 2011. gada septembrī, un 2) bmi lidojumu laika nišām, kuras IAG/British Airways pieņēma kā garantiju no bmi pret GBP 60 miljonu samaksu avansā no pirkuma cenas.
3)

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 101. panta 1. punktu un 296. pantu, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantu, Regulas Nr. 1/2003 4., 7. pantu un 23. panta 2. punktu un personiskās atbildības un pienācīgas pārvaldības principus, nolemjot, ka Schenker China Ltd ir atbildīgs par BAX Global (Ķīna) Co. Ltd darbībām un par tām uzliekot naudas sodu tikai Schenker China Ltd, lai gan BAX Global (Ķīna) Co. bija meitassabiedrība, kas piederēja citam uzņēmumam, kura vadībā lielāko daļu no laika posma, kad tika veikta apstrīdētā lēmuma 1. panta 3. punkta a) apakšpunktā minētā darbība, atradās kāda konkrēta sabiedrība.
—

Komisija esot pārkāpusi Guide Financial Issues relating to the Indirect Actions of the Sixth Framework Programmes of October 2003 and February 2005 [Pamatnostādņu finanšu jautājumos saistībā ar 2003. gada oktobra un 2005. gada februāra Sesto pamatprogrammu netiešajām darbībām] 4. panta 2. punkta 2. apakšpunkta 3. daļu;