ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
182

Prasītājas ir vienīgi iesniegušas Cour des comptes française ziņojuma kopsavilkumu un vienu lapaspusi. Apstāklis, ka tās norāda interneta vietnes adresi, kurā ziņojums publicēts, nevar uzskatīt par pilnīga ziņojuma iesniegšanu. Katrā gadījumā prasītājas nav precizējušas, no kurām citām ziņojuma daļām varētu izrietēt, ka tādi atskaišu labojumi, kā Cour des comptes veiktie, ir pietiekami, lai pierādītu EKL 82. panta pārkāpumu. No lietas materiālos iekļautās lapas izriet, ka Cour des comptes, izmantojot analītiskās grāmatvedības metodes, ir aprēķinājusi, ka laika periodā no 1998. līdz 2002. gadam ar pakām saistītās darbības, kuras vadīja iekšējais operators, bijušas ar negatīvu bilanci. Tomēr tā nesniedz detalizētu veikto aprēķinu izklāstu. Šajos apstākļos Komisija varēja pamatoti prezumēt, ka līdzīgi aprēķini nav pietiekami, lai konstatētu EKL 82. panta pārkāpumu. Turklāt Cour des comptes precizē, ka ar pakām saistītās darbības ir pazīstamas tikai nesen, jo līdz 1998. gadam grāmatvedības dokumentos šīs darbības netika nošķirtas no pasta pakalpojumiem. Tomēr Komisijai būtu bijis jāizlabo aprēķinus par laika periodu no 1986. līdz 1991. gadam, proti, par periodu, par kuru La Poste nebija analītisku grāmatvedības atskaišu. Pat ja, kā to norāda prasītājas, labojumi, kas līdzvērtīgi Cour des comptes veiktajiem, būtu pietiekami, lai konstatētu EKL 82. panta pārkāpumu, nebūtu pārspīlēts teikt, ka tas būtu “ārkārtīgi grūts” pienākums attiecībā uz laika periodu no 1986. līdz 1991. gadam (apstrīdētā lēmuma 164. punkts).
4)

prasītājas sedz divas trešdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina divas trešdaļas no Komisijas tiesāšanās izdevumiem, bet Komisija sedz vienu trešdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina vienu trešdaļu no prasītāju tiesāšanās izdevumiem.
54

Vispārīgi ir jāatgādina, ka konkrētā sabiedrības daļa divas preču zīmes kā līdzīgas uztver tad, ja tās vienā vai vairākos konkrētos aspektos ir vismaz daļēji vienādas (iepriekš minētais spriedums lietā “MATRATZEN”, 30. punkts). Kā tas izriet no Tiesas judikatūras, nozīmīgs ir vizuālais, fonētiskais un konceptuālais aspekts. Turklāt divu preču zīmju līdzības vērtējums jābalsta uz to radīto kopējo iespaidu, it īpaši ņemot vērā to atšķirtspējīgos un dominējošos elementus (skat. pēc analoģijas Tiesas 1997. gada 11. novembra spriedumu lietā C-251/95 SABEL, Recueil, I-6191. lpp., 23. punkts, un 1999. gada 22. jūnija spriedumu lietā Lloyd Schuhfabrik Meyer, Recueil, I-3819. lpp., 25. punkts).
PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS (pirmā palāta)

2007. gada 20. novembrī

Lieta T‑103/05

P

pret

Eiropas Kopienu Komisiju

Ierēdņi – Atalgojums – Neatļauta prombūtne – Atlīdzības zaudēšana – Civildienesta noteikumu 59. pants – Medicīniskā izziņa

Priekšmets Prasība atcelt Komisijas 2004. gada 10. maija lēmumu par prasītāja prombūtnes atzīšanu par neatļautu no 2004. gada 16. marta un viņa atalgojuma atcelšanu no 2004. gada 15. aprīļa līdz pienākumu pildīšanas uzsākšanai Preses un komunikāciju ģenerāldirektorātā Briselē

Nolēmums Prasību noraidīt. Katra puse sedz savus tiesāšanās izdevumus.

