ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 204/26

Prasība, kas celta 2011. gada 3. maijā — Sigma Alimentos Exterior/Komisija

(Lieta T-239/11)

2011/C 204/47

Tiesvedības valoda — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Sigma Alimentos Exterior, SL (Madride, Spānija) (pārstāvis — M. Ferre Navarrete, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. punktu tiktāl, ciktāl tajā atzīts, ka Texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades [Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli konsolidētā redakcija] (TRLIS) 12. panta 5. punktā ir valsts atbalsta elementi;

— pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. punktu tiktāl, ciktāl tajā atzīts, ka TRLIS 12. panta 5. punktā ir valsts atbalsta elementi, kad to piemēro tādai līdzdalības iegādei, ar kuru tiek iegūta kontrole;

— pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu tiktāl, ciktāl tajā ir noteikts, ka atgūšana veicama attiecībā uz darījumiem, kas noslēgti pirms pārsūdzētā galīgā lēmuma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī;

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

2008.-2010. saimniecisko gadu laikā prasītāja šajā lietā ir iegādājusies līdzdalību Amerikas Savienotajās Valstīs un Peru reģistrētos uzņēmumos, norakstot no vairākuma līdzdalības iegādes šajās sabiedrībās saskaņā ar TRLIS 12. panta 5. punktu izrietošo uzņēmuma nemateriālo vērtību.

2011. gada 12. janvārī Komisija pieņēma apstrīdēto lēmumu C(2010) 9566, galīgā redakcija, par finanšu nemateriālās vērtības amortizāciju nodokļu vajadzībām saistībā ar līdzdalības iegādi ārvalstīs [uzņēmuma finanšu nemateriālās vērtības norakstīšanu nodokļu mērķiem saistībā ar līdzdalības iegūšanu ārvalsts uzņēmumā] Nr. C 45/2007 (ex NN 51/2007, ex CP 9/2007). Šā lēmuma rezultātā Spānijas nodokļu administrācija uzsāka pārbaudes procedūras, lai labotu prasītājas veikto norakstīšanu.

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

1) Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīti nosacījumi, lai pasākumu uzskatītu par valsts atbalstu: — šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka šajā lietā iztirzātais nodokļu režīms nav uzskatāms par valsts atbalstu galvenokārt tāpēc, ka strīdīgais pasākums nav selektīvs. Proti, Komisija, pamatodamās uz to, ka tiek veicināta līdzdalības iegāde pašmāju uzņēmumos un prasīta līdzdalība vismaz 5 % apmērā, kļūdaini uzskatot, ka pastāv faktiska selektivitāte. Prasītāja uzskata, ka Komisija šādu secinājumu izdara, neveikusi šo režīmu piemērojušo uzņēmumu tipoloģijas un darbības nozaru izvērtējumu.
—

pakārtoti, a) atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl ar to ir apstiprināta preču līdzība vai netaisnīga labuma gūšana no preču, kuras aptver iebildumos norādītā preču zīme, atšķirtspējas vai reputācijas, ar precēm vai ar tām saistītiem pakalpojumiem, ko aptver reģistrācijai pieteiktā preču zīme, kuras kā transportlīdzekļu piederumi ir izveidotas tā, lai tās vienādā mērā varētu izmantot kā mehāniskajos transportlīdzekļos, tā arī ārpus tiem, un kuras nāk no dažādiem tirgiem; b) atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl ar to ir apstiprināta preču līdzība vai netaisnīga labuma gūšana no preču, kuras aptver iebildumos norādītā preču zīme, atšķirtspējas vai reputācijas, ar precēm vai ar tām saistītiem pakalpojumiem, ko aptver reģistrācijai pieteiktā preču zīme, kurām atbilstoši to veidam (elektroniskas iekārtas attiecībā uz mehāniskiem transportlīdzekļiem), to paredzētajam nolūkam (izklaide, mūzikas atskaņošana, ceļu satiksmes ziņas) vai to izmantošanai nav nekādas relevantas saistības ar [iebildumos izmantotās preču zīmes aptvertajām] precēm un kuras nav uzskatāmas par papildinošām (preces, starp kurām ir tāda veida saistība, ka ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi aptvertās preces ir nepieciešamas vai svarīgas iebildumos norādīto preču zīmju izmantošanai) un var tikt izmantotas pilnīgi neatkarīgi; c) atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl ar to ir apstiprināta preču līdzība vai netaisnīga labuma gūšana no atšķirtspējas vai reputācijas attiecībā uz elektriskām vai elektroniskām iekārtām un aparātiem un no tiem sastāvošām ierīcēm (piemēram, navigācijas iekārtas), kas ietilpst 9. klasē, vai ar tām saistītiem pakalpojumiem, kas tādā pašā veidā ir izmantojamas jebkāda veida un izcelsmes transportlīdzekļu papildaprīkošanai un nāk no dažādiem tirgiem; — piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
5)

