Keywords

Summary



Keywords

1. Process – Iestāšanās lietā – Argumenti, kuri atšķiras no atbalstītā lietas dalībnieka argumentiem

(Tiesas Statūtu 40. panta ceturtā daļa; Pirmās instances tiesas reglamenta 116. panta 3. punkts)

2. Eiropas Kopienas – Iestādes – Sabiedrības tiesības piekļūt dokumentiem – Regula Nr. 1049/2001

(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1049/2001 4. pants)

Summary

1. Kaut arī Tiesas Statūtu 40. panta ceturtā daļa, kas ir piemērojama Pirmās instances tiesai saskaņā ar minēto statūtu 53. pantu, un Pirmās instances tiesas reglamenta 116. panta 3. punkts neaizliedz personai, kas iestājusies lietā, sniegt argumentus, kuri atšķiras no tiem, ko iesniedzis lietas dalībnieks, kuru šī persona atbalsta, pastāv nosacījums, ka šie argumenti nedrīkst mainīt prāvas ietvarus un ka iestāšanās lietā mērķis joprojām ir atbalstīt konkrētā lietas dalībnieka prasījumus.

(sal. ar 40. punktu)

2. Tikai ar to, ka dokuments, kas paredzēts piekļuves pieteikumā atbilstoši Regulai Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem, attiecas uz interesēm, kuras aizsargā izņēmums, nevar attaisnot šī izņēmuma piemērošanu. Šādu piemērošanu principā var attaisnot tikai gadījumā, ja iestāde, pirmkārt, ir iepriekš izvērtējusi, vai piekļuve dokumentiem konkrēti un faktiski apdraud aizsargātās intereses un, otrkārt, – apstākļos, kas paredzēti minētās regulas 4. panta 2. un 3. punktā, – vai nepastāv sabiedrības prioritāras intereses, kas attaisno iepazīšanos ar pieprasīto dokumentu. Turklāt riskam, ka tiks kaitēts aizsargātajām interesēm, ir jābūt saprātīgi paredzamam, nevis tikai hipotētiskam. Līdz ar to izvērtēšana, kas jāveic iestādei, lai piemērotu izņēmumu, ir jāveic konkrēti un jāatspoguļo lēmuma pamatojumā. Turklāt no minētās regulas izriet, ka visi izņēmumi, kas ir minēti tās 4. panta 1.–3. punktā, ir piemērojami “dokumentam”. Tātad šī konkrētā izvērtēšana ir jāveic katram pieteikumā pieprasītajam dokumentam.

Turklāt vienīgi konkrētā un individuālā pārbaude kontrastā ar abstraktu un vispārīgu pārbaudi var ļaut iestādei izvērtēt iespēju sniegt pieteikuma iesniedzējam daļēju piekļuvi saskaņā ar šīs pašas regulas 4. panta 6. punktu, un attiecībā uz izņēmumu no piekļuves tiesībām piemērošanu laikā minētās regulas 4. panta 7. punktā ir noteikts, ka tā 1.–3. punktā paredzētie izņēmumi ir spēkā tikai tik ilgi, kamēr šāda aizsardzība ir pamatota, “ņemot vērā dokumenta saturu”.

Iestādes pienākums veikt piekļuves pieteikumā paredzēto dokumentu satura konkrētu un individuālu izvērtēšanu ir risinājums, kas jāizmanto kā princips, kas piemērojams visiem šīs regulas 4. panta 1.–3. punktā minētajiem izņēmumiem neatkarīgi no jomas, uz kuru attiecas pieprasītie dokumenti – vai nu tā ir it īpaši aizliegto vienošanos joma, vai arī publiskā atbalsta kontroles joma. Tomēr minētā pārbaude var arī nebūt vajadzīga, ja konkrētā gadījuma īpašajos apstākļos ir acīmredzams, ka piekļuve ir jānoraida vai, tieši otrādi, jāpiešķir. Tāds cita starpā būtu vispirms gadījums, ja noteiktiem dokumentiem acīmredzami būtu pilnībā piemērojams izņēmums no piekļuves tiesībām vai, tieši otrādi, būtu acīmredzami pilnībā jāpiešķir piekļuve, vai arī, visbeidzot, Komisija jau būtu veikusi to konkrētu un individuālu izvērtējumu līdzīgos apstākļos. Turklāt vienīgi izņēmuma gadījumā un tikai tad, ja administratīvā darba apjoms, ko rada dokumentu konkrēta un individuāla pārbaude, ir pārmērīgi apgrūtinošs, tādējādi pārsniedzot apjomu, ko var saprātīgi pieprasīt, var piemērot atkāpi no pienākuma veikt pārbaudi.

(sal. ar 77.–79., 85., 86. un 94. punktu)