ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
18

Regulas Nr. 343/2003 19. panta 1.–4. punkts formulēti šādi: “1. Ja dalībvalsts, kas saņēmusi pieprasījumu, akceptē, ka tai jāuzņem patvēruma meklētājs, tad dalībvalsts, kurā ir iesniegts patvēruma pieteikums, paziņo patvēruma meklētājam par lēmumu neizskatīt viņa pieteikumu un par pienākumu pārsūtīt patvēruma meklētāju uz atbildīgo dalībvalsti. 2. Šā panta 1. punktā norādītajā lēmumā izklāsta tā pamatojumu. Tajā ietver sīkākas ziņas par pārsūtīšanas termiņu un, vajadzības gadījumā, norāda vietu, kur patvēruma meklētājam jāierodas, kā arī ierašanās datumu, ja viņš dodas uz atbildīgo dalībvalsti patstāvīgi. Šis lēmums var būt pārsūdzams vai pārskatāms. Šā lēmuma pārsūdzēšana vai pārskatīšana neaptur pārsūtīšanas izpildi, ja vien tiesa vai kompetentās iestādes katrā atsevišķā gadījumā nenolemj citādi un ja to pieļauj attiecīgās valsts tiesību akti. 3. Patvēruma meklētāja pārsūtīšanu no dalībvalsts, kurā ir iesniegts patvēruma pieteikums, uz atbildīgo dalībvalsti veic saskaņā ar pirmās minētās dalībvalsts tiesību aktiem pēc abu attiecīgo dalībvalstu savstarpējas apspriešanās, cik vien iespējams īsā laikā, un, vēlākais, sešus mēnešus no dienas, kad akceptēts pieprasījums par uzņemšanu, vai no dienas, kad pieņemts lēmums par pārsūdzību vai pārskatīšanu, ja tas aptur pārsūtīšanu. [..] 4. Ja patvēruma meklētāja pārsūtīšana nenotiek sešu mēnešu termiņā, tad atbildīga ir dalībvalsts, kurā iesniegts patvēruma pieteikums. Šo termiņu var pagarināt, ilgākais, līdz vienam gadam, ja pārsūtīšanu nevar veikt patvēruma meklētāja ieslodzījuma dēļ, vai, ilgākais, līdz astoņpadsmit mēnešiem patvēruma meklētāja bēgšanas gadījumā.”
Tādos apstākļos kā pamatlietā, kad, pamatojoties uz vienu pamatpatentu un tirdzniecības atļauju zālēm, kas sastāv no vairāku aktīvo vielu kombinācijas, šī pamatpatenta īpašnieks jau ir saņēmis PAS attiecībā uz šo aktīvo vielu kombināciju, kas ir aizsargāta ar minēto patentu Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regulas (EK) Nr. 469/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm 3. panta a) punkta izpratnē, šīs regulas 3. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā, ka minētais īpašnieks saņem PAS arī attiecībā uz vienu no šīm aktīvajām vielām, kura, aplūkojot to atsevišķi, kā tāda jau ir aizsargāta ar minēto patentu.
61

Tomēr Tiesa uzsver, ka saistībā it īpaši ar piemērotiem atkritumu savākšanas, šķirošanas un apstrādes racionalizācijas veicināšanas pasākumiem viens no vissvarīgākajiem pasākumiem, kas dalībvalstīm ir jānosaka, it īpaši ar vietējo pašvaldību starpniecību, kam šajā ziņā ir dotas pilnvaras, ietver uzdevumu meklēt iespēju minētos atkritumus, it īpaši jauktus sadzīves atkritumus, apstrādāt iekārtā, kas atrodas iespējami tuvāk to rašanas vietai, lai maksimāli ierobežotu to pārvadāšanu (skat. pēc analoģijas iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Itālija, 64., 66., kā arī 67. punkts un tajā minētā judikatūra).
25

