No Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 8. panta 5. punkta formulējuma izriet, ka tā piemērošana ir pakļauta trim nosacījumiem: pirmkārt, konfliktējošo preču zīmju identiskumam vai līdzībai; otrkārt, agrākās preču zīmes, uz kuru balstīti iebildumi, reputācijas esamībai, un, treškārt, iespējas, ka ar reģistrācijai pieteiktās preču zīmes izmantošanu bez pietiekama pamata netaisnīgi tiek gūts labums no agrākās preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas vai tām kaitēts, esamībai. Šie nosacījumi ir kumulatīvi, un ar to, ka nav izpildīts viens no tiem, pietiek, lai minētā norma nebūtu piemērojama.

No šīs Tiesas judikatūras skaidri izriet, ka konfliktējošo preču zīmju identiskuma vai līdzības, pat vājas, esamība ir nosacījums, no kura ir atkarīga Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta piemērošana, nevis vienkāršs faktors, lai vērtētu saiknes starp minētajām preču zīmēm esamību šīs normas izpratnē. Turklāt šis secinājums skaidri izriet no šāda minētajā pantā izmantotā formulējuma: “ja [pieprasītā preču zīme] ir identiska vai līdzīga agrākajai preču zīmei”.

No agrākās preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas netaisnīgi gūts labums it īpaši ir konstatējams acīmredzamā slavenas preču zīmes izmantošanas mēģinājuma un parazītisma gadījumā, un netaisnīga labuma gūšana no agrākās preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas tātad ir “parazītisma iespējas” pamatā. Citiem vārdiem sakot, runa ir par iespēju, ka preču zīmes ar reputāciju tēls vai īpašības, ko šī minētā preču zīme atspoguļo, tiek attiecinātas uz precēm, ko aptver reģistrācijai pieteiktā preču zīme, tādējādi, ka ar šīs asociācijas ar agrāko preču zīmi ar reputāciju palīdzību tiek atvieglota to tirdzniecība.

Parazītisma iespēja atšķiras, pirmkārt, no “vājināšanas iespējas”, kas ir jēdziens, saskaņā ar kuru agrākās preču zīmes atšķirtspējai nodarītais kaitējums parasti tiek konstatēts tādēļ, ka reģistrācijai pieteiktās preču zīmes izmantošanai ir tādas sekas, ka agrākā preču zīme vairs nevar izraisīt tūlītēju asociāciju ar precēm, attiecībā uz kurām tā ir reģistrēta un izmantota, un, otrkārt, “nosūbēšanas iespējas”, kas ir jēdziens, saskaņā ar kuru agrākās preču zīmes reputācijai nodarītais kaitējums parasti tiek konstatēts tādēļ, ka preces, attiecībā uz kurām ir pieteikta preču zīmes reģistrācija, sabiedrība uztver tā, ka agrākās preču zīmes pievilcības spēks ir mazinājies.

Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru secinājums par parazītisma iespēju, tāpat kā par vājināšanas iespēju vai nosūbēšanas iespēju, var tikt izdarīts, it īpaši pamatojoties uz loģiskiem secinājumiem, kas izriet no iespējamību analīzes, ciktāl tās nav vienkārši pieņēmumi, un ņemot vērā attiecīgajā komercnozarē ierasto praksi, kā arī visus pārējos lietas apstākļus.

Konkrētāk, Tiesa ir nospriedusi, ka vispārējā novērtējumā, lai konstatētu netaisnīgi gūta labuma no agrākās preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas esamību, tostarp ir jāņem vērā fakts, ka tādu iepakojumu un flakonu, kas ir līdzīgi imitēto smaržu kārbām un flakoniem, izmantošanas mērķis ir reklāmas nolūkos gūt priekšrocības no to preču zīmju atšķirtspējas un reputācijas, ar kurām šīs smaržas tiek pārdotas. Tiesa ir arī precizējusi, ka tad, kad trešā persona, izmantojot preču zīmei ar reputāciju līdzīgu apzīmējumu, mēģina sev izveidot saikni ar tās tēlu, lai izmantotu tās pievilkšanas spēju, reputāciju un prestižu, kā arī lai bez jebkādas finansiālas kompensācijas un bez pienākuma pielikt savas pūles šajā ziņā savā labā izmantotu komerciāla rakstura pūles, ko preču zīmes īpašnieks ieguldījis, lai radītu un uzturētu šīs preču zīmes tēlu, ir jāuzskata, ka šīs izmantošanas rezultātā no minētās preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas gūtais labums ir gūts netaisnīgi.

Taču šī judikatūra nekādi neierobežo pierādījumus, kuri ir jāņem vērā, lai konstatētu parazītisma iespēju, proti, iespēju, ka no agrāko preču zīmju atšķirtspējas vai reputācijas netaisnīgi tiek gūts labums, attiecinot tos vienīgi uz reģistrācijai pieteikto preču zīmi, bet atļauj arī ņemt vērā visus pierādījumus, kas paredzēti, lai veiktu šo iespējamību analīzi attiecībā uz reģistrācijai pieteiktās preču zīmes īpašnieka nodomiem, un – vēl jo vairāk – pierādījumus attiecībā uz reģistrācijai pieteiktās preču zīmes faktisko komerciālo izmantošanu.

(sal. ar 82.–85. un 88. punktu)