ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3)

Direktīvas 2005/29 2. panta i) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nosacījums par produkta īpašībām ir izpildīts, ja komerciālajā paziņojumā ir vārdisks vai vizuāls produkta attēlojums, tostarp gadījumā, ja tas pats vārdiskais vai vizuālais produkta attēlojums tiek izmantots attiecībā uz to pašu produktu, kurš tiek piedāvāts vairākos variantos. Iesniedzējtiesai katrā konkrētajā gadījumā ir jānosaka, ņemot vērā produkta veidu un īpašības, kā arī izvēlēto saziņas formu, vai patērētāja rīcībā ir pietiekama informācija, lai produktu identificētu un to atšķirtu no pārējiem, lai pieņemtu lēmumu veikt darījumu;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 80/6

Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 13. janvāra spriedums — Media-Saturn-Holding GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

(Lieta C-92/10 P) (1)

(Apelācija - Kopienas preču zīme - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis un kas sastāv no elementiem, kuriem atsevišķi nav atšķirtspējas - Grafisks apzīmējums “BEST BUY”)

2011/C 80/09

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Media-Saturn-Holding GmbH (pārstāvis — E. Warnke, Rechtsanwalt)

Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

Priekšmets

Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 15. decembra spriedumu lietā T-476/08 Media-Saturn/ITSB (“BEST BUY”), ar ko Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 28. augusta lēmumu, ar kuru tika noraidīta apelācijas sūdzība par pārbaudītāja lēmumu, ar ko tika atteikta grafiska apzīmējuma “BEST BUY” reģistrācija par Kopienas preču zīmi attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1., 2., no 5. līdz 12., no 14. līdz 17., no 20. līdz 22., 27., 28., 35., 37., 38. un no 40. līdz 42. klasē — Tādas preču zīmes atšķirtspēja, ko veido reklāmas sauklis un kas sastāv no elementiem, kuriem atsevišķi nav atšķirtspējas

Rezolutīvā daļa:

1) apelāciju noraidīt;

2) Media-Saturn-Holding GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

(1) OV C 113, 01.05.2010.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 295/2

Tiesas (virspalāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums — Eiropas Savienības Padome/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd, Eiropas Komisija, Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie

(Lieta C-337/09 P) (1)

(Apelācija - Tirdzniecības politika - Dempings - Ķīnas izcelsmes glifosāta imports - Regula (EK) Nr. 384/96 - 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunkts - Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss - “Valsts nozīmīgas iejaukšanās” jēdziens 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmā ievilkuma izpratnē - Publisks akcionārs, kas faktiski kontrolē ražotāja akcionāru kopsapulci - Šādas kontroles vienādošana ar “nozīmīgu iejaukšanos” - Eksporta līgumu vizēšanas mehānisma novērtēšana - Pārbaudes tiesā robežas - Iesniegto pierādījumu novērtējums)

2012/C 295/02

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix un G. Berrisch, Rechtsanwalt)

Otrs lietas dalībnieks: Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd (pārstāvji — sākotnēji D. Horovitz, avocat, vēlāk F. Graafsma, J. Cornelis un A. Woolich, advocaten, kā arī K. Adamantopoulos, dikigoros, un M. D. Moulis, barrister), Eiropas Komisija (pārstāvji — T. Scharf un N. Khan, kā arī K. Talabér-Ritz), Association des utilisateurs et distributeurs de l’agrochimie européenne (Audace) (pārstāvis — J. Flynn, QC)

Priekšmets

Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 17. jūnija spriedumu lietā T-498/04 Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group/Padome, ar kuru Vispārējā tiesa attiecībā uz Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd atcēla 1. pantu Padomes 2004. gada 24. septembra Regulā (EK) Nr. 1683/2004, ar ko uzliek antidempinga nodevu tāda glifosāta importam, kura izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā (OV L 303, 1. lpp.) — Padomes 1995. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 56, 1. lpp.), 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta interpretācija — Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss

Rezolutīvā daļa:

