ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
57

Turpinājumā ir jākonstatē, ka Hitachi telpās izņemtie dokumenti ļāva Komisijai identificēt vismaz dažus uzņēmumus un dažus no to pārstāvjiem, kuri bija piedalījušies minētajās sanāksmēs. Pirmkārt, dažu personu, kas bija piedalījušās šajās sanāksmēs, vārdi ir norādīti dokumentā “FP 4”, un ar citu dokumentu, kā, piemēram, dokumenta “FPB 200” palīdzību, Komisija saistībā ar dažiem no tiem varēja noteikt uzņēmumus, ar kuriem tie bija saistīti un kurus tie pārstāvēja minētajās sanāksmēs, proti, ABB, Alstom un VA‑TECH grupas. Attiecībā uz divu personu, kas bija minētas dokumentā “FP 4”, vārdiem, kuras nevarēja sasaistīt ar iepriekš minētajiem uzņēmumiem, ir jānorāda, ka, ņemot vērā apstākļus, saskaņā ar kuriem, pirmkārt, dokumentos “NB 6”, “NB 8” un “KC 10” bija norādīta sanāksme, kas bija notikusi kādā attiecīgo uzņēmumu rūpnīcas konferenču zālē Nurembergā [Nuremberg] (Vācija), un, otrkārt, ka šajā pilsētā atradās nozīmīga Siemens ražotne, Komisijas rīcībā bija pierādījumi un norādes, kas varēja radīt tai aizdomas par to, ka Siemens pārstāvji arī bija piedalījušies minētajās sanāksmēs. Otrkārt, Komisija pamatoti ir norādījusi, ka tas, ka tā Hitachi telpās bija izņēmusi dokumentus, varēja radīt tai aizdomas par to, ka šis uzņēmums arī bija piedalījies sanāksmēs attiecībā uz spēka transformatoriem. Treškārt, dokumentā “FP 5” ir ietverta atsauce uz divu kopuzņēmumu izveidi starp uzņēmumiem, kas bija apzīmēti ar kodiem “T2”, “T3”, no vienas puses, un “T4” un “T5”, no otras puses. Kā pamatoti ir norādījusi Komisija, tā, pamatojoties uz informāciju, kas Hitachi telpās veikto pārbaužu laikā jau bija publiski pieejama, varēja secināt, ka runa ir par kopuzņēmuma izveidi starp Fuji un Hitachi, no vienas puses, un starp Toshiba un kādu citu Japānas uzņēmumu, no otras puses. Līdz ar to, pamatojoties it īpaši uz šo dokumentu, tai varēja rasties aizdomas arī par Hitachi, Fuji un Toshiba grupu dalību sanāksmēs.
86

Ir jākonstatē arī, ka prasītāja netika informēta ne pirms, ne pēc tās reģistrēšanas ABS. Lai arī izvirzītais mērķis ir, veicot piesardzības pasākumus, aizsargāt Savienības budžetu, tas nekādi neattaisno šo neinformēšanu. Prasītāja savu reģistrāciju ABS atklāja tikai nejauši no tā, ka Komisija apturēja līguma slēgšanas procesu un pieprasīja papildu garantiju attiecībā uz projektu “Advancing knowledge – intensive entrepreneurship and innovation for growth and social well-being in Europe”.
2

No 2000. līdz 2006. gadam Eiropas Kopiena, kuru pārstāvēja Eiropas Kopienu Komisija, ar prasītāju noslēdza divpadsmit līgumus par tās piedalīšanos pētniecības un attīstības projektos, par to saņemot finansiālu ieguldījumu, kas izpaudās tā, ka Komisija apmaksāja dažas no izmaksām, kuras radās, izpildot attiecīgos līgumus. [..]
33

