LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 267/49

Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2009. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-225/08 Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi); cita lietas dalībniece: Schwarzbräu GmbH, 2009. gada 14. septembrī iesniegusi Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH

(lieta C-365/09 P)

2009/C 267/82

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH (pārstāvis — P. Wadenbach, Rechtsanwalt)

Citi lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Schwarzbräu GmbH

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

— atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-225/08;

— atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 8. aprīļa lēmumu (lieta R 877/2004-4);

— pilnībā dzēst Kopienas preču zīmi “ALASKA” Nr. 505552 esošo absolūto reģistrācijas atteikuma pamatojumu dēļ;

— piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta par Pirmās instances tiesas spriedumu, ar kuru tika noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzējas prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 8. aprīļa lēmumu. Ar šo lēmumu Apelāciju padome apstiprināja Anulēšanas nodaļas izteikto apelācijas sūdzības iesniedzējas iesniegtā pieteikuma atzīt Kopienas grafisko preču zīmi “ALASKA” par spēkā neesošu noraidīšanu. Apelācijas sūdzības iesniedzējas pieteikums bija vērsts pret visām ar reģistrāciju aptvertajām precēm, kas ietilpst 32. klasē (minerālūdens, gāzētais ūdens un citi bezalkoholiskie dzērieni; augļu dzērieni un augļu sulas; sīrupi un citi preparāti dzērienu pagatavošanai).

Lietas dalībnieku strīds būtībā ir par jautājumu, vai pastāv absolūts reģistrācijas atteikuma pamatojums vajadzības ģeogrāfiskās izcelsmes norādi paturēt brīvai lietošanai veidā.

Ar savu apelācijas sūdzību apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet, ka, it īpaši ņemot vērā judikatūrā attīstītos principus, Pirmās instances tiesa esot kļūdaini interpretējusi Regulas (EK) Nr. 40/94 (turpmāk tekstā — “Preču zīmju regula”) 7. panta 1.punkta c) apakšpunktu.

Atbilstoši Preču zīmju regulas iepriekš minētās normas formulējumam, lai Kopienas preču zīmes reģistrācija būtu izslēgta, pietiekot ar to, ka tā sastāv tikai no apzīmējumiem un norādēm, kas tirdzniecībā var kalpot, lai norādītu ar reģistrācijas pieteikumu aptverto preču ģeogrāfisko izcelsmi. No tā izrietot, ka uzņēmumu brīvai lietošanai kā attiecīgās preču grupas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes ir jāpatur arī ģeogrāfiskie apzīmējumi, kurus uzņēmumi var izmantot. Minētās Preču zīmju regulas normas piemērošanai neesot nosacījuma, lai pastāvētu konkrēta, aktuāla vai nopietna paturēšanas brīvai lietošanai vajadzība.

Ja Pirmās instances tiesa Preču zīmju regulas 7. panta 1.punkta c) apakšpunktu un judikatūrā attīstītos principus būtu piemērojusi pareizi šim gadījumam, tai būtu bijis jākonstatē, ka Aļaska ir lielākais dzeramā ūdens avots Amerikas Savienotajās Valstīs, ka konkrētā sabiedrības daļa Aļasku saista ar dabisku tīrā ūdens pārpilnību dažādās tās formās, ka minerālūdens ražošana Aļaskā notiek saimnieciski nozīmīgā mērogā un ka tās tirdzniecība Kopienā jau tiek veikta, kādēļ pastāv nopietns pamats turpmākai plašākai tirdzniecībai. Attiecīgi, esot viennozīmīgi, ka apzīmējumu “ALASKA” konkurenti nākotnē varot izmantot kā izcelsmes norādi.

Tā vietā Pirmās instances tiesa Preču zīmju regulas 7. panta 1.punkta c) apakšpunktu un judikatūrā attīstītos principus esot piemērojusi kļūdaini, jo, veicot lietderības pārbaudi, tas ir, vai minerālūdens no Aļaskas izplatīšana Kopienā no saimnieciskā viedokļa (konkurences situācija, transporta izdevumi) ir saprātīga vai nav, tā esot noteikusi citas minētos principus pārsniedzošās prasības. Ņemot vērā 7. panta 1.punkta c) apakšpunkta regulējumu, tā formulējumu, un it īpaši judikatūrā attīstītos principus, šīs paplašinātās prasības esot uzskatāmas par pārāk augstām un novedot pie pārāk plašas, Kopienas regulējuma mērķim neatbilstošas interpretācijas.