ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 24/21

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) 2009. gada 28. oktobra rīkojumu — Vasileios Alexandros Giankoulis/Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskeumaton

(Lieta C-425/09)

2010/C 24/38

Tiesvedības valoda — grieķu

Iesniedzējtiesa

Symvoulio tis Epikrateias

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Vasileios Alexandros Giankoulis

Atbildētājs: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskeumaton

Prejudiciālais jautājums

Vai Direktīvas 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību (OV L 19), 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā, — kas grozīts ar Direktīvas 2001/19/EK (OV L 206) 1. panta 3. punktu, un bija spēkā pirms Direktīvas 89/48/EEK atcelšanas ar Direktīvas 2005/36/EK (OV L 255) 62. pantu, — ietvertais jēdziens “profesionālā pieredze” atbilst šīs direktīvas 1. panta e) punktā ietvertajai jēdziena “profesionālā pieredze” definīcijai un var nozīmēt pieredzi, kuru veido šādu elementu kopums: a) attiecīgā persona šo pieredzi ir ieguvusi pēc tā diploma saņemšanas, kas garantē tai pieeju darbam noteiktā reglamentētā profesijā izcelsmes dalībvalstī; b) šī pieredze tika iegūta, veicot to pašu profesionālo darbību, saistībā ar kuru ir iesniegts pieteikums atbilstoši Direktīvai 89/48/EEK (skat. terminus “the profession concerned”, “la profession concernée” un “der betreffende Beruf”, kas tiek attiecīgi lietoti šīs direktīvas angļu, franču un vācu valodas redakcijā), un c) minētā profesionālā darbība tika veikta likumīgi, tas ir, ievērojot tās dalībvalsts tiesību aktu noteikumus un nosacījumus, kurā tā tika veikta, tādējādi izslēdzot iespēju, ka tiek ņemta vērā pieredze, kas attiecīgajā profesijā iegūta uzņemošajā dalībvalstī pirms pieteikuma apmierināšanas, jo uzņemošajā dalībvalstī attiecīgā profesija nevar tikt likumīgi veikta pirms pieteikuma apmierināšanas (protams, ņemot vērā direktīvas 5. panta noteikumus, saskaņā ar kuriem, ievērojot dažus priekšnosacījumus, — lai iegūtu profesionālo pieredzi, kas nav gūta dalībvalstī, no kuras attiecīgā persona ir ieradusies — ir atļauts strādāt profesijā attiecīgajā dalībvalstī kvalificēta profesijas pārstāvja uzraudzībā)?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 24/22

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) 2009. gada 28. oktobra rīkojumu — Ioannis Giorgos Askoxylakis/Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

(Lieta C-426/09)

