ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Komerciāli valsts monopoli — EKL 31. pants — Priekšmets — Pienākums pielāgot tirdzniecības monopolus, lai novērstu visa veida diskrimināciju attiecībā uz citu dalībvalstu precēm

(EKL 31. pants)

2. Komerciāli valsts monopoli — EKL 31. pants — Zāļu mazumtirdzniecības valsts monopols — Monopols, kuru raksturo tādas preču izvēles metodes, kas nenodrošina visa veida diskriminācijas novēršanu — Nepieļaujamība — Pamatojums saskaņā ar EKL 86. panta 2. punktu — Izslēgšana

(EKL 31. pants un 86. panta 2. punkts)

Summary

1. Nepieprasot pilnībā atcelt komerciālus valsts monopolus, EKL 31. panta 1. punkts paredz to pielāgošanu tā, lai attiecībā uz preču sagādes un tirdzniecības nosacījumiem nepastāvētu nekāda dalībvalstu pilsoņu diskriminācija. Līdz ar to šī norma iestājas pret tirdzniecības monopoliem, kas ir veidoti tādā veidā, ka citu dalībvalstu precēm tiek radītas juridiskas vai faktiskas grūtības, salīdzinot ar vietējām precēm. It īpaši valsts tirdzniecības monopols ir jāpielāgo tā, lai attiecībā uz citu dalībvalstu precēm novērstu visa veida diskrimināciju izvēles sistēmā, izplatīšanas tīkla organizācijā un pārdošanas un reklāmas pasākumos.

(sal. ar 34., 36., 39.–41. punktu)

2. EKL 31. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas iestājas pret tādu zāļu mazumtirdzniecības monopolu, kas neparedz ne iepirkumu plānu, ne “konkursa” sistēmu, kuras ietvaros ražotāji, kuru preces nav izvēlētas, varētu iegūt informāciju par izvēles lēmuma pamatojumu un apstrīdēt šo lēmumu neatkarīgā kontroles iestādē. Šāds monopols nav pielāgots tā, lai novērstu visa veida diskrimināciju, un tas var būt nelabvēlīgs citu dalībvalstu zāļu tirdzniecībai salīdzinājumā ar vietējo zāļu tirdzniecību.

Šāda sistēma nav pamatojama ar EKL 86. panta 2. punktu. Uz šo normu var atsaukties, lai pamatotu to, ka dalībvalsts piešķir uzņēmumam, kuram ir uzticēti pienākumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, ekskluzīvas tiesības, kas ir pretrunā EKL 31. panta 1. punktam, tikai tad, ja uzņēmuma īpašo pienākumu izpildi var nodrošināt tikai šādu tiesību piešķiršana un tirdzniecība netiek ietekmēta tādā veidā, kas ir pretrunā Kopienas interesēm; tomēr tā nevar pamatot tirdzniecības monopolu, nepastāvot izvēles sistēmai, kas izslēdz visa veida diskrimināciju attiecībā uz citu dalībvalstu zālēm.

(sal. ar 42.–45., 47.–49. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Personu brīva pārvietošanās — Darba ņēmēji — Līguma noteikumi — Piemērošanas joma — Tiesiskais regulējums, kas attiecas uz darbības veikšanas nosacījumiem — Ietveršana

(EKL 39. pants)

2. Personu brīva pārvietošanās — Darba ņēmēji — Ierobežojumi — Darba ņēmēji, kas dzīvo valsts teritorijā un ir nodarbināti citā dalībvalstī — Aizliegums izmantot transportlīdzekli, ko darba ņēmēja rīcībā ir nodevis darba devējs un kas ir reģistrēts darba devēja dibināšanas dalībvalstī — Nepieļaujamība — Atļauja izmantot šādu transportlīdzekli, kas ir pakļauta nosacījumam, ka minētais darbs ir pamatnodarbošanās un ka ir samaksāts nodoklis — Nepieļaujamība

(EKL 39. pants)

Summary

1. Tāds tiesiskais regulējums, kas attiecas uz saimnieciskās darbības veikšanas nosacījumiem, var traucēt darba ņēmēju brīvu pārvietošanos.

