Keywords

Summary



Keywords

1. Valstu piešķirtie atbalsti – Jēdziens – Pasākuma selektīvais raksturs – Nodokļu pasākums, kas piešķir priekšrocības vienīgi banku nozares uzņēmumiem, kas veic noteiktas darbības – Ietveršana

(EKL 87. panta 1. punkts)

2. Valstu piešķirtie atbalsti – Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm – Konkurences apdraudējums – Novērtējuma kritēriji

(EKL 87. panta 1. punkts)

3. Valstu piešķirtie atbalsti – Novērtējums, ko veic Komisija – Atbalsta sistēmas novērtējums tās kopumā – Pieļaujamība – Sekas

(Komisijas paziņojums 96/C 68/06)

4. Valstu piešķirtie atbalsti – Aizliegums – Atkāpes – Atbalsts, kas veicina svarīga projekta visas Eiropas interesēs īstenošanu – Atbalsts, kas paredzēts kādas tautsaimniecības nozares attīstībai – Komisijas rīcības brīvība – Tiesas kontrole – Robežas

(EKL 87. panta 3. punkta b) un c) apakšpunkts)

5. Valstu piešķirtie atbalsti – Atbalsta projekti – Ieviešana, iepriekš nepaziņojot Komisijai – Komisijas lēmums, ar ko liek atgūt atbalstu – Pienākums norādīt pamatojumu – Piemērojamība

(EKL 88. panta 3. punkts un EKL 253. pants)

6. Valstu piešķirtie atbalsti – Nelikumīga atbalsta atgūšana – Atbalsts, kas piešķirts, pārkāpjot EKL 88. panta 3. punkta procesuālos noteikumus – Iespējamā saņēmēju tiesiskā paļāvība – Tiesiskā noteiktība – Aizsardzība – Nosacījumi un ierobežojumi

(EKL 88. panta 3. punkts)

7. Valstu piešķirtie atbalsti – Nelikumīga atbalsta atgūšana – Samērīguma principa pārkāpums – Neesamība – Atgūstamās summas – Vērā ņemamie fakti

(EKL 88. panta 3. punkts)

8. Valstu piešķirtie atbalsti – Komisijas lēmums, ar kuru ir atzīta atbalsta nesaderība ar kopējo tirgu – Valsts pasākums, ar ko liek atgūt atbalstu – Valsts izpildes pasākuma spēkā esamības apstrīdēšana saskaņā ar Kopienu tiesību normām, ja nav pierādījumu, kas ietekmētu Komisijas lēmuma spēkā esamību – Izslēgšana

(EKL 87. pants un Padomes Regulas Nr. 659/1999 14. pants)

Summary

1. EKL 87. panta 1. punkts aizliedz atbalstu, kas “dod priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai”, tas ir, selektīvu atbalstu. Atbalstu var uzskatīt par selektīvu šī noteikuma izpratnē, pat ja tas skar visu tautsaimniecības nozari.

Tā ir, ja nodokļa samazinājums attiecas tikai uz banku nozari un banku nozares ietvaros dod priekšrocības tikai tiem uzņēmumiem, kas veic paredzētās darbības. Tā kā tas neattiecas uz visiem saimnieciskās darbības subjektiem un patiesībā atkāpjas no vispārējās nodokļu sistēmas, to nevar uzskatīt par vispārēju nodokļu vai ekonomikas politikas pasākumu.

Šāds nodokļa samazinājums ir jāaizliedz saskaņā ar EKL 87. panta 1. punktu, jo tas nav vispārējās sistēmas pielāgojums bankas uzņēmumu raksturīgām īpašībām, bet tiek uzskatīts par līdzekli, kā uzlabot noteiktu uzņēmumu konkurētspēju konkrētā nozares attīstības brīdī.

(sal. ar 44.–51. punktu)

2. EKL 87. panta 1. punkts aizliedz atbalstus, kas ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus. Izvērtējot šos divus nosacījumus, Komisijai ir nevis jākonstatē faktiskā atbalsta ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm un faktisks konkurences izkropļojums, bet tikai jāpārbauda, vai konkrētais atbalsts varētu ietekmēt šo tirdzniecību un izkropļot konkurenci.