1) apelācijas sūdzību noraidīt;

2) Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību;

3) Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

(1) OV C 282, 21.11.2009.
3)

EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka: a) dalībvalstij, kura patērētāju aizsardzību azartspēļu jomā tiecas nodrošināt īpaši augstā līmenī, var būt pamats uzskatīt, ka, piešķirot tikai vienu monopolu par labu vienai struktūrai, kura atrodas stingrā valsts iestāžu kontrolē, ir iespējams kontrolēt ar šo nozari saistīto noziedzību un pietiekami efektīvi īstenot mērķi novērst pamudinājumu uz pārmērīgiem tēriņiem saistībā ar spēlēm un cīnīties pret atkarību no tām; b) valsts tiesiskajam regulējumam, ar ko tiek ieviests monopols azartspēļu jomā, kas ļauj tā īpašniekam īstenot ekspansionistisku politiku, lai tas būtu saderīgs ar mērķiem cīnīties pret noziedzību un mazināt iespējas spēlēt azartspēles, ir: — jāpamatojas uz atzinumu, ka attiecīgajā dalībvalstī ar azartspēlēm saistītās noziedzīgās vai krāpnieciskās darbības un atkarība no azartspēlēm ir problēma, kuru var atrisināt, izvēršot atļautas un reglamentētas darbības, un — jāatļauj tikai tāda reklāma, kas ir samērīga un kuras apjoms nepārsniedz to, kāds vajadzīgs, lai virzītu patērētājus izmantot kontrolētus spēļu tīklus; c) apstāklis, ka viena dalībvalsts ir izvēlējusies tādu aizsardzības sistēmu, kas atšķiras no tās, ko pieņēmusi otra dalībvalsts, nevar ietekmēt novērtējumu par šajā jomā pieņemto noteikumu nepieciešamību un samērīgumu; tas ir jāizvērtē tikai atkarībā no attiecīgās dalībvalsts valsts iestāžu izvirzītajiem mērķiem un aizsardzības līmeņa, ko tās paredzējušas nodrošināt.
1)

LESD 49. un 63. pants nepieļauj dalībvalsts tiesību aktus — tādus kā pamata lietā aplūkojamie —, kuru mērķis ir novērst nodokļu dubulto ekonomisko uzlikšanu dividendēm un kuri ļauj mātes sabiedrībai no priekšnodokļa, kas tai ir jāmaksā, sadalot tālāk starp saviem akcionāriem dividendes, kuras tā ir saņēmusi no savām meitas sabiedrībām, atskaitīt nodokļa kredītu, kas ir saistīts ar šo dividenžu izmaksāšanu, ja tās nāk no šajā dalībvalstī reģistrētas meitas sabiedrības, bet šādu iespēju nepiešķir, ja šīs dividendes ir izmaksājusi meitas sabiedrība, kas ir reģistrēta kādā citā dalībvalstī, jo šajā pēdējā gadījumā minētie tiesību akti nedod tiesības uz nodokļa kredītu, kas būtu saistīts ar to, ka šī meitas sabiedrība izmaksā dividendes;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 269/5

Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 21. jūlija spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Secretary of State for the Home Department/Maria Dias

(Lieta C-325/09) (1)

(Personu brīva pārvietošanās - Direktīva 2004/38/EK - 16. pants - Pastāvīgas uzturēšanās tiesības - Laikposmi pirms šīs direktīvas transponēšanas datuma - Likumīga uzturēšanās - Uzturēšanās, pamatojoties tikai uz atbilstoši Direktīvai 68/360/EEK izsniegtu uzturēšanās atļauju un nepastāvot atbilstībai prasībām jebkāda veida uzturēšanās tiesību izmantošanai)

2011/C 269/06

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Secretary of State for the Home Department