Otrkārt, Francijas Republika, Eurallumina un AAL būtībā uzskata, ka Vispārējā tiesa uzsāka pamatu, kurus tās bija izvirzījušas, papildināšanu tiesvedības gaitā starp lietas dalībniekiem notikušo diskusiju rezultātā. Francijas Republika atgādina, ka tās pirmais atcelšanas pamats bija balstīts uz valsts atbalsta jēdziena EKL 87. panta 1. punkta izpratnē neievērošanu, savukārt Eurallumina norāda, ka tā, neizmantojot jēdzienu “attiecināmība”, izvirzīja jautājumu par to, vai atbrīvojumu, kas to skar, var uzskatīt par atbalstu, ko piešķīrusi Itālijas Republika. Pati Komisija debatēs izvirzīja jautājumu par strīdīgo atbrīvojumu attiecināmību, atbalstot pamatu par tiesiskās noteiktības principa pārkāpumu. Saskaņā ar Eurallumina teikto, Vispārējā tiesa līdz ar to izvērtēja šo jautājumu, lai noraidītu Komisijas argumentus un atbalstītu tās vērtējumu jautājumā par to, vai var apšaubīt un atcelt atļaujas, kuru piešķīrusi Eiropas iestāde un kura neparedz nekādu rīcības brīvību dalībvalstij attiecībā uz tās īstenošanu, sekas, kā to ir darījušas citas Savienības iestādes. Atbilstoši AAL teiktajam Vispārējā tiesa vienīgi izvērtēja un pēc tam noraidīja Komisijas argumentu.
14

Ar 2005. gada 4. februāra spriedumu Court of Appeal (England & Wales) [Apelācijas tiesa] atcēla iepriekš minēto High Court of Justice (England & Wales), Chancery Divison spriedumu lietā Deutsche Morgan Grenfell/Inland Revenue Commissioners. Savukārt šo Court of Appeal spriedumu 2006. gada 25. oktobrī atcēla House of Lords. Šī pēdējā atjaunoja spēkā High Court spriedumu un apstiprināja, ka, lai prasītu atmaksāt nepamatoti samaksāto nodokli, nodokļa maksātājs var izmantot vai nu Woolwich prasījumu, kurš balstās uz prettiesiski pieprasītā nodokļa iekasēšanu un uz kuru attiecas sešu gadu noilguma termiņš, skaitot no nodokļa samaksas dienas, vai nu Kleinwort Benson prasījumu, kurš pamatots ar pieļauto kļūdu tiesību piemērošanā un uz kuru attiecas sešu gadu noilguma termiņš no datuma, kurā pieprasītājs ir atklājis pieļauto kļūdu tiesību piemērošanā vai ar pienācīgu rūpību būtu varējis to atklāt.
28

No tā izriet, ka struktūrfondu mērķi var tikt sasniegti tikai tad, ja struktūrfondu piešķirtās subsīdijas un ar to saistītā kontrole attiecas uz visām darbībām un izmaksām, kas saistītas ne tikai ar darbības īstenošanu, bet arī ar tās īstenošanas un apsaimniekošanas nosacījumiem, Regulas Nr. 1260/1999 30. panta 4. punktā paredzētajā piecu gadu termiņā. Faktiski tikai ar šādu nosacījumu var tikt nodrošināta minēto fondu darbības efektivitāte, izvairoties no tā, ka tie finansētu būves, kuras pēc to pabeigšanas un pārmaiņu to apsaimniekošanā rezultātā vairs nepildītu mērķus, kuru dēļ šāds finansējums tika piešķirts.
13