Piektais pamats saistīts ar pilnvaru nepareizu izmantošanu. Šajā ziņā prasītāja norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu pieņemtie pasākumi, ņemot vērā to negatīvo ietekmi uz ES ogļraktuvju nozari, neatbilst stratēģiskiem un politikas mērķiem, kurus ES saskaņā ar LESD 194. pantu ir apņēmusies ievērot. Ar apstrīdēto lēmumu tiekot apdraudēta ES enerģētikas tirgus pienācīga darbība un energoapgādes drošība ES un, it īpaši, Spānijā. Tāpēc pieņemdama apstrīdēto lēmumu, ar kuru tiek likvidēta viena no svarīgākajām vietējām izejvielām ES energoapgādes drošībai, Padome esot nepareizi izmantojusi savas pilnvaras.
2)

Otrais pamats par būtisku formas prasību pārkāpumu (LES 269. pants, bijušais EKL 253. pants), proti, pamatojuma nesniegšanu. Samērīguma principa pārkāpums. LES 6. panta 3. punkta pārkāpums, proti, tiesiskās paļāvības, tiesiskās drošības un pamatnoteikumu atpakaļejoša spēka neesamības pamatprincipu pārkāpums. Padomes 2005. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 209, 1. lpp.) 32. panta 5. punkta pārkāpums. “Ne bis in idem” principa pārkāpums. Šajā ziņā prasītāja apliecina, ka Komisija pēc 2003. gadā uzsāktās izmeklēšanas šai dalībvalstij — attiecībā uz maksājumu aģentūru līdzekļu atgūšanas sistēmas organizāciju — ir piemērojusi korekciju 2009. finanšu gadam, kuru aprēķina pēc to gadījumu vērtības, par kuriem — tā kā Komisija savulaik par tiem nav lēmusi pati — saskaņā ar tolaik spēkā esošajām Kopienu tiesību normām tiek apgalvots, ka tie ietilpst jaunā tiesiskā regulējuma piemērošanas jomā, tādējādi attiecinot uz tiem tā saukto fifty-fifty [“piecdesmit pret piecdesmit”] noteikumu, kurš ieviests ar Regulu (EK) Nr. 1290/05. Attiecīgā finanšu korekcija ir nelikumīga tiktāl, ciktāl tajā ir noteikts, ka uz dalībvalsti automātiski attiecas 50 procenti no atbilstošajām summām, kā paredzēts Regulas (EK) Nr. 1290/05 32. panta 5. punktā, kas ar atpakaļejošu spēku nelikumīgi piemērots attiecībā uz pārbaudi par parādu pārvaldību galvenokārt saistībā ar “2002./2003. gadā novēroto situāciju”, kā skaidri atzinusi pati Komisija. Turklāt attiecībā uz šiem pašiem gadījumiem, par kuriem tika veikta pārbaude, Itālijas valstij saskaņā ar Regulas Nr. 1290/2005 32. pantu ar Komisijas 2007. gada 27. aprīļa Lēmumu Nr. C(2007) 1901 jau ir veikta finanšu korekcija 50 % apmērā. Tagad ar apstrīdēto lēmumu Komisija attiecībā uz tiem pašiem gadījumiem un pamatojoties uz tiem pašiem iebildumiem piemēro precīzu papildu finanšu korekciju, kas vienāda ar 100 % no nepiedzītajām summām. Tādējādi ir nelikumīgi un noteikti ir nesamērīgi pēc vairākiem gadiem piemērot papildu sankciju 50 % apmērā, acīmredzami pārkāpjot “ne bis in idem” principu.
ii)

otram ziņojumam ar nosaukumu “The Titlos transaction and possible existence of similar transactions impacting on the euro area government debt or deficit levels (SEC/GovC/X/10/88b)”.
—

kļūdu vērtējumā un individuālas soda uzlikšanas un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpumu, atsakoties ņemt vērā jebkādus prasītāju atbildību mīkstinošus apstākļus, neraugoties uz to, ka tie bija atkarīgi no citiem aizliegtās vienošanās dalībniekiem, un to, ka Timab ir rīkojies kā konkurents;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 13/30