Būtībā noteikumi, kas traucē vai attur kādas dalībvalsts pilsoni atstāt savu izcelsmes valsti, lai īstenotu savas tiesības uz brīvu pārvietošanos, ir šīs brīvības ierobežojums, pat ja tie ir piemērojami neatkarīgi no attiecīgo darba ņēmēju pilsonības, tiktāl, ciktāl no tiem ir atkarīga darba ņēmēju piekļuve darba tirgum. No kādas darbības veikšanas kārtības var būt atkarīga arī piekļuve šai darbībai.

(sal. ar 35.–37. punktu)

2. Pienākumus, ko dalībvalstij uzliek EKL 39. pants, nav izpildījusi tāda dalībvalsts, kura

– neļauj darba ņēmējiem, kas dzīvo tās teritorijā un kas citā dalībvalstī veic tādu darbu, kurš nav viņu pamatnodarbošanās, profesionāliem un privātiem mērķiem izmantot uzņēmumam piederošu transportlīdzekli, kas ir reģistrēts šajā citā dalībvalstī, kurā ir dibināts to darba devēja uzņēmums, un

– ļauj darba ņēmējiem, kas dzīvo tās teritorijā un ir nodarbināti citā dalībvalstī, vai nu profesionāliem vai profesionāliem un privātiem mērķiem izmantot uzņēmumam piederošu transportlīdzekli, kas ir reģistrēts šajā citā dalībvalstī, kurā ir viņu darba devēja juridiskā adrese vai galvenā atrašanās vieta, un ko nav nedz paredzēts galvenokārt pastāvīgi izmantot valsts teritorijā, nedz tas arī tiek šādi izmantots, tikai tad, ja darbs, kuru viņi veic pie šī darba devēja, ir viņu pamatnodarbošanās un šajā sakarā ir samaksāts nodoklis.

(sal. ar 85. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Eiropas Kopienu pašu resursi — Noteikšana un nodošana, ko īsteno dalībvalstis — Pienākums, kas nav atkarīgs no iespējas muitas nodokļus iegrāmatot un iekasēt vēlāk — Nenoteikšana un nenodošana, nepastāvot nepārvaramai varai vai pilnīgai iekasēšanas neiespējamībai, kas nav atkarīga no attiecīgās dalībvalsts — Pienākumu neizpilde

(Padomes Regulas Nr. 1552/89 17. panta 2. punkts un Padomes Regulas Nr. 2913/92 220. panta 2. punkta b) apakšpunkts; Padomes Lēmuma 94/728 2. un 8. pants)

Summary

Dalībvalstīm ir jānosaka Kopienu pašu resursu prasījumi, tiklīdz to muitas iestāžu rīcībā ir vajadzīgie dati un tās var aprēķināt muitas nodokļu parāda summu un noteikt parādnieku neatkarīgi no tā, vai ir izpildīti kritēriji Regulas Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 220. panta 2. punkta b) apakšpunkta piemērošanai un vai līdz ar to attiecīgo muitas nodokļu iegrāmatošanu un iekasēšanu var veikt vēlāk.

Šajos apstākļos, ja nav izpildīts neviens no Regulas Nr. 1552/89 par Lēmuma 88/376 par Eiropas Kopienu pašu resursu sistēmu īstenošanu 17. panta 2. punktā paredzētajiem nosacījumiem, proti, ka iekasēšanu nav iespējams veikt nepārvaramas varas dēļ vai ka no dalībvalsts neatkarīgu iemeslu dēļ summas iekasēšana noteikti nav iespējama, dalībvalsts, kas nenosaka Kopienu pašu resursu prasījumus un atbilstošo summu nenodod Komisijas rīcībā, nepilda pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar Kopienu tiesībām un it īpaši Lēmuma 94/728 2. un 8. pantu.