Atbalsta nesaderīgums ar kopējo tirgu galu galā ir jākonstatē tad, ja tas varēja vai var ietekmēt Kopienas iekšējo tirdzniecību un radīt tajā pastāvošās konkurences izkropļojumu. It īpaši, ja kādas dalībvalsts piešķirtais atbalsts nostiprina kāda uzņēmuma stāvokli attiecībā pret citiem konkurējošiem uzņēmumiem Kopienas iekšējā tirdzniecībā, ir uzskatāms, ka atbalsts ir ietekmējis minēto tirdzniecību. Šajā sakarā tas apstāklis, ka kāda no tautsaimniecības nozarēm tiek liberalizēta Kopienu līmenī, var liecināt par faktisku vai iespējamu atbalsta ietekmi uz konkurenci, kā arī par tā sekām tirdzniecībā starp dalībvalstīm. Turklāt nav nepieciešams, lai uzņēmums, kas saņem atbalstu, pats piedalītos Kopienas iekšējā tirdzniecībā. Ja dalībvalsts piešķir atbalstu kādam uzņēmumam, iekšējās darbības var saglabāties tādā pat līmenī vai pieaugt, taču tā rezultātā tiek samazinātas citās dalībvalstīs reģistrētu uzņēmumu izredzes iekļūt šīs dalībvalsts tirgū. Turklāt viena uzņēmuma, kurš līdz šim nav piedalījies Kopienas iekšējā tirdzniecībā, spēcināšana var to nostādīt tādā stāvoklī, kas tam ļauj ienākt citas dalībvalsts tirgū.

Ir arī jāaizliedz, ka nodokļa samazinājums spēcina to uzņēmumu stāvokli, kas saņem atbalstu, salīdzinot ar uzņēmumiem, kas aktīvi darbojas Kopienas iekšējā tirdzniecībā, it īpaši sakarā ar nozīmīgu liberalizācijas procesu Kopienu līmenī, saasinot konkurenci, kas jau varēja izrietēt no Līgumā paredzētās kapitāla brīvas aprites.

(sal. ar 53.–60. punktu)

3. Atbalstu sistēmas gadījumā Komisija, lai pārbaudītu, vai šī sistēma ietver atbalsta elementus, var tikai izpētīt attiecīgās sistēmas vispārējās īpašības un tai nav pienākuma pārbaudīt katru atsevišķu piemērošanas gadījumu, tostarp, lai pārliecinātos, ka tas nepārsniegtu maksimālo de minimis atbalsta summu, ko nosaka tās paziņojums 96/C 68/06.

(sal. ar 67. un 69. punktu)

4. Komisijai EKL 87. panta 3. punkta piemērošanā ir plaša rīcības brīvība, kuras realizēšana ir saistīta ar ekonomiska un sociāla rakstura apsvērumu novērtējumu, kas jāveic Kopienu kontekstā. Kopienu tiesa, pārbaudot šādas brīvības īstenošanas likumību, nevar aizvietot kompetentas iestādes sniegto novērtējumu ar savu attiecīgā jautājuma novērtējumu, bet tai ir tikai jāpārbauda, vai tajā nav pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā vai pilnvaru nepareiza izmantošana.

Nekvalificējot par “projektu visas Eiropas interesēs” EKL 87. panta 3. punkta b) apakšpunkta izpratnē nodokļa samazinājuma pasākumu, no kura izriet, ka tas ir vērsts uz to, lai nostiprinātu konkurences pozīciju iekšējā tirgū, Komisija nepieļauj acīmredzamu kļūdu novērtējumā. Tai nevar pamatoti apgalvot, ka šie pasākumi ir daļa no privatizācijas nobeiguma procesa, šāds kādas dalībvalsts uzsākts process kā tāds nevar tikt uzskatīts par projektu visas Eiropas interesēs.

Tā turklāt nepieļauj acīmredzamu kļūdu novērtējumā, uzskatot, ka pasākums, kas ir būtisks, lai uzlabotu atbalsta saņēmēju konkurētspēju nozarē, kurai ir raksturīga intensīva starptautiskā konkurence, un faktiski ir paredzēts, lai nostiprinātu atbalsta saņēmēju pozīcijas attiecībā pret konkurentiem, kas atbalstu nesaņem, neatbilst nosacījumam, ka nedrīkst izmainīt tirdzniecības nosacījumus tādā veidā, kas būtu pretrunā Eiropas interesēm, kam ir jāatbilst atbalstam, kas paredzēts konkrētu saimniecisko darbību veicināšanai EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē.

(sal. ar 71., 72., 74.–77., 79., 82. un 83. punktu)

5. EKL 253. pantā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu būtībā ir jānovērtē atbilstoši lietas apstākļiem, īpaši akta saturam, norādītā pamatojuma raksturam un interesēm, kas to adresātam varētu rasties, saņemot paskaidrojumus. Tomēr, runājot par valsts atbalstu, ja pretēji EKL 88. panta 3. punktam atbalsts jau ir piešķirts, Komisijai, kurai ir pilnvaras pieprasīt valsts iestādēm atgūt atbalstu, nav pienākuma norādīt īpašus motīvus, lai attaisnotu šo pilnvaru izmantošanu.

Tā arī, ja dalībvalsts neinformēja Komisiju pirms šīs sistēmas ieviešanas par atbalsta sistēmu, kas paredz nodokļa samazinājumu, Komisijai nav pienākuma darīt zināmus īpašos motīvus, kādi ir tās rīkojuma par atbalsta atgūšanu pamatā.