2010/C 24/39

Tiesvedības valoda — grieķu

Iesniedzējtiesa

Symvoulio tis Epikrateias

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Ioannis Giorgos Askoxylakis

Atbildētājs: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

Prejudiciālais jautājums

Vai Direktīvas 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību (OV L 19), 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā, — kas grozīts ar Direktīvas 2001/19/EK (OV L 206) 1. panta 3. punktu, un bija spēkā pirms Direktīvas 89/48/EEK atcelšanas ar Direktīvas 2005/36/EK (OV L 255) 62. pantu, — ietvertais jēdziens “profesionālā pieredze” atbilst šīs direktīvas 1. panta e) punktā ietvertajai jēdziena “profesionālā pieredze” definīcijai un iekļauj arī tādu pieredzi, kurai vienlaicīgi ir šādas raksturiezīmes: a) attiecīgā persona šo pieredzi ir ieguvusi pēc diploma saņemšanas, kas garantē tai pieeju darbam noteiktā reglamentētā profesijā izcelsmes dalībvalstī; b) šī pieredze tika iegūta, veicot to pašu profesionālo darbību, saistībā ar kuru ir iesniegts pieteikums atbilstoši Direktīvai 89/48/EEK (skat. terminus “the profession concerned”, “la profession concernée” un “der betreffende Beruf”, kas tiek attiecīgi lietoti šīs direktīvas angļu, franču un vācu valodas redakcijā); un c) minētā profesionālā darbība tika veikta likumīgi, tas ir, ievērojot tās dalībvalsts tiesību aktu noteikumus un nosacījumus, kurā tā tika veikta, tādējādi izslēdzot iespēju, ka tiek ņemta vērā pieredze, kas attiecīgajā profesijā iegūta uzņemošajā dalībvalstī pirms pieteikuma apmierināšanas, jo uzņemošajā dalībvalstī attiecīgā profesija nevar tikt likumīgi veikta pirms pieteikuma apmierināšanas (protams, ņemot vērā direktīvas 5. panta noteikumus, saskaņā ar kuriem, ievērojot dažus priekšnosacījumus, — lai iegūtu profesionālo pieredzi, kas nav gūta dalībvalstī, no kuras attiecīgā persona ir ieradusies — ir atļauts strādāt profesijā attiecīgajā dalībvalstī kvalificēta profesijas pārstāvja uzraudzībā)?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 312/10

Prasība, kas celta 2009. gada 17. augustā — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika

(Lieta C-331/09)

2009/C 312/17

Tiesvedības valoda — poļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Gross un A. Stobiecka-Kuik)

Atbildētāja: Polijas Republika

Prasītājas prasījumi:

— atzīt, ka, neizpildot Komisijas 2007. gada 23. oktobra lēmumā par valsts atbalstu C 23/06 (ex NN 35/06), kuru Polijas Republika ir īstenojusi attiecībā uz tērauda ražotāju Technologie Buczek Group (paziņots ar dokumenta numuru C (2007) 5087) un kas publicēts OV L 116, 26. lpp., paredzētos pienākumus, un, katrā gadījumā, nepaziņojot Komisijai par šo pienākumu izpildi, Polijas Republika ir pārkāpusi EKL 249. panta 4. punktu un iepriekš minētā lēmuma 3., 4. un 5. pantu;

— piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Komisija 2007. gada 23. oktobrī pieņēma lēmumu, ar ko uzliek par pienākumu atgūt valsts atbalstu no tēraudu ražojošās Technologie Buczek Group, it īpaši no Tecnologie Buczek SA (turpmāk tekstā — “TB”) un tās meitas sabiedrībām Huta Buczek (turpmāk tekstā — “HB”) un Buczek Automotive (turpmāk tekstā — “BA”), kuras prettiesiskā veidā ir īstenojušas iepriekš apstiprinātu pārstrukturēšanas plānu un pēc tam ir saņēmušas nelikumīgu atbalstu darbībai. Šis atbalsts darbībai izpaudās kā atbrīvojums no publisko tiesību pienākumu pildīšanas. Polijas Republikai lēmumu ar tās Pastāvīgā pārstāvja Eiropas Savienībā starpniecību paziņoja 2007. gada 24. oktobrī. Tajā pat laikā Komisija lūdza Polijas Republikai veikt pasākumus, kas nepieciešami nelikumīgi piešķirtā atbalsta atgūšanai.

Datumā, kad tika celta šī prasība, HB un BA piešķirtais atbalsts vēl nebija atmaksāts.

Polijas iestādes ir norādījušas, ka, neraugoties uz tīri tehniska rakstura šķēršļiem, atbalsta atgūšanas ievērojamās kavēšanās iemesls esot Polijas tiesību normas maksātnespējas jomā. Polijas iestādes ir paskaidrojušas, ka lēmumā norādītais valsts atbalsts izpaudies kā TB atbrīvošana no tās pienākumiem, kaut arī faktiskās atbalsta saņēmējas esot bijušas tās meitas sabiedrības. Šajā gadījumā visas saistības, ieskaitot no HB un BA atgūstamās summas, formāli esot bijis jāuzņemas TB. Polijas tiesību aktu normas neļaujot šādus prasījumus dzēst, izņemot “pilnīgas neiespējamības” gadījumus. Turklāt, ja šādi prasījumi tiekot izvirzīti, TB maksātnespējas administratoram esot jāmaksā prasītās summas, kurās ietilpst no meitas uzņēmumiem atgūstamās summas. Tāpat, ja šīs summas tiekot atgūtas, tad vairs neesot tiesiska pamata prasīt, lai HB un BA tās atmaksā.