Frankfurtes‑Hānas lidostas maksu skala 2006. gadā ir balstīta uz tabulu, kas ir sagatavota atkarībā no pasažieru skaita, kādu aviosabiedrība pārvadā gada laikā no šīs lidostas, un tās amplitūda ir no EUR 5,35 attiecībā uz skaitu, kas ir mazāks nekā 100000 pasažieru gadā, līdz EUR 2,24, sākot no 3 miljoniem pasažieru. Šī skala turklāt atbrīvojumam no nolaišanās maksas un izlidošanas maksas, kā arī no maksas, kas attiecas uz aeronavigācijas pakalpojumu un apkalpošanas uz zemes pakalpojumu sniegšanu, izvirza nosacījumu, ka apkalpošanas uz zemes ilgums nepārsniedz 30 minūtes. Minētajā skalā ir paredzēts arī piešķirt “atbalstu tirdzniecībai” jaunu gaisa pārvadājumu līniju atvēršanai. Šī atbalsta apmērs tiek noteikts atkarībā no kopējā pasažieru apjoma, ko ir pārvadājusi attiecīgā aviosabiedrība. Ryanair saņēma minēto atbalstu.
2

Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp Dixons Retail plc (turpmāk tekstā – “Dixons”) un Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs [Viņas Augstības Ienākumu un muitas dienestu] (turpmāk tekstā – “Commissioners”) par Commissioners lēmumu noraidīt Dixons iesniegto atmaksas pieteikumu attiecībā uz pievienotās vērtības nodokli (turpmāk tekstā – “PVN”), ko šī sabiedrība deklarējusi un samaksājusi par laikposmā no 2005. gada 13. novembra līdz 2008. gada 30. novembrim veiktajiem darījumiem.
31

Ja izpildes valsts kompetentajai iestādei ir šaubas par to, vai attiecīgajā gadījumā ir izpildīti iepriekš minētie nosacījumi lēmuma, ar kuru ir noteiktas attiecīgās finansiālās sankcijas, atzīšanai, tā var pieprasīt papildu informāciju no izdevējas valsts kompetentās iestādes, pirms tā izdara secinājumus no vērtējumiem, kas izriet no šīs pēdējās minētās iestādes sniegtās atbildes (šajā ziņā attiecībā uz Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmumu 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV L 190, 1. lpp.) skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Mantello, 50. punkts).
13

Pirmkārt, pārsūdzētā sprieduma 42. un 43. punktā Vispārējā tiesa noraidīja pirmo I. Jurašinović prasības pamatu, saskaņā ar kuru ziņojumu neitralitāte, kas izrietot no fakta, ka EKNM nebija konflikta Dienvidslāvijā puse, esot bijis pamats atļaut piekļuvi lūgtajiem dokumentiem. It īpaši Vispārējā tiesa secināja, ka šis apstāklis, ja pieņemtu, ka tas ir pierādīts, nekādi neietekmē jautājumu par to, vai ziņojumu izpaušana varētu vai nevarētu kaitēt sabiedrības interešu aizsardzībai saistībā ar starptautiskajām attiecībām, jo ziņojumos ir ietverti viedokļi un vērtējumi par politisko, militāro un drošības situāciju Kninas zonā 1995. gada augustā. Tātad, ja šo ziņojumu saturs tiktu izpausts, tas varētu, pirmkārt, kaitēt Savienības politikai, kuras mērķis ir sekmēt mieru, stabilitāti un ilgstošu reģionālo samierināšanu šajā Eiropas reģionā, un, otrkārt, radīt situāciju, kurā tiktu vājināta Rietumbalkānu valstu uzticība integrācijas procesam attiecībā uz Savienību.
33

Tādējādi šī lieta atšķiras no lietām, kurās tika pasludināts 2012. gada 19. jūlija spriedums apvienotajās lietās C‑628/10 P un C‑14/11 P Alliance One International un Standard Commercial Tobacco/Komisija un Komisija/Alliance One International u.c. Šajā ziņā tikai jānorāda, ka pirmajā instancē pasludinātajā spriedumā Vispārējā tiesa bija atzinusi, ka neviens no apstrīdētajā lēmumā esošajiem papildu pierādījumiem nevarēja apstiprināt prezumpciju par to, ka mātesuzņēmums bija faktiski īstenojis izšķirošu ietekmi uz savu meitasuzņēmumu (iepriekš minētais spriedums apvienotajās lietās Alliance One International un Standard Commercial Tobacco/Komisija un Komisija/Alliance One International u.c., 54. punkts).
19