Prasītāja šajā sakarā atgādina, ka EKL 82. pants un LESD 102. pants nav piemērojami laikam, uz kuru attiecas apstrīdētie lēmumi, jo Komisijas kompetence attiecas vienīgi uz uzņēmumu dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu kopējā tirgū vai būtiskā tās daļā tiktāl, ciktāl var tikt ietekmēta tirdzniecība starp dalībvalstīm. Šajā lietā uz laiku līdz 2004. gada 1. maijam šie nosacījumi neattiecoties. Līdz šim datumam Slovākijas telekomunikāciju tirgus neveidoja daļu no kopējā tirgus un prasītājas rīcība nevarēja ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm. Turklāt Komisija to 1. un 2. apstrīdētajā lēmumā neesot apstrīdējusi. Citiem vārdiem runājot, Eiropas Līguma par asociācijas izveidošanu starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Slovākijas Republiku, no otras puses (OV 1994, L 359, 2. lpp.), rezultātā ne EKL 81. un 82. pants, ne arī LESD 101. un 102. pants neesot kļuvuši tieši piemērojami attiecībā pret Slovākijas Republiku pirms tās pievienošanās Savienībai.
Gadījumā, kad tiek izmantota vēlāka preču zīme, kas ir identiska vai vienāda ar agrāku preču zīmi, un tās ir iespējams sajaukt, lai sāktos ierobežojumu akcepta rezultātā termiņš, jābūt izpildītiem četriem nosacījumiem. Pirmkārt, vēlākai preču zīmei jābūt reģistrētai, otrkārt, vēlākas preču zīmes īpašniekam ir jābūt labticīgi iesniegušam pieteikumu par tās reģistrāciju, treškārt, vēlākai preču zīmei jābūt izmantotai tajā dalībvalstī, kurā agrākā preču zīme tiek aizsargāta, un, visbeidzot ceturtkārt, agrākās preču zīmes īpašniekam jāzina par šīs vēlākās preču zīmes izmantošanu pēc tās reģistrēšanas.

Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 53. panta 2. punkta mērķis ir noteikt sankciju agrāko preču zīmju īpašniekiem, kas ir pacietuši Kopienas vēlākas preču zīmes izmantošanu piecu sekojošu gadu laikā, zinot par šo izmantošanu, liekot zaudēt prasības par spēkā neesamības atzīšanu un par iebildumiem pret minēto preču zīmi, kas līdz ar to var līdzās pastāvēt ar agrāko preču zīmi. Tieši no brīža, kad agrākās preču zīmes īpašnieks ir uzzinājis par Kopienas vēlākās preču zīmes izmantošanu, tam ir iespēja to neakceptēt un tātad iebilst pret to vai lūgt atzīt vēlākās preču zīmes spēkā neesamību. Nevar uzskatīt, ka agrākas preču zīmes īpašnieks ir akceptējis vēlākas preču zīmes izmantošanu, ja viņš ir zinājis par tās izmantošanu, ja viņam nav bijusi iespēja nedz iebilst pret tās izmantošanu, nedz lūgt to atzīt par spēkā neesošu.

No Regulas Nr. 40/94 53. panta 2. punkta teleoloģiskas interpretācijas izriet, ka atbilstošais datums, lai aprēķinātu ierobežojumu termiņu, ir datums, kad uzzināts par šīs preču zīmes izmantošanu. Šis datums var būt tikai pēc šīs reģistrācijas, kas ir brīdis, kad tiek iegūtas tiesības uz Kopienas preču zīmi (skat. Regulas Nr. 40/94 preambulas septīto apsvērumu), un minētā preču zīme tiks izmantota kā reģistrēta preču zīme tirgū, kad tātad par tās izmantošanu būs varējušas uzzināt trešās personas. Līdz ar to tikai no brīža, kad agrākās preču zīmes īpašnieks uzzināja par vēlākas preču zīmes izmantošanu, pēc tās reģistrācijas, nevis brīdī, kad tika iesniegts Kopienu preču zīmes reģistrācijas pieteikums, sākas ierobežojuma akcepta rezultātā termiņš.