Atbildētāja: Maria Dias

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā (OV L 158, 77. lpp.) 16. panta 1. punkta interpretācija — EKL 18. panta 1. punkta interpretācija — Tiesības uz pastāvīgu uzturēšanos — Likumīgas uzturēšanās jēdziens — Eiropas Savienības pilsonis, kuram ir atbilstoši Direktīvas 68/360/EEK 4. panta 2. punktam izsniegta uzturēšanās atļauja uz pieciem gadiem Apvienotajā Karalistē un kura uzturēšanās tika pārtraukta laikposmā, kurā viņš brīvprātīgi izvēlējās būt bezdarbnieks — Pirms Direktīvas 2004/38/EK spēkā stāšanās izsniegta uzturēšanās atļauja — Uzturēšanās laikposmu pirms direktīvas spēkā stāšanās ņemšana vērā

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 16. panta 1. un 4. punkts ir jāinterpretē šādi:

1) uzturēšanās laikposmi pirms 2006. gada 30. aprīļa, pamatojoties tikai uz atbilstoši Padomes 1968. gada 15. oktobra Direktīvai 68/360/EEK par ierobežojumu atcelšanu attiecībā uz dalībvalstu darba ņēmēju un viņu ģimeņu pārvietošanos un dzīvesvietu Kopienā likumīgi izsniegtu uzturēšanās atļauju un nepastāvot atbilstībai prasībām jebkāda veida uzturēšanās tiesību izmantošanai, nevar tikt uzskatīti par likumīgu uzturēšanos pastāvīgas uzturēšanās tiesību iegūšanai Direktīvas 2004/38 16. panta 1. punkta nozīmē, un

2) uzturēšanās laikposmi pirms 2006. gada 30. aprīļa, kuri sekojuši piecu gadu nepārtrauktas likumīgas uzturēšanās laikposmam pirms šī datuma un kuri nepārsniedz divus secīgus gadus, pamatojoties tikai uz atbilstoši Direktīvai 68/360 likumīgi izsniegtu uzturēšanās atļauju un nepastāvot atbilstībai prasībām uzturēšanās tiesību izmantošanai, nevar ietekmēt pastāvīgas uzturēšanās tiesību iegūšanu atbilstoši Direktīvas 2004/38 16. panta 1. punktam.

(1) OV C 256, 24.10.2009.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 298/3

Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums (Court of Appeal England&Wales (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Generics (UK) Ltd/Synaptech Inc

(Lieta C-427/09) (1)

(Patentu tiesības - Zāles - Papildu aizsardzības sertifikāts zālēm - Regula (EEK) Nr. 1768/92 - 2. pants - Piemērošanas joma)

2011/C 298/04

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal England&Wales (Civil Division)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Generics (UK) Ltd

Atbildētāja: Synaptech Inc

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice (Chancery Division) — Padomes 1992. gada 18. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1768/92 par papildu aizsardzības sertifikāta izstrādi zālēm (OV L 182, 1. lpp.) 13. panta 1. punkta interpretācija — Jēdziens “pirmā atļauja laist preci tirgū” — Tikai to atļauju ņemšana vērā, kas izsniegtas saskaņā ar Padomes 1965. gada 26. janvāra Direktīvu 65/65/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu, kas attiecas uz zālēm (OV L 22, 369. lpp.) — Atļauja, kas izsniegta saskaņā ar tiesību aktiem, kas tika piemēroti Austrijā pirms šīs valsts pievienošanās EEZ

Rezolutīvā daļa:

tāds produkts kā pamata lietā, kurš ir laists Kopienas tirgū kā cilvēkiem paredzētas zāles pirms par to satika saņemta Padomes 1965. gada 26. janvāra Direktīvai 65/65/EEK par to normatīvo vai administratīvo aktu noteikumu tuvināšanu, kas attiecas uz zālēm, kas grozīta ar Padomes 1989. gada 3. maija Direktīvu 89/341/EEK, atbilstoša atļauja laišanai tirgū, un kuram tostarp netika veiktas nekaitīguma un efektivitātes pārbaudes, neietilpst Padomes 1992. gada 18. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1768/92 par papildu aizsardzības sertifikāta izstrādi zālēm, kas grozīta ar Aktu par Austrijas Republikas, Somijas Republikas un Zviedrijas Karalistes iestāšanās nosacījumiem un to līgumu pielāgošanu, ar kuriem dibināta Eiropas Savienība, piemērošanas jomā, atbilstoši tam kā tā definēta šīs regulas 2. pantā un par to nevar izsniegt papildu aizsardzības sertifikātu.