Šādos apstākļos Krajský soud v Praze nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Kā ir jāsaprot [Civildienesta noteikumu] VIII pielikuma 11. panta 2. punktā paredzētais jēdziens “pensijas tiesību kapitāla vērtība”? Vai šis jēdziens ietver gan aktuārā ekvivalenta, gan vienotas likmes izpirkuma vērtības formā izteiktu pensijas tiesību apmēru, kā tas ir definēts Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punktā pirms Regulas Nr. 723/2004 [..] spēkā stāšanās, vai tomēr tas ir jāidentificē tikai ar vienu no šiem jēdzieniem un, ja nav, kā tas atšķiras no šiem jēdzieniem? 2) Vai Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts, lasot to kopā ar [LES] 4. panta 3. punktu, liedz piemērot Likuma Nr. 155/1995 par vecuma apdrošināšanu 105.a panta 1. punktā un [Valdības noteikumos Nr. 587/2006] noteikto pensijas tiesību aprēķināšanas metodi? Vai šajā ziņā ir nozīme tam, ka šīs aprēķināšanas metodes rezultātā konkrētajā gadījumā noteikto pensijas tiesību, kuras piedāvāts pārskaitīt uz [Savienības] pensiju sistēmu, apmērs nesasniedz pat pusi no iemaksām, kuras ierēdnis iemaksājis valsts pensiju sistēmā? 3) Vai [2004. gada 16. decembra] spriedums [lietā C-293/03 My, Krājums, I-12013. lpp.] ir jāinterpretē tādējādi, ka pensijas tiesību vērtības aprēķināšanas nolūkos to pārskaitīšanai uz [Savienības] pensiju shēmu, piemērojot aktuāro metodi atkarībā no apdrošināšanas stāža, individuālā aprēķina bāzē būtu jāņem vērā arī laikposms, kurā [Savienības] ierēdnis pirms pieteikuma iesniegšanas pārskaitīt pensijas tiesības jau bija [Savienības] pensiju shēmas dalībnieks?”
2

Šis lūgums tika iesniegts tiesvedībā starp Nordecon AS, kas ir Nordecon Infra AS (turpmāk tekstā – “Nordecon”) tiesību un saistību pārņēmēja, Ramboll Eesti AS (turpmāk tekstā – “Ramboll Eesti”) un Rahandusministeerium (Finanšu ministrija) jautājumā par sarunu procedūras par publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, publicējot paziņojumu par paredzamo publisko iepirkumu, atcelšanu.
12

Civillikuma 2347. pantā bija noteikts: “Ja kāds ar darbību, par ko viņš ir vainojams un kas ir prettiesīga, nodara otram miesas bojājumu, tad viņam jāatlīdzina tam ārstēšanās izdevumi un bez tam, pēc tiesas ieskata, varbūtēja atrautā peļņa. Tam, kura darbība saistīta ar paaugstinātu bīstamību apkārtējiem (transports, uzņēmums, būvniecība, bīstamas vielas u.tml.), ir jāatlīdzina zaudējumi, ko nodarījis paaugstinātas bīstamības avots, ja viņš nepierāda, ka zaudējums radies nepārvaramas varas dēļ, ar paša cietušā nodomu vai viņa rupjas neuzmanības dēļ. Ja paaugstinātas bīstamības avots izgājis no īpašnieka, glabātāja vai lietotāja valdījuma bez viņa vainas, bet citas personas prettiesisku darbību rezultātā, par nodarīto zaudējumu atbild šī persona. Ja valdītājs (īpašnieks, glabātājs, lietotājs) arī uzvedies neattaisnojoši, atbildību par nodarīto zaudējumu var prasīt kā no personas, kas lietojusi paaugstinātas bīstamības avotu, tā arī no tā valdītāja, ievērojot, cik katrs vainīgs.”
23

