ĢENERĀLADVOKĀTES KRISTĪNES ŠTIKSAS-HAKLAS

[CHRISTINE STIX-HACKL] SECINĀJUMI,

sniegti 2005. gada 20. janvārī ( )

Lieta C‑385/03

Hauptzollamt Hamburg-Jonas

pret

Käserei Champignon Hofmeister GmbH & Co. KG

[Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu]

Lauksaimniecība – Eksporta kompensācijas – Kļūdaina informācija – Sankcijas – Regulas (EEK) Nr. 3665/87, ko groza Regula (EK) Nr. 2945/94, 11. panta 1. punkta pirmās un otrās daļas interpretācija

I – Ievads

1. Ar 2003. gada 30. jūlija lēmumu Vācijas Bundesfinanzhof [Federālā finanšu tiesa] ir uzdevusi Tiesai prejudiciālu jautājumu par sankciju režīma interpretāciju eksporta kompensāciju jomā. Iesniedzējtiesa lūdz interpretēt Regulas (EEK) Nr. 3665/87 ( ) 11. panta 1. punkta pirmo un otro daļu.

2. Jau 2002. gada 11. jūlija spriedumā lietā C‑210/00 ( ) Tiesa izskatīja šo sankciju režīmu un atzina Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunkta spēkā esamību, “ja tas paredz sankciju, kas ir piemērojama eksportētājam, kurš ne savas vainas dēļ ir pieprasījis lielāku eksporta kompensāciju nekā viņam pienākas”.

3. Tiesa savos apsvērumos ir pamatojusies uz to, ka konkrētajam sankciju režīmam nav krimināltiesiska rakstura, tādējādi princips nulla poena sine culpa attiecīgajam sankciju režīmam nav piemērojams. Šajā sakarā Tiesa tomēr uzsvēra, ka “apstāklis, ka princips nulla poena sine culpa nav piemērojams sankcijām, kas tiek izskatītas pamata lietas ietvaros, tomēr nav par pamatu konkrētas personas tiesiskās aizsardzības izslēgšanai”. Tiesa atsaucās uz savu judikatūru, saskaņā ar kuru “sankciju, pat ja tai nav krimināltiesiska rakstura, var piemērot tikai gadījumā, ja tai ir skaidrs un nepārprotams juridiskais pamats” ( ).

4. Konkrētajā gadījumā runa būtībā nav par attiecīgā sankciju režīma spēkā esamību, bet gan par šī režīma interpretāciju un, proti, tiktāl, ciktāl tas attiecas uz starpību starp pieprasīto eksporta kompensāciju un faktiski eksportam pienākošos kompensāciju, vienlaikus nepaskaidrojot, kurā dokumentā norādītā informācija par pieprasīto kompensāciju ir ņemama vērā. Ja iesniedzējtiesas pieņemtā sankciju režīma neskaidrība tiktu apstiprināta, tad eventuāli rastos jautājums par spriedumā lietā Käserei Champignon I minētās atziņas ( ) piemērošanas jomu.

II – Atbilstošās tiesību normas

A – Kopienu tiesības

5. Regulas Nr. 3665/87 3. pants nosaka:

“1. Eksporta diena ir datums, kad muitas iestāde pieņem eksporta deklarāciju, kurā ir noteikts, ka kompensācija tiks pieprasīta.

2. Datums, kad pieņemta eksporta deklarācija, nosaka:

a) piemērojamo kompensācijas likmi, ja kompensācija nav noteikta iepriekš;

b) jebkurus pielāgojumus, kas vajadzības gadījumā ir jāizdara kompensācijas likmei, ja tā ir noteikta iepriekš.

3. Jebkura cita darbība, kam ir tāds pats likumīgais spēks kā eksporta deklarācijas pieņemšanai, tiek uzskatīta par līdzvērtīgu šādai pieņemšanai.

4. Eksporta dienu izmanto, lai noteiktu eksportētā produkta daudzumu, veidu un īpašības.

5. Dokumentam, ko pievieno eksportam, lai tas pretendētu uz eksporta kompensāciju, ir jāietver visa informācija, kas vajadzīga, lai aprēķinātu eksporta kompensāciju, proti:

a) produktu apraksts, kas veidots saskaņā ar eksporta kompensācijām piemērojamo nomenklatūru;

b) produktu neto svars vai, vajadzības gadījumā, daudzums, izteikts mērvienībās, ko izmanto, aprēķinot eksporta kompensāciju, un,

c) ja tas ir vajadzīgs, lai aprēķinātu kompensāciju, attiecīgo produktu sastāvs vai atsauce uz to.

Gadījumā, ja šajā punktā minētais dokuments ir eksporta deklarācija, tai tāpat jāsatur šīs norādes, kā arī norāde “kompensācijas kods”.

6. Šīs pieņemšanas vai šīs darbības veikšanas brīdī produktus novieto muitas uzraudzībā līdz to izvešanai no Kopienas muitas teritorijas.”

6. Izvilkums no Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta ir izteikts šādi:

“1. Ja atklājas, ka eksportētājs, kas pretendē uz eksporta kompensāciju, ir iesniedzis pieteikumu par lielāku kompensāciju nekā viņam pienāktos, tad pamatotā kompensācija par attiecīgo eksportu ir tā, kas piemērojama faktiski eksportētajam produktam un no kuras ir atskaitītas šādas summas:

a) puse no starpības starp to kompensāciju, par ko tika iesniegts pieteikums, un to, kas piemērojama faktiskajam eksportam;

b) divkārša starpība starp to kompensāciju, par ko tika iesniegts pieteikums, un to, kas piemērojama, ja eksportētājs ar nolūku iesniedz nepatiesu informāciju.

Par kompensāciju, par kuru ir iesniegts pieteikums, uzskata summa, kas aprēķināta, pamatojoties uz informāciju, kas iesniegta, ievērojot 3. pantu vai 25. panta 2. punktu. Ja kompensācijas likme mainās atkarībā no mērķa, tad kompensācijas, par kuru iesniegts pieteikums, diferencēto daļu aprēķina, izmantojot informāciju, kas iesniegta, ievērojot 47. pantu.

Soda maksājumu, kas paredzēts a) apakšpunktā, nepiemēro:

– nepārvaramas varas gadījumā;

– izņēmuma gadījumos, pastāvot ārpus eksportētāja kontroles esošiem apstākļiem, kas iestājas pēc tam, kad kompetentās iestādes pieņēmušas eksporta deklarāciju vai maksājuma pieteikumu, ar nosacījumu, ka eksportētājs tūlīt pēc šādu apstākļu konstatēšanas un 47. panta 2. punktā noteiktajā termiņā informē kompetentās iestādes, ja vien kompetentās iestādes jau nav konstatējušas, ka pieprasītā kompensācija nav pareiza;

– [..]

Ja kompetentās iestādes pierāda, ka pieprasītā kompensācija nepienākas un attiecīgā krava nav eksportēta, tātad pat ir jāizslēdz iespēja samazināt kompensāciju, tad eksportētājs maksā a) vai b) apakšpunktā minēto soda maksājumu. Ja, pamatojoties uz noteikumiem, kompensācijas apjomi atšķiras, tad, aprēķinot starpību starp pieprasīto un pienākošos kompensāciju, ņem vērā zemāko pozitīvo likmi vai, ja tā ir augstāka, par aprēķina pamatu ņem likmi, kas izriet no 22. panta 2. punkta vai no 25. panta 4. punkta noteikumiem. Tas neattiecas uz aprakstītā noteikuma gadījumu.”