Kopsavilkums

1. Ierēdņi – Nelabvēlīgs lēmums – Lēmums, ar kuru tiek konstatēta ierēdņa neatļauta prombūtne, ņemot vērā medicīniskās apskates rezultātus – Pienākums norādīt pamatojumu – Piemērojamība

(Civildienesta noteikumu 25. panta otrā daļa)

2. Ierēdņi – Slimības atvaļinājums – Slimības apstiprinājums – Medicīniskā apskate – Darba spējas konstatēšana – Iedarbība

(Civildienesta noteikumu 59. un 60. pants)

1. Lēmums ir pietiekoši pamatots, ja tas ir pieņemts attiecīgajam ierēdnim zināmā kontekstā, kas ļauj viņam saprast attiecībā uz viņu veikto pasākumu piemērojamību. Tā tas ir gadījumā, kad ar lēmumu ir konstatēta ierēdņa neattaisnota prombūtne, kurš, lai gan atbilstoši medicīniskās apskates rezultātiem pēc slimības atvaļinājuma bija atzīts par spējīgu strādāt uz pusslodzi, darbu neatsāka tāpēc, ka šajā lēmumā, pat ja tas neietver detalizētu pamatojumu attiecībā uz ieinteresētās personas darba spējām, ir atsauce uz pievienotu dokumentu, proti, uz medicīniskā dienesta ziņojumu, kurā ir hronoloģiski izklāstīti viņa slimības fakti, un turklāt ņemot vērā, ka administrācija bija nolēmusi aizsargāt ierēdņa tiesības, ļaujot viņam darbu atsākt pakāpeniski.

(skat. 35., 36. un 38. punktu)

Atsauces

Tiesa: 1981. gada 17. decembris, 791/79 Demont/Komisija, Recueil, 3105. lpp., 12. punkts; 1990. gada 7. marts, C‑116/88 un C‑149/88 Hecq/Komisija, Recueil, I‑599. lpp., 26. punkts; 1996. gada 12. novembris, C‑294/95 P Ojha/Komisija, Recueil, I‑5863. lpp., 35. punkts.

Pirmās instances tiesa: 1998. gada 22. janvāris, T‑98/96 Costacurta/Komisija, Recueil FP, I‑A‑21. un II‑49. lpp., 86. punkts.

2. Ierēdnis nevar izvairīties no pienākuma atsākt savu darbu, kas izriet no medicīniskās apskates, ar kuru ir noteiktas viņa darba spējas, iesniedzot medicīnisko izziņu, kurā norādīts ārstēšanas veids, bet nav konstatēta darba nespēja un līdz ar to nav noteikts šīs darba nespējas sākuma un beigu datums. Tāds dokuments nekādā ziņā nevar būt apstiprinājums, kurā pietiekoši precīzi un pārliecinoši būtu secināta darba nespēja.

(skat. 61.–63. punktu)

Atsauces

Pirmās instances tiesa: 1996. gada 20. novembris, T‑135/95 Z/Komisija, Recueil FP, I‑A‑519. un II‑1413. lpp., 34. punkts; 1997. gada 6. maijs, T‑169/95 Quijano/Parlaments, Recueil FP, I‑A‑91. un II‑273. lpp., 40. punkts.
Lūgums atcelt, pirmkārt, Komisijas 2005. gada 14. aprīļa Lēmumu C (2005) 1236 par atbalsta, kas piešķirts ar 1989. gada 22. marta Lēmumu C (89) 0570, samazinājumu un, otrkārt, Komisijas 2005. gada 13. septembra Lēmumu C (2005) 3557 par atbalsta, kas piešķirts ar 1989. gada 22. marta Lēmumu C (89) 0570, samazinājumu
Piekļuves Komisijas dokumentiem procedūra, kas reglamentēta Regulas Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem 6.–8. pantā, kā arī Lēmuma 2001/937, ar ko groza Komisijas reglamentu, pielikuma 2.–4. pants, norisinās divos posmos. Pirmajā posmā pieprasījuma iesniedzējam ir jāvēršas Komisijā ar sākotnējo pieprasījumu piekļūt dokumentiem. Principā Komisijai uz sākotnējo pieprasījumu ir jāatbild piecpadsmit darbdienu laikā no minētā pieprasījuma reģistrācijas. Otrajā posmā pilnīga vai daļēja noraidījuma gadījumā pieprasījuma iesniedzējs piecpadsmit darbdienu laikā pēc Komisijas sākotnējās atbildes saņemšanas var iesniegt apstiprinājuma pieprasījumu Komisijas ģenerālsekretāram, uz kuru tam principā ir jāatbild piecpadsmit darbdienu laikā no minētā pieprasījuma reģistrācijas. Pilnīga vai daļēja noraidījuma gadījumā pieprasījuma iesniedzējs var iesniegt prasību tiesā pret Komisiju vai iesniegt sūdzību Eiropas ombudam atkarībā no nosacījumiem, kas paredzēti attiecīgi EKL 230. un 195. pantā.