Tomēr ir jānorāda, ka šī norma, kura skar datus, kas nav tikuši ievākti no datu subjekta, paredz to informēt nevis datu ievākšanas brīdī, bet vēlāk. Savukārt Direktīvas 95/46 10. pantā, kas ir par datu ievākšanu no datu subjekta, ir paredzēta šīs personas informēšana, ievācot šos datus (šajā ziņā skat. 2009. gada 7. maija spriedumu lietā C-553/07 Rijkeboer, Krājums, I-3889. lpp., 68. punkts). Datu subjekta informēšanas tūlītējums izriet nevis no iesniedzējtiesas minētā Direktīvas 95/46 11. panta, bet no 10. panta.
28

Šie Staatssecretaris lēmumi tika pamatoti ar to, ka C. Demir nav derīgas pagaidu uzturēšanās atļaujas, viņš neietilpst to ārzemnieku kategorijā, kas ir atbrīvoti no pienākuma saņemt uzturēšanās atļauju, un nav izpildījis Lēmuma Nr. 1/80 6. panta 1. punkta pirmajā daļā noteikto nosacījumu, proti, strādāt kā algotam darbiniekam pie viena darba devēja vienu gadu.
76

Ņemot vērā šos apsvērumus, uz otrā jautājuma a) un b) punktu, kas ir uzdoti katrā no pamatlietām, ir jāatbild, ka Direktīvas 10. panta 1. punkta d) apakšpunkts, lasot to kopsakarā ar tās 2. panta c) punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka no tā piemērošanas jomas ir izslēgtas tikai homoseksuālas darbības, kas saskaņā ar dalībvalsts tiesību aktiem tiek uzskatītas par noziedzīgām. Izvērtējot pieteikumu par bēgļa statusa piešķiršanu, valsts iestādes nevar saprātīgi sagaidīt, ka, lai izvairītos no vajāšanas, patvēruma meklētājs savā izcelsmes valstī slēpj savu homoseksuālo orientāciju vai pauž savu seksuālo orientāciju atturīgi.
7

Saskaņā ar Regulas Nr. 44/2001 6. panta 1. punktu šo pašu personu var iesūdzēt, ja runa ir par vairākiem atbildētājiem, kādā no šo personu domicila valsts tiesām ar nosacījumu, ka to prasības ir tik cieši saistītas, ka ir lietderīgi tās izskatīt un izlemt kopā, lai izvairītos no riska, ka atsevišķā tiesvedībā tiek pieņemti nesavienojami spriedumi.
26

Ir jākonstatē, ka neatkarīgi no praktiskās kārtības un pušu noteiktajām kvalifikācijām tāda vienošanās kā apstrīdētais līgums tādēļ, ka ar to nodod Telenet starppašvaldību kopdarbības apvienību televīzijas pakalpojumu sniegšanas darbību un it īpaši šīs darbības īstenošanai tai piešķir ekskluzīvas tiesības izmantot to kabeļtīklus, ir jāpārbauda kā pakalpojumu koncesija Direktīvas 2004/18 1. panta 4. punkta izpratnē.
18

Pirmkārt, H. Schaible norāda, ka pretēji šo iestāžu apgalvotajam tiesas sēdes laikā, kā arī, kā tas izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes Priekšlikuma regulai par dzīvnieku veselību [COM (2013) 260, galīgā redakcija], nav paredzēta neviena tiesiskā reforma, lai attiecinātu atsevišķu dzīvnieku elektronisko identifikāciju arī uz cūkām. Otrkārt, viņš apgalvo, ka no minētā priekšlikuma regulai ir iespējams secināt, ka Komisija paredz tikai to, ka elektroniska un individuāla identifikācija ir nepieciešama, lai veiksmīgi cīnītos pret epizootiskajām slimībām un tā, apzinoties vēl pārvaramos tehniskos sarežģījumus, kas saistīti ar attiecīgo dzīvnieku elektronisko identifikāciju, pirms uzsākt izstrādāt integrētas elektroniskas sistēmas, kas atvieglotu dzīvnieku izsekojamību, ir paredzējusi veikt īstenošanas iespēju analīzi un ietekmes uz vidi novērtējumu.
46