(sal. ar 31.–33. punktu)
—

aizsardzības apmēru, kāds ir trešās personas apzīmējumam un apzīmējumam, kuru lūdz reģistrēt. Nodoms neļaut tirgot preci noteiktos apstākļos var raksturot pieteikuma iesniedzēja ļaunticību. Tā tas it īpaši ir gadījumā, kad beigu beigās izrādās, ka pieteikuma iesniedzējs ir reģistrējis apzīmējumu kā Kopienas preču zīmi bez nodoma to izmantot, bet vienīgi tālab, lai neļautu trešajām personām ienākt tirgū. Savukārt pieteikuma iesniedzējam var būt arī leģitīms mērķis, kad tas vēlas aizsargāt sevi no trešās personas centieniem ar savu neseno ienākšanu tirgū mēģināt gūt labumu no pieteikuma iesniedzējam piederošā apzīmējuma reputācijas. Šādā gadījumā iepriekš uzskaitītie faktori ir vienīgi piemēri, kas ilustratīvi izraudzīti no visiem elementiem, kurus var ņemt vērā, lai izlemtu, vai reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs, iesniedzot pieteikumu par preču zīmi, ir rīkojies iespējami ļaunticīgi. (sal. ar 33.–36. punktu)
Princips, ka prasītājs var atsaukties uz iegūtajām tiesībām tikai tad, ja šo tiesību rašanās pamatā ir tiesiskais regulējums pirms grozījuma, kurš tika izdarīts attiecībā uz šo sistēmu un kuru viņš apstrīd, ceļot šo prasību, lai arī šo judikatūru piemēro Eiropas ierēdņiem, ir piemērojams vispārīgi un it īpaši Eiropas Parlamenta deputātiem, kuru papildu pensijas shēma ir ļoti līdzīga Eiropas ierēdņu pensiju shēmai, jo abās sistēmās ir noteikts aktuārais aprēķins, kurā ikgadējai iemaksai ir jāatbilst trešajai daļai no šajā pašā gadā iegūtajām tiesībām uz pensiju.

Eiropas Parlamenta deputāts nevar atsaukties uz tiesiskās noteiktības principa, “kas ir saistīts ar papildu pensijas līgumu”, un līgumu turpinātības principa pārkāpumu, lai apstrīdētu šīs iestādes Prezidija lēmuma, ar kuru grozīti Noteikumi par deputātu papildu (brīvprātīgo) pensiju shēmu, kuri ietverti Noteikumu par deputātu izdevumiem un piemaksām VII pielikumā, un atcelta iespēja samaksāt šo pensiju daļēji kapitāla formā, tiesiskumu.

Eiropas Parlamenta deputātu papildu pensijas shēmas izveide, kā arī vajadzības gadījumā tās grozīšana ir uzskatāmi par iekšējiem organizatoriskiem pasākumiem, kuru mērķis ir nodrošināt atbilstošu Eiropas Parlamenta darbību, un uz tiem šajā ziņā ir attiecināmas publiskās varas prerogatīvas, kuras Parlamentam ir piešķirtas, lai tas varētu veikt tam ar Līgumiem noteikto uzdevumu. Ikvienā parlamentārā sistēmā viena no galvenajām problēmām ir nodrošināt deputātu kā tautas pārstāvju un kā personu, kuras savus pienākumus veic tautas vispārējās interesēs, neatkarību, tostarp finansiālo neatkarību. Šajā ziņā atbilstoša finansiālā maksājuma garantija, kas nodrošina deputāta neatkarību, nevar tikt ierobežota tikai ar pilnvaru laiku, bet tai atbilstošā apmērā ir jāattiecas arī uz pārejas laiku pēc šī pilnvaru laika beigām un ir jāparedz pensija atkarībā no laika ilguma, kurā deputāts bija daļa no Parlamenta.

No tā izriet, ka papildu pensijas shēma, kas ir šī strīda priekšmets, ir daļa no tiesību noteikumiem, kuru mērķis vispārējās interesēs ir nodrošināt deputātu finansiālo neatkarību.

Līdz ar to uz no šīs shēmas izrietošajām Parlamenta un deputātu tiesībām un pienākumiem ir attiecināma tos vienojoša civildienesta saikne un tie tādējādi nav noteikti ar līgumu, bet izriet no publiskajām tiesībām. Šajā ziņā tas, ka minētais deputāts šai shēmai ir pievienojies brīvprātīgi, nemaina viņa attiecības ar Parlamentu, kuras regulē publiskās tiesības.

