ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Šajā gadījumā DL 269/2003 1. panta 1. punkta d) apakšpunktā un 11. pantā noteiktā nodokļu priekšrocības selektivitāte izriet no dažādiem apstākļiem. Vispirms tiesības uz ienākumu nodokļa likmes samazinājumu trīs gadu laikā pēc darbības, kuras laikā notikusi iekļaušana biržas sarakstā, kā arī tiesības uz ar nodokli apliekamā ienākuma, kurš ir vienāds ar izmaksām par iekļaušanu biržas sarakstā, atvilkumu tiek atzītas vienīgi uzņēmumiem, kuri nesen ir iekļauti biržas sarakstā regulētā tirgū. Turklāt šiem uzņēmumiem, proti, akciju sabiedrībām, kuras nesen ir iekļautas biržas sarakstā, jātiek iekļautām oficiālā regulēta tirgus biržas sarakstā laikposmā no 2003. gada 2. oktobra, dienas, kad stājās spēkā DL 269/2003, līdz , noteiktajam datumam pirmajai iekļaušanai biržas sarakstā atbilstoši DL 269/2003 11. pantam. Attiecīgie pasākumi sniedz labumu vienīgi uzņēmumiem, kuri veic paredzētās darbības (šajā sakarā skat. iepriekš šī sprieduma 69. punktā minēto spriedumu lietā Itālija/Komisija, 97. punkts) īsajā piecpadsmit mēnešu laikposmā, kad tiek piemērota atbalsta shēma (šajā sakarā un pēc analoģijas skat. Pirmās instances tiesas spriedumu apvienotajās lietās T-92/00 un T-103/00 Diputación Foral de Álava u.c./Komisija, Recueil, II-1385. lpp., 49. punkts). Visi citi uzņēmumi no atbalsta shēmas ir izslēgti, gan sabiedrības, kuras jau ir iekļautas biržas sarakstā, gan tās, kuras neizpilda un nevar izpildīt nepieciešamos nosacījumus, lai tiktu iekļautas biržas sarakstā laikposmā, uz kuru attiecas atbalsta shēma. Šajā sakarā, kā izriet no apstrīdētā lēmuma preambulas 18. apsvēruma un kā to Komisija vairākkārt ir norādījusi rakstveida dokumentos, bet Itālijas Republika to nav apstrīdējusi, vēl ir jāprecizē, ka īsais atbalsta shēmai paredzētais laikposms būtībā ir salīdzināms ar laiku, kāds ir nepieciešams, lai plānotu, uzsāktu un sekmīgi pabeigtu iekļaušanu biržas sarakstā, ņemot vērā noteikumus, kas to regulē un kas nosaka stingrus nosacījumus, kuri ir jāievēro uzņēmumiem, kuri vēlas tikt iekļauti biržas sarakstā. Līdz ar to priekšrocības, kuras sniedza attiecīgie pasākumi, kā to Itālijas Republika atzina tiesas sēdes laikā, faktiski bija pieejamas vienīgi tiem uzņēmumiem, kuri jau bija uzsākuši procedūru, lai tiktu iekļauti biržas sarakstā, kuri vismaz bija paredzējuši to darīt vai kuri bija gatavi šo pasākumu uzsākt ļoti īsā termiņā.
225