No Lēmuma 2001/937 pielikuma 3. un 4. panta, kā arī Regulas Nr. 1049/2001 8. panta piemērošanas vienlaikus izriet, ka atbilde uz sākotnējo pieprasījumu ir tikai pirmā nostāja, kas pieprasījuma iesniedzējam dod iespēju lūgt Komisijas ģenerālsekretāru pārskatīt attiecīgo nostāju. Tādējādi tikai pasākumam, ko veicis Komisijas ģenerālsekretārs, kam piemīt lēmuma raksturs un kas pilnībā aizstāj iepriekšējo nostāju, var būt juridiska iedarbība, kura var ietekmēt pieprasījuma iesniedzēja intereses, un par ko tādējādi var iesniegt prasību to atcelt saskaņā ar EKL 230. pantu.

Tomēr, tā kā Komisija nav informējusi ieinteresēto personu par tās tiesībām iesniegt apstiprinājuma pieprasījumu, kā tas ir noteikts minētās regulas 7. panta 1. punktā, šī pārkāpuma dēļ prasība atcelt sākotnējo pieprasījumu izņēmuma kārtā ir pieņemama, lai novērstu to, ka Komisija varētu izvairīties no pārbaudes Kopienu tiesā formas trūkuma dēļ, kurā tā ir vainojama.

Tā kā Eiropas Kopiena ir tiesību kopiena, kurā iestādes ir pakļautas pārbaudei par to pieņemto tiesību aktu atbilstību Līgumam, procesuālie noteikumi, kas ir piemērojami prasībām, kuras tiek iesniegtas Kopienu tiesā, ir jāinterpretē cik vien iespējams tādējādi, lai šie noteikumi varētu tikt piemēroti tādā veidā, kas sekmē mērķa nodrošināt efektīvu tiesību, kas tiesību subjektiem izriet no Kopienu tiesībām, aizsardzību tiesā izpildi. Prasība par pārbaudi tiesā ir vispārējs Kopienu tiesību princips, kas izriet no dalībvalstu kopējām konstitucionālajām tradīcijām un kas ir nostiprināts Eiropas Cilvēktiesību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pantā. Turklāt tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību ir atkārtoti apstiprinātas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā.

(sal. ar 69.–71., 74. un 75. punktu)
1)

Environment Management Consultants LTD tiek piespriests atmaksāt Eiropas Kopienu Komisijai summu EUR 31965,28 apmērā, kam pieskaitīti procenti: — ar likmi 9,26 % gadā par laika posmu no 2001. gada 1. augusta līdz 31. augustam; — ar likmi 8,62 % gadā par laika posmu no 2001. gada 1. septembra līdz 2002. gada 31. decembrim; — ar likmi 10,57 % gadā par laika posmu no 2002. gada 1. janvāra līdz 30. jūnijam; — ar likmi 10,47 % gadā par laika posmu no 2002. gada 1. jūlija līdz 31. decembrim; — ar likmi 9,97 % gadā par laika posmu no 2003. gada 1. janvāra līdz 30. jūnijam; — ar likmi 9,22 % gadā par laika posmu no 2003. gada 1. jūlija līdz 31. decembrim; — ar likmi 9,14 % gadā par laika posmu no 2004. gada 1. janvāra līdz 30. jūnijam; — ar likmi 9,13 % gadā par laika posmu no 2004. gada 1. jūlija līdz 31. decembrim; — ar likmi 9,21 % gadā par laika posmu no 2005. gada 1. janvāra līdz 31. janvārim; — ar likumisko procentu likmi, kas aprēķināta atbilstoši Bürgerliches Gesetzbuch (Vācijas civilkodekss) 288. pantam, bet likme nedrīkst pārsniegt 9,21 %, par laika posmu no 2005. gada 1. februāra līdz pilnīgai parāda nomaksai;
Lai izpildītu nosacījumu par preču zīmju līdzību, kas ietverts Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 5. punktā, kurā paredzēta agrāk reģistrētas preču zīmes ar reputāciju paplašināta aizsardzība attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kas nav līdzīgi, nav jāpierāda, ka no konkrētās sabiedrības daļas viedokļa pastāv sajaukšanas iespēja starp agrāko preču zīmi, kam ir reputācija, un reģistrācijai pieteikto preču zīmi. Pietiek ar to, ka šo preču zīmju līdzības pakāpes dēļ konkrētā sabiedrības daļa saskata saikni starp tām. Apzīmējumu salīdzinājums saistībā ar attiecīgo preču zīmju vizuālo, fonētisko vai konceptuālo līdzību ir jāpamato ar preču zīmju radīto kopējo iespaidu, ņemot vērā it īpaši to atšķirtspējīgos un dominējošos elementus.

