Keywords

Summary



Keywords

1. Prasība atcelt tiesību aktu – Pārsūdzami akti – Jēdziens – Tiesību akti, kas rada saistošas tiesiskās sekas – Lēmums, ar kuru paziņotais pasākums ir kvalificēts par valsts atbalstu un atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu – Ietveršana

(EKL 87., 88. un 230. pants; Padomes Regula Nr. 659/1999)

2. Valsts atbalsts – Jēdziens – Pasākuma selektīvais raksturs

(EKL 87. panta 1. punkts)

3. Valsts atbalsts – Jēdziens – Pasākuma selektīvais raksturs

(EKL 87. panta 1. punkts)

4. Valsts atbalsts – Jēdziens – Vērtējums atbilstoši parasto tirgus apstākļu kritērijam

(EKL 87. panta 1. punkts)

5. Valsts atbalsts – Jēdziens – Atbalsts, kura pamatā ir valsts līdzekļi

(EKL 87. panta 1. punkts)

6. Valsts atbalsts – Komisijas lēmums, ar kuru pasākums kvalificēts par valsts atbalstu – Pienākums norādīt pamatojumu – Piemērojamība

(EKL 87. panta 1. punkts un LESD 296. pants)

Summary

1. Ja pēc iepriekšējas izskatīšanas Komisija konstatē, ka paziņotais pasākums – tiktāl, ciktāl tas ietilpst EKL 87. panta 1. punkta piemērošanas jomā, – nerada šaubas par tā saderību ar kopējo tirgu, tā saskaņā ar Regulas Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EKL 88. panta piemērošanai, 4. panta 3. punktu pieņem lēmumu necelt iebildumus. Šāda lēmuma rezultātā ir jāpiemēro procedūra, kas saskaņā ar minēto regulu, un it īpaši tās 17.–19. un 21. pantu, – ar kuru dalībvalstīm ir noteikts pienākums sniegt gadskārtēju ziņojumu par visām pastāvošajām atbalsta shēmām, – ir paredzēta pastāvošām atbalsta shēmām.

Tādējādi kļūdainai pasākuma kvalifikācijai par valsts atbalstu ir juridiskas sekas attiecībā uz dalībvalsti, kas veic paziņošanu, jo šis pasākums ir pakļauts pastāvīgai Komisijas uzraudzībai un periodiskām tās pārbaudēm, kā rezultātā šai dalībvalstij ir ierobežota rīcības brīvība paziņotā pasākuma īstenošanā.

No tā noteikti izriet, ka lēmums, kas ir pamatots ar EKL 87. panta 1. un 3. punktu un kurā attiecīgais pasākums, kaut arī tas ir kvalificēts kā valsts atbalsts, ir atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu, ir jāuzskata par apstrīdamu aktu EKL 230. panta nozīmē. Šādam lēmumam par saderīgumu EKL 87. panta 1. un 3. punkta nozīmē ir arī galīgs raksturs, un tas nav sagatavojošs pasākums.

(sal. ar 40.–42. punktu)

2. Lai pierādītu, ka pasākums, ko var kvalificēt kā valsts atbalstu, selektīvi ir piemērojams noteiktiem uzņēmumiem un noteiktai ražošanai, Komisijai ir jāpierāda, ka ar to tiek ieviesta to uzņēmumu diferenciācija, kuri, ņemot vērā attiecīgā pasākuma mērķi, ir līdzīgā faktiskā un juridiskā situācijā.

Šajā ziņā, tā kā Komisija savā lēmumā ir konstatējusi, ka daži uzņēmumi, kas ir par valsts atbalstu kvalificēta pasākuma adresāti, ietilpst īpašā to lielo rūpniecības uzņēmumu grupā, kuri nodarbojas ar tirdzniecību starp dalībvalstīm un saņem priekšrocību, kas nav pieejama citiem uzņēmumiem un kas izpaužas faktā, ka ir iespējams gūt finansiālu labumu no to veiktās emisiju samazināšanas ekonomiskās vērtības, konvertējot tās apgrozāmās emisiju kvotās, vai attiecīgā gadījumā novērst risku, ka būs jāmaksā naudas sodi, ja tās pārsniegs valsts iestāžu noteikto slāpekļa oksīda emisiju robežu, pērkot šīs emisiju kvotas no citiem uzņēmumiem, kam ir piemērojams attiecīgais valsts pasākums, kaut gan citiem uzņēmumiem nav šo iespēju, Komisijai nav pienākuma detalizēti izklāstīt savu lēmumu. Atbalsta programmas gadījumā tā var veikt tikai attiecīgās programmas īpašību izpēti, lai sava lēmuma pamatojumā novērtētu, vai programma tajā paredzēto nosacījumu dēļ nodrošina būtisku priekšrocību tās adresātiem salīdzinājumā ar to konkurentiem un ir tāda, kas galvenokārt dod labumu uzņēmumiem, kuri piedalās tirdzniecībā starp dalībvalstīm.