7. Regulas Nr. 3665/87 25. panta 1. un 2. punkts paredz:

“1. Ja eksportētājs apliecina savu nodomu eksportēt preces vai produktus pēc pārstrādes vai uzglabāšanas un pieteikties uz kompensāciju saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 565/80 4. un 5. pantu, tad, lai iegūtu tiesības uz kompensāciju saskaņā ar minētajiem noteikumiem, eksportētājam ir jāiesniedz muitas iestādēm deklarācija, turpmāk tekstā – “maksājuma deklarācija”.

Dalībvalstis var dot maksājuma deklarācijai arī citu nosaukumu.

2. Maksājuma deklarācijā ir jānorāda visa informācija, kas ir nepieciešama, lai aprēķinātu kompensāciju, kā arī lai piemērotu spēkā esošās valūtas kursu izlīdzināšanas likmes eksporta ražojumiem vai precēm, it īpaši:

a) ražojumu vai preču apraksts, kas veidots saskaņā ar kompensācijām un valūtu kursu izlīdzināšanas likmēm piemērojamo nomenklatūru;

b) ražojumu vai preču neto svars vai, nepieciešamības gadījumā, daudzums, kas izteikts mērvienībās, ko izmanto, lai aprēķinātu eksporta kompensāciju vai valūtas kursu izlīdzināšanas summu;

c) attiecīgo ražojumu vai preču sastāvs vai atsauce uz to tiktāl, ciktāl tas ir nepieciešams, lai aprēķinātu kompensāciju vai valūtu kursu izlīdzināšanas summu. [..]”

8. Regulas Nr. 3665/87 29. panta 2. punkts paredz:

“Summa tiek izmaksāta, pamatojoties vienīgi uz eksportētāja rakstisku pieteikumu. Dalībvalstis šim nolūkam var paredzēt speciālu veidlapu.”

9. Regulas Nr. 3665/87 47. panta 1. punkts ir izteikts šādi:

“Eksporta kompensāciju maksā tikai pēc eksportētāja īpaša pieteikuma, un to dara dalībvalsts, kuras teritorijā eksporta deklarācija pieņemta.

Kompensācijas pieteikumus iesniedz:

a) rakstveidā, un dalībvalstis šim nolūkam var paredzēt speciālu veidlapu; [..].”

10. Regulas Nr. 2945/94 pirmais, trešais un piektais apsvērums izteikts šādi:

“Tā kā spēkā esošajos Kopienas noteikumos ir paredzēts piešķirt eksporta kompensācijas, pamatojoties tikai uz objektīviem kritērijiem, kas jo īpaši attiecas uz eksportētā produkta daudzumu, veidu un īpašībām, un tā ģeogrāfisko galamērķi; tā kā, ņemot vērā gūto pieredzi, būtu jāpastiprina pasākumi, lai apkarotu pārkāpumus un sevišķi krāpšanu, kas var nodarīt kaitējumu Kopienas budžetam; tā kā tādēļ būtu jāparedz pārmaksāto summu atlīdzināšana un sankcijas, lai mudinātu eksportētājus ievērot Kopienas noteikumus;

[..]

tā kā, ja eksportētājs iesniedz kļūdainu informāciju, tas šīs kļūdas neatklāšanas gadījumā var izraisīt nepamatotu kompensāciju izmaksu; tā kā, atklājot kļūdu, atbilstoši ir eksportētājam piemērot sankciju, kuras apmērs ir proporcionāls naudas summai, ko tas būtu nepamatoti saņēmis, ja kļūda netiktu atklāta; tā kā gadījumā, ja kļūdaina informācija ir iesniegta ar nodomu, proporcionāli ir arī piemērot lielāku sankciju.

[..]

Līdzšinējā pieredze, kas atspoguļo šajā sakarā konstatētos pārkāpumus un it īpaši krāpšanas gadījumus, parāda, ka šāds pasākums ir gan nepieciešams, gan piemērots, ka tas ir pietiekami preventīvs un visās dalībvalstīs piemērojams vienādi.”

B – Valsts tiesības

11. Vācijas 1996. gada 24. maijā pieņemtie Eksporta kompensāciju noteikumi ( ) (turpmāk tekstā – “Eksporta kompensāciju noteikumi”) paredz arī noteikumus attiecībā uz pieteikumu par eksporta kompensācijas izmaksu.

12. Eksporta kompensāciju noteikumu 15. pants ir izteikts šādi:

“15. pants. Pieteikuma iesniedzējs un pieteikums

Kompensācijas pieteikumu atbilstoši paraugam var iesniegt vienīgi eksportētājs, kas

1. ir minēts eksporta deklarācijas, kas paredzēta kompensācijas saņemšanai, 3. un 5. panta 2. ailē, vai

2. saskaņā ar 8. panta 1. punktu vai 11. panta 2. punkta 1. vai 2. teikumu ir nodevis maksājuma deklarāciju.”

III – Lietas būtība un pamata prāva

13. 1996. gada 29. jūlijā prasītājs pamata prāvā Käserei Champignon Hofmeister GmbH & Co. KG (turpmāk tekstā – “Käserei Champignon”) iesniedza pieteikumu par siera eksporta kravu, kurā īpaši bija uzrādīts kausētais siers, ar dažādiem tirgus organizācijas preču saraksta numuriem, turklāt pieteikumā tika uzrādītas arī nekompensējamas preces.

14. 1996. gada 12. augustā Käserei Champignon iesniedza pieteikumu Hauptzollamt Hamburg-Jonas [Hamburgas – Jonas Galvenajai muitas pārvaldei] (turpmāk tekstā – “Galvenā muitas pārvalde”), lai saņemtu eksporta kompensācijas avansa maksājumu. Šajā maksājuma pieteikumā bija izsvītroti tie punkti, kuros ieraksta nekompensējamās preces, un to papildināja ar roku rakstīta piezīme “svītrots” un eksportētāja uzņēmuma nosaukuma saīsinājums. Maksājuma pieteikumam pievienotajā vēstulē Käserei Champignon norādīja, ka tā par izsvītrotajām pozīcijām kompensāciju nepieprasa.

15. Atbilstoši pieteikumam Galvenā muitas pārvalde Käserei Champignon izmaksāja eksporta kompensācijas avansa maksājumu attiecībā uz nenosvītrotajiem punktiem, taču attiecībā uz svītrotajiem punktiem tā ar 1997. gada 26. marta lēmumu piemēroja sankciju saskaņā ar Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmo daļu.

16. Käserei Champignon pret šo lēmumu iesniedza sūdzību, kas ar 1999. gada 25. maija nolēmumu netika apmierināta. Nākamā prasība, ko Käserei Champignon šajā sakarā iesniedza Finanzgericht [Finanšu tiesai], tika apmierināta. Finanzgericht atzina, ka prasītāja nav iesniegusi maksājuma pieteikumu attiecībā uz 4. un 5. punktu, jo eksporta deklarācijas iesniegšana vēl nav uzskatāma par šāda pieteikuma iesniegšanu. Par šo spriedumu ir iesniegta Galvenās muitas pārvaldes apelācijas sūdzība, kas nodota Bundesfinanzhof, t.i., iesniedzējtiesai.

17. Federālā finanšu tiesa ir konstatējusi, ka lēmums par sankcijas tiesiskumu ir atkarīgs no tā, vai par maksājuma pieteikumu Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta – sankciju ietverošā noteikuma – izpratnē par sankciju režīmu uzskata pašu eksporta deklarācijas iesniegšanu saskaņā ar Regulas Nr. 3665/87 3. panta 1. punktu vai tikai rakstisku pieteikumu saskaņā ar Regulas Nr. 3665/87 47. panta 1. punktu. Ja speciāls rakstisks pieteikums ir uzskatāms par priekšnoteikumu, lai piemērotu sankciju režīmu, tad konkrētajā gadījumā sankcija ir piemērota nepamatoti.