(sal. ar 64. un 65. punktu)
Lieta T-460/05

Bang & Olufsen A/S

pret

Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

“Kopienas preču zīme — Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Skaļruņa forma — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts”

Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2007. gada 10. oktobra spriedums II - 4209

Sprieduma kopsavilkums

Kopienas preču zīme – Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana – Absolūts atteikuma pamatojums – Preču zīmes, kam nav atšķirtspējas

(Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

Atšķirtspēja Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē ir trīsdimensiju preču zīmei, kas sastāv no skaļruņa formas, ko veido vertikāls stabs “zīmuļa” formā, kam tikai no vienas puses ir pievienota gara taisnstūra plate, “zīmuļa” smailei skarot gludu pamatni, un kuras reģistrācija ir pieteikta attiecībā uz “elektriskiem un elektroniskiem aparātiem un instrumentiem analogai, ciparu vai optiskai uztveršanai, skaņas signālu apstrādi, reproducēšanu, regulēšanu vai pārraidīšanu, skaļruņiem” un “hi-fi mēbelēm”, kas attiecīgi ietilpst 9. un 20. klasē atbilstoši Nicas nolīgumam, jo runa ir nevis par vienu no attiecīgās nozares preču parastajām formām vai vienkāršu to variantu, bet gan formu, kurai ir īpašs izskats, kas, ņemot vērā arī kopējo estētisko rezultātu, var piesaistīt konkrētās sabiedrības daļas, kuru veido Kopienas vidusmēra patērētājs, kas, iegādājoties reģistrācijas pieteikumā norādītās preces, izrāda īpaši augstu uzmanības līmeni, uzmanību un ļaut šai sabiedrības daļai minētās preces atšķirt no precēm ar citu komerciālu izcelsmi.

Saistībā ar minēto, lai gan īpašu vai oriģinālu īpašību esamība nav uzskatāma par nosacījumu, bez kura nevar notikt reģistrācija, tad tomēr to pastāvēšana var piešķirt vajadzīgo atšķirtspējas līmeni preču zīmei, kurai tās pretējā gadījumā nebūtu.

(sal. ar 34., 39., 42. un 43. punktu)
No Regulas Nr. 2868/95, ar ko īsteno Regulu Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, 71. noteikuma 1. punkta otrā teikuma izriet, ka Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) noteiktu termiņu pagarināšana notiek nevis automātiski, bet ir atkarīga no katrā konkrētā gadījumā esošiem apstākļiem, ar ko pagarinājumu var attaisnot, kā arī no lūguma pagarināt termiņu iesniegšanas. Tas it īpaši ir piemērojams inter partes procesā, kurā vienam lietas dalībniekam piešķirta priekšrocība rada neizdevīgāku stāvokli citam lietas dalībniekam. Šādā gadījumā Birojam ir jārūpējas, lai attiecībā pret lietas dalībniekiem saglabātu neatkarību.

Tieši lietas dalībniekam, kas lūdz pagarinājumu, ir jānorāda apstākļi, ar kuriem to var pamatot, jo šo pagarinājumu lūdz un attiecīgajā gadījumā piešķir šī lietas dalībnieka interesēs. Turklāt gadījumā, ja šie apstākļi ir zināmi lietas dalībniekam, kas lūdz pagarinājumu, šis pēdējais ir vienīgais, kas par tiem var lietderīgi informēt Biroju. Tādējādi, lai Iebildumu nodaļa varētu novērtēt, vai apstākļi, ar ko var pamatot iespējamu pagarinājumu, pastāv, tie ir jānorāda lūgumā pagarināt termiņu.

