2.

Rīkojumā Vispārējā tiesa nav pareizi piemērojusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu, turklāt tā ir pārkāpusi Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 72. pantu un tā ir nepareizi novērtējusi iespējas piemērot Eiropas Savienības Tiesas statūtu 45. pantu: — jo apelācijas sūdzības iesniedzējs kā bijušais Eiropas Parlamenta loceklis, nepiekrizdams Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra lēmumam (un uz tā pamata pieņemtajai parādzīmei) un uzskatīdams to par nepamatotu, īstenoja savas tiesības un izpildīja Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 72. pantā noteiktās prasības, iesniedzot sūdzību par lēmumu vispirms kvestoriem un tad Eiropas Parlamenta Prezidijam un priekšsēdētājam; — apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības celt prasību Vispārējā tiesā atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra lēmumu un uz tā pamata pieņemto parādzīmi radās tikai pēc tam, kad 2015. gada 10. septembrī apelācijas sūdzības iesniedzējs saņēma e-pastu no Eiropas Parlamenta pārstāvja un ar to cita starpā 2015. gada 26. jūnija galīgo vēstuli Nr. 311354 no Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja saskaņā ar Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 72. panta 3. punktu; — tikai dienā, kurā tika saņemta 2015. gada 26. jūnija galīgā vēstule Nr. 311354 no Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja saskaņā ar Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 72. panta 3. punktu, proti, 2015. gada 10. septembrī, saskaņā ar LESD 263. panta sesto daļu sakās divu mēnešu termiņš, kurā apelācijas sūdzības iesniedzējs varēja celt prasību Vispārējā tiesā par Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra lēmuma un uz tā pamata pieņemtās parādzīmes atcelšanu; — šajā ziņā un saskaņā ar LESD 263. panta sesto daļu termiņš prasības celšanai Vispārējā tiesā beidzās 2015. gada 10. decembrī. Prasības pieteikums Vispārējās tiesas kancelejā tika saņemts 2015. gada 4. novembrī. Tas nozīmē, ka divu mēnešu termiņš prasības celšanai, kas ir noteikts LESD 263. panta sestajā daļā, nebija pārkāpts un prasība netika iesniegta “novēloti”; — Vispārējā tiesa rīkojumā nav izvērtējusi visus iesniegtos dokumentus un apstākļus, kā arī Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 72. panta normas, kuras apelācijas sūdzības iesniedzējs ir ievērojis un pamatojoties uz tām viņš pirmstiesas procedūrā ir iesniedzis sūdzību par Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra lēmumu un uz tā pamata pieņemto parādzīmi; — Vispārējā tiesa ar rīkojumu ir pārkāpusi ne tikai apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības un intereses, bet tā ir arī kļūdaini piemērojusi LESD 263. pantu un papildus tā ir pārkāpusi Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 72. pantu; — turklāt Vispārējā tiesa rīkojumā ir kļūdaini un nepamatoti secinājusi, ka nebija iespējams piemērot Tiesas statūtu 45. pantu. Strīdus izskatīšanas pirmstiesas procedūrā piemērošana, apelācijas sūdzības iesniedzēja aktīvā, uzmanīgā, rūpīgā un apzinātā rīcība, laiks, kurā tika saņemti dokumenti, un citi apstākļi apstiprina, ka pat ja izskatāmajā lietā tiktu nolemts, ka tika nokavēts termiņš prasības celšanai, tas bija jāatjauno, jo tas tika nokavēts svarīgu, objektīvu un attaisnojamu iemeslu dēļ, tostarp tādēļ, ka tika piemērota Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 72. panta procedūra (Tiesas statūtu 45. panta 1. punkts). Apelācijas sūdzības iesniedzējs nevarēja zināt, ka Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 72. pantā ietvertās obligātās procedūras ievērošana var nozīmēt, ka viņš zaudē tiesības uzsākt tiesvedību Vispārējā tiesā (Tiesas statūtu 45. panta 2. punkts). Jāatzīmē, ka savā prasības pieteikumā apelācijas sūdzības iesniedzējs vēlāk izvirzīja arī jautājumu par to, vai kvestoru un Eiropas Parlamenta Prezidija lēmumi, kas ir pieņemti saskaņā ar Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 72. pantu, bija pamatoti un likumīgi.