Šajā ziņā dalībvalsts nevar pamatoti atsaukties uz it kā valstī pastāvošu ganību jēdziena izpratni, saskaņā ar kuru par lopbarības resursiem tiktu atzītas platības ar pārsvarā kokaugu veģetācijas segumu, jo saskaņā ar Savienībā spēkā esošo definīciju tiek pieļauta tikai nenozīmīga kokaugu daudzuma esamība. Turklāt, ņemot vērā, ka Savienības likumdevējam, kuram savu pilnvaru izmantošanā ir plaša rīcības brīvība, ir jāizvērtē situācija un vajadzības gadījumā ir jāizlemj par spēkā esošās tiesību normas grozīšanas lietderīgumu, no tā vien, ka “pastāvīgo ganību” definīcija ir tikusi vēlāk grozīta, neizriet, ka Regulas Nr. 796/2004 2. panta pirmās daļas 2. punkts būtu jāinterpretē atbilstoši veiktajam grozījumam.

Pirmkārt, ar Regulu Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, redakcijā, kura bija piemērojama 2008. gadā, īstenotajā sistēmā platībatkarīgais atbalsts ir paredzēts vienīgi lauksaimniecības platībām, citiem vārdiem sakot, jebkurai platībai, kurai ir lauksaimnieciskajai ražošanai piemērots segums, lai novērstu, ka atbalsts tiek piešķirts par platībām, kurās faktiski netiek veikta lauksaimnieciskā darbība. Otrkārt, runājot par atbalstu ganībām, Regulā Nr. 796/2004 noteiktais kritērijs, lai pārliecinātos, ka atbalsts netiek izmaksāts par platībām, kurās netiek veikta lauksaimnieciskā darbība, ir attiecīgajā platībā sastopamās veģetācijas tips. Proti, citu, nevis stiebrzāļu augu pārsvars ir indikators tam, ka attiecīgajās platībās, šajā gadījumā – ganībās, netiek veikta lauksaimnieciskā darbība. Līdz ar to “pastāvīgo ganību” definīcijas ierobežošana, to attiecinot uz platībām, kuras klāj stiebrzāles un cita veida zāles lopbarība, tā kā pēdējās minētās ir dabisks lopbarības avots, tiek veikta ar mērķi novērst risku, ka atbalsts tiktu piešķirts par platībām, kuras tiek izmantotas ar lauksaimniecību nesaistītām darbībām un netiek faktiski lietotas dzīvnieku audzēšanai. Kokaugu elementi (koki un krūmi) var tikt pieļauti augstākais, ciktāl tie neapdraud zāles lopbarības resursu attīstību un līdz ar to – zemes gabalu faktisku izmantošanu ganībām.

Gan no Regulas Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Regulā Nr. 1782/2003, redakcijā, kas bija piemērojama 2008. gadā, 2. panta pirmās daļas 2. punkta formulējuma, gan no minētās regulas mērķa un konteksta izriet, ka jēdziens “pastāvīgās ganības” ir jāinterpretē tādējādi, ka meži un zemes gabali, kurus klāj kokaugi, principā ir no atbalsta izslēgti.

Tas nav iespējams, ja pastāv trūkumi kontroles sistēmā saistībā ar to, ka valsts iestādes piešķir ganībām paredzēto atbalstu par platībām, kas neatbilst spēkā esošajiem noteikumiem. Šie trūkumi ir nopietni trūkumi kontroles sistēmas īstenošanā, saistīti ar lielu kļūdu skaitu, kas liecina par vispārīgiem pārkāpumiem, kuri visdrīzāk izraisa ārkārtīgi lielus zaudējumus fondam. Šajā ziņā tas, ka ganību platības, kas dod tiesības uz platībatkarīgajiem maksājumiem, ir tikai daļa no deklarētajām ganību platībām, neietekmē zemesgabalu identifikācijas sistēmas un ģeogrāfiskās informācijas sistēmas darbībā un galvenajās pārbaudēs konstatētās nepareizības, kuru dēļ šīs platības, par ko tiek piešķirts atbalsts, joprojām nav pilnībā tādas, par kurām var pretendēt uz atbalstu, jo tās neatbilst Regulas Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Regulā Nr. 1782/2003, 2. panta pirmās daļas 2. punkta prasībām.

Pēdējais un galīgais lēmums par grāmatojumu noskaidrošanu ir jāpieņem, noslēdzot konkrēto pretrunu procedūru, kuras laikā attiecīgajām dalībvalstīm ir jābūt pieejamām visām vajadzīgajām procesuālajām garantijām to viedokļu paušanai. Komisijai attiecībās ar dalībvalstīm ir pienākums ievērot nosacījumus, ko tā ar īstenošanas regulām pati sev ir noteikusi. Šo nosacījumu neievērošana atkarībā no to nozīmīguma pakāpes ar Regulas Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu 31. pantu piešķirtajai procesuālajai garantijai var atņemt jēgu.

Regulas Nr. 885/2006 ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Regulu Nr. 1290/2005 attiecībā uz maksājumu aģentūru un citu struktūru akreditāciju un ELGF un ELFLA grāmatojumu noskaidrošanu, 11. panta 1. punktā minētajā pirmajā paziņojumā, kurā Komisija paziņo dalībvalstīm savu pārbaužu rezultātu, pēdējai minētajai ir pietiekami precīzi jānorāda tās dienestu veiktās izmeklēšanas mērķis un šīs izmeklēšanas laikā konstatētie trūkumi, jo uz tiem vēlāk var atsaukties kā uz pierādījumu nopietnajām un saprātīgajām šaubām, kas tai ir radušās saistībā ar valsts iestāžu veiktajām pārbaudēm vai pēdējo minēto sniegtajiem datiem, un tātad pamatot finanšu korekcijas, kuras ir noteiktas galīgajā lēmumā, ar ko no Savienības finansējuma tiek izslēgti atsevišķi attiecīgās dalībvalsts izdevumi, ko tā ir attiecinājusi uz fondiem. Līdz ar to Regulas Nr. 885/2006 11. pantā minētajā paziņojumā, lai tas izpildītu savu brīdinājuma funkciju, it īpaši ņemot vērā Regulas Nr. 1290/2005 31. pantu, vispirms ir jābūt pietiekami precīzi norādītiem visiem attiecīgajai dalībvalstij pārmestajiem pārkāpumiem, uz kuriem galu galā ir balstīta veiktā finanšu korekcija. Tikai tāds paziņojums var būt pilnīgas informēšanas par Komisijas iebildumiem garantija un var būt atskaites punkts Regulas Nr. 1290/2005 31. pantā paredzēto 24 mēnešu termiņa aprēķinam.

(skat. 110., 111., 113., 115. un 116. punktu)