Tomēr Komisija uzskata, ka nav pietiekami, ka Polijas Republika ir izmantojusi visus tai pieejamos līdzekļus. Šo pasākumu veikšanas rezultātā ir efektīvi un nekavējoties jāpanāk lēmuma izpilde, jo citādi ir jāatzīst, ka Polijas Republika nav izpildījusi tai uzliktos pienākumus. Dalībvalsts pienākums atgūt atbalstu nav izpildīts, ja šīs dalībvalsts rīcība nav nekādi ietekmējusi konkrētās summas faktisku atgūšanu.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 256/11

Prasība, kas celta 2009. gada 30. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

(Lieta C-303/09)

2009/C 256/20

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Flynn un E. Righini)

Atbildētāja: Itālijas Republika

Prasītājas prasījumi:

— atzīt, ka, noteiktajā termiņā neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai atceltu ar Komisijas 2004. gada 20. oktobra Lēmumu 2005/315/EK par “Tremonti-bis” likuma spēkā esamības pagarināšanu pašvaldībās, ko nopietni skārušas dabas katastrofas 2002. gadā (izziņots 2004. gada 22. oktobrī ar dokumenta numuru K (2004) 3893) (OV 2005 L 100, 46. lpp.), par nelikumīgu un nesaderīgu ar kopējo tirgu atzīto atbalstu shēmu un atgūtu saskaņā ar šo shēmu piešķirto atbalstu no tā saņēmējiem, Itālijas Republika nav izpildījusi šī lēmuma 2., 5. un 6. pantā un EK līgumā paredzētos pienākumus;

— piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Termiņš, kad Itālijas Republikai bija jāatceļ atbalsta shēma un jāatgūst nelikumīgi piešķirtais atbalsts, beidzās divus mēnešus pēc attiecīgā lēmuma paziņošanas dienas. Pēc vairāk nekā četriem gadiem Itālijas iestādēm vēl ir jāatgūst vairāk nekā 25 % no piešķirtā atbalsta, attiecībā uz kuru bija izdots rīkojums par samaksu, un tām vēl ir jāpaziņo Komisijai to atbalsta summu apmērs, kas tika izmaksāts saņēmējiem, kuriem nebija tiesību gūt labumu no šīs shēmas.
2.

a) Vai pienākums atturēties pieņemt normas, kas varētu nopietni apdraudēt ar direktīvu paredzēto rezultātu, dalībvalstij ir jāpilda arī laika posmā no 2002. gada 27. novembra līdz 2010. gada 31. decembrim NEC direktīvas 4. panta 1. punkta nozīmē? b) Vai laika posmā no 2002. gada 27. novembra līdz 2010. gada 31. decembrim, ja pastāv risks, ka pēc šī laika posma beigām valstij noteiktā maksimāli pieļaujamā SO2 un/vai NOX emisija tiks pārsniegta vai tā tiek pārsniegta, kaut arī dalībvalstij ir jāpilda pienākums atturēties pieņemt iepriekšminētos noteikumus, tā līdztekus minētajam pienākumam vai tā vietā var pildīt pienākumu — pieņemt pozitīvus rezultātus nodrošinošus pasākumus? c) Vai atbildes sniegšanai uz 2.a) un 2.b) jautājumu ir nozīme tam, ka no atļaujas atbilstoši vides tiesībām izsniegšanas pieteikuma iekārtas būvniecībai, kas veicinās NEC direktīvā valstij noteiktās maksimāli pieļaujamās SO2 un/vai NOX emisijas pārsniegšanu, izriet, ka iekārtas ekspluatācija tiks sākta agrākais 2011. gadā?
7.

Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša un tiesa atļaujas ārstēties ārzemēs atteikumu uzskata par nelikumīgu, kā ir jāatlīdzina veselības apdrošināšanas sistēmā apdrošinātā izdevumi par viņa ārstēšanos: a) tieši no valsts, kurā viņš ir apdrošināts, vai no valsts, kurā ir notikusi ārstēšana, pēc atļaujas ārstēties ārzemēs iesniegšanas? b) kādā apmērā, ja pakalpojumu apjoms, kas ir paredzēts dzīvesvietas dalībvalsts tiesību aktos, atšķiras no pakalpojumu apjoma, kas ir paredzēts tās dalībvalsts tiesību aktos, kurā ārstēšana tiek sniegta; ņemot vērā EKL 49. pantu, kurā paredzēts pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumu aizliegums?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 180/27

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal de commerce de Bourges (Francija) 2009. gada 8. maija rīkojumu — Lidl SNC/Vierzon Distribution SA

(lieta C-159/09)

2009/C 180/46

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Tribunal de commerce de Bourges

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Lidl SNC

Atbildētājs: Vierzon Distribution SA

Prejudiciālie jautājumi

Vai Direktīvas 84/450 (1), kas grozīta ar Direktīvu 97/55 (2), 3.a pants ir jāinterpretē tādējādi, ka būtu nelikumīgi veikt salīdzinošo reklāmu, aplūkojot preču, kas apmierina vienādas vajadzības vai kas ir paredzētas vienam un tam pašam nolūkam, cenām, proti, norādot uz šo preču pietiekamu savstarpējo aizstājamību, pamatojoties tikai ar to, ka attiecībā uz pārtikas produktiem katra šī produkta patēriņš, katrā ziņā prieks, kāds ir to patērējot, mainās atkarībā no to izgatavošanas apstākļiem un vietas, izmantotajām sastāvdaļām un ražotāja pieredzes?

(1) Padomes 1984. gada 10. septembra Direktīva 84/450/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz maldinošu reklāmu (OV L 250, 17. lpp.).

(2) Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 6. oktobra Direktīva 97/55/EK, ar ko groza Direktīvu 84/450/EEK par maldinošu reklāmu, lai tajā iekļautu salīdzinošo reklāmu (OV L 290, 18. lpp.).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 153/29

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Court of Appeal (Anglija un Velsa) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) 2009. gada 8. maija rīkojums — Secretary of State for Work and Pensions/Taous Lassal

(lieta C-162/09)

2009/C 153/55

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal (Anglija un Velsa) (Civil Division)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Secretary of State for Work and Pensions

Atbildētāja: Taous Lassal

Prejudiciālie jautājumi:
1.

EKL 299. panta 4. punkta, kā tas interpretēts Tiesas judikatūrā, pārkāpums. Pirmkārt, pārsūdzētajā spriedumā neesot ņemts vērā Gibraltāra tiesiskais statuss atbilstoši EKT judikatūrai (2003. gada 23. septembra spriedums un 2006. gada 12. septembra spriedums), jo netiek norādīts, ka Gibraltāru Spānijas Karalis Lielbritānijas kronim nodeva saskaņā ar 1713. gada Utrehtas līgumu, un šā statusa noteikšanā pieļauta virkne neprecizitāšu. Otrkārt, EKL 299. panta 4. punkts esot pārkāpts arī ar to, ka Gibraltāram piedēvēta iespēja nošķirties no Apvienotās Karalistes nodokļu jautājumos, kas nozīmē, ka šī pēdējā vairs neuzņemas kārtot pirmā ārlietas šajā jomā, līdz ar to de facto nodokļu ziņā pārvēršot Gibraltāru par jaunu dalībvalsti.
2.

