LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 347/11

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2011. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-186/06 Solvay SA/Eiropas Komisija 2011. gada 2. septembrī iesniedza Solvay SA

(Lieta C-455/11 P)

2011/C 347/16

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Solvay SA (pārstāvji — O.W. Brouwer, advocaat, M. O'Regan, solicitor)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

— atcelt sprieduma 121.-170. punktu;

— atcelt sprieduma 394., 395. un 402.-427. punktu;

— taisīt galīgo spriedumu lietā un atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl tajā, pirmkārt, tika atzīts, ka (a) apelācijas sūdzības iesniedzēja laikā no 1995. gada maija līdz 1997. gada augustam ir pārkāpusi EKL 81. panta 1. punktu un, otrkārt, ka (b) apelācijas sūdzības iesniedzēja bija trešais uzņēmums, kurš atbilda 2002. gada paziņojuma par iecietību 21. punktā noteiktajām prasībām, un atbilstoši samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējai uzlikto naudas sodu vai alternatīvi nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, un

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus tiesvedībās Vispārējā tiesā un Tiesā.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza divus pamatus. Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa daļēji noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzējas prasību daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu C(2006) 1766, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/F/38.620 — Ūdeņraža peroksīds un nātrija perborāts).

Ar pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apstrīd Vispārējās tiesas secinājumu, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja laikā no 1995. gada maija līdz 1997. gada augustam ir piedalījusies EKL 81. panta 1. punkta un EEZ līguma 53. panta 1. punkta pārkāpumā. Vispārējā tiesa esot pārkāpusi savas kontroles pilnvaras un tā ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja ar citiem uzņēmumiem ir pārrunājusi un/vai apmainījusies ar informāciju par cenām un tās tirdzniecības stratēģiju; no apstrīdētā lēmuma nevarēja izdarīt šādus secinājumus. Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā, apstiprinot apstrīdētājā lēmumā iekļauto secinājumu, ka ūdeņraža peroksīda ražotāju (to starpā arī apelācijas sūdzības iesniedzējas) ar kopīgu mērķi ierobežot konkurenci savā starpā veiktās pārrunas, sarunas un apmaiņa ar informāciju, neveiksmīgi mēģinot panākt vienošanos par tirgus sadali (kura iznākums nebija vienošanās noslēgšana viņu starpā), bija EKL 81. panta 1. punkta EEZ līguma 53. panta 1. punkta pārkāpums tādēļ, ka tās bija vai nu sagatavošanās sarunas, lai noslēgtu aizliegtu vienošanos un bija tās pašas aizliegtās vienošanās daļa, kas bija atzīta aizliegta vienošanās par cenām, kas tika izveidota 1997. gada augustā, vai arī saskaņotas darbības, kas izpaudās kā “augsnes sagatavošana” vēlākai aizliegtai vienošanās, un/vai arī tā bija aizliegta apmaiņa ar informāciju uzņēmumu starpā. Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apstrīd Vispārējās tiesas secinājumu, ka Komisija nav pārkāpusi savu rīcības brīvību, apstrīdētajā lēmumā nosakot, ka cits uzņēmums — Arkema — 2003. gada 3. aprīlī ir izpildījis Komisijas 2002. gada paziņojuma par iecietību 21. punkta prasības. Vispārējā tiesa turklāt ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas tiesību piemērošanā, kā arī procesuālas kļūdas un tā ir sagrozījusi pierādījumus, secinot, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā bija tiesīga izdarīt atšķirīgus secinājumus no tiem, kurus tā izdarīja 2006. gada 31. maija Lēmumā C(2006) 2098 par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP1F.38.645 — Metakrilāti), kurā tā atzina, ka tas pats 2003. gada 3. aprīļaArkema izsūtītais fakss (attiecībā uz Komisijas izmeklēšanu saistībā ar aizdomām par vairākām aizliegtām vienošanās, tostarp par ūdeņraža peroksīdu un metakrilātiem) neizpildīja 2002. gada paziņojuma par iecietību 21. punkta prasības līdz brīdim, kad Arkema vēlāk bija sniegusi paskaidrojumus.