18. Galvenā muitas pārvalde Bundesfinanzhof darīja zināmu, ka Käserei Champignon un finanšu tiesas uzskats, ka sankciju var piemērot vienīgi gadījumā, ja eksportētājs ir iesniedzis maksājuma pieteikumu vienlaicīgi ar eksporta deklarāciju, kā to, pamatojoties uz Kopienu tiesību pilnvarojumu, ir paredzējis attiecīgās valsts likumdevējs, apdraud sankciju režīma preventīvo iedarbību. Turklāt šāds viedoklis atšķiras no Tiesas attiecīgo normu saistošās interpretācijas.

19. Galvenā muitas pārvalde uzskata, ka no sankciju režīma preventīvā mērķa, kas galvenokārt izpaužas Regulas Nr. 2945/94, ar ko ievieš Regulas Nr. 3665/87 11. pantā noteikto sankciju režīmu, trešajā un piektajā apsvērumā, izriet, ka kļūdainas informācijas norādīšana eksporta deklarācijā jau pati par sevi ir pamats sankcijas piemērošanai.

20. Visbeidzot, Galvenā muitas pārvalde ir izteikusi šādu argumentu: laikā, kad spēkā stājās Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punktā paredzētā sankcija, Kopienas teritorijā nevarēja pastāvēt atšķirīgas tiesības, kas atkarīgas no tā, vai dalībvalsts ar maksājuma pieteikumu atbilstoši savas valsts noteikumiem saprot eksporta deklarāciju vai vēlāk iesniedzamo pieteikumu atbilstoši Regulas Nr. 3665/87 47. panta 1. un 2. punktā noteiktajam pilnvarojumam.

21. Galvenās muitas pārvaldes argumentam, ka eksporta deklarācija jau ietver kompensācijas pieteikumu atbilstoši Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmajai daļai, jo eksportētājam tajā ir jānorāda, ka tas attiecībā uz pieteiktajām precēm prasīs kompensāciju, Bundesfinanzhof nepiekrīt, atsaukdamās uz Regulas Nr. 3665/87 47. panta 1. punkta otrās daļas formulējumu. Šis noteikums, kas nepārprotami pilnvaro dalībvalstis rakstiska maksājuma pieteikuma iesniegšanai saskaņā ar Regulas Nr. 3665/87 47. panta 1. punkta pirmo daļu paredzēt speciālu veidlapu, skaidri parāda atšķirību starp eksporta deklarāciju un maksājuma pieteikumu.

22. Bundesfinanzhof uzskata, ka Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta otrajā daļā ir saskatāms nozīmīgāks arguments, kas pamato Galvenās muitas pārvaldes viedokli. Šis noteikums definē jēdzienu “pieprasītā kompensācija” kā summu, kas ir jāaprēķina, pamatojoties uz eksporta deklarācijā norādīto informāciju. Šajā normā netiek norādīts, ka līdzās eksporta deklarācijai būtu nepieciešams speciāls maksājuma pieteikums.

23. Attiecībā uz Käserei Champignon uzskatu, ka sankciju var piemērot vienīgi gadījumā, ja eksportētājs papildus valsts tiesībās paredzētajai eksporta deklarācijai ir iesniedzis maksājuma pieteikumu, Bundesfinanzhof konstatē, ka šo uzskatu var pamatot ar Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmās daļas un 47. panta 1. punkta redakciju.

24. Bundesfinanzhof uzskata, ka par labu Käserei Champignon tiesību interpretācijai runā fakts, ka sankcijas piemērošana varētu būt neatbilstoša samērīguma principam, jo Käserei Champignon eksporta kompensācijas maksājuma pieteikumā nepārprotami nav iekļāvusi svītrotos punktus un nav arī saņēmusi kompensācijas maksājumu par šiem punktiem.

25. Tā kā Bundesfinanzhof šaubās, interpretējot sankciju režīmu, kas noteikts Regulas Nr. 3665/87, kas savukārt grozīta ar Regulu Nr. 2945/94, 11. panta 1. punkta pirmajā un otrajā daļā, tā šajā sakarā nolemj uzdot jautājumu Tiesai.

IV – Prejudiciālais jautājums

26. Bundesfinanzhof aptur tiesvedību un uzdod Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:

Vai Regulas (EEK) Nr. 3665/87, ko groza ar Regulu (EK) Nr. 2945/94, 11. panta 1. punkta pirmā un otrā daļa, ņemot vērā arī samērīguma principu, ir jāinterpretē tādējādi, ka eksporta deklarācijā norādītā nepatiesā informācija, kas attiecas uz atsevišķiem produktiem un saskaņā ar ko varētu izmaksāt lielāku kompensāciju nekā piemērojamā kompensācija, pati par sevi ir iemesls, lai samazinātu eksporta kompensāciju par minētajā pantā noteikto sankciju summu, kaut gan īpašajā maksājuma pieteikumā, kas iesniedzams, piemērojot valsts tiesības, noteikti ir norādīts, ka eksporta kompensācija par attiecīgajiem deklarācijā norādītajiem produktiem netiek pieprasīta?

V – Par prejudiciālo jautājumu

27. Attiecībā uz pamatojumu, kas izklāstīts iesniedzējtiesai, vispirms rodas jautājums, vai informācija, no kuras izriet, ka ir pieprasīta eksporta kompensācija, ir jāsecina no eksporta deklarācijas un/vai nepieciešamības gadījumā iesniedzamā maksājuma pieteikuma. To var noteikt, interpretējot Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punktu, atbilstoši ievērojot samērīguma principu.

A – Par Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta redakciju

1. Lietas dalībnieku argumenti

28. Käserei Champignon nošķir eksporta deklarāciju un maksājuma pieteikumu un pamato to ar Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmo un otro daļu un (tās pašas regulas) 47. panta 1. punkta otro daļu. Käserei Champignon uzskata, ka atbilstoši Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmajai daļai sankcijas piemērošana ir atkarīga no tā, vai “eksportētājs ir pieprasījis augstāku kompensāciju nekā viņam pienākas” (mans izcēlums). Tādā gadījumā vienīgi kompensācijas pieteikums ir noteicošais. Attiecībā uz maksājumu pieteikumu dalībvalstis saskaņā ar Regulas 3665/87 47. panta 1. punkta otro daļu ir pilnvarotas paredzēt speciālas veidlapas. Saskaņā ar šo pilnvarojumu Vācijas Federatīvā Republika valsts Eksporta kompensāciju noteikumos ir iestrādājusi 15. pantu un paredzējusi noteiktu kompensācijas pieteikuma formu, kas nosaka atšķirību starp eksporta deklarāciju un eksporta kompensācijas maksājuma pieteikumu. Saskaņā ar Vācijas tiesībām valsts noteiktais maksājuma pieteikums ir uzskatāms par kompensācijas pieteikumu. Šo argumentu atzīst arī Bundesfinanzhof.

29. Turpinot Käserei Champignon apgalvo, ka arī no Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta otrās daļas neizriet, ka ar kompensācijas pieteikumu ir domāta eksporta deklarācija. Minētā otrā daļa nedefinē jēdzienu “pieprasītā kompensācija”, bet gan ar tajā ietvertām norādēm uz citām normām tikai tiek paredzēts pamats pieprasītās kompensācijas apjoma aprēķināšanai.

