LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 327/16

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Conseil d'État (Francija) 2008. gada 9. oktobra rīkojumu — Société Solgar Vitamin's France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L'Arbre de Vie SARL, Société Source Claire, Nord Plantes EURL, Société RCS Distribution, Société Ponroy Santé — Persona, kas iestājusies lietā: Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires/Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche

(Lieta C-446/08)

(2008/C 327/27)

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Conseil d'État

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Société Solgar Vitamin's France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L'Arbre de Vie SARL, Société Source Claire, Nord Plantes EURL, Société RCS Distribution, Société Ponroy Santé

Atbildētāji: Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche

Prejudiciālie jautājumi

1) Vai 2002. gada 10. jūnija Direktīva 2002/46/EK (1), īpaši tās 5. panta 4. punkts un 11. panta 2. punkts, var tikt interpretēti tādējādi, ka principā Komisijai ir jānosaka maksimālais uztura bagātinātājos ietvertais vitamīnu un minerālvielu daudzums, savukārt laikā, kamēr Komisija nav pieņēmusi attiecīgo Kopienu tiesību aktu, dalībvalstis var pieņemt tiesisko regulējumu šajā jomā?

2) Ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša: a) Vai dalībvalstis, ja tām šo maksimālo daudzumu noteikšanai ir jāievēro EK līguma 28. un 30. panta nosacījumi, var arī vadīties no Direktīvas 5. pantā noteiktajiem kritērijiem, tostarp prasības novērtēt risku, pamatojoties uz vispārpieņemtiem zinātniskiem datiem, jomā, kurai joprojām ir raksturīga zināma neskaidrība? b) Vai dalībvalsts var noteikt maksimālo robežu, ja, kā tas ir fluora gadījumā, nav iespējams precīzi noteikt vitamīnu un minerālvielu daudzumu, kurš tiek iegūts no citiem pārtikas avotiem, īpaši dzeramā ūdens, katrai iedzīvotāju grupai atkarībā no teritorijas? Vai tā šajā gadījumā, pastāvot riskam, var noteikt daudzumu nulles procentu apmērā, neizmantojot 2002. gada 10. jūnija Direktīvas 12. pantā noteikto aizsardzības procedūru? c) Vai gadījumā, ja, nosakot maksimālos daudzumus, ir iespējams ņemt vērā atšķirības starp dažādu patērētāju grupu jutības pakāpēm saskaņā ar Direktīvas 5. panta 1. punkta a) apakšpunktu, dalībvalsts var pamatoties arī uz to, ka pasākums, kurš attiektos tikai uz to publikas daļu, kura ir īpaši pakļauta riskam, piemēram, piestiprinot piemērotas etiķetes, varētu atrunāt šo grupu izmantot uzturvielas, kurām, tās izmantojot nelielās devās, ir labvēlīga iedarbība uz šo grupu? Vai šo atšķirību jutībā rezultātā visiem iedzīvotājiem var tikt noteikts maksimālais daudzums, kurš ir piemērots jutīgai iedzīvotāju daļai, īpaši bērniem? d) Cik lielā apmērā var tikt noteiktas maksimālās robežas, nepastāvot drošības ierobežojumiem, gadījumā, ja nav noteikts apdraudējums veselībai? Vispārēji, cik lielā apmērā un kādos apstākļos kritēriju, kuri ir jāņem vērā, līdzsvarošanas rezultātā var tikt noteiktas maksimālās robežas, kuras ir ievērojami zemākas par šīm uzturvielām pieļaujamo drošības līmeni?

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 10. jūnija Direktīva 2002/46/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz uztura bagātinātājiem (OV L 183, 51. lpp.).