Turklāt no 71. noteikuma kopējās sistēmas izriet, ka tā 2. punkts, kurā ir paredzēts, ka, ja ir divi vai vairāk lietas dalībnieku, Birojs var pagarināt termiņu, ievērojot pārējo lietas dalībnieku vienošanos, nevis nosaka vienu un vienīgo termiņa pagarināšanas nosacījumu, bet gan pievieno papildu nosacījumu 1. punktā minētajiem nosacījumiem, tas ir, ka attiecīgajam lietas dalībniekam pagarinājums jālūdz pirms piešķirtā termiņa beigām un ka tas jāattaisno ar attiecīgiem apstākļiem.

(sal. ar 21., 22., 55. un 56. punktu)
Lai novērtētu attiecīgo preču vai pakalpojumu līdzību Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, ir jāņem vērā visi atbilstošie faktori, kuri raksturo saikni starp šīm precēm vai pakalpojumiem un kuri it īpaši ietver to raksturu, izmantošanas mērķi, lietošanu, kā arī to konkurējošo vai papildinošo raksturu. Vērā ņemami var būt arī citi faktori, tādi kā attiecīgo preču izplatīšanas kanāli.

Šajā sakarā papildinošas preces ir tādas, starp kurām pastāv cieša saikne tādā ziņā, ka viena prece ir nepieciešama vai vajadzīga citas preces lietošanai, no kā izriet, ka patērētāji var uzskatīt, ka par šo preču ražošanu ir atbildīgs viens un tas pats uzņēmums.

Tādas preces kā apavi, apģērbi, galvassegas vai rokas somiņas bez to primārās funkcijas var pildīt kopējo estētisko funkciju, kopumā veidojot konkrētā patērētāja ārējo tēlu. Šīs preces vienojošās saiknes uztvere tādējādi ir jāvērtē, ņemot vērā iespējamos centienus panākt saskaņotību šī ārējā tēla demonstrēšanā, kas nozīmē šo dažādo sastāvdaļu savstarpējo saskaņošanu to radīšanas vai iegādes procesā. Šī saskaņošana it īpaši var pastāvēt starp apģērbiem, apaviem un galvassegām, kas Nicas nolīguma izpratnē ietilpst 25. klasē, un dažādiem apģērbu aksesuāriem, tādiem kā rokas somiņas, kuras minētā nolīguma izpratnē ietilpst 18. klasē un kuras papildina minētās preces. Šī iespējamā saskaņošana ir atkarīga no konkrētā patērētāja, aktivitātes veida, kuram šis ārējais tēls ir izveidots (proti, darbs, sports vai vaļasprieks), vai nozares tirgus dalībnieku mārketinga pasākumiem. Turklāt apstāklis, ka šīs preces bieži pārdod vienos un tajos pašos specializētajos pārdošanas punktos, var veicināt to, ka konkrētais patērētājs uztver starp šīm precēm pastāvošās ciešās saiknes, un pastiprināt iespaidu, ka par to ražošanu ir atbildīgs viens un tas pats uzņēmums.

No tā izriet, ka konkrēti patērētāji uztvers, ka starp apģērbiem, apaviem un galvassegām, kas ietilpst 25. klasē, un apģērbu aksesuāriem, kas ir noteikti “ādas un ādas imitāciju izstrādājumi, kuri nav ietverti citās klasēs” un kuri ietilpst 18. klasē, pastāv cieša saikne un ka patērētājiem varētu rasties priekšstats, ka par to ražošanu ir atbildīgs viens un tas pats uzņēmums. Tādējādi minētajām precēm, kas ietvertas 25. klasē, ir līdzības pakāpe, ko nevar raksturot kā zemu, ar apģērbu aksesuāriem, kas ietilpst “ādas un ādas imitāciju izstrādājumos, kuri nav ietverti citās klasēs” un ietilpst 18. klasē.

(sal. ar 37.un 48.–51. punktu)
Gan saskaņā ar Regulas Nr. 729/70 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu 5. panta 2. punkta c) apakšpunktu, gan arī Regulas Nr. 1258/1999 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu 7. panta 4. punkta piekto daļu, kas ierobežo laika ziņā izdevumus, uz kuriem var attiecināt ELVGF finansējuma atteikumu, 24 mēnešu termiņš ir jāaprēķina, sākot no brīža, kad Komisija attiecīgajai dalībvalstij ir paziņojusi savu pārbaužu rezultātus, proti, izmeklēšanas, kuru veikuši tās dienesti, uz vietas dalībvalstīs rezultātus. Ar minētajiem noteikumiem piešķirtās procesuālās garantijas 24 mēnešu termiņa veidā ir saistītas tikai ar šo pārbaužu rezultātu paziņošanu un nevis izdevumu, kurus Komisija plāno izslēgt, novērtējumu. Faktiski tie ir Komisijas pārbaužu rezultāti, kas veido pamatu ikvienai korekcijai un kas dalībvalstīm ir jāpaziņo tiklīdz iespējams, lai tās pēc iespējas ātrāk varētu novērst konstatētās nepilnības un līdz ar to izvairītos no jaunām korekcijām nākotnē.