UCB apgalvo, ka Komisijas jaunais paziņojums par atbrīvojumu no sodanaudas [naudas soda] un sodanaudas [naudas soda] samazināšanu karteļu [aizliegto vienošanos] gadījumos (OV 2002, C 45, 3. lpp., turpmāk tekstā — 2002. gada paziņojums par sadarbību), ar ko aizstāj 1996. gada paziņojumu par sadarbību, paredz, ka Komisija atlaidīs naudas sodu uzņēmumam, kas pirmais sniegs tāda veida pierādījumus, kas tai ļauj konstatēt EKL 81. panta pārkāpumu. Pamattiesību aizsardzības standarts Kopienas tiesību sistēmā prasa piemērot retroaktivitātes in mitius principu, starptautisku atzītu vispārējo tiesību principu, kas ir neizbēgamas sekas retroaktivitātes aizlieguma principam attiecībā uz tiesību normām, kas paredz bargāku sodu. Komisijai esot bijis jāpiemēro šis princips visos procesos, kur var būt jāpiemēro sankcijas atbilstoši konkurences tiesību normām. No tā izriet, ka Komisijai esot bijis jāpiemēro 2002. gada paziņojuma par sadarbību A sadaļa kā “likums”, kas ir mazāk bargs, salīdzinājumā ar B sadaļu 1996. gada paziņojumā par sadarbību, ciktāl tajā paredzēts pilnīgs atbrīvojums, neatstājot Komisijai novērtēšanas pilnvaras attiecībā uz samazinājuma apmēru, kā to paredz 1996. gada paziņojums par sadarbību. 2002. gada paziņojuma par sadarbību piemērošanas rezultātā tādējādi būtu piemērojams pilnīgs atbrīvojums no UCB noteiktā naudas soda.
160

Visbeidzot, attiecībā uz Padomes argumentu, saskaņā ar kuru būtībā, lai panāktu vēlamo rezultātu, prasītājai būtu bijis jāpierāda, ka acīmredzama kļūda vērtējumā ir pieļauta kopējā secinājumā par nozīmīgas valsts iejaukšanās pastāvēšanu, ko Padome izdarīja no visiem iepriekš minētajiem apstākļiem — nevis katrā atsevišķi ņemtā apstāklī —, Pirmās instances tiesa atzīst, ka šie apstākļi, pat kopā ņemti, šajā lietā nevar būt pamats TEAS piešķiršanas atteikumam. No visa iepriekš minētā izriet, ka, analizējot apstākļus, uz kuriem iestādes balstījās, lai atteiktu TEAS piešķiršanu, tās nav ņēmušas vērā visus atbilstīgos faktorus, uz kuriem bija norādījusi prasītāja, lai pierādītu, ka tā savus lēmumus pieņēma, reaģējot uz tirgus informāciju, un bez nozīmīgas valsts iejaukšanās šai sakarā. Līdz ar to neviens no apstākļiem, pat ņemts kopā ar citiem, nevar likt nonākt pie secinājuma, ka prasītāja nebija pierādījusi, ka tā izpilda pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmajā ievilkumā paredzēto nosacījumu, un tādējādi iepriekš konstatētās kļūdas ir pieļautas arī Padomes kopējā secinājumā.
246

Lēmumā Komisija atbildēja uz Hoffmann un prasītājas iebildumiem saistībā ar apstākli, ka Gerken nebija nosūtīts paziņojums par iebildumiem. Lēmuma 266. apsvērumā ir norādīts: “Komisija uzskata, ka Gerken līdzdarbošanās laika posmā, par kuru Hoffmann ir noteikta atbildība, ievērojami atšķiras no Hoffmann līdzdarbošanās. Cik Komisijai zināms, Gerken nekad nav piedalījies Eiropas līmeņa karteļa sanāksmēs neatkarīgi no tā, vai tās ir notikušas kā tehniskās komitejas sanāksmes vai kā vadības sanāksmes. Līdz ar to nevar tikt uzskatīts, ka Gerken, tāpat kā Hoffmann, būtu karteļa dalībnieks. Iespējams, ka Gerken, tāpat kā vairāki citi relatīvi nelieli uzņēmumi, ir piedalījies kādā no vietējām karteļa rīkotajām sanāksmēm. Tomēr pierādījumi, kuri ir Komisijas rīcībā attiecībā uz šo dalību, ir ļoti ierobežoti un nepilnīgi, pretēji lielajam skaitam pierādījumu, kuri ir Komisijas rīcībā par Hoffmann turpinātu dalību tajā laika posmā, par kuru tam ir noteikta atbildība. Visbeidzot, jānorāda, ka Gerken kā “slīpētājs” bija atkarīgs no nepārtrauktas bloku piegādes par samērīgām cenām. Vienīgais laika posms, kura laikā, iespējams, Gerken bija gatavs sekot kartelim, nosakot klientiem noteiktās cenas, ir tieši tas laika posms, kurš seko pēc tam, kad SGL pārņēma Amerikas uzņēmuma, kurš piegādāja blokus Gerken, darbību speciālo grafītu jomā. Tomēr vairākus gadus vēlāk šķiet, ka Gerken atsāka darbību kā viens no retajiem palikušajiem karteļa konkurentiem EEZ ietvaros. Saskaņā ar Morgan1997. gada 11. decembra tehniskās komitejas sanāksmes laikā veiktajām piezīmēm Gerken bija apmeklējis visus lielos gala izstrādājumu lietotājus Nīderlandē un Beļģijā, piedāvājot tiem par 20–25 % zemākas cenas: “Vispārējais iespaids ir tāds, ka “G” (Gerken) pašlaik mūs apdraud vēl vairāk nekā pirms diviem gadiem. Pilnīgi nekādas kontroles”.”
120

Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru jautājums par to, vai Kopienas ražošanas nozare ir cietusi kaitējumu un vai tas ir radies tā importa dēļ, kas ir dempinga vai subsīdiju priekšmets, kā arī par to, vai imports no citām valstīm vai, vispārīgāk, citi zināmi faktori ir veicinājuši kaitējumu, ko cietusi Kopienas ražošanas nozare, ietver sarežģītu ekonomisku jautājumu novērtējumu, attiecībā uz kuru iestādēm ir plaša rīcības brīvība. No tā izriet, ka Kopienu tiesas veiktajai pārbaudei attiecībā uz iestādes vērtējumiem ir vienīgi jāpārbauda, vai ievēroti procesa noteikumi, vai pareizi norādīti apstākļi, uz kuriem balstīts apstrīdētais lēmums, vai nav pieļauta acīmredzama kļūda šo apstākļu novērtējumā un vai nav pieļauta pilnvaru nepareiza izmantošana (šajā sakarā skat. Pirmās instances tiesas 1995. gada 28. septembra spriedumu lietā T-164/94 Ferchimex/Padome, Recueil, II-2681. lpp., 131. punkts, un iepriekš 111. punktā minēto spriedumu lietā Mukand u.c./Padome, 38. punkts).
67

Attiecībā uz Komisijas argumentu, ka jaunas tiesību normas piemērošana nepaziņota atbalsta analīzei neveicina prettiesisku rīcību, ir svarīgi konstatēt, ka tad, ja uzskata, ka nepaziņotu atbalstu var atzīt par saderīgu ar kopējo tirgu atbilstoši atkāpei, kas nebija spēkā minētā atbalsta izmaksāšanas laikā, dalībvalsts, kura to ir piešķīrusi, tiek nostādīta labvēlīgākā situācijā salīdzinājumā ar iespējamām dalībvalstīm, kas būtu vēlējušās piešķirt līdzīgu atbalstu un kas no tā ir atteikušās, jo nebija atkāpes, kura to ļautu darīt. Tāpat arī attiecīgā dalībvalsts tiktu nostādīta labvēlīgākā situācijā salīdzinājumā ar jebkuru citu dalībvalsti, kas, vēloties piešķirt atbalstu attiecībā uz to pašu laika posmu, to būtu paziņojusi pirms attiecīgās atkāpes stāšanās spēkā, un līdz ar to Komisija attiecībā uz to būtu pieņēmusi lēmumu par to, ka atbalsts nav saderīgs ar kopējo tirgu. Šāda situācija veicinātu to, ka dalībvalstis nepaziņotu par atbalstiem, ko tās uzskata par nesaderīgiem ar kopējo tirgu, nepastāvot atkāpei, kura tiem būtu piemērojama, cerot, ka šādu atkāpi varētu pieņemt vēlāk. Komisijas argumentam nevar piekrist.
122

Attiecībā uz jautājumu par to, vai šāds pamatojums ir piemērojams visiem procesuālajiem rakstiem, ko Komisija iesniegusi prasībās sakarā ar pienākumu neizpildi, kuras vēl izskata Tiesa, neatkarīgi no katra pieprasītā dokumenta satura, ir jāatgādina, ka, kā tas izriet no šā sprieduma 73. punktā minētajiem apsvērumiem, konkrētas katra pieprasītā dokumenta satura pārbaudes neesamība ir pieļaujama tad, ja uz visiem attiecīgajiem dokumentiem kopumā acīmredzami attiecas kāds no dokumentu piekļuves tiesību izņēmumiem.
252