(1) OV C 11, 16.01.2010.
2)

Regulas Nr. 1829/2003 2. panta 1., 10. un 13. punkts, kā arī 3. panta 1. punkta c) apakšpunkts, Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regulas (EK) Nr. 178/2002, ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu, 2. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 20. marta Direktīvas 2000/13/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmu 6. panta 4. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja tāda viela kā ziedputekšņi, kuru sastāvā ir ģenētiski modificēts DNS un proteīni, nevar tikt uzskatīta par ģenētiski modificētu organismu, tādi produkti kā medus un uztura bagātinātāji, kuru sastāvā ir šāda viela, Regulas Nr. 1829/2003 3. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē ir uzskatāmi par “pārtiku, […] kuras sastāvā ir [sastāvdaļas, kas ražotas no ĢMO]”. Līdzvērtīgu kvalifikāciju var veikt neatkarīgi no tā, vai attiecīgās vielas piemaisījumi ir tīši vai nejauši;
2)

LESD 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka: — ar to tiek pieļauts, ka dalībvalsts kompetentās iestādes, piemērojot valsts tiesību aktus, kuros ir paredzēts, ka personas vārdi un uzvārds šīs dalībvalsts civilstāvokļa reģistrāciju apliecinošos dokumentos var tikt atveidoti tikai tādā formā, lai būtu ievēroti valsts oficiālās valodas rakstības noteikumi, atsakās viena no tās pilsoņiem dzimšanas apliecībā un laulības apliecībā grozīt viņa uzvārdu un vārdu atbilstoši citas dalībvalsts rakstības noteikumiem; — ar to tiek pieļauts, ka tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā, un piemērojot šos pašus tiesību aktus dalībvalsts kompetentās iestādes atsakās grozīt Savienības pilsoņu laulātā pāra kopīgo uzvārdu, kāds viena no šiem pilsoņiem izcelsmes dalībvalsts izsniegtajos civilstāvokļa reģistrāciju apliecinošajos dokumentos ir norādīts tādā formā, lai būtu ievēroti šīs pēdējās minētās dalībvalsts rakstības noteikumi, ar nosacījumu, ka minētajiem Savienības pilsoņiem šis atteikums nerada nopietnas neērtības administratīvā, profesionālā un privātā jomā, un tas ir jānosaka iesniedzējtiesai. Ja izrādīsies, ka šādas neērtības rodas, šai tiesai tāpat ir jāpārbauda, vai atteikums veikt grozījumus ir vajadzīgs interešu, kuras ar valsts tiesību aktiem ir paredzēts nodrošināt, aizsardzībai un ir samērīgs ar leģitīmi sasniedzamo mērķi; — ar to tiek pieļauts, ka tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā, un piemērojot šos pašus tiesību aktus dalībvalsts kompetentās iestādes atsakās grozīt Savienības pilsoņa no citas dalībvalsts laulības apliecību, lai minētā pilsoņa vārdi šajā apliecībā būtu rakstīti ar tādām diakritiskajām zīmēm, ar kādām tie ir rakstīti viņa izcelsmes valsts izsniegtajos civilstāvokļa reģistrāciju apliecinošajos dokumentos, un tādā formā, lai būtu ievēroti šīs pēdējās minētās valsts oficiālās valodas rakstības noteikumi.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 139/2

Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 10. marta spriedums (Bundesarbeitsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Deutsche Lufthansa AG/Gertraud Kumpan

(Lieta C-109/09) (1)

(Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums - Direktīva 1999/70/EK - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - Valsts tiesas loma)