(sal. ar 66., 68. un 70. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Vide – Atkritumi – Iepakojums un izlietotais iepakojums – Direktīva 94/62 – Dalībvalstīm dotā iespēja veicināt iepakojumu atkārtotas lietošanas sistēmas – Valsts pasākumu pieļaujamība – Nosacījumi

(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/62 1. panta 2. punkts un 5. pants)

2. Vide – Atkritumi – Iepakojums un izlietotais iepakojums – Direktīva 94/62 – Ražotāju un izplatītāju tiesības turpināt piedalīties noteiktā izlietotā iepakojuma apsaimniekošanas sistēmā – Neesamība – Pastāvošās izlietotā iepakojuma apsaimniekošanas sistēmas aizstāšana – Pieļaujamība – Nosacījumi

(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/62 7. pants)

3. Preču brīva aprite – Kvantitatīvie ierobežojumi – Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību – Valsts tiesiskais regulējums, kurā vispārējā izlietotā iepakojuma savākšanas sistēma aizstāta ar depozīta maksas un individuālas pieņemšanas sistēmu – Pamatojums – Vides aizsardzība – Nosacījums – Samērīguma principa ievērošana

(EKL 28. un 30. pants)

Summary

1. Direktīvas 94/62 par iepakojumu un izlietoto iepakojumu 1. panta 2. punkts neiestājas pret to, ka dalībvalstis pieņem pasākumus, lai veicinātu iepakojumu atkārtotas lietošanas sistēmas.

Saskaņā ar šīs pašas direktīvas 5. pantu šādiem pasākumiem ir jāatbilst ne tikai prasībām, kas izriet no citiem minētās direktīvas noteikumiem, jo īpaši no 7. panta, bet arī pienākumiem, kas izriet no Līguma noteikumiem, jo īpaši no EKL 28. panta.

(sal. ar 36., 37. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)

2. Lai gan Direktīvas 94/62 par iepakojumu un izlietoto iepakojumu 7. pants nedod attiecīgajiem ražotājiem un izplatītājiem nekādas tiesības turpināt piedalīties minētajā izlietotā iepakojuma apsaimniekošanas sistēmā, tas tomēr iestājas pret to, ka vispārējā izlietotā iepakojuma savākšanas sistēma tiek aizstāta ar depozīta maksas un individuālas pieņemšanas sistēmu, ja ar jauno sistēmu nevar tikpat labi sasniegt minētās direktīvas mērķus vai ja pāreja uz šo jauno sistēmu notiek ar pārtraukumiem, nenodrošinot iespēju attiecīgā nozares tirgus dalībniekiem efektīvi piedalīties jaunajā sistēmā pēc tās stāšanās spēkā.

(sal. ar 43., 46., 48., 50. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)

3. EKL 28. pants iestājas pret tādu valsts tiesisko regulējumu, ar ko paredz vispārējās iepakojumu atkritumu savākšanas sistēmas aizstāt ar depozīta maksas un individuālas pieņemšanas sistēmu, nenosakot attiecīgajiem ražotājiem un izplatītājiem pietiekamu pārejas periodu, lai tie tai piemērotos, un nenodrošinot, ka iepakojumu atkritumu apsaimniekošanas sistēmas maiņas brīdī visi attiecīgie ražotāji vai izplatītāji faktiski var piedalīties funkcionējošā sistēmā. Šādu regulējumu var pamatot ar vides aizsardzības apsvērumiem tikai tad, ja ar to ieviestie līdzekļi nepārsniedz to, kas vajadzīgs šo mērķu sasniegšanai.

(sal. ar 79., 83. punktu un rezolutīvās daļas 3) punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Sestajā direktīvā paredzētie atbrīvojumi no nodokļa – Azartspēļu atbrīvojums no nodokļa – Valsts tiesību akti, kas izslēdz no nodokļu atbrīvojuma azartspēļu organizēšanu, ko veic komersanti, kas nav licencētu publisko kazino apsaimniekotāji – Nepieļaujamība – Iespēja indivīdiem atsaukties uz attiecīgo noteikumu valsts tiesā

(Padomes Direktīvas 77/388 13. panta B daļas f) apakšpunkts)

2. Prejudiciālie jautājumi – Interpretācija – Spriedumu, ar kuriem sniegta interpretācija, iedarbība laikā – Atpakaļejošs spēks – Tiesas noteiktās robežas – Sprieduma radīto finansiālo seku nozīme attiecīgajai dalībvalstij – Neizšķirošs kritērijs