No tā izriet, ka, iekļaujot parakvātu Direktīvas 91/414 I pielikumā, vēl konkrēti nebija pierādīts, ka parakvātam nav nepieņemamas kaitīgas ietekmes uz putnu embriju veselību, jo tikai iespējamie pasākumi, kas dalībvalstīm jāveic, varētu šo risku padarīt par pieņemamu. Iebildumam, kas ir balstīts uz to, ka Komisija nav ievērojusi VI pielikuma C daļas 2.5.2.1. punkta prasības, ir jāpiekrīt. Tas pats attiecas uz iebildumu, kas ir balstīts uz to, ka dokumentācija nav pietiekams pierādījums, lai parakvātu varētu iekļaut Direktīvas 91/414 I pielikumā atbilstoši šīs pašas direktīvas 5. panta 1. punkta b) apakšpunkta prasībām, kas attiecas uz putnu veselību. Visbeidzot, no iepriekš izklāstītā arī izriet, ka ir jāpiekrīt arī iebildumam, kas ir balstīts uz to, ka dalībvalstu ziņā ir atstāts pārbaudīt putnu embrijiem radītos riskus un pārvaldīt tos, kas ir pretrunā Direktīvas 91/414 5. pantam.
Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurence – Koncentrācija – Komisijas lēmums, ar kuru koncentrāciju atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu ar nosacījumu, ka tiek ievērotas noteiktas saistības – Saistība pārdot tālāk aktīvus neatkarīgās pilnvarotās personas kontrolē – Lēmums par tālākpārdoto aktīvu ieguvēja apstiprināšanu – Pilnvarotās personas neatkarības neesamība – Apstiprināšanas lēmuma prettiesiskums

(Padomes Regula Nr. 4064/89)

2. Konkurence – Koncentrācija – Komisijas lēmums, ar kuru koncentrāciju atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu ar nosacījumu, ka tiek ievērotas noteiktas saistības – Saistība pārdot tālāk aktīvus neatkarīgās pilnvarotās personas kontrolē – Pilnvarotās personas neatkarības neesamība

(Padomes Regula Nr. 4064/89)

Summary

1. Ja Komisija atzīst koncentrāciju par saderīgu ar kopējo tirgu ar nosacījumu, ka tiek ievērotas noteiktas saistības, tostarp pienākums pārdot tālāk aktīvus un iecelt no pusēm neatkarīgu pilnvarotu personu, lai uzraudzītu minēto saistību izpildi, ir jāatceļ Komisijas lēmums, ar kuru tā apstiprinājusi tālākpārdoto aktīvu ieguvēju, pamatojoties uz tādas pilnvarotās personas ziņojumu, kas nav neatkarīga.

(sal. ar 83., 108., 109., 118. un 119. punktu)

2. Ja Komisija atzīst koncentrāciju par saderīgu ar kopējo tirgu ar nosacījumu, ka tiek ievērotas noteiktas saistības, tostarp pienākums iecelt no pusēm neatkarīgu pilnvarotu personu, lai uzraudzītu minēto saistību izpildi, par neatkarīgu nevar uzskatīt tādu personu, kas ir bijusi vienas no sabiedrībām, kuras piedalās koncentrācijā, valdes struktūrvienības locekle un kas turklāt šīs funkcijas un pilnvarotās personas funkcijas īstenoja vienlaikus vairāk nekā mēnesi, tādējādi, ka attiecībā uz vienu no koncentrācijas pusēm šai personai bija raksturīga atkarība, kas varēja radīt šaubas par neitralitāti, kāda ir jāizrāda, pildot pilnvarotās personas uzdevumu. Pat ja šāda persona bija minētās valdes struktūrvienības locekle kā neatkarīga trešā persona, kopš brīža, kad tā sākusi piedalīties ar šo amatu saistīto likumīgo pilnvaru izpildē pilnā apmērā, tā vairs nevarēja pildīt pilnvarotās personas pienākumus pilnīgi neatkarīgi.