Prasība, kas celta 2010. gada 1. novembrī — Fruit of the Loom/ITSB — Blueshore Management (“FRUIT”)

(Lieta T-514/10)

()

2011/C 13/58

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Fruit of the Loom, Inc. (Bowling Green, ASV) (pārstāvji– S. Malynicz, Barrister, un V. G. Marsland, Solicitor)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Blueshore Management SA (Cernusco Sul Naviglio, Itālija)

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 30. augusta lēmumu lietā R 1686/2008-4; un

— piespriest atbildētājam un otrai procesa Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīme, kuru lūdz atcelt: vārdiska preču zīme “FRUIT” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18., 24. un 25. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 745216

Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

Lietas dalībniece, kas lūdz atcelt Kopienas preču zīmi: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

Anulēšanas nodaļas lēmums: Kopienas preču zīmi daļēji atcelt

Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

Izvirzītie pamati: prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu pārkāpts Padomes Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkts, jo Apelāciju padome neesot ņēmusi vērā: i) vārda “FRUIT” attēlojumu un nozīmi preču zīmēs, kas norādītas, īpašniekam pierādot izmantošanu; ii) pierādījumu, ka īpašnieks neformāli savas preces tirgoja ar nosaukumu “FRUIT”, šo preču zīmi bieži izmantojot mutvārdos darījumos ar tā klientiem un iii) pierādījumu, ka īpašnieks bija izmantojis preču zīmi “FRUIT” kā daļu no tās mārketinga interneta vietnes.
Vispirms Komisijas lēmums saistībā ar apstrīdēto pozīciju ir balstīts uz kļūdām faktos un tiesību piemērošanā, jo ar trūkumiem, ko tā konstatējusi galvenajās pārbaudēs un to iespējamajām sekām attiecībā uz tādu hektāru deklarēšanu, par kuriem ir tiesības pretendēt uz atbalstu 2006. pieprasījuma gadā, nevarēja pamatot vienotās likmes korekcijas 5 % apmērā piemērošanu visiem attiecīgajiem Ziemeļīrijas izdevumiem šajā gadā. Šāda pārāk lielu platību deklarēšana nevarēja palielināt pamatsummu, kas izrietēja no lauksaimniekiem piešķirtajiem maksājumiem 2000.-2002. gadā un līdz ar to varēja palielināt tikai 2005. gadam noteikto tiesību uz maksājumu skaitu un nevis to vērtību. Aptuveni 78 % no tiesībām uz maksājumiem, kas piešķiramas un sadalāmas starp hektāriem, par kuriem ir tiesības pretendēt uz atbalstu, kurus lauksaimnieki deklarējuši 2005. gadā, tika noteiktas, ņemot vērā maksājumus attiecīgajiem lauksaimniekiem no 2000. līdz 2002. gadam, un šo procentus īpatsvaru neietekmētu kļūdas, kas pieļautas, nosakot to hektāru skaitu, par kuriem bija tiesības pretendēt uz atbalstu 2005. gadā, kuras atkārtojās arī 2006. gadā. Turklāt noteikumi par samazinājumu un nepiešķiršanu vai sankcijām ir piemērojami, ņemot vērā principu, ka tiesības uz maksājumiem var koriģēt ar atpakaļejošu spēku un principu, saskaņā ar kuru, ja lauksaimnieks deklarējis pārāk lielu to hektāru skaitu, par kuriem ir tiesības pretendēt uz atbalstu, kā arī pārāk lielu tiesību uz maksājumiem skaitu, bet zemes platība, kas ir atzīta par tādu, par kuru ir tiesības pretendēt uz atbalstu, ir pietiekami liela, lai par to aktivētu visas tiesības uz maksājumiem, uz kuriem lauksaimnieks var pretendēt, sankcijas nepiemēro. Komisija ir nepareizi interpretējusi tiesību normas, kurās paredzēti šie principi, un līdz ar to ir būtiski pārvērtējusi no Ziemeļīrijas lauksaimniekiem atgūstamās summas saistībā ar 2006. pieprasījumu gadā veikto pārak lielu platību deklarēšanu.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 221/49

Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 25. marta spriedumu lietā F-102/08 Marcuccio/Komisija 2010. gada 9. jūnijā iesniedza Luigi Marcuccio

(Lieta T-256/10 P)

()

2010/C 221/80

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, avvocato)

Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

— katrā ziņā: pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem atcelt apstrīdēto rīkojumu;

— atzīt, ka pirmajā instancē celtā prasība, kuras rezultātā tika izdots apstrīdētais rīkojums, bija pilnībā pieņemama;

— galvenokārt: pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem apmierināt pirmajā instancē celtajā prasībā izvirzītos prasījumus;

— piespriest atbildētājai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējam visus izdevumus un honorārus, kuri viņam radušies gan pirmajā instancē, gan šajā apelācijas tiesvedībā;

— pakārtoti: nodot šo lietu atpakaļ Civildienesta tiesai citā iztiesāšanas sastāvā, lai vēlreiz lemtu par šo lietu pēc būtības.

Pamati un galvenie argumenti

Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta par Civildienesta tiesas (CDT) 2010. gada 25. marta rīkojumu. Ar šo rīkojumu daļēji kā acīmredzami nepieņemama un daļēji kā acīmredzami nepamatota tika noraidīta prasība, ar kuru tika lūgts atzīt lēmuma spēkā neesamību vai prettiesiskumu, ar kuru Komisija atteicās prasītājam nosūtīt to fotogrāfiju kopijas, kas tika uzņemtas laikā, kad notika pārvākšanās no viņa dzīvesvietas Luandā (Angola) un iznīcināt visus dokumentus saistībā ar šo pārvākšanos, kā arī piespriest Komisijai atlīdzināt kaitējumu, kuru viņš bija cietis no tā, ka atbildētāja veica minēto pārvākšanu pret paša prasītāja gribu.

Savu apgalvojumu atbalstam apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda uz pamatojuma neesamību, kā arī procesuālo tiesību normu attiecībā uz pierādījumu sniegšanu, principa, ka lietas dalībnieki tiesā ir vienlīdzīgi, CDT Reglamenta 94. panta, atbildētājas pienākuma ievērot prasītāja intereses un labas pārvaldības principa pārkāpumu.

Tāpat apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka CDT nav pieņēmusi lēmumu par trijiem tā prasījumiem.
—

atcelt Komisijas Regulu (ES) Nr. 271/2010, ciktāl ar to grozīta Regula (EK) Nr. 889/2008, un ciktāl tās XI pielikuma A daļas 9. punktā attiecībā uz ES bioloģiskās ražošanas logotipu saskaņā ar tās 57. pantu saistoši tiek noteikts, ka tā izmantošanai “jāatbilst noteikumiem”, kas izriet no “tā reģistrēšanas [..] Beniluksa Intelektuālā īpašuma birojā”, īpaši ciktāl šajos noteikumos (par kolektīvu preču zīmi) ir paredzēts — 2. panta 4. punktā: ka neviens, tostarp arī prasītājs, ES bioloģiskās ražošanas logotipu nedrīkst izmantot “without empowerment from the Bodies designed or recognised in accordance with Community Regulations”, proti, bez atļaujas izmantot ES bioloģiskās ražošanas logotipu, ko piešķīrusi atbilstoši Savienības tiesību aktiem izveidota vai atzīta kontroles iestāde; — 4. pantā: atbildības ierobežojums, atbilstoši kuram Eiropas Savienība neuzņemas atbildību par ES bioloģiskās ražošanas logotipa izmantošanu Eiropas Savienībā, izņemot pašu Eiropas Savienības juridisko pastāvēšanu un tās tiesībām attiecībā uz ES bioloģiskās ražošanas logotipu “except to the extent of its corporate existence and of its underlying entitlement to the Organic Farming Mark”, tātad, Eiropas Savienības atbildību ierobežojot tikai ar Eiropas Savienības juridiskās pastāvēšanas faktu un Eiropas Savienības tiesībām uz reģistrēto preču zīmi; — 7. panta 2. punkta otrajā teikumā: norāde, ka noteikumi par kolektīvo preču zīmi attiecībā uz ES bioloģiskās ražošanas logotipa izmantošanu un pārvaldīšanu var pastāvēt līdztekus Eiropas Savienības un valstu tiesiskajiem regulējumiem, bet ka normu kolīzijas par ES bioloģiskās ražošanas logotipa izmantošanu gadījumā ir jāpiemēro preču zīmes noteikumi, tātad, “in case of conflict concerning the use of Organic Farming Mark” ir jāpiemēro “provisions of the present Regulations on use and management” un tie ir pārāki par pārējām normām, īpaši Regulu (ES) Nr. 271/2010; — 9. panta 3. punktā: ES bioloģiskās ražošanas logotipu nevar izmantot veidā, kas pauž nievas vai kritiku attiecībā uz Eiropas Savienību vai Beniluksa Intelektuālā īpašuma biroja izstrādātajiem kolektīvas preču zīmjes noteikumiem; — 12. panta 1. punktā: Eiropas Savienībai ir rezervētas tiesības par produktiem un reklāmas materiāliem, uz kuriem ir ES bioloģiskās ražošanas logotips, veikt tiešas pārbaudes un regulāri pieprasīt izmantošanas piemērus; — 15. panta 1. punktā: Eiropas Savienības kolektīvās preču zīmes noteikumu interpretācija, ņemot vērā tās juridisko pārstāvi, ir rezervēta Eiropas Komisijai un tādējādi Eiropas Savienības tiesu kompetencē neietilpst to interpretēšana; — 15. panta 2. punktā: ES bioloģiskās ražošanas logotipa izmantošanas un pārvaldīšanas noteikumiem piemēro Beļģijas tiesību normas;
Prasība, kas celta 2010. gada 15. aprīlī — Seven/ITSB — Seven for all mankind (“SEVEN FOR ALL MANKIND”)