(sal. ar 59.–62. punktu)
572

Apstrīdētā lēmuma preambulas 203. apsvērums ir formulēts šādi: “Weichert norāda, ka saziņa ar dalībniekiem esot notikusi nevis kādā iepriekš noteiktā laika brīdī ceturtdienā no rīta, bet parasti esot norisinājusies kādā brīdī starp [plkst. 9] un pusdienlaiku. [No] 2000. [līdz] 2002. gadam Weichert savu references cenu parasti ir noteikusi, iepriekš iegūstot informāciju par Dole references cenu, kuru šī pēdējā minētā ir noteikusi tajā pašā ceturtdienā no rīta. Saistībā ar informāciju attiecībā uz Dole references cenu laikposmā no 2000. [līdz] 2002. gadam Weichert norāda, ka tā šo informāciju esot ieguvusi no klientiem, citiem importētājiem vai Dole darbiniekiem. Atbildē uz paziņojumu par iebildumiem Weichert norāda, ka šo informāciju tā esot varējusi iegūt no dažādiem avotiem. [Tas] nav pretrunā Komisijas konstatējumiem.”
Procesā Apelāciju padomē prasītājs norādīja, ka, ja šķirnes “SUMOST 01” pārbaude būtu veikta, salīdzinošai pārbaudei izmantojot šķirnes “LEMON SYMPHONY” sākotnējo aprakstu, šīs divas šķirnes tiktu uzskatītas par skaidri atšķirīgām (skat. apstrīdēto lēmumu lietā A 007/2007, 2. lpp.). Tomēr Apelāciju padome šo tēzi tieši ir noraidījusi un apstrīdētajā lēmumā atzinusi, ka, “ja birojs nebūtu nekavējoties pieņēmis un reģistrējis šķirnes aprakstu, pārbaudes procedūras gaita nebūtu ieņēmusi citu virzienu [..]” [The test procedure would not have taken a different course if the Office had not immediately adapted and registered the variety description [..]]. Turklāt šajā prasībā prasītājs šo vērtējumu konkrēti nav apstrīdējis.
151

Secinājumu, ka apstrīdētā lēmuma pamatojums bija pietiekams, apstiprina prasības pieteikuma lietā T-246/08 saturs. Šajā prasības pieteikumā prasītāja norāda, ka tā bija juridiski un funkcionāli nošķirta no BMI un ka tai nevarēja piedēvēt šīs pēdējās dalību kodolieroču izplatīšanā. Tā apgalvoja arī, ka tās līdzekļu iesaldēšanai nebūtu ietekmes uz kodolieroču izplatīšanu, ņemot vērā tostarp to, ka tā jebkurā gadījumā ievērotu apstrīdēto lēmumu, iesaldējot visus tās rīcībā esošos BMI līdzekļus un pārtraucot jebkādus darījumus ar BMI. No šīs argumentācijas izriet, ka laikā, kad prasītāja cēla savu pirmo prasību, tā apzinājās saikni starp tās līdzekļu iesaldēšanu un tās mātes sabiedrībai — BMI pārmesto līdzdalību kodolieroču izplatīšanā.
7

2007. gada 22. februārī ITSB Preču zīmju un reģistra departaments noraidīja pieteikumu par restitutio in integrum. Tas uzskatīja, ka pieteikums tika iesniegts atbilstošajā termiņā un ir pieņemams, bet prasītāja nav pierādījusi, ka ir rīkojusies ar pienācīgu rūpību atbilstoši apstākļiem. Tas norādīja, ka prasītājas pārstāvis bija zinājis par to, ka attiecīgās preču zīmes bija jāpagarina, taču nebija veicis nepieciešamos pasākumus, lai, vēršoties pie prasītājas, pie trešās personas, kurai bija nodota atbildība par pagarināšanu, un pie ITSB, pārliecinātos, ka pagarināšana ir veikta vai tiks veikta. Līdz ar to preču zīmju “DANELECTRO” un “QWIK TUNE” reģistrācijas bija uzskatāmas par izslēgtām no reģistra saskaņā ar Regulas Nr. 2868/95 30. noteikuma 6. punktu.
7.

Eiropas Savienības publiskie iepirkumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Līgumslēdzējas iestādes pienākums no procedūras izslēgt pretendentu, kurš pieļāvis nopietnu pārkāpumu profesionālā jomā — Pretendents, kurš apgalvo, ka sabiedrība, kura uzvarējusi konkursā, ir izdarījusi nopietnu pārkāpumu saistībā ar profesionālo darbību — Līgumslēdzējas iestādes veikta apgalvoto faktu pārbaude — “Prima facie” vērtējums — Pienākums nepamatotas informācijas par krāpšanu gadījumā to noraidīt un par to informēt šīs informācijas sniedzēju (Padomes Regulas Nr. 1605/2002 93. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 94. pants; Komisijas Regulas Nr. 2342/2002 133. pants) (sal. ar 124., 126., 127. un 132. punktu)
Keywords

Subject of the case

Rezolutīvā daļa



Keywords

Kopienas preču zīme

–

Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana

–

Relatīvi atteikuma pamatojumi

–

Agrākas preču zīmes, kas ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi

–

Sajaukšanas ar agrāku preču zīmi iespēja (Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) (sal. ar 24. un 43. punktu)

Subject of the case

Priekšmets

Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 16. jūnija lēmumu lietā R 1591/2007‑2 attiecībā uz iebildumu procesu starp 2nine Ltd un Pacific Sunwear of California, Inc .