a) Vai Direktīvas 85/337/EKK, kas grozīta ar Direktīvu Nr. 97/11/EK (2) un Direktīvu Nr. 2003/35/EK (3), 1., 5., 6., 7., 8. un 10.a pantam ir pretrunā juridisks režīms, kurā tiesības īstenot projektu, kuram jāveic ietekmes novērtējums, ir piešķirtas ar tiesību aktu, kuru nevar pārsūdzēt tiesā vai citā neatkarīgā un objektīvā institūcijā, kas noteikta ar likumu, lai — pamatojoties uz materiāliem vai procesuāliem aspektiem — pārsūdzētu lēmumu, kas dod tiesības projektu īstenot? b) Vai 1998. gada 25. jūnijā pieņemtās Orhūsas konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, ko Eiropas Kopiena ir apstiprinājusi ar Padomes 2005. gada 17. februāra Lēmumu 2005/370/EK (4), 9. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm ir uzlikts pienākums paredzēt iespēju griezties tiesā vai kādā citā neatkarīgā un objektīvā institūcijā, kas noteikta likumā, lai — pamatojoties uz projektu, kuri pakļauti ietekmes novērtējumam, atļauju materiālo un procesuālo režīmu materiāliem vai procesuāliem aspektiem — apstrīdētu lēmumu, darbības vai bezdarbības likumību, uz ko attiecas 6. panta noteikumi? c) Vai, raugoties no 1998. gada 25. jūnijā pieņemtās Orhūsas konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, ko Eiropas Kopiena ir apstiprinājusi ar Padomes 2005. gada 17. februāra Lēmumu 2005/370/EK, viedokļa, Direktīvas 85/337/EKK, kas grozīta ar Direktīvu 2003/35/EK, 10.a pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm ir uzlikts pienākums paredzēt iespēju griezties tiesā vai kādā citā neatkarīgā un objektīvā institūcijā, kas noteikta likumā, lai apstrīdētu lēmumu, darbības vai bezdarbības likumību, pamatojoties uz projektu, kuri pakļauti ietekmes novērtējumam, atļauju materiālo un procesuālo režīmu materiāliem vai procesuāliem aspektiem?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 102/12

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Cour de cassation (Francija) 2009. gada 18. februāra rīkojumu – Établissements Rimbaud SA/Directeur général des impôts, Directeur des services fiscaux d'Aix-en-Provence

(Lieta C-72/09)

2009/C 102/18

Tiesvedības valoda – franču

Iesniedzējtiesa

Cour de cassation

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Établissements Rimbaud SA

Atbildētāji: Directeur général des impôts, Directeur des services fiscaux d'Aix-en-Provence

Prejudiciālais jautājums

Vai Eiropas Ekonomikas zonas līguma 40. pants pieļauj tādu tiesisko regulējumu, kāds izriet no code général des impôts [Vispārējā nodokļu kodeksa] 990.D panta un turpmākajiem pantiem – redakcijā, kas ir piemērojama attiecīgo faktu norises laikā, ar kuru no nodokļa 3 % apmērā, kas uzlikts nekustamā īpašuma, kas atrodas Francijā, tirgus vērtībai, ir atbrīvotas Francijā reģistrētas sabiedrības un ar kuru šis atbrīvojums no nodokļa ir piemērojams sabiedrībai, kura dibināta kādā no Eiropas ekonomikas zonas valstīm, kura nav Eiropas Savienības dalībvalsts, vienīgi tad, ja starp Franciju un šo valsti ir noslēgts nolīgums par administratīvās palīdzības sniegšanu, lai apkarotu krāpšanos nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu nomaksas, vai arī tad, ja saskaņā ar līgumu, kurā iekļauta nediskriminācijas pilsonības dēļ klauzula, šīm juridiskām personām nedrīkst uzlikt pienākumu maksāt lielākus nodokļus nekā tas tiek prasīts no Francijā dibinātajām sabiedrībām?
1)