(sal. ar 88., 89., 93., 94., 100. un 103.–105. punktu)
Lai noteiktu, vai valsts pasākums ir priekšrocība EKL 87. panta 1. punkta izpratnē, ir jānošķir pienākumi, kas valstij ir jāuzņemas kā uzņēmumam, kurš veic saimniecisko darbību, un pienākumi, kas tai var tikt noteikti kā valsts varas pārstāvei. Ja gadījumā, kad valsts rīkojas kā uzņēmums, kurš darbojas kā privātais ieguldītājs, izrādās nepieciešams tā rīcību analizēt privātā ieguldītāja tirgus ekonomikā principa kontekstā, tad minētā principa piemērošana būtu jāizslēdz, ja tā rīkojas kā valsts varas pārstāvis. Faktiski šajā pēdējā minētajā gadījumā valsts rīcību nekad nevar salīdzināt ar komersanta vai privātā ieguldītāja tirgus ekonomikā rīcību.

Saimnieciska darbība ir visu veidu darbība, saskaņā ar kuru attiecīgajā tirgū tiek piedāvātas preces vai pakalpojumi. Faktiski pacelšanās–nolaišanās maksas apmērs, kā arī zaudējumu atlīdzības garantija, kas ar to ir saistīta, ir darbības, ko var tieši sasaistīt ar lidostu infrastruktūras pārvaldi, kas ir saimnieciska darbība. Valsts iestādes noteikta lidostu maksa ir jāatzīst par atlīdzību par sniegtajiem pakalpojumiem lidostā, kaut arī starp maksas apmēru un lietotājiem sniegtajiem pakalpojumiem esošā tiešā un acīmredzamā saite ir vāja.

Arī to, ka valsts iestāde aviosabiedrībām nodod izmantošanai lidostas aprīkojumu, kā arī tā apsaimniekošanu, prasot par to samaksu, kuras likmi šī iestāde brīvi nosaka, var uzskatīt par saimniecisku darbību, jo, lai arī tā tiek veikta publiskajā sektorā, tomēr vien šī fakta dēļ tā nav kvalificējama kā valsts varas īstenošana. Faktiski šīs darbības savu iezīmju, to objekta un noteikumu, kas tās regulē, dēļ nekādi nav saistāmas ar tādu pilnvaru īstenošanu, kas ir raksturīgas valsts varai.

Apstāklis, ka publiskajam sektoram piederošu lidostu aprīkojuma īpašnieks ir valsts iestāde, tātad neizslēdz iespēju to uzskatīt par saimniecisku darbību veicošu vienību.

Tāpat tas vien, ka valsts iestādei ir reglamentējošas pilnvaras lidostu maksu noteikšanas jomā, neizslēdz, ka minēto maksājumu atlaides sistēmas vērtējums būtu jāveic privātā ieguldītāja tirgus ekonomikā principa kontekstā, jo šādu sistēmu var ieviest arī privāts komersants.

(sal. ar 84., 85., 87.–89., 91., 92. un 101. punktu)
Ikviens jauns valsts atbalsts, kas nav paziņots un kas jau ir izmaksāts, noteikti ir nesaderīgs ar kopējo tirgu, ja tas var izkropļot konkurenci, radot priekšrocības dažiem uzņēmumiem vai dažiem produktiem laika posmā, kurā tas tika izmaksāts, un ja uz to neattiecas neviena atkāpe no EKL 87. panta 1. punktā paredzētā vispārējā valsts atbalsta aizlieguma. Tiklīdz attiecīgais atbalsts ir radījis sekas, tā saderīgums vai nesaderīgums ar kopējo tirgu kļūst galīgs.

Izmaksāta un nepaziņota atbalsta saderīguma ar kopējo tirgu analīze liek novērtēt ne tikai to, vai atbilstošā lēmuma pieņemšanas brīdī Kopienas interesēs ir atbalstu atgūt vai neatgūt. Komisijai ir jāpārbauda arī tas, vai laika posmā, kurā attiecīgais atbalsts tika izmaksāts, minētais atbalsts varēja izkropļot konkurenci.