Taču no šīs pēdējās minētās direktīvas preambulas 82. apsvēruma, tostarp no tā vācu (“Abgesehen von den Praktiken, die unter die vorliegende Richtlinie fallen”), angļu (“Apart from the practices that are covered by this Directive”), franču (“Outre les pratiques couvertes par la présente directive”), itāļu (“In aggiunta alle pratiche oggetto della presente direttiva”) un rumāņu (“Pe lângă practicile aflate sub incidența prezentei directive”) valodu redakcijām, izriet, ka Direktīva 2010/13 attiecas uz praksi, kura ir atšķirīga no tās, kurai ir piemērojama Direktīva 2005/29. Šāda interpretācija tāpat būtu pretrunā Direktīvas 89/552 3.f pantam ar grozījumiem, kuri tika izdarīti ar Direktīvu 2007/65.
9

Viņš apmeklēja vācu skolas Stambulā (no 2001. līdz 2004. gadam), Barselonā (no 2004. līdz 2007. gadam) un tad atkal Stambulā (no 2007. līdz 2009. gadam). 2009. gada jūnijā viņš ieguva apstiprinājumu par vidējo izglītību (“Abitur”). Prasītājs pamatlietā uzturējās Dienvidamerikā no 2009. gada jūnija līdz 2010. gada aprīlim, kur tostarp izgāja trīs mēnešu ilgu praksi Santjago (Čīle). 2010. gada vasaras semestrī viņš uzsāka tiesību zinātņu studijas Vircburgas Universitātē (Vācija).
22

Laikposmā no 2005. gada 19. maija līdz 2007. gada 11. jūlijamSandler ar elektroniski sagatavotām muitas deklarācijām, un piemērojot sistēmu ATLAS, Savienībā laida brīvā apgrozībā vairākus sintētisko štāpeļšķiedru sūtījumus. Hauptzollamt Hamburg Hafen‑Waltershof (Hamburgas Galvenās muitas pārvaldes ostas [Vatershofas] muitas iestāde (Vācija)) muitoja preces, kurām bija deklarēta Nigērijas izcelsme, ļaujot saņemt preferenciālu muitas nodokļa “nulles likmi”. Muitas iestādes muitošanas laikā atteicās no muitas deklarācijās norādīto sertifikātu EUR.1 iesniegšanas, kā arī no to pārbaudes.
12

Konvencijas šīs pašas iedaļas 2. pantā ar nosaukumu “Definīcijas” ir noteikts: “Šajā aktā: a) “aizsargāts pakalpojums” nozīmē jebkuru no turpmāk uzskaitītajiem pakalpojumiem, ja to sniedz par maksu un pamatojoties uz ierobežotu piekļuvi: — televīzijas programmu pakalpojumi, kā tie definēti [2. pantā] grozītajā Eiropas Konvencijā par pārrobežu televīziju, — radioapraides pakalpojumi, proti, tādas radioprogrammas pa vadiem vai ēterā, tostarp satelītpārraide, kas paredzētas plašai sabiedrībai, — informācijas sabiedrības pakalpojumi, ko sniedz elektroniski, pa attālumu un pēc pakalpojumu saņēmēja individuāla pieprasījuma, vai ierobežotas piekļuves sniegšanu iepriekšminētajiem pakalpojumiem, kuru uzskata par atsevišķu pakalpojumu; b) “ierobežota piekļuve” ir jebkurš tehnisks pasākums un/vai līdzeklis, saskaņā ar kuru piekļuve saprotamā formā kādam no šā panta a) punktā minētajiem pakalpojumiem ir atkarīga no tā, vai ir dota iepriekšēja individuāla atļauja; c) “ierobežotas piekļuves iekārta” ir jebkura ierīce vai programma un/vai iekārta, kas paredzēta vai pielāgota tā, lai saprotamā formā dotu piekļuvi kādam no šā panta a) punktā minētajiem pakalpojumiem; d) “nelikumīga iekārta” ir jebkura ierīce vai programma un/vai iekārta, kas paredzēta vai pielāgota tā, lai bez pakalpojumu sniedzēja atļaujas saprotamā formā dotu piekļuvi kādam no šā panta a) punktā minētajiem pakalpojumiem.”
10