(sal. ar 62., 63. un 65. punktu)

3. EKL 87. panta 1. punktā valsts intervences pasākumi netiek nošķirti atkarībā no to iemesliem vai mērķiem, bet gan tiek definēti atbilstoši to sekām. Pat ja vides aizsardzība ir viens no Eiropas Kopienas pamatmērķiem, vajadzība ņemt vērā šo mērķi nepamato selektīvu pasākumu izslēgšanu no EKL 87. panta 1. punkta piemērošanas jomas, jo vides mērķi katrā ziņā var tikt ņemti vērā arī valsts atbalsta pasākuma saderīguma ar kopējo tirgu novērtēšanas brīdī saskaņā ar EKL 87. panta 3. punktu.

Īpaši runājot par pasākumu, ar ko tiek ieviesta slāpekļa oksīda emisijas kvotu tirdzniecības sistēma, kura paredz uzņēmumu diferenciāciju, kas ir pamatota ar kvantitatīvu kritēriju, proti, uzņēmumu kopējās uzstādītās siltumvadītspējas kritēriju, lielas to uzņēmumu slāpekļa oksīda emisijas, kam ir piemērojams attiecīgais pasākums, un specifiska samazināšanas norma, kura ir jāievēro šiem uzņēmumiem, nav pietiekamas, lai šo pasākumu nekvalificētu kā selektīvu pasākumu EKL 87. panta 1. punkta nozīmē, jo uzņēmumu diferenciāciju nevar uzskatīt par raksturīgu režīmam, kas ir vērsts uz rūpnieciskās izcelsmes piesārņojuma samazināšanu un tādējādi pamatots tikai ar ekoloģiska rakstura apsvērumiem. Tā kā šādu nošķiršanas kritēriju nevar pamatot ne ar attiecīgā pasākuma raksturu, ne ar tā vispārējo struktūru, tas nevar zaudēt savu valsts atbalsta raksturu.

Šajā ziņā dalībvalstij, kas ir ieviesusi šādu uzņēmumu diferenciāciju, ir jāpierāda, ka tā faktiski ir pamatota ar attiecīgās sistēmas raksturu un struktūru.

(sal. ar 75.–78. punktu)

4. Par valsts atbalstu tiek uzskatīts arī tāds intervences pasākums, kas neatkarīgi no tā veida var sniegt tiešas vai netiešas priekšrocības uzņēmumiem vai kas uzskatāms par saimniecisku priekšrocību, kuru saņēmējs uzņēmums negūtu parastos tirgus apstākļos.

Tā tas ir tādas sistēmas gadījumā, kurā tikai dažiem uzņēmumiem ir iespēja gūt finansiālu labumu no to veiktās slāpekļa oksīda emisiju samazināšanas ekonomiskās vērtības, konvertējot tās apgrozāmās emisiju kvotās, vai attiecīgā gadījumā novērst risku, ka būs jāmaksā naudas sodi, ja tās pārsniegs valsts iestāžu noteikto slāpekļa oksīda emisiju robežu, pērkot šīs emisiju kvotas no citiem uzņēmumiem, kam ir piemērojams attiecīgais valsts pasākums, jo slāpekļa oksīda emisijas kvotu apgrozāmība galvenokārt ir atkarīga no tā, vai valsts, pirmkārt, atļauj šīs kvotas pārdot un, otrkārt, ļauj uzņēmumiem, kas ir emitējuši vairāk slāpekļa oksīda, iegādāties trūkstošās emisijas kvotas no citiem uzņēmumiem, šādi ļaujot izveidot šo kvotu tirgu.

Šo kvotu apgrozāmību nevar uzskatīt par tirgus cenai atbilstošu atlīdzību par pūlēm, ko uzņēmumi, kuriem ir piemērojams attiecīgais pasākums, pielikuši, lai ierobežotu to slāpekļa oksīda emisijas, tāpēc ka minēto emisiju samazināšanas izmaksas ir izmaksas, kas parasti tiek segtas no uzņēmuma budžeta.