No tā izriet, ka, pat ja saskaņā ar Regulas Nr. 1663/95, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu Nr. 729/70 attiecībā uz ELVGF “Garantiju” nodaļas grāmatojumu noskaidrošanas procedūru, kas grozīta ar Regulu Nr. 2245/1999, 8. panta 1. punkta trešo daļu izslēdzamo izdevumu novērtējums ir jāveic otrajā Komisijas attiecīgajai dalībvalstij nosūtītajā paziņojumā pēc divpusējām sarunām, 24 mēnešu termiņš joprojām ir jāaprēķina saskaņā ar Regulu Nr. 729/70 un Regulu Nr. 1258/1999, sākot no pirmā paziņojuma, kurā ir izklāstīti pārbaužu rezultāti, kas paredzēti Regulas Nr. 1663/95 8. panta 1. punkta pirmajā daļā.

Šī nostāja neskar dalībvalstu procesuālās tiesības. Faktiski lēmumi attiecībā uz ELVGF grāmatojumu noskaidrošanu tiek pieņemti pēc procedūras, kas balstīta uz sacīkstes principu, kuras laikā attiecīgajai dalībvalstij ir visas vajadzīgās garantijas, lai iesniegtu savu viedokli.

(sal. ar 41.–44. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Kopienas preču zīme – Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana – Relatīvi atteikuma pamatojumi – Agrākas preču zīmes, kas ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi

(Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

Summary

Spānijas vidusmēra patērētājam pastāv sajaukšanas iespēja starp vārdisku apzīmējumu “PAM‑PIM’S BABY‑PROP”, ko pieteica reģistrācijai kā Kopienas preču zīmi attiecībā uz “papīra vai celulozes (vienreizējām) autiņbiksītēm”, kas Nicas nolīguma izpratnē ietilpst 16. klasē, un vārdisku preču zīmi “PAM‑PAM”, kas kā Kopienas preču zīme ir reģistrēta agrāk attiecībā uz “visiem gatavā apģērba veidiem, it īpaši autiņbiksītēm, kurpēm”, kas minētā nolīguma izpratnē ietilpst 25. klasē. Pirmkārt, ar agrāko preču zīmi aptvertās preces, kas it īpaši ir autiņi mazuļiem, ir ietvertas vispārīgākā preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādītajā kategorijā, kurā ietilpst autiņi gan pieaugušajiem, gan arī mazuļiem, un, otrkārt, nepastāv konceptuālas atšķirības, kas varētu neitralizēt attiecīgo apzīmējumu vizuālo un fonētisko līdzību, no kā izriet, ka konkrētajai sabiedrības daļai varēs rasties iespaids, ka ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi aptvertās preces un preces, ko pārdod ar agrāko preču zīmi, ir no viena un tā paša uzņēmuma vai, attiecīgā gadījumā, no ekonomiski saistītiem uzņēmumiem.