Atbilstoši šīs direktīvas 26. panta ar nosaukumu “Sadales sistēmu operatoru nodalīšana” 1.–3. punktam: “1. Ja sadales sistēmas operators ir daļa no vertikāli integrēta uzņēmuma, viņš ir neatkarīgs no pārējām darbībām, kas neattiecas uz sadali, vismaz tiktāl, ciktāl tas skar viņa juridisko statusu, organizāciju un lēmumu pieņemšanu. Šie noteikumi nerada pienākumu no vertikāli integrētā uzņēmuma nodalīt īpašumtiesības uz sadales sistēmas operatora aktīviem. 2. Papildus 1. punktam, ja sadales sistēmas operators ir daļa no vertikāli integrēta uzņēmuma, viņš ir neatkarīgs no citām ar sadali nesaistītām darbībām tiktāl, ciktāl tas attiecas uz organizāciju un lēmumu pieņemšanu. Lai to panāktu, piemēro vismaz šādus obligātus kritērijus: a) personas, kas atbildīgas par sadales sistēmas operatora vadību, nedrīkst iesaistīties integrētā elektroenerģijas uzņēmuma daļās, kas tieši vai netieši ir atbildīgas par elektroenerģijas ražošanu, pārvadi un piegādi ikdienā; b) jāveic atbilstīgi pasākumi, lai nodrošinātu, ka tiek ņemtas vērā to personu profesionālās intereses, kas atbildīgas par sadales sistēmas operatora vadību, vienlaikus tām ļaujot rīkoties neatkarīgi; c) attiecībā uz aktīviem, kas vajadzīgi tīkla vadīšanai, uzturēšanai vai attīstībai sadales sistēmas operatoram ir jābūt efektīvām tiesībām pieņemt lēmumus neatkarīgi no integrētā elektroenerģijas uzņēmuma. Šo uzdevumu veikšanai sadales sistēmas operatora rīcībā ir vajadzīgie resursi, tostarp cilvēkresursi, tehniskie, fiziskie un finanšu resursi. Tas neliedz veidot attiecīgus koordinācijas mehānismus, lai nodrošinātu to, ka ir aizsargātas mātesuzņēmuma ekonomiskās un vadības uzraudzības tiesības meitasuzņēmumā attiecībā uz ieņēmumiem no aktīviem, ko netieši regulē saskaņā ar 37. panta 6. punktu. Tas jo īpaši ļauj mātesuzņēmumam apstiprināt sadales sistēmas operatora gada finanšu plānu vai līdzvērtīgu instrumentu un noteikt vispārīgus ierobežojumus attiecībā uz meitasuzņēmuma parādsaistībām. Tas neļauj mātesuzņēmumam dot norādes par ikdienas darbību vai atsevišķiem lēmumiem par sadales līniju būvniecību vai modernizāciju, ja tie nepārsniedz apstiprināto finanšu plānu vai līdzvērtīgu instrumentu; un d) sadales sistēmas operatoram ir jāizstrādā atbilstības programma, kurā izklāsta pasākumus, ko veic, lai nodrošinātu diskriminējošas rīcības nepieļaušanu, un nodrošina, ka tās ievērošana tiek atbilstīgi kontrolēta. [..] 3. Ja sadales sistēmas operators ir daļa no vertikāli integrēta uzņēmuma, dalībvalstis nodrošina, ka regulatīvās iestādes vai citas kompetentas struktūras veic sadales sistēmas operatora darbības uzraudzību, lai tas nevarētu ļaunprātīgi izmantot vertikālo integrāciju, kropļojot konkurenci. Jo īpaši vertikāli integrēti sadales sistēmu operatori nedrīkst saziņā un zīmola veidošanā maldināt attiecībā uz vertikāli integrētā uzņēmuma piegādes struktūras atsevišķo identitāti.”
30