(EKL 234. pants)

Summary

1. Sestās direktīvas 77/388 13. panta B daļas f) apakšpunkts, no kura izriet, ka azartspēles principā ir atbrīvotas no pievienotās vērtības nodokļa, bet dalībvalstis tomēr saglabā kompetenci noteikt šī izņēmuma nosacījumus un ierobežojumus, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas iestājas pret tādiem valsts tiesību aktiem, kuri nosaka, ka no PVN tiek atbrīvota azartspēļu un spēļu iekārtu organizēšana, ja tā notiek licencētos publiskos kazino, bet vienlaikus tādu pašu spēļu organizēšana, ko veic citi komersanti, kas nav kazino, nesaņem nodokļu atbrīvojumu.

Realizējot savu kompetenci, ko atzīst attiecīgais noteikums, dalībvalstīm ir jāievēro nodokļu neitralitātes princips un tās nevar juridiski korekti padarīt šī atbrīvojuma no nodokļa piešķiršanu atkarīgu no konkrēto spēļu vai iekārtu organizētāja identitātes.

Turklāt iepriekš minētajam noteikumam ir tieša iedarbība tādā ziņā, ka azartspēļu vai spēļu iekārtu organizētājs var atsaukties uz to valsts tiesās, lai nepieļautu valsts tiesību normu piemērošanu, kas nav saderīgas ar šo noteikumu. Ja nosacījumi vai ierobežojumi, ko dalībvalsts nosaka attiecībā uz azartspēļu atbrīvošanu no nodokļa, ir pretrunā ar nodokļu neitralitātes principu, šī dalībvalsts nevar pamatoties uz šādiem nosacījumiem vai ierobežojumiem, lai atteiktu šādu spēļu organizētājam atbrīvošanu no nodokļa, ko viņš var leģitīmi pieprasīt saskaņā ar Sesto direktīvu.

(sal. ar 23., 24., 29., 30., 37. un 38. punktu un rezolutīvās daļas pirmo un otro punktu)

2. Tikai izņēmuma gadījumos, piemērojot vispārējo tiesiskās drošības principu, kas ir inherents Kopienas tiesību sistēmā, Tiesa var nolemt ierobežot ikvienas attiecīgās personas iespējas atsaukties uz interpretēto noteikumu, lai apšaubītu labticīgi izveidotas tiesiskās attiecības. Šajā ziņā finansiāla rakstura sekas, ko dalībvalstij varētu radīt prejudiciālais nolēmums, pašas par sevi neattaisno šāda nolēmuma iedarbības ierobežošanu laikā.

(sal. ar 42. un 44. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Kopienu tiesības — Principi — Atpakaļejoša spēka aizliegums — Izņēmumi — Nosacījumi — Atpakaļejošs spēks, kas ir nepieciešams vispārējās interesēs — Ieinteresēto personu tiesiskās paļāvības ievērošana

2. Noteikumi par nodokļiem — Tiesību aktu saskaņošana — Apgrozījuma nodokļi — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma — Priekšnodokļa atskaitīšana — Tiesību akta grozījums, kas paredzēts cīņai pret finanšu kombinācijām un kas atbrīvo no nodokļa tādu saimniecisku darbību ar nekustamu īpašumu, kura agrāk bija aplikta ar nodokli, un kā rezultātā tiek atcelta nodokļa koriģēšana — Atpakaļejošs spēks — Pieļaujamība attiecībā uz tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības principu aizsardzību — Nosacījumi

Summary

1. Kaut arī vispārīgi tiesiskās drošības princips iestājas pret to, ka Kopienu akta piemērošanas laikā sākums ir noteikts pirms tā publicēšanas, tomēr izņēmuma kārtā ir pieļaujami citādāki gadījumi, ja to pieprasa vispārējo interešu mērķi un ieinteresēto personu tiesiskā paļāvība ir atbilstošā veidā ievērota.

Šis princips ir jāievēro valsts likumdevējam, pieņemot tiesību aktus, kas izriet no Kopienu tiesībām.