Vai Kopienu tiesības pieļauj dalībvalstīm aizliegt visiem uzņēmumiem, kas sniedz telekomunikāciju pakalpojumus, noteikt, ka līgumu slēgšana par pakalpojumu sniegšanu ir atkarīga no cita pakalpojuma pirkšanas [(pakalpojumu) saistītā pārdošana); it īpaši: vai šāds [pirkuma] pienākums nepārsniedz to, kas ir nepieciešams telekomunikāciju direktīvu paketē paredzēto mērķu sasniegšanai (Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar to saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (1), Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (2), Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (3), kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (4))?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 102/9

Prasība, kas celta 2008. gada 21. novembrī – Eiropas Kopienu Komisija/Slovākijas Republika

(Lieta C-507/08)

2009/C 102/12

Tiesvedības valoda – slovāku

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji – C. Giolito, J. Javorský un K. Walkerová)

Atbildētāja: Slovākijas Republika

Prasītājas prasījumi:

— atzīt, ka, neizpildot Komisijas 2006. gada 7. jūnija lēmumu attiecībā uz valsts atbalstu C 25/05 (bijušais NN 21/05), kuru Slovākijas Republika piešķīra Frucona Košice a.s. [paziņots ar numuru C(2006) 2082 (1)], Slovākijas Republika nav izpildījusi EKL 249. panta ceturtajā daļā un iepriekš minētā lēmuma 2. pantā paredzētos pienākumus;

— piespriest Slovākijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Komisija savā 2006. gada 7. jūnija lēmumā attiecībā uz valsts atbalstu C 25/05 (bijušais NN 21/05), kuru Slovākijas Republika piešķīra Frucona Košice a.s., atzina, ka Slovākijas Republikas pieņemtie pasākumi par labu Frucona Košice a.s. ir valsts atbalsts EKL 87. panta 1. panta nozīmē un ka šis atbalsts nav saderīgs ar kopējo tirgu. Tajā pašā laikā tā lika Slovākijas Republikai pieņemt visus vajadzīgos pasākumus, lai atgūtu pretlikumīgi piešķirto valsts atbalstu.

Līdz pat šai dienai Frucona nav atmaksājis piešķirto atbalstu.

Valsts atbalsts Frucona tika piešķirts nodokļu parāda atlaišanas veidā, kuru tiesa apstiprināja vienošanās par parādu samaksas kārtību procedūras ietvaros. Slovākijas Republika tiesvedības ceļā centās atgūt pretlikumīgi piešķirto atbalstu. Pirmajā instancē tika noraidīta prasība, balstoties tostarp uz argumentu, ka nodokļu parāds, kuru Frucona bija pienākums samaksāt nodokļu iestādei, saskaņā ar ex lege, ir izbeidzies. Apelācijas instances tiesa apstiprināja pirmās instances tiesas spriedumu, tostarp nospriežot, ka vienošanos par nodokļa parāda samaksas kārtību nevar izskatīt, jo tā ir galīga un to ir jāievēro visām iestādēm, arī apelācijas instances tiesai, un ka Komisija savā lēmumā nav ievērojusi valsts tiesību noteikumus, ar kuriem tiek regulēts konflikts starp vienošanās par nodokļu samaksas kārtību procedūru un tiesvedības procedūru.

Abu tiesu spriedumi liedz nekavējoties un efektīvi izpildīt Komisijas lēmumu.

Ar to vien nepietiek, ka Slovākijas Republika ir izmantojusi visus tās rīcībā esošos tiesiskos līdzekļus. Šo tiesiskos līdzekļu piemērošanas rezultātā ir jāsasniedz nekavējoša un efektīva lēmuma izpilde un, ja šāda izpilde netiek veikta, tad Slovākijas Republika nav pietiekami izpildījusi savus pienākumus. Valsts nav izpildījusi savu atgūšanas pienākumu, ja ar darbībām, kuras tā veikusi, nav nodrošināta patiesa maksājamo summu atgūšana.