2011/C 139/02

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesarbeitsgericht

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Deutsche Lufthansa AG

Atbildētāja: Gertraud Kumpan

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesarbeitsgericht — Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.) 1. panta, 2. panta 1. punkta, 6. panta 1. punkta, kā arī Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK pielikuma par UNICE, CEEP un EAK noslēgtā pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp.) 5. klauzulas 1. punkta interpretācija — Diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums — Valsts tiesiskais regulējums, kas pieļauj darba līgumu uz noteiktu laiku tikai tādēļ, ka darba ņēmējs ir sasniedzis 58 gadu vecumu — Šī tiesiskā regulējuma saderīgums ar iepriekš minētajām tiesību normām — Iespējamās nesaderības juridiskās sekas

Rezolutīvā daļa:

1999. gada 18. martā noslēgtā pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ir iekļauts Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, 5. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka 2000. gada 21. decembra Likuma par nepilnu darba laiku un uz noteiktu laiku noslēgtiem darba līgumiem (Gesetz über Teilzeitarbeit und befristete Arbeitsverträge) 14. panta 3. punktā paredzētais jēdziens “objektīva, cieša saikne ar iepriekšējo darba līgumu uz nenoteiktu laiku, kas noslēgts ar to pašu darba devēju” ir jāpiemēro situācijās, kad līgums uz noteiktu laiku nav ticis noslēgts uzreiz pēc līguma uz nenoteiktu laiku ar to pašu darba devēju un kad starp šiem līgumiem ir vairāku gadu intervāls, ja visā šajā laika posmā sākotnējās darba tiesiskās attiecības turpinājušās par vienu un to pašu darbību, ar to pašu darba devēju noslēdzot secīgus nepārtrauktus līgumus uz noteiktu laiku. Iesniedzējtiesai attiecīgās valsts tiesību normas ir jāinterpretē, cik vien iespējams, atbilstoši minētās 5. klauzulas 1. punktam.

(1) OV C 141, 20.6.2009.
1)

Grieķijas Republika: — piemērojot Likuma 1078/1980 1. panta 1. punktu un 3. punkta pirmo daļu un atbrīvojot no nekustamā īpašuma nodošanas nodokļa tikai valsts teritorijas pastāvīgos rezidentus, lai gan no šī nodokļa nav atbrīvoti nerezidenti, kuriem ir nodoms šajā teritorijā apmesties nākotnē, un — pirmā mājokļa valsts teritorijā iegādes laikā ar noteiktiem nosacījumiem atbrīvojot no šī nodokļa tikai Grieķijas pilsoņus vai Grieķijas izcelsmes personas, nav izpildījusi tai EKL 12., 18., 39. un 43. pantā, kā arī 1992. gada 2. maija Eiropas Ekonomikas zonas līguma 4., 28. un 31. pantā paredzētos pienākumus;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 80/5

Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 27. janvāra spriedums (Hof van Beroep te Gent (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vandoorne NV/Belgische Staat

(Lieta C-489/09) (1)

(Sestā PVN direktīva - 11. panta C daļas 1. punkts un 27. panta 1. un 5. punkts - Nodokļa bāze - Vienkāršošanas pasākumi - Tabakas izstrādājumi - Nodokļu uzlīmes - PVN priekšnodokļa vienreizēja iekasēšana - Piegādātāji starpnieki - Cenas pilnīga vai daļēja nemaksāšana - Atteikums atgūt PVN)

2011/C 80/07

Tiesvedības valoda — holandiešu

Iesniedzējtiesa

Hof van Beroep te Gent

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Vandoorne NV

Atbildētāja: Belgische Staat

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hof van Beroep te Gent — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) 11. panta C daļas 1. punkta un 27. panta interpretācija — Vienkāršošanas pasākumi — Valsts tiesiskais regulējums, kas paredz attiecībā uz tās teritorijā ievestiem, iegādātiem vai ražotiem tabakas izstrādājumiem iekasēt PVN kā priekšnodokli, izslēdzot nodokļu bāzes samazinājumu nodokļu maksātājiem, kas samaksājuši nodokli par šiem izstrādājumiem