30. Savukārt Komisija uzskata, ka Regulas Nr. 3665/87 11. panta izpratnē tāda “maksājuma pieteikuma” nemaz nav. 11. panta 1. punkta otrā daļa definē jēdzienu “pieprasītā kompensācija”, kas atšķiras no jēdziena “faktiskā kompensācija” 11. panta 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunkta izpratnē. No šajā definīcijā ietvertās norādes izriet, ka būtiska ir tā informācija, kas saskaņā ar Regulas Nr. 3665/87 3. pantu par pieprasīto kompensāciju ir jānorāda eksporta deklarācijā un kas saskaņā ar Regulas Nr. 3665/87 25. panta 2. punktu ir jānorāda maksājuma deklarācijā, ko nevajadzētu jaukt ar maksājuma pieteikumu Regulas Nr. 3665/87 47. panta 1. punkta izpratnē. Attiecībā uz šo aspektu Bundesfinanzhof pilnībā piekrīt Komisijai un uzskata šo argumentu par būtiskāku nekā Käserei Champignon argumentu par attiecīgajām normām.

31. Turpmāk Komisija norāda uz to, ka, lai gan Regulas Nr. 3665/87 11. panta noteikumos par sankcijām vācu valodas redakcijā lietots jēdziens “maksājuma pieteikums”, tomēr jēdziens “maksājuma deklarācija” būtu atbilstošāks. Citu valodu redakcijās redzams, ka ar 25. panta 2. punktā minēto maksājuma deklarāciju saprot arī Regulas Nr. 3665/87 11. pantā minēto maksājuma deklarāciju, turklāt abās normās tiek lietoti vieni un tie paši jēdzieni, t.i., déclaration de paiement, payment declaration, declaracao de pagamiento.

2. Vērtējums

32. Saskaņā ar Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmo daļu ir paredzēts piemērot sankciju gadījumā, ja “eksportētājs iesniedz pieteikumu par lielāku kompensāciju nekā tam pienāktos”. Kompensāciju, par ko ir iesniegts pieteikums, definē tās pašas normas otrās daļas 1. teikums, proti, “kompensācija, par ko ir iesniegts pieteikums [..], ir summa, kas aprēķināta, vadoties pēc informācijas, kas iesniegta saskaņā ar 3. pantu vai 25. panta 2. punktu”. Otrās daļas 2. teikums saistībā ar pieprasītās kompensācijas aprēķināšanu norāda uz 47. pantu tādā gadījumā, ja kompensācijas likmes lielumam ir saistoši šīs normas noteikumi. No šīs normas nepārprotami neizriet, vai otrajā daļā runa ir par pieprasītās kompensācijas jēdziena normatīvu definīciju pirmās daļas izpratnē vai, kā apgalvo Käserei Champignon, tikai par aprēķina pamatu.

33. Līdz ar Komisiju katrā ziņā ir jāatzīst, ka Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmā un otrā daļa ietver tikai kompensācijas jēdzienu, turklāt pirmā daļa paredz, ka ir jānošķir pieprasītā kompensācija un kompensācija, kas pienākas faktiskajam eksportam. Tādējādi 11. panta 1. punkta pirmā un otrā daļa jēdzienu “maksājuma pieteikums” neietver.

34. Sankciju režīms saskaņā ar Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punktu nepārprotami attiecas uz pieprasīto kompensāciju, turklāt otrajā daļā ietvertas norādes par tās aprēķināšanu. Šajā sakarā noteicoša ir tā informācija, ko norāda eksporta deklarācijā saskaņā ar Regulas Nr. 3665/87 3. pantu vai maksājuma deklarācijā saskaņā ar (tās pašas regulas) 25. panta 2. punktu. Informācija, kas tiek norādīta maksājuma pieteikumā saskaņā ar Regulas Nr. 3665/87 47. pantu, jāņem vērā tikai atsevišķos gadījumos ( ). Savukārt no Regulas Nr. 3665/87 29. panta 2. punkta, kā arī Komisija pareizi ir uzsvērusi, izriet, ka jēdzieni “maksājuma deklarācija” un “maksājuma pieteikums” nav identiski un tie viens no otra jānošķir: 29. panta 2. punkts attiecas uz maksājuma deklarāciju saskaņā ar Regulas Nr. 3665/87 25. panta 1. punktu, savukārt 47. pants attiecas uz maksājuma pieteikumu.

35. No augšminētā katrā ziņā kļūst skaidrs, ka pieprasītās kompensācijas Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmās daļas izpratnē noteikšana nav primāri atkarīga no maksājuma pieteikuma tās pašas regulas 47. panta izpratnē.

36. Jēdziena “maksājuma pieteikums” lietojums 11. panta 1. punkta trešās daļas otrajā ievilkumā šo konstatējumu nevar apšaubīt. Citu, piemēram, franču, angļu, itāļu, spāņu un portugāļu valodu redakcijās tajā pašā vietā runa ir par maksājuma deklarāciju, kas atbilst 25. panta 2. punktā minētajam jēdzienam, uz ko ir atsauce jau 11. panta 1. punkta otrajā daļā. Atšķirībā no citām valodām vācu valodas redakcijā nelieto maksājuma deklarācijas jēdzienu, kas atbilst 25. panta 2. punktā lietotajam, un tas rada daudzvalodu autentiskuma problēmu. Tā kā Kopienu tiesību normas dažādu valodu redakcijās ir vienādi saistošas, tad, interpretējot vienu Kopienu tiesību normu, tā ir jāsalīdzina visu valodu redakcijās ( ). Vienota piemērošanas un interpretācijas prasība aizliedz normas interpretēt izolēti, vēl vairāk – tā prasa veikt interpretāciju, ņemot vērā visu valodu redakcijas ( ).

37. Lai pamatotu, ka maksājuma pieteikums ir būtisks pieprasītās kompensācijas piešķiršanai Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmās daļas izpratnē, Käserei Champignon nepamatoti norāda uz valsts paredzēto veidlapu, ko Vācijas Federatīvā Republika ir pilnvarota noteikt saskaņā ar Regulas Nr. 3665/87 47. panta 1. punkta otro daļu. Kopienu tiesību normu nevar interpretēt, atsaucoties uz speciāliem valsts noteikumiem, ko dalībvalstis ir tiesīgas ieviest saskaņā ar Kopienu tiesībām.

38. Apstāklis, ka pieprasītā kompensācija Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmās daļas izpratnē nav aprēķināma, pirmām kārtām pamatojoties uz maksājuma pieteikumu, imperatīvi nenosaka, kuri dokumenti kompensācijas aprēķināšanai izmantojami. Šajā sakarā nozīme ir tam, ka 3. panta 5. punktā ir norādīts dokuments, ko izmanto “eksportēšanas ietvaros kompensācijas saņemšanai”, un ir noteikts, ka runa var būt par eksporta deklarāciju ( ), tomēr tas obligāti nav šāda eksporta deklarācija.

39. Attiecībā uz Regulas Nr. 3665/87 3. panta 1. punktu atkārtoti ir konstatējama atšķirība starp dažādu valodu redakcijām. Saskaņā ar šo noteikumu par eksportēšanas dienu ir uzskatāms datums, kad “muitas iestāde pieņem eksporta deklarāciju, kurā ir noteikts, ka kompensācija tiks pieprasīta”. Šīs definīcijas vācu vai holandiešu valodas redakcija drīzāk norāda uz to, ka kompensācija, vismaz pēc būtības, tiek pieprasīta jau eksporta deklarācijā, savukārt nākotnes formas lietojums franču ( ), angļu, itāļu, spāņu vai portugāļu valodas redakcijā drīzāk norāda uz to, ka eksporta deklarācijā šāds pieteikums nav uzskatāms par obligātu tās sastāvdaļu.