Informācija par lietu

>lt>9

Rezolutīvā daļa

Rezolutīvā daļa:

1) prasību noraidīt;

2) 2nine Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) tiesāšanās izdevumus.
Staff case summary



Staff case summary

Kopsavilkums

Ierēdņi – Invaliditāte – Pagaidu darbinieki – Lūgums atkārtoti izvērtēt lēmumu, ar kuru tika atteikts sākt invaliditātes statusa piešķiršanas procedūru – Ieinteresētās personas slimības atvaļinājuma ievērojama pagarināšana pēc šīs personas pirmā lūguma noraidīšanas – Jauns fakts, kas pamato atkārtotu izskatīšanu un procedūras uzsākšanu

(Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 33. pants)

Gadījumā, ja pagaidu darbinieks iesniedz lūgumu atkārtoti izvērtēt lēmumu iestādei, kas ir tiesīga slēgt darba līgumus un kas ir noraidījusi pirmo šī darbinieka lūgumu, lai invaliditātes komisija izskatītu viņa lietu, minētajai iestādei ir atkārtoti jāizvērtē šis lēmums, ja jaunais lūgums ir balstīts uz jauniem un būtiskiem faktiem, un šai iestādei ir jāapmierina šis lūgumus, ja, ņemot vērā šos faktus, turpmāk, pamatojoties uz šīs iestādes rīcībā esošajiem objektīvajiem un neapstrīdētajiem elementiem, nav iespējams izslēgt to, ka Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 33. panta materiāltiesiskie nosacījumi ir izpildīti.

Iestādei, kas ir tiesīga noslēgt darba līgumus, ir jāveic šāda atkārtota izvērtēšana ne tikai gadījumā, ja attiecīgā pagaidu darbinieka veselības stāvoklis atšķiras no attiecīgā stāvokļa, par kuru tā zināja, pieņemot lēmumu, pret kuru ir vērsts atkārtotās izvērtēšanas lūgums, vai lēmumu, kurā attiecīgā darbinieka darba nespēja izrietēja no atšķirīgas pataloģijas nekā tās, kas konstatēta un ņemta vērā šajā pašā lēmumā. Nevar tikt izslēgts, ka noteikti jauni apstākļi, pat ja tie neliecina par attiecīgā pagaidu darbinieka atšķirīgu veselības stāvokli, var būtiski grozīt apstākļus, kas bija pamatā iepriekšējam lēmumam noraidīt lūgumu, lai invaliditātes komisija izskatītu lietu, un līdz ar to var tikt kvalificēti kā jauni un būtiski fakti, kas pieprasa minētā lēmuma atkārtotu izvērtēšanu.

Šāds fakts it īpaši ir ieinteresētās personas slimības atvaļinājuma ievērojama pagarināšana pēc šīs personas pirmā lūguma, lai invaliditātes komisija izskatītu šīs personas lietu, noraidīšanas, kaut gan šis jaunas slimības atvaļinājums būtu pamatots ar tādu pašu pataloģiju, kāda ir ņemta vērā, noraidot pirmo lūgumu. Kaut gan, protams, ir paredzams, ka attiecīgā iestāde var secināt, ka pagaidu darbinieka neatrašanās darbā slimības dēļ nepamato to, lai invaliditātes komisija izskatītu šīs personas lietu, ja šīs iestādes rīcībā ir objektīvi un neapstrīdēti elementi, kas pierāda, ka diezgan drīzā nākotnē attiecīgais darbinieks varēs pildīt savas funkcijas, tomēr šīs personas darba nespējas perioda ievērojama pagarināšana neapstrīdami ir nopietna norāde, kas var radīt šaubas par tās perspektīvām atsākt pildīt savas funkcijas, un tādējādi atspēko pamatotību tam, ka sākotnēji tika noraidīts lūgums par to, lai invaliditātes komisija izskatītu šīs personas lietu.