(Lieta T-176/10)

(2010/C 161/80)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Seven SpA (Leinì, Itālija) (pārstāvis — L. Trevisan, avvocato)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Seven for all mankind LLC

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Apelāciju otrās padomes 2010. gada 28. janvāra lēmumu,

— piespriest ITSB papildus saviem izdevumiem atlīdzināt arī SEVEN SPA tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un procesā Apelāciju padomē.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: SEVEN FOR ALL MANKIND LLC

Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SEVEN FOR ALL MANKIND” (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 443 222) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 14. un 18. klasē

Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: divas grafiskas Kopienas preču zīmes (Nr. 591 206 un Nr. 3 489 234 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16., 18. un 25. klasē) un starptautiska preču zīme (Nr. 731 954 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 9., 12., 14., 15., 16., 18., 20., 22., 25. un 28. klasē), kuras ietver vārdisko elementu “SEVEN”

Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

Izvirzītie pamati: kļūdaina Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošana
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 148/38

Prasība, kas celta 2010. gada 17. martā — CBI/Komisija

(Lieta T-137/10)

2010/C 148/64

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Coordination bruxelloise d’Institutions sociales et de santé (CBI) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — D. Waelbroeck, avocat, un D. Slater, solicitor)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

— atcelt atbildētājas 2009. gada 28. oktobra lēmumu, kurā, pamatojoties uz EKL 86. panta 2. punktu, par saderīgiem ar kopējo tirgu ir atzīti Beļģijas nelikumīgi piešķirtie valsts atbalsti konkrētām galvaspilsētas Briseles reģiona valsts slimnīcām un noraidīta prasītājas sūdzība;

— piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Ar šo prasību prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 28. oktobra Lēmumu C(2009) 8120, galīgā redakcija, kurā par saderīgu ar kopējo tirgu ir atzīts finansējuma kopums, kuru Beļģijas iestādes ir piešķīrušas galvaspilsētas Briseles reģiona IRIS tīkla valsts slimnīcām kā kompensāciju par slimnīcu un neslimnīcu pakalpojumiem ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi (PVTN) [Valsts atbalsts NN 54/2009 (ex-CP 244/2005)].

Savas prasības pamatojumam prasītāja apgalvo, ka Komisijas lēmumā esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā vai vismaz esot nozīmīgs nepietiekams pamatojums.

Prasītāja īpaši norāda, ka Komisijas apgalvojums, ka neesot nepieciešams pārbaudīt atbalsta saņēmēja efektivitāti, piemēram, salīdzinot to ar “vidēju, labi vadītu un piemēroti aprīkotu uzņēmumu”, saistībā ar valsts atbalsta analīzi no EKL 86. panta 2. punkta viedokļa ļautu dalībvalstīm atlīdzināt visas izmaksas, kas rodas uzņēmumam, kurš veic sabiedriskā pakalpojuma uzdevumu, tostarp pārmērīgās un nesamērīgās izmaksas, kas līdz ar to būtu un ir jānoraida.

