Lieta C‑427/15

NEW WAVE CZ, a.s.

pret

ALLTOYS, spol. s r. o.

(Nejvyšší soud lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Intelektuālais īpašums – Direktīva 2004/48/EK – Tiesvedība, kas saistīta ar intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumu – Tiesības uz informāciju – Lūgums sniegt informāciju tiesvedībā – Tiesvedība, kas ir saistīta ar lietu, kurā ir konstatēts intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpums

Kopsavilkums – Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 18. janvāra spriedums

Tiesību aktu tuvināšana – Intelektuālā īpašuma tiesību ievērošana – Direktīva 2004/48 – Tiesības uz informāciju tādā tiesvedībā, kas attiecas uz intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumu – Jēdziens – Lūgums sniegt informāciju, kas ir iesniegts atsevišķā tiesvedībā, kura ir saistīta ar lietu, kurā ir konstatēts minēto tiesību pārkāpums – Ietveršana

(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 2. punkts 47. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/48 preambulas 10. apsvērums un 8. panta 1. punkts)

Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu 8. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas ir piemērojams tādai situācijai, kāda tiek aplūkota pamatlietā un kurā pēc galīgas lietas pabeigšanas, kurā ir konstatēts intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpums, prasītājs atsevišķā tiesvedībā pieprasa informāciju par to preču vai pakalpojumu izcelsmi un izplatīšanas tīkliem, ar kuriem ir pārkāptas šīs tiesības.

Pirmkārt, runājot par Direktīvas 2004/48 8. panta 1. punkta formulējumu, no vienas puses, ir jānorāda, ka frāze “tiesvedības sakarā, kas attiecas uz intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumu”, nevar tikt uzskatīta par tādu, kas attiecas tikai uz tiesvedībām, kuru mērķis ir konstatēt intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumu. Šīs frāzes izmantošana neizslēdz, ka šis 8. panta 1. punkts varētu attiekties arī uz tādām atsevišķām tiesvedībām, kāda tiek aplūkota pamatlietā un kas tiek uzsāktas pēc galīgas lietas pabeigšanas, kurā ir konstatēts intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpums. No otras puses, no Direktīvas 2004/48 8. panta 1. punkta formulējuma izriet, ka pienākuma sniegt informāciju adresāts ir ne tikai attiecīgo intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpējs, bet arī “[ikviena] cita persona”, kas ir paredzēta šīs tiesību normas a) līdz d) apakšpunktā. Šīs citas personas ne vienmēr ir puses tiesvedībā, kuras mērķis ir konstatēt intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumu. Šis konstatējums apstiprina, ka šīs direktīvas 8. panta 1. punkta formulējums nevar tikt interpretēts tādējādi, ka tas ir piemērojam tikai šādās tiesvedībās.

Otrkārt, šī interpretācija atbilst arī Direktīvas 2004/48 mērķim, kas, kā tas ir norādīts tās preambulas 10. apsvērumā, ir tuvināt dalībvalstu tiesību sistēmas saistībā ar līdzekļiem, ar kādiem ir jāliek ievērot intelektuālā īpašuma tiesības, lai iekšējā tirgū nodrošinātu augstu, līdzvērtīgu un viendabīgu intelektuālā īpašuma aizsardzības līmeni (spriedums, 2015. gada 16. jūlijs, DiageoBrands, C‑681/13, EU:C:2015:471, 71. punkts). Šāds aizsardzības līmenis varētu netikt nodrošināts, ja šīs tiesības uz informāciju nebūtu iespējams īstenot arī atsevišķā procedūrā, kas ir uzsākta pēc galīgas lietas pabeigšanas, kurā ir konstatēts tāds intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpums, kāds tiek aplūkots pamatlietā.

Treškārt, ir jāatgādina, ka Direktīvas 2004/48 8. panta 1. punktā paredzētās tiesības uz informāciju konkretizē pamattiesības uz efektīvu aizsardzību tiesā, kas ir garantētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā, un tādējādi nodrošina pamattiesību uz īpašumu, kurās ietilpst intelektuālā īpašuma tiesības, kas ir aizsargātas tās 17. panta 2. punktā, efektīvu īstenošanu (šajā ziņā skat. spriedumu, 2015. gada 16. jūlijs, Coty Germany, C‑580/13, EU:C:2015:485, 29. punkts).

(skat. 20., 22.–25. un 28. punktu un rezolutīvo daļu)