(1) OV L 112, 2007. gada 30. aprīlis, 14. lpp.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 55/17

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar VAT and Duties Tribunal, Londona (Apvienotā Karaliste) 2008. gada 29. decembra rīkojumu — EMI Group Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Lieta C-581/08)

(2009/C 55/28)

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

VAT and Duties Tribunal, Londona

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: EMI Group Ltd

Atbildētājs: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Prejudiciālie jautājumi

a) Kā šīs lietas apstākļu kontekstā interpretēt Sestās direktīvas (1) 5. panta 6. punkta pēdējo teikumu?

b) Kādas ir “parauga” Sestās direktīvas 5. panta 6. punkta pēdējā teikuma nozīmē būtiskās pazīmes?

c) Vai dalībvalstij ir ļauts ierobežot Sestās direktīvas 5. panta 6. punkta pēdējā teikumā minētā “parauga” interpretāciju šādi: i) tāda industriāla parauga, kāds parasti nav pieejams tirdzniecībā sabiedrībai, dāvinājums faktiskam vai potenciālam uzņēmējdarbības klientam (līdz 1993. gadam), ii) tikai viens vai tikai pirmais no vairākiem paraugiem, ko viena persona ir iedevusi vienam un tam pašam saņēmējam, ja šie paraugi ir identiski vai arī viens no otra būtiski neatšķiras (pēc 1993. gada)?

d) Vai dalībvalstij ir ļaut ierobežot Sestās direktīvas 5. panta 6. punkta pēdējā teikumā minētās “mazas vērtības dāvanas” interpretāciju tādējādi, lai neiekļautu: i) tādas preces dāvinājumu, kas veido daļu no vienai personai regulāri dotu dāvanu virknes vai sērijas (līdz 2003. gada oktobrim), ii) jebkādu komerciālu dāvinājumu vienai un tai pašai personai 12 mēnešu periodā, ja kopējās izmaksas pārsniedz £ 50 (kopš 2003. gada oktobra)?

e) Ja atbilde uz iepriekš minēto c) (ii) jautājumu vai jebkuru d) jautājuma daļu ir “jā” un ja nodokļu maksātājs dod līdzīgu vai identisku mūzikas ieraksta dāvanu divām vai vairākām personām, jo viņu personīgās īpašības ļauj ietekmēt attiecīgā mākslinieka atpazīstamības pakāpi, vai dalībvalstij ir ļauts šīs vienības uzskatīt par tādām, kas ir dotas vienai un tai pašai personai tikai tāpēc, ka šīs personas nodarbina viens un tas pats darba devējs?

f) Vai atbildes uz iepriekš minēto a)–e) jautājumu ietekmē tas, ka saņēmējs pats vai viņa darba devējs pilnībā ir nodokļu maksātājs, kas varētu (vai būtu varējis) atskaitīt jebkuru nodokli, kurš maksājams par tādu preču nodošanu, kas ir paraugi?

(1) Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 44/28

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Finanzgerichts Düsseldorf (Vācija) 2008. gada 24. novembra rīkojumu — Vera Mattner/Finanzamt Velbert

(Lieta C-510/08)

(2009/C 44/47)

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Finanzgericht Düsseldorf

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Vera Mattner

Atbildētāja: Finanzamt Velbert

Prejudiciālais jautājums

Vai EKL 39. un 43. pants, kā arī EKL 56. pants, lasot to kopā ar EKL 58. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu par dāvinājuma nodokļa ieturēšanu, kurā ir paredzēta nodokļa atlaide, ja zemes īpašumu, kurš atrodas valsts teritorijā, no personas, kas nav rezidents, iegūst persona, kas arī nav rezidents, tikai EUR 1 100 apmērā, kamēr, to pašu zemes īpašumu dāvinot, ja dāvinātāja vai saņēmēja dzīvesvieta dāvinājuma izdarīšanas brīdī būtu attiecīgajā dalībvalstī, tiktu piešķirta nodokļa atlaide EUR 205 000 apmērā?