(sal. ar 33. un 34. punktu)

2. Tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības aizsardzības principi neiestājas pret to, ka dalībvalsts izņēmuma kārtā un, lai izvairītos no tādu finanšu kombināciju veikšanas plašā mērogā ar nolūku izvairīties no pievienotās vērtības nodokļa sloga, pret kurām ir paredzēts cīnīties ar likumu par grozījumiem, piešķir šim likumam atpakaļejošu spēku, ja uzņēmēji, kas veic likumā minētās saimnieciskās darbības, ir bijuši brīdināti par šī likuma paredzēto pieņemšanu un tā atpakaļejošo spēku tādā veidā, lai tie varētu saprast paredzēto tiesību aktu grozījumu ietekmi uz to veiktajām darbībām.

Gadījumā, ja šis likums atbrīvo no nodokļa tādu saimniecisku darījumu ar nekustamu īpašumu, kas agrāk bija aplikts ar pievienotās vērtības nodokli, tas var atcelt pievienotās vērtības nodokļa koriģēšanu, kas tiek veikta, izmantojot tiesības atskaitīt samaksāto pievienotās vērtības nodokli par šī nekustamā īpašuma piegādi brīdī, kad ar nekustamo īpašumu tiek veikts darījums, kuru šajā laikā uzskata par apliekamu ar nodokli.

(sal. ar 45. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Vide – Atkritumu apglabāšana – Direktīva 75/44, ko groza Direktīva 91/1562 – 4. panta pirmā daļa – Dalībvalstu pienākums nodrošināt atkritumu apglabāšanu – Piemērojamība – Nepieciešamība veikt pasākumus – Diskrecionārā vara – Robežas

(Padomes Direktīvas 75/442 par atkritumiem, ko groza Direktīva 91/156, 4. panta pirmā daļa)

Summary

Lai arī Direktīvas 75/442 par atkritumiem, ko groza Direktīva 91/156, 4. panta pirmā daļa neprecizē konkrētus pasākumus, kas ir jāveic, lai nodrošinātu atkritumu apglabāšanu, neapdraudot cilvēka veselību un neradot kaitējumu videi, tomēr tā saista dalībvalstis attiecībā uz sasniedzamo mērķi, piešķirot dalībvalstīm diskrecionāro varu, novērtējot šādu pasākumu nepieciešamību.

Līdz ar to principā nav iespējams no faktiskās situācijas neatbilstības grozītās Direktīvas 75/442 4. panta pirmajā daļa noteiktajiem mērķiem tieši secināt, ka attiecīgā dalībvalsts nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī norma. Tomēr šādas faktiskās situācijas turpināšanās, jo īpaši tad, kad tā rada nozīmīgu vides pasliktināšanos ilgstošā laika posmā, neiejaucoties kompetentajām iestādēm, var norādīt uz to, ka dalībvalstis ir pārkāpušas diskrecionārās varas, kuru tai piešķir šī norma, robežas.

(sal. ar 21. un 22. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Sociālā politika – Tiesību aktu tuvināšana – Kolektīvā atlaišana – Direktīva 98/59 – Kolektīvās atlaišanas jēdziens – Darba līguma izbeigšana bez darba ņēmēja piekrišanas no darba devēja neatkarīgu iemeslu dēļ – Iekļaušana

(Padomes Direktīvas 98/59 1. panta 1. punkta 1. daļas a) apakšpunkts)

Summary

Jēdzienam kolektīvā atlaišana, kas ietverts Direktīvas 98/59 par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu 1. panta 1. punkta 1. daļas a) apakšpunktā, ir Kopienas nozīme, un to nevar definēt, atsaucoties uz dalībvalstu tiesību aktiem. Tas ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ietver ne tikai atlaišanu strukturālas, tehnoloģiskas vai ekonomiskas dabas iemeslu dēļ, bet ikvienu darba līguma izbeigšanu, ko nav velējies darba ņēmējs un tādējādi – bez viņa piekrišanas. Līdz ar to darba līguma izbeigšanai bez darba ņēmēja piekrišanas Direktīvu nevar nepiemērot tikai tāpēc, ka šī darba līguma izbeigšana notiek no darba devēja neatkarīgu iemeslu dēļ. Direktīvas mērķi, kas ir vērsti tostarp uz darba ņēmēju aizsardzības pastiprināšanu kolektīvās atlaišanas gadījumos, tiktu tikai daļēji sasniegti, ja šāda darba līguma izbeigšana tiktu izslēgta no Direktīvas sistēmas.