Prasītāja apgalvo, ka, lai izvairītos no konkurences traucējumiem tirgū, kompensācijai par sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma veikšanu esot jābūt ierobežotai līdz apmēram, kas ir noteikti nepieciešams salīdzinājumā ar izmaksām, kuras rastos efektīvam uzņēmumam, un ka tā tas nav bijis šajā gadījumā.
—

atzīt, ka lēmuma par konkursu vietā līguma slēgšanas tiesības būtu jāpiešķir prasītājai; pakārtoti, līguma slēgšanas tiesību procedūru sākt no jauna no brīža, kad kandidātiem, tostarp JSK, tiek izteikts uzaicinājums; pakārtoti tam, procedūru sākt pilnībā no jauna;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 256/27

Prasība, kas celta 2009. gada 30. jūlijā — EFIM/Komisija

(Lieta T-296/09)

2009/C 256/50

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM), Ķelne (Vācija) (pārstāvis — D. Ehle, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītāja prasījumi:

— atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2009. gada 20. maija lēmumu lietā COMP/C-3/39.391 EFIM

— piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājs pārsūdz Komisijas 2009. gada 20. maija lēmumu lietā COMP/C-3/39.391 EFIM. Šajā lēmumā Komisija ir noraidījusi prasītāja sūdzību par dažādiem EKL 81. un 82. panta pārkāpumiem, ko veikuši vairāki lāzerdrukas iekārtu ražotāji tintes kārtridžu tirgū.

Kā prasības pamatu prasītājs pirmkārt norāda, ka Komisija neesot ņēmusi vērā vairākus būtiskus faktiskos apstākļus un līdz ar to tā esot pārkāpusi labas pārvaldības principu, principu ievērot rūpību, pienākumu sniegt pamatojumu, kā arī tiesības uz aizstāvību. Papildus prasītājs apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā iekļautais atbildētājas vērtējums esot acīmredzami nepareizs un tajā esot pieļauta kļūda vērtējumā, it īpaši attiecībā uz prioritātes kritērijiem sūdzību izskatīšanas procedūrā. Visbeidzot tas norāda, ka efektīvu konkurences aizsardzību no prasītāja minētajiem konkurences ierobežojumiem varot nodrošināt tikai atbildētāja, jo nacionālajām konkurences aizsardzības iestādēm un tiesām esot tikai teritoriāli ierobežota kompetence.
—

atcelt Komisijas 2009. gada 19. marta Lēmumu C (2009) 1945 (1), ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu un uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF), tiktāl, ciktāl ar to ir izslēgti Slovēnijas izdevumi;
—

apmierināt prasību un atcelt apstrīdēto lēmumu vai — pakārtoti — grozīt to tādējādi, ka tiek samazināta finanšu korekcija, nosakot to 5 % apmērā, vai — pakārtotāki — piemērot korekciju 10 % apmērā vienīgi attiecībā uz to cukura daudzumu, kuru ir ievedusi E.B.Z.;
—

atbilstoši EKL 230. un 231. pantam daļu no Komisijas 2008. gada 12. novembra lēmuma valsts atbalsta lietā C26/2008 (300 miljonu euro aizdevums Alitalia S.p.A.) atzīt par spēkā neesošu tiktāl, ciktāl ar to nav likts atgūt atbalstu no Alitalia tiesību un pienākumu pārņēmējiem un Itālijai ir noteikts papildu termiņš tās lēmuma izpildei;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 69/46

Prasība, kas celta 2008. gada 12. janvārī — Schunk/ITSB (cilindrveida iespiedpatronas posms)

(Lieta T-7/09)

(2009/C 69/101)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Schunk GmbH & Co. KG Spann- und Greiftechnik, Lauffen am Neckar (Vācija) (pārstāve — C. Koppe-Zagouras, Rechtsanwältin)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 31. oktobra lēmumu lietā R 1109/2007-1;

— piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Attiecīgā Kopienas preču zīme: cita preču zīme, kurā ir attēlots cilindrveida iespiedpatronas posms, attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 7. un 8. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 098 894)

Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei ir vajadzīgā atšķirtspēja. Turklāt reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei ir atšķirtspēja, sakarā ar tās izmantošanu atbilstoši Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punktam.

(1) Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.).