Kaut arī Komisijai ir plaša rīcības brīvība, lai atļautu piešķirt atbalstu atbilstoši atkāpēm no EKL 87. panta 1. punktā paredzētā vispārējā aizlieguma, šo rīcības brīvību nevar izmantot, abstrahējoties no tā, ka laika posmā, kurā attiecīgais atbalsts tika prettiesiski izmaksāts, tas varēja izkropļot konkurenci tādā veidā, kas ir pretējs Kopienas interesēm, kuras ir noteiktas spēkā esošajā tiesiskajā regulējumā. No tā izriet, ka Komisija ir pieļāvusi tiesību kļūdu, EKL 87. panta 3. punkta d) apakšpunktu piemērojot attiecībā uz laika posmu pirms 1993. gada 1. novembra, tā vietā, lai piemērotu materiālās tiesību normas, kas bija spēkā attiecīgajā laika posmā.

Kopienu tiesību akti valsts atbalsta jomā nebūtu ne skaidri, ne paredzami attiecīgajām personām, ja atbalstu, ko nevarētu uzskatīt par saderīgu ar kopējo tirgu kādā konkrētā laika posmā, nepastāvot šajā laika posmā spēkā esošai atkāpei no EKL 87. panta 1. punktā paredzētā vispārēja valsts atbalsta aizlieguma, varētu atzīt par saderīgu ar kopējo tirgu vēlāk, kad minētā atkāpe tiktu ieviesta. Turklāt, ja uzskata, ka nepaziņotu atbalstu var atzīt par saderīgu ar kopējo tirgu atbilstoši atkāpei, kas nebija spēkā minētā atbalsta izmaksāšanas laikā, dalībvalsts, kura to ir piešķīrusi, tiek nostādīta labvēlīgākā situācijā salīdzinājumā ar iespējamām dalībvalstīm, kas būtu vēlējušās piešķirt līdzīgu atbalstu un kas no tā ir atteikušās, jo nebija atkāpes, kura to ļautu darīt. Šāda situācija veicinātu to, ka dalībvalstis nepaziņotu par atbalstiem, ko tās uzskata par nesaderīgiem ar kopējo tirgu, nepastāvot atkāpei, kura tiem būtu piemērojama, cerot, ka šādu atkāpi varētu pieņemt vēlāk.

(sal. ar 58.–61., 66. un 67. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Kopienas preču zīme – Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana – Relatīvi atteikuma pamatojumi – Agrākas preču zīmes, kas ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi

(Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

Summary

No Vācijas vidusmēra patērētāja viedokļa starp grafisko apzīmējumu, kas ietver vārdisko elementu “FERRÓ”, attiecībā uz kuru ir pieteikta Kopienas preču zīmes reģistrācija saistībā ar “kafiju, tēju, kakao, cukuru, rīsiem, tapioku, sagū, kafijas aizstājējiem, miltiem un graudaugu izstrādājumiem, maizi, cepumiem, smalkmaizīšu konditoreju un saldumu konditoreju, saldējumu, medu, sīrupu, raugu, cepamo pulveri, sāli, sinepēm, visu veidu labības produktiem, pipariem, etiķi, mērcēm (garšvielām), pārtikas ledu, melases sīrupu”, kas atbilstoši Nicas nolīgumam ietilpst 30. klasē, un starp agrāk Vācijā reģistrēto vārdisko preču zīmi “FERRERO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst tajā pašā klasē, pastāv sajaukšanas iespēja, ja, no vienas puses ar attiecīgajām preču zīmēm apzīmētās preces ir daļēji identiskas un daļēji līdzīgas un, no otras puses, salīdzinājums starp reģistrācijai pieteiktās preču zīmes dominējošo elementu “ferró” un agrāko vārdisko preču zīmi “ferrero” veidojošo elementu uzrāda noteiktas pakāpes vizuālo līdzību starp tiem.

