LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 301/28

Prasība, kas celta 2008. gada 30. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika

(Lieta C-435/08)

(2008/C 301/43)

Tiesvedības valoda — poļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Simonsson un M. Owsiany-Hornung)

Atbildētāja: Polijas Republika

Prasītājas prasījumi:

— atzīt, ka Polijas Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 27. jūnija Direktīvas 2002/59/EK, ar ko izveido Kopienas kuģu satiksmes uzraudzības un informācijas sistēmu un atceļ Padomes Direktīvu 93/75/EEK (1), 2. un 13. pantā paredzētos pienākumus, jo tā infrastruktūras ministra 2002. gada 13. decembra noteikumu par īpašiem jūras pārvadājumu drošības nosacījumiem, ar kuriem zināmas šīs direktīvas normas tika transponētas valsts tiesībās, piemērošanas jomā nav iekļāvusi izpriecu kuģus, un infrastruktūras ministra 2003. gada 12. maija noteikumos par informāciju, ko kuģu īpašnieki nosūta par kuģu pārvadātajām bīstamām vai piesārņojošām kravām, ar kuru valsts tiesībās transponēts šīs direktīvas 13. pants, pieņēmusi 3. panta 3. punktu, saskaņā ar kuru tādu kuģu īpašniekiem, kas atiet no Polijas ostām, gadījumā, ja, izejot no ostas, galamērķa osta vai enkurvieta nav zināma, vispārējā (direktīvas I pielikuma 3. punktā norādītā) informācija par kuģi un tā kravu ir jāpaziņo tikai tad, kad ir noskaidrots kuģa maršruts;

— piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Polijas Republika neesot izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 27. jūnija Direktīvas 2002/59/EK, ar ko izveido Kopienas kuģu satiksmes uzraudzības un informācijas sistēmu un atceļ Padomes Direktīvu 93/75/EEK, 2. un 13. pantā paredzētos pienākumus.

Polijas Republika neesot pienācīgi transponējusi Direktīvas 2002/59 2. pantu, saskaņā ar kuru direktīva neattiecas uz “zvejas kuģiem, tradicionāliem kuģiem un izpriecu kuģiem, kuru garums ir mazāks par 45 metriem”.

Infrastruktūras ministra 2002. gada 13. decembra noteikumu par īpašiem jūras pārvadājumu drošības nosacījumiem, ar kuriem zināmas šīs direktīvas normas tika transponētas valsts tiesībās, 2. panta 1. punkta 2. apakšpunkts esot pretrunā direktīvai, jo saskaņā ar to piemērošanas jomā netiek iekļauts neviens izpriecu kuģis. Šāds direktīvas piemērošanas jomas ierobežojums esot pretrunā tās 2. pantam.

Papildus tam Polijas Republika neesot izpildījusi Direktīvas 2002/59 13. pantā paredzētos pienākumus. Direktīvas 13. panta 1. punktā ir noteikts, ka “neatkarīgi no kuģa lieluma, ja tas pārvadā bīstamas vai piesārņojošas kravas un atiet no kādas dalībvalsts ostas, tā operators, aģents vai kapteinis paziņo dalībvalsts norīkotajai kompetentajai iestādei I pielikuma 3. punktā norādīto informāciju vēlākais atiešanas brīdī”.

Šāds pienākums ir paredzēts infrastruktūras ministra 2003. gada 12. maija noteikumu par informāciju, ko kuģu īpašnieki nosūta par kuģu pārvadātajām bīstamām vai piesārņojošām kravām, 3. panta 1. punktā. Taču 3. panta 3. punktā ir noteikts: “Ja izejot no ostas, galamērķa osta vai enkurvieta nav zināma, šī informācija […] tiek paziņota vēlāk, kad ir noskaidrots kuģa maršruts”.

Šāda iespēja neesot ierobežota tikai ar īpašiem gadījumiem, kā to paredz direktīvas 13. panta 2. punkts (gadījumā, ja kuģis nāk no ostas, kas atrodas ārpus Kopienas un pienāk dalībvalsts ostā vai enkurvietā, kura atrodas dalībvalsts teritoriālajos ūdeņos). Šāda atkāpe no informācijas nosūtīšanas laika esot pretrunā direktīvas 13. pantam.

(1) OV L 208, 5.8.2002., 10. lpp.