(sal. ar 36., 67. un 77. punktu)
155

Turklāt tiktāl, ciktāl Qualcomm uzskata, ka saistības par GPS saskarni nerada nekādus ietaupījumus, jānorāda, ka apstrīdētā lēmuma 72. apsvērumā nav precizēts, ka šis ietaupījums ir no EUR 150 līdz 200 par ierīci rodas tikai no ierīču pirkuma cenām, kā to norāda Qualcomm. Savā aizstāvības rakstā Komisija — ko neapstrīd Qualcomm — apgalvo, ka šis ietaupījums ietver arī antenas, kabeļa un GPS instalēšanas izmaksas, kuras ir jāsedz trešām personām, kas vēlas piegādāt savu telemātisko aprīkojumu ar GPS funkciju. Turklāt ir jāuzskata, ka šis ietaupījumu novērtējums, ko veica Komisija, nav kļūdains attiecībā uz administratīvās procedūras laikā tirgus dalībnieku ieņemtajām nostājām tirgū. Tādējādi pirmais tirgus dalībnieks uzskatīja, ka GSM un GPS saskarne ļaus apmēram par EUR 500 samazināt telemātiskās sistēmas izmaksas, otrais tirgus dalībnieks uzskatīja, ka telemātiskā iekārta bez GPS un GSM moduļa maksās tikai EUR 500, un trešais tirgus dalībnieks apgalvoja, ka GPS un GSM moduļa izmaksas ir vairāk kā puse no telemātiskās vienības izmaksām, kuras viņš pats apstrīdētajā lēmumā novērtēja no EUR 1000 līdz 2500 (apstrīdētā lēmuma 62. apsvērums). Turklāt Pirmās instances tiesa uzskata, ka tikai apstāklis, ka trešām personām, kas piedāvā telemātiskās sistēmas, izmantojot GPS saskarni, radīsies izmaksas saistībā ar viņu pašu materiāla un Toll Collect borta ierīces pielāgošanu, lai varētu izmantot šo saskarni, neļauj secināt, ka Komisijas novērtējums ir acīmredzami kļūdains. Papildus tam, ka Komisija uzskata summu no EUR 150 līdz 200 apmērā par ierīci par ietaupījumu saprātīgu novērtējumu, kurus var panākt, pateicoties saistībām par GPS saskarni, Qualcomm piekrīt, ka izmaksas, kuras jāsedz par trešo personu materiāla un Toll Collect borta ierīces pielāgošanu, lai izmantotu GPS saskarni, pašreiz pietiekami precīzi noteikt nevar. Visbeidzot, jākonstatē, ka Qualcomm apgalvojums, saskaņā ar kuru katrā ziņā kopējā izmaksu summa, iespējams, vispārīgā veidā izsmels ar GPS saskarni saistītos veiktos ietaupījumus, nekādā veidā nav pamatots, un līdz ar to tas nevar atspēkot Komisijas novērtējumu. Attiecīgi jāsecina, ka nevar uzskatīt, ka Komisija būtu pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, novērtējot, ka saistības par GPS saskarni trešām personām, kuras piedāvā telemātikas sistēmas, var radīt ietaupījumus no EUR 150 līdz 250 apmērā par ierīci.
323

No tā, ka profesionālās darbības nodoklis bija jāmaksā katru gadu (skat šī sprieduma 202. punktu), izriet, ka priekšrocības pastāvēšana par labu France Télécom katru gadu bija atkarīga no tā, vai īpašais nodokļu režīms no France Télécom paredzēja iekasēt profesionālās darbības nodokļa iemaksu, kas mazāka nekā tā, kura tai būtu piemērojama saskaņā ar vispārējām tiesību normām. Ir jāsecina, ka šis jautājums kā tāds bija atkarīgs no apstākļiem, kas nebija saistīti ar īpašo nodokļu režīmu, un it īpaši no nodokļu likmju apmēra, par kādu katru gadu bija nobalsojušas teritoriālās pašpārvaldes, kuru teritorijā France Télécom bija uzņēmumi.
2)

Arch Chemicals, Inc., Arch Timber Protection Ltd, Rhodia UK Ltd, Sumitomo Chemical (UK) plc un Troy Chemical Co. BV sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina tos, kas radušies Eiropas Komisijai, tostarp Sumitomo Chemical (UK) plc atlīdzina ar pagaidu noregulējuma tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus;
199

Tālāk Komisija apgalvo, ka it īpaši no sarežģītās situācijas, kādā 2002. gada jūlijā atradās FT, no tirgus uzticības zaudēšanas tajā laikā, no audita neesamības uzņēmumā līdz 2002. gada oktobrim, kā arī no īstenojama atbrīvošanās no parādiem plāna trūkuma līdz 2002. gada decembrim viedokļa saprātīgs privāts investors nebūtu publiski veicis “sākot no 2002. gada jūlija” (vai “2002. gada jūlijā”) paziņojumus, kurus izteica Francijas valdība un kas, raugoties no ekonomikas viedokļa, varēja nopietni ietekmēt tās uzticamību un reputāciju un no juridiskā viedokļa pat varēja to piespiest, sākot ar šo datumu, finansiāli atbalstīt uzņēmumu (skat. it īpaši apstrīdētā lēmuma 206., 210., 217., 221., 228. un 229. apsvērumu).