(sal. ar 43., 44., 53. un 62. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Kopienas preču zīme — Apelācijas process

(Pirmās instances tiesas reglamenta 133. panta 2. punkts)

2. Kopienas preču zīme — Reģistrācijas process — Preču zīmes reģistrācijas pieteikuma atsaukšana, ierobežošana un grozīšana

(Padomes Regulas Nr. 40/94 44. panta 1. punkts; Komisijas Regulas Nr. 2868/95 1. panta 20. noteikuma 5. punkts)

3. Kopienas preču zīme — Iebildumi un trešo personu apsvērumi — Iebildumu atsaukšana

(Padomes Regulas Nr. 40/94 42. un 43. pants)

Summary

1. Tiesvedībā attiecībā uz prasībām par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju padomes lēmumu, kas pieņemts iebildumu procesā, Birojs ar savu nostāju, ko tas pauž Pirmās instances tiesā, nav tiesīgs grozīt tiesvedības robežas, kas izriet, attiecīgi, no reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja un iebildumu iesniedzēja prasībām. Tomēr Birojam nav jālūdz noraidīt prasību, kas celta par kādu no tā Apelāciju padomju lēmumiem. Nav šaubu, ka gadījumā, ja Birojam nav vajadzīgās rīcībspējas, lai celtu prasību par Apelāciju padomes lēmumu, tad, attiecīgi, tam nav pienākums vienmēr atbalstīt katru apstrīdēto Apelāciju padomes lēmumu vai obligāti lūgt noraidīt katru par šādu lēmumu celto prasību. Nekas Birojam neliedz piekrist prasītāja prasījumiem vai aprobežoties ar to atstāšanu izlemšanai pēc Pirmās instances tiesas ieskatiem, sniedzot tai visus argumentus, ko tas uzskata par atbilstošiem, lai Pirmās instances tiesa gūtu skaidrību. Savukārt tas nevar izvirzīt prasījumus par Apelāciju padomes lēmuma atcelšanu vai grozīšanu jautājumā, kas nav norādīts prasības pieteikumā, vai izvirzīt pamatus, kas nav norādīti prasības pieteikumā.

(sal. ar 29.–33. punktu)

2. Saskaņā ar 20. noteikuma 5. punktu Regulā Nr. 2868/95, ar ko īsteno Regulu Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, ja pieteikuma iesniedzējs atbilstoši Regulas Nr. 40/94 44. panta 1. punktam ierobežo preču un pakalpojumu sarakstu, Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) informē par to iebildumu iesniedzēju un uzaicina viņu noteiktā termiņā darīt zināmu, vai viņš uztur iebildumus, un, apstiprinošas atbildes gadījumā, precizēt, uz kuru no atlikušajām precēm un pakalpojumiem attiecas iebildumi. Šajā normā paredzētās tiesības ierobežot preču un pakalpojumu sarakstu ir vienīgi Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējam, kurš var jebkurā brīdī iesniegt šādu pieteikumu Birojam. Šajā kontekstā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma pilnīga vai daļēja atsaukšana ir jāveic tieši un bez nosacījumiem

(sal. ar 38. un 39. punktu)

3. Iebildumu procesā, kas saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 42. pantu un turpmākajiem pantiem uzsākts pret Kopienas preču zīmes reģistrāciju, iebildumus var atsaukt faktiski jebkurā brīdī. Nav šaubu, ka Regulas Nr. 40/94 44. panta 1. punktā likumdevējs tieši ir paredzējis iespēju atsaukt tikai preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, tomēr preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs un iebildumu iesniedzējs iebildumu procesā ir vienlīdzīgā stāvoklī tādējādi, ka šī vienlīdzība ietver iespēju atsaukt procesuālos dokumentus.

(sal. ar 40. punktu)
Padome papildus saviem tiesāšanās izdevumiem atlīdzina prasītāja tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma tiesvedību, kā arī Negotiating Panel of the National Democratic Front of the Philippines, Luisa G. Jalandoni [Luis G. Jalandoni], Fidela V. Agcaoili [Fidel V. Agcaoili] un Marijas Konsuelas K. Ledesmas [Maria Consuelo K. Ledesma] tiesāšanās izdevumus;