40. No visa minētā izriet, ka Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punktā minētajā noteikumā par sankcijām, ievērojot tā formulējumu, nav runa par maksājuma pieteikumu 47. panta 1. punkta izpratnē gadījumā, kad tiek lietots jēdziens “pieprasītā kompensācija”. It īpaši tas izriet no otrās daļas pirmajā teikumā ietvertās norādes uz informāciju, kas jāsniedz eksporta deklarācijā saskaņā ar Regulas Nr. 3665/87 3. pantu vai maksājuma deklarācijā saskaņā ar tās pašas regulas 25. panta 2. punktu, turklāt šajos apstākļos nav skaidrs, cik daudz informācijas, kas norādīta maksājuma pieteikumā saskaņā ar 47. panta 1. punktu un eksporta deklarācijā vai maksājuma deklarācijā, atkārtojas, ja dalībvalsts izmanto 47. panta 1. punkta otrajā daļā paredzēto iespēju. Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punktā nav nepārprotamu norāžu, no kura dokumenta izriet informācija par pieprasīto kompensāciju.

B – Sistemātiskā interpretācija

1. Lietas dalībnieku argumenti

41. Käserei Champignon norāda, ka atbilstoši tās viedoklim jau Regulas Nr. 3665/87 47. panta 1. punkta pirmās daļas esamība vien norāda uz atšķirību starp eksporta deklarāciju un kompensācijas pieteikumu. Šī norma, kas no valodas viedokļa norāda uz atšķirību starp eksporta deklarāciju un maksājuma pieteikumu, būtu lieka, ja tās izpratnē eksporta deklarācija būtu kompensācijas pieprasījums.

42. Käserei Campignon uzskata, ka tās viedokli apstiprina arī Komisijas Regula (EK) Nr. 800/1999/EK ( ). Šīs regulas 49. panta 1. punkta pirmā daļa noteic, ka izmaksa tiek veikta tikai pēc speciāla pieteikuma. Regulas Nr. 800/1999 pirmajā apsvērumā ir teikts, ka ar šo regulu skaidrības labad būtu jāpārstrādā Regula Nr. 3665/87.

43. Visbeidzot, Käserei Champignon uzskata, ka arī 11. panta 1. punkta piektajā daļā nav saskatāms pamatojums, lai par kļūdainas informācijas norādīšanu eksporta deklarācijā piemērotu sankciju.

44. Pretēji Galvenajai muitas pārvaldei Käserei Champignon uzskata, ka Tiesas 1975. gada 22. janvāra spriedums lietā 55/74 ( ) nepalīdz interpretēt šo lietu. Regulā, kas bija toreizējās lietas strīda priekšmets, atšķirībā no Regulas Nr. 3665/87 47. panta 1. punkta nemaz nav bijis tāda pieteikuma nosacījuma.

45. Izmantojot sistemātiskās interpretācijas metodi, Komisija iepazīstina ar saviem argumentiem. Jau no saistības starp Regulas Nr. 3665/87 3. panta 1. punktu un 47. panta 1. punktu vien izriet, ka par nepatiesas informācijas norādīšanu eksporta deklarācijā var piemērot sankciju. Regulas Nr. 3665/87 47. panta 1. punkts ir noteikums, ko ietver 4. sadaļa, kura regulē kompensācijas izmaksas kārtību, tā ka tajā minētais specifiskais maksājuma pieteikums ir uzskatāms vienīgi par pašas izmaksas vajadzībām veicamo administratīvo aktu.

46. Komisija norāda arī, ka Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta trešā un piektā daļa parāda, ka maksājuma pieteikums nav priekšnoteikums sankcijas piemērošanai. Pretējā gadījumā atteikšanās piemērot sankciju, pamatojoties uz atzīšanos saskaņā ar trešās daļas otro ievilkumu, būtu bezjēdzīga.

2. Vērtējums

47. Kā tika izklāstīts, Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta izpratnē ir būtiska vienīgi pieprasītā kompensācija. Regulas Nr. 3665/87 47. panta 1. punkta pirmajā daļā, kas izšķir jēdzienus “eksporta deklarācija” un “maksājuma pieteikums”, nav runas par sankcijas piemērošanas priekšnoteikumiem saskaņā ar 11. panta 1. punktu, jo 11. panta 1. punktā nav atrunāts neviens no šiem jēdzieniem, bet gan pieprasītā kompensācija.

48. Turklāt ir jāievēro, ka 11. panta noteikumi par sankcijām ir noteikti Regulas Nr. 3665/87 2. sadaļas ( ) 1. nodaļā ( ), savukārt 47. pants attiecas uz regulas 4. sadaļu ( ). 11. pants regulē tiesību priekšnoteikumus, tādējādi tam ir materiālo tiesību raksturs un tas šajā sakarībā norāda uz 3. pantu un 25. pantu, kas arī ir ietverti 2. sadaļā. Savukārt 47. pants kā 4. sadaļas daļa ir procesuāla norma un regulē maksājuma pieteikumu kā administratīvu maksāšanas kārtības formu.

49. Regulas Nr. 3665/87 47. panta 1. punkta tiesisko vērtējumu ir iespējams attiecināt uz līdzīgi formulētu Regulas Nr. 800/1999, kas izsaka regulu Nr. 3665/87 jaunā redakcijā, 49. panta 1. punktu. Arī Regulas Nr. 800/1999 pirmais apsvērums, kurā ir teikts, ka bieži grozītajai Regulai Nr. 3665/87 vienīgi “skaidrības labad” būtu nepieciešama jauna redakcija, runā par labu vienotai interpretācijai. Tādējādi jaunā regulas redakcija neatbalsta Käserei Champignon viedokli, ka saskaņā ar Regulas Nr. 3665/87 47. panta 1. punktā noteikto atšķirību starp eksporta deklarāciju un maksājuma pieteikumu ar kompensācijas pieteikumu, ko šādā veidā apzīmē Käserei Champignon, ir saprotams maksājuma pieteikums.

50. Salīdzinot Regulas Nr. 3665/87 3., 11. un 25. panta materiāli tiesiskās normas un šīs pašas regulas 47. panta procesuālās normas, var secināt vienīgi to, ka principā būtu jānošķir pieteikšanas kārtība ( ) no maksāšanas kārtības, tomēr no šī salīdzinājuma tieši neizriet, no kura dokumenta izriet pieprasītā kompensācija.

51. Taču Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta trešās un piektās daļas noteikumi varētu norādīt uz to, ka par nepatiesas informācijas sniegšanu eksporta deklarācijā var piemērot 11. panta 1. punktā paredzēto sankciju.

52. 11. panta 1. punkta trešās daļas otrais ievilkums paredz izņēmumu sankcijas piemērošanai atzīšanās gadījumā. Šis izņēmums ir piemērojams vienīgi tad, ja iestādes pašas jau nav konstatējušas, ka pieprasītā summa ir nepareiza. Tā kā iestādes pēc eksporta deklarācijas un pirms maksājuma pieteikuma saņemšanas veic preču pārbaudi, šim noteikumam nebūtu jēgas, ja, piemērojot sankciju, vadītos pēc vēlākā maksājuma pieteikuma. Tiesas nolēmums par to, ka eksporta deklarācijā norādītās informācijas labošana vairs nav pieļaujama pēc tam, kad muitas punkta darbinieki eksportētājam ir darījuši zināmu, ka vēlas apskatīt kravu, vai pēc tam, kad muitas darbinieki paši ir konstatējuši, ka attiecīgā informācija ir nepareiza ( ), ir attiecināms uz gadījumu, kad eksportētājs pats norāda uz nepareizās informācijas faktu ( ).