(skat. 59. un 63.–66. punktu)
65

Saistībā ar to, ka ir praktiski neiespējami izveidot sistēmu, ar kuru no iekšējā tirgus tiek izņemti produktu, izņemot cukura, pārpalikumi, vienīgais fakts, uz kuru Komisija atsaucas, ir tāds, ka lauksaimniecības produktu, izņemot cukura, tirgus ir sadrumstalots no ražotāju viedokļa. Neraugoties uz šo sadrumstalotību, nekas neliecina, ka Komisija nebūtu varējusi nodrošināt, lai jaunajās dalībvalstīs 2004. gada 1. maijā esošie šo produktu pārpalikumi tiktu izņemti no tirgus, paredzot sistēmu, saskaņā ar kuru attiecīgā dalībvalsts var izpildīt savu izņemšanas pienākumu, iegādājoties cukura daudzumu, kas ir vienāds ar pārpalikumu daudzumu, lai to likvidētu, iznīcinot vai ar nesubsidēta eksporta palīdzību. Šo daudzumu attiecīgajā gadījumā varēja iepirkt par Kopienas tirgus cenu no attiecīgajā dalībvalstī reģistrētiem uzņēmējiem vai citiem Kopienas uzņēmējiem (šajā ziņā skat. iepriekš 43. punktā minēto spriedumu lietā Igaunija/Komisija, 178. punkts).
43

Šis visaptverošais vērtējums nozīmē, ka starp faktoriem, kas tiek ņemti vērā, un it īpaši starp preču zīmēm un to aptverto preču vai pakalpojumu līdzību pastāv noteikta savstarpēja atkarība. Tādējādi nenozīmīgu līdzību starp aptvertajām precēm vai pakalpojumiem var kompensēt preču zīmju augsta līdzības pakāpe un otrādi (Tiesas 2007. gada 13. septembra spriedums lietā C-234/06 P Il Ponte Finanziaria/ITSB, Krājums, I-7333. lpp., 48. punkts, un Pirmās instances tiesas spriedums lietā T-6/01 Matratzen Concord/ITSB — Hukla Germany (“MATRATZEN”), Recueil, II-4335. lpp., 25. punkts; tāpat pēc analoģijas skat. iepriekš 41. punktā minēto spriedumu lietā Canon, 17. punkts). Šo faktoru savstarpējā atkarība ir atspoguļota Regulas Nr. 40/94 preambulas septītajā apsvērumā [tagad — Regulas Nr. 207/2009 astotais apsvērums], saskaņā ar kuru jēdziens “līdzīgs” būtu jāizskaidro [jāinterpretē] saistībā ar sajaukšanas iespēju, kuras novērtējums ir atkarīgs no vairākiem faktoriem un it īpaši no preču zīmes atpazīstamības tirgū, no asociācijām, ko var saistīt ar izmantoto vai reģistrēto apzīmējumu, no līdzības pakāpes starp preču zīmi un apzīmējumu un starp apzīmētajām precēm vai pakalpojumiem (skat. iepriekš 41. punktā minēto spriedumu lietā “CAPIO”, 72. punkts un tajā minētā judikatūra).
Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības:

Kopienas vārdiska preču zīme “UGLI” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29., 31. un 32. klasē, un valsts grafiska preču zīme “UGLI Fruit – but the affliction is only skin deep” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 31. klasē
66

Tomēr tieši saistībā ar Regulas Nr. 451/2000 8. panta 1. punktu var piešķirt lomu AAP grupai. Atbilstoši šim pantam EPNI ir jāorganizē koleģiāla pārskatīšana, proti, pārskatīšana, ko veic dalībvalstis un, ja nepieciešams, valstu eksperti, lai novērtētu DNZP. Lai racionalizētu šo pārskatīšanu, EPNI ir izstrādājusi īpašas procedūras. Šīs procedūras ir aprakstītas dokumentā ar virsrakstu “Procedure of the peer review of active substances used in plant protection products evaluated in the second stage of the review programme” (Koleģiālas pārskatīšanas procedūra aktīvajām vielām, kas tiek izmantotas darba programmas otrajā posmā novērtētajos augu aizsardzības līdzekļos). EPNI tajā apraksta četrus procedūru veidus, no kurām tā var izvēlēties atkarībā no dosjē izraisītajām grūtībām. EPNI ietvaros šīs procedūras vada Pesticīdu koleģiālas izvērtēšanas koordinācijas vienības sanāksme, kas tiek dēvēta arī par PRAPeR (EPNI Pesticide Risk Assessment Peer Review), vienība, kas ir pārņēmusi funkcijas, ko agrāk veica EPCO. Tieši EPNI īpaši izstrādātās procedūras ietvaros, lai veiktu tādu aktīvo vielu novērtēšanu, kuru nekaitīgums izraisa problēmas, — kas ir viena no četriem minēto procedūru veidiem — EPNI ir paredzējusi lomu AAP grupai, kas izveidota atbilstoši Regulas Nr. 178/2002 28. panta 4. punktam. Faktiski attiecībā uz šīm vielām EPNI ir paredzējusi valstu ekspertu sanāksmju sasaukšanu, kā arī iespēju konsultēties ar AAP grupu par problemātiskiem jautājumiem.
44