Vācijas Federatīvā Republika uzskata, ka no minētā sprieduma rezolutīvās daļas 1. punkta skaidri izriet, ka Tiesas konstatētais LESD 63. panta 1. punkta pārkāpums izrietēja no VW likuma 2. panta 1. punkta, skatot to “kopā ar” šī likuma 4. panta 3. punktu. Līdz ar to šajā pašā spriedumā konstatētā pienākumu neizpilde esot izrietējusi vienīgi no mijiedarbības starp, no vienas puses, normas par balsstiesību augšējo robežu, proti, VW likuma 2. panta 1. punktu, un, no otras puses, normas par bloķējošā mazākuma samazināšanu, proti, VW likuma 4. panta 3. punktu.
22

Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru nepieciešamība vienveidīgi piemērot un līdz ar to interpretēt Savienības tiesību aktu nepieļauj, ka tas tiek ņemts vērā atsevišķi vienā no tā redakcijām, bet, gluži pretēji, prasa, lai to interpretē, pamatojoties gan uz tā autora faktisko nolūku, gan arī uz mērķi, ko tas ir vēlējies sasniegt, ņemot vērā esošās redakcijas visās oficiālajās valodās (skat. it īpaši 2010. gada 3. jūnija spriedumu lietā C-569/08 Internetportal und Marketing, Krājums, I-4871. lpp., 35. punkts, kā arī 2011. gada 9. jūnija spriedumu lietā C-52/10 Eleftheri tileorasi un Giannikos, Krājums, I-4973. lpp., 23. punkts).
18

Turklāt no Tiesas pastāvīgās judikatūras izriet, ka jēdziens “civillietas un komerclietas” Regulas Nr. 44/2001 1. panta izpratnē ir jāuzskata par autonomu jēdzienu, kurš ir jāinterpretē, balstoties, pirmkārt, uz šīs regulas mērķiem un sistēmu un, otrkārt, vispārīgajiem tiesību principiem, kas izriet no dalībvalstu tiesību sistēmu kopuma. Tādējādi it īpaši šīs pašas regulas piemērošanas joma būtībā ir jādefinē atbilstoši apstākļiem, kuri raksturo tiesiskās attiecības starp lietas dalībniekiem vai tiesvedības priekšmetu (skat. it īpaši 2006. gada 18. maija spriedumu lietā C-343/04 ČEZ, Krājums, I-4557. lpp., 22. punkts, un 2009. gada 28. aprīļa spriedumu lietā C-420/07 Apostolides, Krājums, I-3571. lpp., 41. un 42. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
31

Līdz ar to, nepastāvot Savienības tiesiskajam regulējumam attiecīgajā jautājumā, procesuālie noteikumi, kas paredzēti, lai nodrošinātu tiesību, kas patērētājiem ir paredzētas Direktīvā 1999/44, aizsardzību, ir nosakāmi dalībvalstu iekšējā tiesību sistēmā saskaņā ar dalībvalstu procesuālās autonomijas principu. Tomēr šī kārtība nedrīkst būt nelabvēlīgāka par to, kas reglamentē līdzīgas iekšzemes situācijas (līdzvērtības princips), ne arī tāda, kas padara faktiski neiespējamu vai pārmērīgi apgrūtina Savienības tiesību sistēmā paredzēto tiesību izmantošanu (efektivitātes princips) (šajā ziņā skat. 2013. gada 21. februāra spriedumu lietā C‑472/11 Banif Plus Bank, 26. punkts un tajā minētā judikatūra).