(sal. ar 99.–101. punktu)

6. Ņemot vērā Komisijas saskaņā ar EKL 88. pantu veiktās valsts atbalsta kontroles obligāto raksturu, uzņēmumi, kas saņem atbalstu, būtībā neiegūst tiesisko paļāvību par atbalsta, kas tiem ir piešķirts, ievērojot šajā pantā paredzēto procedūru, likumību un, otrkārt, par to, ka rūpīgam saimnieciskās darbības subjektam būtu jābūt spējīgam nodrošināt, lai šī procedūra tiktu ievērota.

Īpaši gadījumā, ja atbalsts ir piešķirts, nepaziņojot Komisijai, un tādējādi tas ir nelikumīgs saskaņā ar EKL 88. panta 3. punktu, atbalsta saņēmējs neiegūst tiesisko paļāvību attiecībā uz atbalsta piešķiršanas likumību. Ne attiecīgā dalībvalsts, ne attiecīgais saimnieciskās darbības subjekts nevar atsaukties uz tiesiskās noteiktības principu, lai kavētu atbalsta atgūšanu, jo, ieviešot to, iekšējas strīdīgas situācijas iespējamība bija paredzama.

Atbalsta, kas piešķirts, neievērojot EKL 88. panta 3. punktā paredzēto procedūru, atgūšana rada paredzamu risku saimnieciskās darbības subjektam, kas saņem šo atbalstu, un tas līdz ar to nevar atsaukties uz tiesiskās paļāvības aizsardzību, lai no tā izvairītos.

Otrkārt, uzņēmumi, kas saņem nelikumīgu atbalstu, parasti ņem vērā tā apmēru savās ekonomiskajās iespējās, un šāda atbalsta vēlākai atgūšanai kopumā ir negatīva ietekme uz to finansēm. Ja šāds apstāklis radītu šķēršļus atbalsta atgūšanai, atbalsti noteikti lielākajā daļā gadījumu paliktu pie saņēmējiem un valsts atbalstu kontrole Kopienas līmenī zaudētu savu iedarbīgumu.

Ņemot vērā iepriekš minētos faktus, nelikumīga atbalsta saņēmējs līdz ar to nevar atsaukties uz iespēju pamatoties uz ārkārtas apstākļiem, kas ir bijuši tā paļāvības uz šī atbalsta likumību pamatā.

(sal. ar 104. un 108.–111. punktu)

7. Nelikumīga atbalsta atcelšana, to atgūstot, ir tā nelikumības konstatēšanas loģiskas sekas. Šī atgūšana, lai atjaunotu agrāko situāciju, būtībā nevar tikt uzskatīta par nesamērīgu pasākumu, ņemot vērā Līguma noteikumu par valsts atbalstu mērķus. Restitūcijas rezultātā atbalsta saņēmējs zaudē priekšrocības, ko tas baudīja tirgū attiecībā pret saviem konkurentiem, un tiek atjaunota agrākā situācija, kas pastāvēja pirms atbalsta piešķiršanas. Atgūstamās summas nebūtu jāaprēķina, ņemot vērā dažādas darbības, ko uzņēmumi varētu būt ieviesuši, ja tie nebūtu izvēlējušies darbības, kuras sedz atbalsts. Faktiski šī izvēle tika izdarīta, apzinoties risku, ka atbalsti, kas piešķirti, neievērojot EKL 88. panta 3. punktā paredzēto procedūru, varētu tikt atgūti. Šie uzņēmumi varēja izvairīties no šī riska, nekavējoties izvēloties atšķirīgi strukturētas darbības.

Attiecībā uz atbalsta pasākumu, kas piešķirts nodokļa samazinājuma formā, posmā, kad valsts iestādes atgūst atbalstu, agrākās situācijas atjaunošana ļauj tikai ņemt vērā faktiski izdevīgāku nodokļu režīmu nekā tas, ko paredz vispārējās tiesības, kas nelikumīgā atbalsta neesamības gadījumā un saskaņā ar valsts tiesību noteikumiem, kas ir saderīgi ar Kopienu tiesībām, tiktu piemērotas faktiski īstenotajām darbībām.

(sal. ar 113.–116., 119. punktu)

8. EKL 87. un turpmākie panti, Regulas Nr. 659/1999 14. pants, kā arī tiesiskās paļāvības aizsardzības princips, tiesiskās noteiktības princips un samērīguma princips nevar iestāties pret valsts pasākumu, kas liek atgūt atbalstu, izpildot Komisijas lēmumu, ar kuru šis atbalsts ir atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un kura pārbaude attiecībā uz šīm pašām vispārējām normām un vispārējiem principiem nav atklājusi faktus, kas varētu ietekmēt tā spēkā esamību.

(sal. ar 125. punktu un rezolutīvās daļas 2. punktu)