53. Arī 11. panta 1. punkta piektās daļas pirmā teikuma izpratnē maksājuma pieteikums nav priekšnosacījums tam, lai piemērotu 11. panta 1. punkta pirmajā daļā noteikto sankciju. Šis noteikums paredz piemērot sankciju arī tādā gadījumā, ja eksportēšana nenotiek un pieprasītā kompensācija ir neatbilstoša. Izdarot pretējo secinājumu, no tā izriet, ka maksājuma pieteikums nav priekšnosacījums, lai piemērotu sankciju, jo šādā gadījumā maksājuma pieteikumu nemaz nevar iesniegt.

54. Katrā gadījumā argumentācijai praktiski nav izmantojams spriedums lietā Nr. 55/74 ( ). Minētajā spriedumā Tiesa ir lēmusi, ka kontroles eksemplāra iesniegšana Komisijas Regulas (EEK) Nr. 2315/69 ( ) 1. panta un Komisijas Regulas (EEK) Nr. 1041/67 ( ) 5. panta Komisijas Regulas (EEK) Nr. 2586/69 ( ) 1. panta redakcijā izpratnē par kompensāciju atbildīgai valsts iestādei ir uzskatāma par kompensācijas pieteikumu. Tomēr Regula Nr. 1041/67 neietver nedz Regulas Nr. 3665/87 47. panta 1. punkta pirmajā daļā paredzētajai maksājuma pieteikuma prasībai līdzvērtīgu prasību, nedz 47. panta 1. punkta otrajam teikumam līdzvērtīgu dalībvalstu pilnvarojumu paredzēt speciālas veidlapas. Tādējādi nevar atsaukties uz šo spriedumu.

55. Jāsecina, ka, raugoties arī sistemātiskās interpretācijas metodes aspektā, ir noteikti jānošķir kompensācijas pieteikšanas un kompensācijas maksāšanas kārtība, no kā izriet, ka pieteiktā kompensācija Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmās daļas izpratnē izriet ne tikai no šīs pašas regulas 47. panta 1. punktā minētā maksājuma pieteikuma.

C – Teleoloģiskā interpretācija

1. Lietas dalībnieku argumenti

56. Käserei Champignon, kas tiesvedībā lietā C‑210/00 atbalstīja viedokli, ka 11. panta 1. punktā paredzētajai sankcijai ir krimināltiesisks raksturs, tagad norāda uz to, ka šī sankcija, kā Tiesa ir konstatējusi attiecīgajā spriedumā ( ), raugoties no koncepcijas viedokļa, vienkārši ir negatīva kompensācijas summa un tai nav krimināltiesiska rakstura. Käserei Champignon savu argumentu pamato arī ar to, ka šī norma tieši nav “abstrakts interešu apdraudējums [abstraktes Gefährdungsdelikt]” un tādēļ par to kā vienīgi abstraktu Kopienas finansiālo interešu apdraudējumu nav piemērojamas tiesiskas sankcijas. Ar šo nav pretrunā arī Regulas Nr. 2945/94 trešais apsvērums. Drīzāk sankcijas piemērošanas pamatā varētu būt konkrēts apdraudējums, taču tas nav iespējams eksporta deklarācijas nodošanas stadijā.

57. Turklāt Käserei Champignon apšauba, ka Regulas Nr. 3665/87 11. panta preventīvais mērķis netiktu ievērots, ja tikai ar maksājuma pieteikumu un nevis jau ar eksporta deklarāciju tiktu saprasts pieteikums 11. panta 1. punkta izpratnē.

58. Visbeidzot, kā uzskata Käserei Champignon, pareizi novērtējot tiesisko situāciju, nepastāvētu arī risks, ka sankcijas noteikums Kopienas teritorijā netiek piemērots vienoti. Nevis sankcijas noteikumu piemērošanas pamats rodas atšķirīgos laika posmos, bet gan eksporta kompensācijas pieteikumu, pamatojoties uz Regulas Nr. 3665/87 47. panta 1. punktu var iesniegt dažādos laika posmos.

59. Savukārt Komisija uzsver sankciju noteikuma mērķus, kas saskaņā ar Regulas Nr. 2945/94 pirmo apsvērumu paredz bargāk apkarot pārkāpumus un krāpšanu, kā arī atbilstoši piektajam apsvērumam paredz piešķirt preventīvo un atturošo iedarbību sankcijai, ko saskaņā ar trešo apsvērumu var piemērot jau tad, kad, pamatojoties uz eksportētāja sniegto informāciju, iespējams izmaksāt nepienākošos kompensāciju.

60. Kā uzskata gan Komisija, gan Galvenā muitas pārvalde, atsaukšanās uz informāciju maksājuma pieteikumā saskaņā ar Regulas Nr. 3665/87 47. panta 1. punktu radītu situāciju, ka eksportētājs var iesniegt eksporta deklarāciju, kur norādīta kļūdaina informācija, un apstākļos, kad netiek veikta informācijas pārbaude, nebaidoties no sankcijām, var iesniegt atbilstošu maksājuma pieteikumu. Tas apdraudētu sankcijas preventīvo iedarbību, ko tai paredz Regulas Nr. 3665/87 piektais apsvērums.

61. Turklāt Komisija un Galvenā muitas pārvalde norāda, ka atsaukšanās uz maksājuma pieteikumā norādīto informāciju ievērojami ietekmētu preču kontroles sistēmas preventīvo iedarbību, jo faktiski tiktu pārbaudīts tikai neliels skaits eksporta preču.

62. Visbeidzot, Komisija un Galvenā muitas pārvalde uzskata, ka ar maksājuma pieteikumā saskaņā ar Regulas Nr. 3665/87 11. pantu norādītās informācijas nozīmīgumu pretrunā ir tas, ka tad dalībvalstīs sankciju noteikumi tiktu piemēroti dažādos laikos, kas savukārt ir pretrunā ar Regulas Nr. 3665/87 piekto apsvērumu.

2. Vērtējums

63. Kopējās lauksaimniecības politikas noteikumos paredzētās sankcijas, piemēram, Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta noteikums, kas attiecas uz nepatiesas informācijas sniegšanu, pieprasot eksporta kompensāciju, Tiesas pastāvīgās judikatūras ietvaros ir paredzētas, lai apkarotu tos daudzos pārkāpumus, kas tiek izdarīti saistībā ar lauksaimniecības atbalstiem un kas sakarā ar Kopienas budžeta ievērojamo slogu var ietekmēt tos pasākumus, ko šajā nozarē veic Kopienas iestādes, lai stabilizētu tirgus situāciju, atbalstītu lauksaimnieku dzīves līmeni un rūpētos par patērētāju apgādāšanu ar precēm par samērīgām cenām ( ).

64. Kopienas finanšu interešu aizsardzība ir arī uzskatāms Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta mērķis, kā tas ir skaidri saprotams no Regulas Nr. 2945/94, kas ievieš minēto normu, pirmā un trešā apsvēruma redakcijas.

65. Tiesa ir spriedusi par Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā paredzētās sankcijas raksturu un atzīst, ka tas nav krimināltiesisks ( ).

66. Attiecībā uz šeit minēto eksportētājam pārmestā pārkāpuma veidu, par ko tātad ir jāpiemēro sankcijas, Tiesa atkārtoti ir uzsvērusi, ka “noteikumi, kas tikuši pārkāpti, attiecas vienīgi uz uzņēmējiem, kuri labprātīgi bija izlēmuši izmantot lauksaimniecības nozares atbalsta noteikumus” ( ). Līdztekus Tiesa skaidroja, ka “atbalsts Kopienas atbalsta noteikumu ietvaros ir jāsniedz tad, ja tā saņēmējs garantē absolūtu godīgumu un uzticamību”, un no tā secināja, ka “sankcija, kas tiek piemērota par šo noteikumu neievērošanu, ja atbalsta saņēmējs garantē absolūtu godīgumu un uzticamību, ir īpašs administratīva veida pasākums”. Tas ir paredzēts, “lai garantētu, ka publiskie Kopienas līdzekļi tiktu administrēti atbilstoši noteikumiem” ( ).