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas grozīta ar Padomes 2004. gada 20. janvāra Direktīvu 2004/7/EK, 11. panta C daļas 1. punkts un 27. panta 1. un 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neaizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu, par kādu ir pamata tiesvedība, kas, lai vienkāršotu PVN iekasēšanu un cīnītos pret nodokļu nemaksāšanu [krāpšanu] un apiešanu attiecībā uz tabakas izstrādājumiem, paredzot iekasēt šo nodokli no šo izstrādājumu ražotāja vai importētāja, izmantojot nodokļu uzlīmes, vienā reizē kā priekšnodokli, liedz piegādātājiem starpniekiem turpmākā sekojošo piegāžu ķēdē tiesības atgūt PVN gadījumā, ja šo izstrādājumu pircējs nav samaksājis [pirkuma] cenu.

(1) OV C 37, 13.02.2010.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 55/6

Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 22. decembra spriedums (Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Weald Leasing Limited

(Lieta C-103/09) (1)

(Sestā PVN direktīva - Ļaunprātīgas rīcības jēdziens - Līzinga darījumi, kurus uzņēmumu grupa īsteno nolūkā pagarināt neatskaitāmā PVN samaksu)

2011/C 55/08

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Atbildētāja: Weald Leasing Limited

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — The Court of Appeal, London — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), interpretācija — Ļaunprātīgu rīcību raksturojošu darījumu jēdziens — Līzinga un apakšlīzinga darījumi, kurus īsteno uzņēmumu grupa, pārsvarā veicot ar nodokli neapliekamas piegādes, lai sadalītu savu PVN maksājumu

Rezolutīvā daļa:

1) nodokļu priekšrocība, kas rodas no tā, ka uzņēmums veic līzinga darījumus attiecībā uz tādiem aktīviem kā pamata tiesvedībā aplūkotie, nevis pērk šos aktīvus tieši, nav nodokļu priekšrocība, kuras piešķiršana būtu pretēja attiecīgo Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas grozīta ar Padomes 1995. gada 10. aprīļa Direktīvu 95/7/EK, un valsts tiesiskā regulējuma, ar ko šī direktīva ir ieviesta, noteikumu mērķim, ar nosacījumu, ka šo darījumu līguma noteikumi, it īpaši tie, kuri attiecas uz līzinga maksas apmēra noteikšanu, atbilst parastiem tirgus apstākļiem un ka trešās sabiedrības kā starpnieces iesaistīšana minētajos darījumos nerada šķērsli minēto noteikumu piemērošanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. Apstāklim, ka šis uzņēmums parasto komercdarījumu ietvaros neveic līzinga darījumus, šajā ziņā nav nozīmes;

2) ja daži pamata tiesvedībā aplūkoto līzinga darījumu līguma noteikumi un/vai trešās sabiedrības kā starpnieces iesaistīšanās šajos darījumos veido ļaunprātīgu rīcību, minētie darījumi ir jāpārveido tādā veidā, lai atjaunotu stāvokli, kāds pastāvētu, ja nebūtu šo līguma noteikumu elementu, kas ir uzskatāmi par ļaunprātīgu rīcību, un/vai šīs sabiedrības iesaistīšanās.

(1) OV C 129, 6.6.2009.
1)

neveicot noteiktajā termiņā visus vajadzīgos pasākumus, lai apturētu ar Komisijas 2005. gada 16. marta Lēmumu 2006/261/EK par atbalsta shēmu Nr. C 8/2004 (ex NN 164/2003) nodokļu atvieglojumu veidā, ko Itālija īstenojusi Biržas sarakstā jauniekļauto uzņēmējsabiedrību labā, par nelikumīgu un ar kopējo tirgu nesaderīgu atzīto atbalsta shēmu un lai atgūtu no saņēmējiem atbilstoši minētajai shēmai piešķirto atbalstu, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti šī lēmuma 2. un 3. pantā.