Attiecībā uz genotoksicitātes riskiem EPNI ziņojuma 2.4. punktā paskaidrots sekojošais: “Attiecībā uz malationu ir veikti vairāki in vivo un in vitro pētījumi. Hromosomu aberācijas tests, kas veikts attiecībā uz cilvēku limfocītiem, kā arī limfomas tests, kas veikts attiecībā uz pelēm (abi testi veikti 2001. gadā), bija pozitīvi ar isomalationa koncentrāciju 0,14%. In vitro UDS tests bija negatīvs (0,2% isomalationa). Lai arī Ames tests bija negatīvs, bija bažas par kvalitāti, jo netika iesniegta nekāda informācija par isomalationa daudzumu. Hromosomu aberācijas testa ietvaros, kas tika veikts attiecībā uz cilvēku limfocītiem, tika novērota metafāžu ar hromosomu aberācijām izplatības palielināšanās, metaboliski neaktivējot, bet šīs izplatības palielināšanās vairs netika novērota otrajā testā, kas tika veikts ar mazākām koncentrācijām. Abi attiecībā uz somatisko šūnu kultūrām veiktie in vivo testi bija negatīvi (isomalationa koncentrācija bija 0,2%). Eksperti uzskatīja, ka in vitro testos novērotie pozitīvie rezultāti varēja būt attiecināmi uz isomalationu un citiem piemaisījumiem, kā uz to norāda daži publicētie pētījumi. Tomēr publicētajos pētījumos minētie pozitīvie rezultāti tika apspriesti sanāksmē: visa pieejamā informācija apstiprina secinājumu par to, ka nepastāv in vivo genotoksicitātes risks. NZP nebija sniegta nekāda informācija par isomalationa genotoksicitātes risku. Attiecībā uz isomalationa koncentrāciju 0,03% apmērā eksperti bija vienisprātis par to, ka nebija genotoksicitātes riska. Tomēr, lai arī tika saglabāta prasība par isomalationa koncentrāciju 0,2% apmērā, EPCO sanāksme Nr. 20 beidzās ar secinājumu, ka bija jāveic jauns Ames tests (ar isomalationa koncentrāciju 0,2% apmērā) vai ka bija jākonstatē informācijas trūkums. Ja šis tests būtu pozitīvs, nebūtu iespējams noteikt robežvērtības un būtu jāveic otrs — UDS tests. 2005. gada augustā tika veikts jauns Ames tests ar isomalationu 0,2% apmērā un to novērtēja ZD, bet to neizvērtēja speciālistu sanāksme.”
Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2009. gada 16. septembra spriedums – JanSport Apparel/ITSB (“BUILT TO RESIST”)

(lieta T‑80/07)

Kopienas preču zīme – Kopienas vārdiskas preču zīmes “BUILT TO RESIST” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamatojums – Aprakstošs raksturs – Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts

Kopienas preču zīme – Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana – Absolūti atteikuma pamatojumi – Preču zīmes, kas sastāv tikai no apzīmējumiem vai norādēm, kuri var kalpot, lai norādītu preces īpašības (Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) (sal. ar 24.–29. un 41.–47. punktu)

Priekšmets

Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 12. janvāra lēmumu lietā R 1090/2006‑2 par pieteikumu reģistrēt kā Kopienas preču zīmi vārdisku preču zīmi “BUILT TO RESIST”

Informācija par lietu

Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: JanSport Apparel Corp. Attiecīgā Kopienas preču zīme: valsts vārdiska preču zīmes “BUILT TO RESIST” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 18. un 25. klasē – reģistrācijas pieteikums Nr. 2937522 Pārbaudītāja lēmums: reģistrāciju atteikt Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt





Rezolutīvā daļa:

1) prasību noraidīt;

2) JanSport Apparel Corp. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.