(sal. ar 49 ‑50., 52.‑53., 60., 66. punktu un rezolutīvās daļas 1. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Ierēdņi – Eiropas Centrālās bankas darbinieki – Darba tiesisko attiecību veids – Līgumisks, nevis likumisks

2. Ierēdņi – Eiropas Centrālās bankas darbinieki – Dienestu organizēšana – Darbiniekiem uzticēto pienākumu noteikšana vai grozīšana – Administrācijas izvērtēšanas pilnvaras – Robežas – Dienesta intereses – Dienesta pakāpju ievērošana

Summary

1. Darba attiecībām starp Eiropas Centrālo banku un tās darbiniekiem ir līgumisks, nevis likumisks raksturs. Tomēr šis darba līgums tiek noslēgts ar Kopienu iestādi, kuras uzdevums ir darboties vispārīgo interešu labā un kura ir pilnvarota, pieņemot Reglamentu, izdot saviem darbiniekiem piemērojamus noteikumus. No tā izriet, ka šāda līguma pušu griba obligāti saskaras ar robežām, ko nosaka jebkāda veida pienākumi, kas izriet no šī īpašā uzdevuma un kas ir saistoši kā ECB vadībai, tā arī tās darbiniekiem.

(sal. ar 33.–34. punktu)

2. Kopienas iestādēm ir plašas izvērtēšanas pilnvaras, organizējot savus dienestus atkarībā no tai uzticētajiem uzdevumiem, un arī to rīcībā esošo darbinieku iecelšanā amatā ar nosacījumu, ka šī iecelšana amatā ir dienesta interesēs un tiek veikta, ievērojot darba līdzvērtību. Tādā pašā veidā Eiropas Centrālajai bankai jābūt arī plašām izvērtēšanas pilnvarām, organizējot tās dienestus atkarībā no tai uzticētajiem uzdevumiem, kā arī, balstoties uz tiem, šo uzdevumu īstenošanai nosakot vai grozot tās darbiniekiem uzticētos pienākumus ar nosacījumu, ka šīs pilnvaras tiek izmantotas tikai dienesta interesēs un ievērojot dienesta pakāpes, uz kurām katrs darbinieks var pretendēt saskaņā ar darba nosacījumiem.

(sal. ar 42.–43. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Kopienas preču zīme – Kopienas preču zīmes definīcija un tās iegūšana – Absolūts atteikuma pamatojums – Preču zīmes, kam nav atšķirtspējas – Preču zīmes, ko veido reklāmas saukļi – Atšķirtspēja – Speciālu novērtēšanas kritēriju piemērošana – Nepieļaujamība

(Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

2. Kopienas preču zīme – Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana – Absolūts atteikuma pamatojums – Preču zīmes, kam nav atšķirtspējas – Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētā atteikuma pamatojuma attiecināšana tikai uz tām preču zīmēm, kuras skar šī punkta d) apakšpunktā minētais atteikuma pamatojums – Nepieļaujamība

(Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un d) apakšpunkts)

Summary

1. Lai novērtētu atšķirtspēju Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē, katrai preču zīmei, lai kāds būtu tāds veids, ir jābūt spējīgai identificēt preci kā tādu, kas nāk no kāda konkrēta uzņēmuma, un līdz ar to parādīt tās atšķirību no citu uzņēmumu precēm. Kaut arī atšķirtspējas novērtēšanas kritēriji ir vienādi dažādiem preču zīmju veidiem, šo kritēriju piemērošanas laikā var izrādīties, ka attiecīgās sabiedrības daļas uztvere nav obligāti līdzīga katram preču zīmju veidam un ka tādējādi var būt grūtāk konstatēt atšķirtspēju vienam preču zīmju veidam nekā citam veidam.