67. Šajā sakarā Tiesa konstatēja, ka “attiecībā vienīgi uz tirgus dalībniekiem, kuri ir pieprasījuši eksporta kompensāciju, var piemērot Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā paredzēto sankciju gadījumā, ja izrādās, ka pieteikuma pamatojumā sniegtā informācija ir nepatiesa” ( ).

68. Visbeidzot, Tiesa konstatēja, ka “Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā noteiktā sankcija paredz maksāt naudas sodu, kura apmērs tiek aprēķināts pēc summas, ko uzņēmējs neatbilstoši būtu saņēmis, ja kompetentās iestādes nebūtu atklājušas pārkāpumu. Tādējādi tā ir eksporta kompensācijas noteikumu sastāvdaļa un tai nav krimināltiesiska rakstura” ( ).

69. Lai gan Tiesa ir skaidri nospriedusi, ka Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punktā paredzētajam sankciju noteikumam nav krimināltiesiska rakstura, Käserei Champignon tomēr mēģina to attiecināt uz krimināltiesību jomu, definējot sankcijas sastāvu kā konkrētu interešu apdraudējumu [konkretes Gefährdungsdelikt]. Tomēr šis viedoklis ir uzskatāms par nepārliecinošu, jo attiecīgajām darbībām nav krimināltiesiska rakstura. Turklāt rodas jautājums, vai Kopienu tiesībās vispār šāda kategorija pastāv.

70. No visa minētā izriet, ka Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punktā paredzētā sankcija tiek piemērota par nepatiesas informācijas norādīšanu kompensācijas pieteikumā. Šajā sakarā nav svarīgi, kurā dokumentā nepatiesā informācija ir norādīta. Šis konstatējums arī atbilst sankcijas mērķim, kas ietverts Regulas Nr. 2945/94 pirmajā apsvērumā: ņemot vērā šo apsvērumu, “būtu jāveic stingrāki pasākumi, lai apkarotu pārkāpumus un krāpšanu, kas var nodarīt kaitējumu Kopienas budžetam [..], jāparedz pārmaksāto summu atlīdzināšana un sankcijas, lai mudinātu eksportētājus ievērot Kopienu tiesības”. Turklāt trešais apsvērums uzsver to jēgu un mērķi un konstatē, ka “eksportētāja uzrādītās informācijas [..], ja vien kļūda netiek atklāta, rezultātā tiek [var tikt] izmaksāta neatbilstoša kompensācija. Tātad, atklājot kļūdu, ir pilnīgi atbilstoši piemērot eksportētājam sankciju, kuras apmērs ir proporcionāls naudas summai, ko tas būtu nepamatoti saņēmis kļūdas neatklāšanas gadījumā”.

71. Līdz ar to mērķis aizsargāt Kopienas finanšu intereses, apkarojot krāpšanu un izmantojot sankciju preventīvo iedarbību, noteic, ka, negaidot zaudējumu rašanos Kopienas finansēm, sankcijas jāpiemēro jau par tādas nepatiesas informācijas sniegšanu, kuras dēļ ir iespējami zaudējumi, kas saskan arī ar minētā trešā apsvēruma tekstu, kur teikts, ka ir jāsoda par nepatiesas informācijas sniegšanu, kuras rezultātā varētu tikt izmaksāta neatbilstoša kompensācija.

72. Taču no augšminētā vēl neizriet, ka Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta sankciju noteikuma piemērošanai noteicošā nozīme ir informācijai, ko norāda eksporta deklarācijā: tās pašas regulas 3. panta 5. punkta otrā daļa arg. e contrario dalībvalstīm piedāvā iespēju kompensācijas saņemšanas procedūrai paredzēt veidlapu, kas pēc formas nesakrīt ar eksporta deklarāciju. Sekojoši dalībvalstu tiesnešu kompetencē ir konstatēt, vai, pamatojoties uz valstu tiesību normām, eksporta deklarācija ir vai nav uzskatāma par dokumentu, kas tiek izmantots, “eksportējot preces eksporta kompensācijas saņemšanai”.

73. Šāds diferencēts risinājums principā nav pretrunā ne ar nepieciešamību nodrošināt vienotu Kopienu tiesību piemērošanu, ne ar Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta sankciju noteikumu preventīvo vai atturošo iedarbību.

74. Saistībā ar attiecīgā sankciju noteikuma preventīvo iedarbību Komisija pamatoti uzsver, ka atsaukšanās uz maksājuma pieteikumu kā uz sankciju piemērošanas priekšnoteikumu var apdraudēt šo preventīvo iedarbību, ja preču pārbaude tiek veikta pirms attiecīgā maksājuma pieteikuma saņemšanas. Jāņem vērā, ka saskaņā ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 2221/95 ( ) tikai ierobežots skaits eksportētāju tiek pārbaudīts, lai noskaidrotu, vai eksporta procedūra faktiski ir veikta un vai tas ir izdarīts atbilstoši noteikumiem. Ja atsauktos vienīgi uz vēlāku maksājuma pieteikumu kā sankciju piemērošanas priekšnosacījumu, tad gadījumos, kad izlases veida pārbaudes rezultātā tiktu atklāta nepatiesa informācija, eksportētājam būtu iespējams izvairīties no sankcijas, nesniedzot par attiecīgo preci maksājuma pieteikumu. Tādējādi tiktu ievērojami ierobežota preču kontroles sistēmas iedarbība, t.i., šo pārbaužu preventīvā iedarbība, kas savukārt būtu pretrunā ar sankciju noteikumu effet utile.

75. Attiecībā uz atturošo iedarbību Komisija arī pareizi norāda, ka, ja noteicošais faktors būtu tikai maksājuma pieteikumā norādītā informācija, eksportētājs varētu nodot nepatiesu informāciju saturošu eksporta deklarāciju un, ja nenotiktu izlases veida pārbaude, tas, nebaidoties no sankcijām, varētu iesniegt piemērotu maksājuma pieteikumu. Tas nepārprotami apdraudētu sankciju preventīvo iedarbību.

76. No otras puses, maksājuma pieteikuma noteicošās nozīmes trūkums Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta sankciju noteikuma kontekstā nedrīkstētu novest pie tā, ka par kļūdaini aizpildītu eksporta deklarāciju vienmēr ir jāpiemēro sankcija. Godīgam eksportētājam ir jādod iespēja izlabot eksporta deklarācijā sākotnēji norādīto informāciju ( ), ja šie labojumi ir brīvprātīgi un savlaicīgi, t.i., ne pēc pieprasījuma vai ne pēc muitas iestāžu pārbaudes ( ), tajā skaitā tādas, kas vēl tiks veikta ( ).

77. Jautājumā par Kopienu tiesību vienotu piemērošanu ir jānorāda, ka saskaņā ar Regulas Nr. 2945/94, kas ievieš sankcijas, piekto apsvērumu “šāds pasākums [..] visās dalībvalstīs ir jāveic vienoti”, kas savukārt izslēdz iespēju, ka sankciju piemērošanas priekšnoteikumus dalībvalstis noteiktu laika ziņā atšķirīgi. Šajā kontekstā nav pārliecības, ka var atsaukties uz atsevišķām veidlapām, lai tās būtu eksporta deklarācijas vai maksājuma pieteikuma veidlapas, jo šo veidlapu forma atbilstoši dalībvalstu kompetencei Kopienas noteikumu piemērošanā un Regulas Nr. 3665/87 šajā kontekstā piedāvātajām iespējām dažādās valstīs var atšķirties. Šajā sakarā tātad ir pietiekami konstatēt, ka ir svarīga vienīgi eksportētāja norādītā informācija, neņemot vērā veidlapas, ko katrā gadījumā piemēro atbilstoši valstu īstenošanas noteikumiem un kuras atbilstoši no Regulas Nr. 3665/87 teksta izrietošām iespējām var būt atšķirīgas.

