Ņemot vērā Regulas Nr. 1/2003 18. panta 1. punkta formulējumu un mērķi, kā arī iepriekš minētos principus, ir jāuzskata, ka šajā tiesību normā paredzētās izmeklēšanas pilnvaras ir pakļautas vienīgi prasībai par to, ka pieprasītajai informācijai ir jābūt vajadzīgai – ko novērtē Komisija –, lai pārbaudītu apgalvojumus par pārkāpumu, kuri pamato izmeklēšanas īstenošanu, tostarp lai atklātu ar EKL 82. pantu un LESD 102. pantu aizliegto dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu. Tādējādi jebkāda tāda minētā 18. panta 1. punkta interpretācija, saskaņā ar kuru Komisijai principā ir aizliegts pieprasīt uzņēmumam informāciju par laiku, kad Savienības tiesību normas tam nebija piemērojamas, kaut arī šāda informācija ir vajadzīga, lai atklātu iespējamu minēto tiesību normu pārkāpumu kopš brīža, kad tās šim uzņēmumam ir piemērojamas, atņemtu šai tiesību normai lietderīgo iedarbību un būtu pretrunā Komisijas pienākumam rūpīgi un objektīvi izvērtēt visus atbilstošos attiecīgā gadījuma elementus. Līdz ar to nevar apgalvot, ka Komisija principā nevar atsaukties uz informāciju par uzņēmuma rīcību pirms tās dalībvalsts pievienošanās Savienībai, kurā šis uzņēmums ir reģistrēts, lai novērtētu, vai tā rīcība pēc pievienošanās ir saderīga ar Savienības konkurences tiesību normām.

Savienības konkurences tiesību normu pārkāpuma procedūras ietvaros, lai nodrošinātu Regulas Nr. 1/2003 18. panta 3. punkta lietderīgo iedarbību, Komisijai ir tiesības likt uzņēmumam nosūtīt visu nepieciešamo informāciju par faktiem, par ko tam varētu būt zināms, un vajadzības gadījumā iesniegt ar to saistītos dokumentus, kas ir tā rīcībā, pat ja tie var noderēt, lai konstatētu pret konkurenci vērstu rīcību no šī vai cita uzņēmuma puses.

Procedūras ar mērķi konstatēt EKL 82. panta vai LESD 102. panta pārkāpumu ietvaros nevar uzskatīt, ka informācijai un dokumentiem, kas attiecas uz laiku pirms dalībvalsts pievienošanās Savienībai, principā nav nozīmes, Komisijai novērtējot iespējamo dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu, ko veicis šajā valstī reģistrēts uzņēmums, tāpēc, ka šādu pārkāpumu konstatēšana var būt pamatota tikai ar tādiem datiem, kas ir objektīvi un kas attiecas uz laiku pēc pārkāpuma.

It īpaši informācija un dokumenti – pat tie, kas attiecas uz laiku pirms pārkāpuma, – ar kuriem var pierādīt, ka uzņēmums ir izmantojis izslēgšanas stratēģiju, var palīdzēt Komisijai noteikt iespējamā pārkāpuma smagumu un līdz ar to var tikt uzskatīti par vajadzīgiem, lai Komisija varētu veikt tai ar Regulu Nr. 1/2003 noteiktos uzdevumus minētās regulas 18. panta 1. punkta izpratnē. Līdz ar to fakts, ka dominējošā stāvokļa ļaunprātīgas izmantošanas jēdzienam ir objektīvs saturs un tas neietver nolūku nodarīt kaitējumu, neliek uzskatīt, ka nodomam izmantot praksi, kura neatbilst konkurencei pēc nopelniem, katrā ziņā nav nozīmes, jo šis nodoms joprojām var tikt ņemts vērā, lai pamatotu secinājumu, ka attiecīgais uzņēmums ir ļaunprātīgi izmantojis dominējošo stāvokli, pat ja šāds secinājums pirmām kārtām būtu balstīts uz objektīvu konstatējumu par to, ka ļaunprātīgā rīcība patiešām ir notikusi. Tādējādi Komisija ir tiesīga izvērtēt attiecīgo uzņēmumu iekšējos dokumentus, ja tie var pierādīt, ka ir bijusi paredzēta konkurences izslēgšana, vai pretēji norādīt uz citu izvērtējamās prakses izskaidrojumu.

(sal. ar 60.–62. punktu)