Tomēr grūtības konstatēt atšķirtspēju, kas varētu izrietēt no dažu preču zīmju rakstura, kā, piemēram, tādu, ko veido reklāmas saukļi, un ko ir pamatoti ņemt vērā, nepamato speciālu papildu kritēriju noteikšanu vai atkāpšanos no tāda atšķirtspējas kritērija, kā tas ir interpretēts iepriekš. Līdz ar to ir kļūdains reģistrācijas atteikums, kas pieprasa atšķirīgus un stingrākus kritērijus preču zīmju, ko veido reklāmas saukļi, atšķirtspējas novērtēšanai, kā, piemēram, “oriģinalitātes papildu elementu” vai pat “konceptuālu spriegumu, kas radītu pārsteiguma un atpazīstamības rezultātu”.

(sal. ar 33. – 34., 36. punktu)

2. Katrs Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punktā uzskaitītais atteikuma pamatojums ir neatkarīgs no citiem un ir jāizskata atsevišķi. Līdz ar to Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta par preču zīmēm, kam nav atšķirtspējas, piemērojamība nav ierobežojama, attiecinot to tikai uz preču zīmēm, kuru atteikuma pamatojums izriet no minētās Regulas 7. panta 1. punkta d) apakšpunkta par preču zīmēm, kas ir kļuvušas parastas sarunvalodā vai tirdzniecības praksē, jo tās ir plaši lietotas tirdzniecības paziņojumos un jo īpaši reklāmās.

Līdz ar to par kļūdu tiesībās ir uzskatāms apgalvojums, ka preču zīmei nepiemīt atšķirtspēja tikai tad, ja būtu pierādīts, ka tā ir plaši izmantota tirdzniecības paziņojumos un jo īpaši reklāmas jomā, jo šis kritērijs, nav paredzēts minētajā 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā

(sal. ar 39. – 40., 46., 48. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Ierēdņi – Ierēdņa tiesību pret trešo personu, kas ir atbildīga par gadījumu, kurš radīja zaudējumus, pārņemšana (subrogācija), ko veic Kopienas – Ierobežojumi – Valsts tiesību piemērošana, lai noteiktu pienākuma atlīdzināt zaudējumus apjomu – Valsts tiesību akti, kas no minētā pienākuma izslēdz apgādnieka zaudējuma pensiju

(Civildienesta noteikumu 85.a panta 1. punkts)

Summary

Civildienesta noteikumu 85.a pantā paredzētā subrogācija ir tiesību aktā noteikta subrogācija. Tā iestājas tā gadījuma brīdī, kas radījis zaudējumus un par kuru ir atbildīga trešā persona, no Civildienesta noteikumu normām izrietošo Kopienu pienākumu ietvaros.

Tomēr no minētās normas 1. punkta skaidri izriet, ka Kopienām nav lielākas tiesības pret atbildīgo trešo personu nekā cietušajam vai viņa tiesību pārņēmējiem.

Civildienesta noteikumu 85.a panta mērķis nav grozīt valsts tiesību normas, kas piemērojamas, lai noteiktu, vai un kādā apmērā pastāv trešās personas, kura nodarījusi zaudējumus, atbildība. Šīs trešās personas atbildība ir pakļauta materiālajām tiesību normām, kas parasti jāpiemēro valsts tiesai, kurā cietušais ir cēlis prasību, tas ir, parasti dalībvalsts, kuras teritorijā šie zaudējumi iestājās, tiesību aktiem.

No tā izriet – ja valsts tiesību akti par atbildību, kas piemērojama šādā gadījumā, izslēdz apgādnieka zaudējuma pensiju – tādu kā to, kas paredzēta Civildienesta noteikumu 79. un 79.a pantā, – no prettiesiska akta nodarītāja pienākumiem atlīdzināt zaudējumus, Kopienas, veicot Civildienesta noteikumu 85.a pantā noteikto subrogāciju, nevar saņemt to summu atmaksu, kas atbilst šai apgādnieka zaudējuma pensijai.

(sal. ar 15.-18. punktu)