Šo uzņēmumu iespēja izvēlēties starp emisijas kvotu iegādes izmaksām un izmaksām, kas ir saistītas ar pasākumu, kura mērķis ir samazināt slāpekļa oksīda emisijas, ir priekšrocība šiem uzņēmumiem. Turklāt iespēja, kas ir uzņēmumiem, kuriem tiek piemērots attiecīgais pasākums, pārdot visas emisiju kvotas, nevis tikai tās, kas gada beigās palikušas pāri no pozitīvas starpības starp atļautajām un faktiskajām emisijām, šiem uzņēmumiem sniedz papildu priekšrocību. Tie var iegūt likviditāti, pārdodot emisiju kvotas, pirms iestājas nosacījumi to galīgai piešķiršanai, neatkarīgi no tā, ka tiem ir piemērojama maksimālā robežvērtība, un uzņēmumiem, kas pārsniedz paredzēto emisijas normu, pārsniegtais daudzums ir jākompensē nākamajā gadā.

(sal. ar 87.–91. punktu)

5. Lai priekšrocības varētu kvalificēt par atbalstu EKL 87. panta 1. punkta nozīmē, tām jābūt, pirmkārt, tieši vai netieši piešķirtām no valsts līdzekļiem un, otrkārt, jābūt valsts piešķirtām.

Tā tas ir tāda valsts pasākuma gadījumā, kad dažiem uzņēmumiem bez maksas tiek nodotas slāpekļa oksīda emisijas kvotas, kaut arī tās varētu pārdot vai izsolīt, un tiek ieviests režīms, kurā ir paredzēta iespēja šīs kvotas pārdot tirgū, pat ja tās ir saistītas ar maksimālo pieļaujamo vērtību, tai pat laikā uzņēmumiem, kam ir piemērojams attiecīgais pasākums, sniedzot iespēju pirkt emisijas kvotas, lai tiem nebūtu jāmaksā naudas sodi. Slāpekļa oksīda emisijas kvotu apgrozāmība veido priekšrocību, ko valsts likumdevējs piešķīris dažiem uzņēmumiem un kas var radīt papildu pienākumu valsts iestādēm atbrīvot no pienākuma maksāt naudas sodus vai citām finansiālām sankcijām. Turklāt, tā kā šīs sistēmas rezultātā bez konkrētas kompensācijas valstij ir tikušas ieviestas emisijas kvotas, kam to apgrozāmības dēļ ir ekonomiska vērtība, dalībvalsts, šīm kvotām piešķirot apgrozāmu nemateriālu aktīvu raksturu un bez maksas tās nododot attiecīgajiem uzņēmumiem, kaut arī tās varētu pārdot vai izsolīt, ir atteikusies iekasēt valsts līdzekļus.

Turklāt tas, ka šāds pasākums ļauj uzņēmumiem savā starpā kompensēt salīdzinājumā ar noteikto normu pārsniegtās un trūkstošās kvotas un ka šis pasākums izveido likumīgu pamatu, lai slāpekļa oksīda emisijas ierobežotu tā, ka tas būtu izdevīgs uzņēmumiem ar lielām iekārtām, pierāda, ka uzņēmumiem, kuriem ir piemērojams attiecīgais pasākums, ir alternatīva salīdzinājumā ar naudas sodu, ko nosaka valsts.

(sal. ar 103. un 106.–108. punktu)

6. Pienākuma norādīt pamatojumu piemērošana pasākuma kvalifikācijai par atbalstu nozīmē, ka ir jābūt norādītiem iemesliem, kādēļ Komisija uzskata, ka attiecīgais pasākums ietilpst EKL 87. panta 1. punkta piemērošanas jomā. Šajā ziņā Komisijai ir nevis jāpierāda, ka pastāv reāla atbalsta ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm un faktiska konkurences izkropļošana, bet tikai jāpārbauda, vai šie atbalsti var ietekmēt minēto tirdzniecību un izkropļot konkurenci. Tādējādi, ja no apstākļiem, kādos atbalsts ir ticis piešķirts, izriet, ka tas var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm un izkropļot vai draudēt izkropļot konkurenci, Komisijai šie apstākļi ir jānorāda tās lēmuma pamatojuma daļā.

(sal. ar 131. punktu)