78. Tātad var izdarīt starpsecinājumu, ka Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta sankciju noteikumu jēga un mērķis un Regulas Nr. 2945/94 ratio legis prasa, lai paredzētā sankcija tiktu piemērota par nepatiesas informācijas sniegšanu tajā dokumentā, ko izmanto kompensācijas saņemšanai, izņemot gadījumu, kad eksportētājs brīvprātīgi un savlaicīgi veic labojumus.

D – Samērīguma princips

1. Lietas dalībnieku argumenti

79. Käserei Champignon apšauba Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmās daļas sankciju noteikumu samērīgumu tajā gadījumā, kad eksporta deklarācija šīs normas izpratnē tiek uzskatīta par izšķirošo pieteikumu. Šādi izprotot normu, sankcija neesot derīga izvirzītā mērķa sasniegšanai, jo vienīgi kompensācijas saņēmējs var apdraudēt Kopienas finanšu intereses. Tā nav arī nepieciešama, jo sankcijas piemērošanas iespējamībai par nepatiesas informācijas sniegšanu kompensācijas pieteikumā jau ir preventīva iedarbība. Turklāt sankcija nav piemērota, jo, par izšķirošo uzskatot eksporta deklarāciju, sagatavošanās nodarījumam un pabeigts nodarījums krimināltiesiskā izpratnē tiktu sodīts vienlīdz bargi, kas savukārt ir pretrunā ar dalībvalstu tiesiskas valsts tradīcijām. Arī Bundesfinanzhof apšauba samērīguma principu.

2. Vērtējums

80. Ņemot vērā samērīguma principu, kas ir viens no Kopienu tiesību vispārīgajiem tiesību principiem, Kopienas noteikumos paredzētajiem līdzekļiem ir jābūt piemērotiem attiecīgā mērķa sasniegšanai un tie nedrīkst pārsniegt šī mērķa sasniegšanai vajadzīgo ( ).

81. Spriedumā lietā Käserei Champignon I Tiesa jau ir nospriedusi, ka Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā paredzētā sankcija nav pretrunā ar samērīguma principu, jo to nevar uzskatīt par nepiemērotu attiecīgā Kopienas regulējuma mērķa īstenošanai, turklāt tas nepārsniedz šī mērķa sasniegšanai nepieciešamo ( ).

82. Bez šiem vispārīgajiem konstatējumiem Käserei Champignon un Bundesfinanzhof šaubas par Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmajā daļā noteiktās sankcijas samērīgumu attiecas uz interpretāciju, ka sankcijas piemērošana vienmēr attiektos arī uz tiem gadījumiem, kad eksportētājs eksportēšanas procedūras laikā labo nepatieso informāciju.

83. Atskatoties uz pamata lietu, jāatzīmē, ka sankcijas piemērošanas pret eksportētāju, kurš ne savas vainas dēļ, pieprasot kompensāciju, norāda nepareizu informāciju, vispārēji paredzētā iespēja izriet no attiecīgo sankciju noteikumu rakstura, kurus piemēro neatkarīgi no vainas. Šo apstākli Tiesa jau ir ņēmusi vērā spriedumā lietā Käserei Champignon I. Tādējādi nav svarīgi, kādu apstākļu dēļ būtu izpalikusi sākotnēji sniegtās nepatiesās informācijas savlaicīga labošana ( ).

84. Atsaukšanās uz informāciju dokumentā, kas tiek izmantots kompensācijas saņemšanai, izņemot gadījumu, kad šī informācija vēlāk, iespējams, tiek labota, ja vien tas tiek darīts brīvprātīgi un savlaicīgi augšminētajā izpratnē, Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmajā daļā norādītās sankcijas mērķa īstenošanai šķiet piemērota pārkāpumu un krāpšanas gadījumu apkarošanas nolūkā. No sankcijas preventīvās un atturošās iedarbības, kas uzskatāma par mērķi, izriet, ka Kopienas likumdevējs šādas informācijas pareizību uzskata par svarīgu. Jāpamatojas uz attiecīgo informāciju, lai sasniegtu sankciju noteikumu mērķus, jo pretēji Käserei Champignon viedoklim iespējai piemērot sankciju tikai par nepatiesas informācijas sniegšanu nav pietiekami atturošas iedarbības ( ).

85. Turklāt ir jānorāda uz Regulas Nr. 2945/94 piekto apsvērumu, saskaņā ar kuru līdzšinējā pieredze ar pārkāpumiem un krāpšanas gadījumiem saistībā ar eksporta kompensācijām rāda, ka citi sankciju veidi un tikai kompensācijas atmaksāšana nav pietiekami atturoša un pietiekama, lai rosinātu eksportētājus ievērot Kopienu tiesības ( ).

86. Visbeidzot, arī izmantojot par pamatu informāciju dokumentā, ko izmanto kompensācijas saņemšanai, Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmajā daļā paredzētā sankcija ir proporcionāla Kopienas finansiālo interešu aizsardzības mērķim, jo sankcija neiestājas pret šīs informācijas labošanu, ja tā notiek brīvprātīgi un savlaicīgi.

87. Ja Käserei Champignon norāda, ka it kā netiek noteikta atšķirība starp sagatavošanos nodarījumam un pabeigtu nodarījumu, kas ir pretrunā ar dalībvalstu tiesiskas valsts tradīcijām, tad tā neizprot, ka attiecīgajam sankciju noteikumam nemaz nav krimināltiesiska rakstura.

88. Ja tomēr Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punktā noteiktie sankciju noteikumi praksē izrādīsies tik bargi, ka sankcijas piemērošanas risks eksportētājiem šķitīs neaprēķināms, tad, ņemot vērā attiecīgā noteikuma skaidros un aizsardzībai pakļautos mērķus, kuru spēkā esamība (vairs) netiek apstrīdēta, attiecīgo līdzekļu paredzēšana nav Tiesas uzdevums. Šajā gadījumā Kopienas likumdevējs nepieciešamības gadījumā drīzāk ir aicināts izsvērt visas būtiskās intereses un piedāvāt atbilstošu risinājumu.

VI – Secinājumi

89. Pamatojoties uz iepriekš minēto, uz Bundesfinanzhof uzdoto jautājumu piedāvāju atbildēt šādi:

Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulas (EEK) Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta pirmā un otrā daļa, ko groza Komisijas 1994. gada 2. decembra Regula (EK) Nr. 2945/94, ievērojot arī samērīguma principu, ir interpretējama tā, ka attiecībā uz atsevišķām tādā dokumentā norādītām preču pozīcijām, kurš tiek izmantots kompensācijas saņemšanai atbilstoši valsts īstenošanas noteikumiem, sniegta nepatiesa informācija, kuras dēļ var izmaksāt lielāku eksporta kompensāciju nekā eksportētājam pienāktos, noved pie tā, ka eksporta kompensāciju samazina par noteikto sankciju summu:

– pat tad, ja speciālajā maksājuma pieteikumā, kas ir jānodod saskaņā ar valsts tiesībām, ir skaidri parādīts, ka par attiecīgajām preču pozīcijām attiecīgajā dokumentā netiek pieprasīta kompensācija, un

– pieņemot, ka šis pieteikums tiek iesniegts tikai pēc paziņojuma par muitas kontroli vai pēc muitas kontroles veikšanas.