Lieta T‑533/10

DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA

pret

Eiropas Komisiju

“Valsts atbalsts — Sabiedriskā apraide — Atbalsts, ko Spānija plāno īstenot attiecībā uz RTVE — Grozījumi finansējuma shēmā — Reklāmas ieņēmumu aizstāšana ar jauniem nodokļiem televīzijas raidorganizācijām un telekomunikāciju operatoriem — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu — Nodokļu pasākums, kas veido atbalsta finansējuma veidu — Nepieciešamās saiknes starp nodokļa mērķi un atbalstu esamība — Nodokļa ieņēmumu tieša ietekme uz atbalsta apmēru — Samērīgums”

Kopsavilkums – Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 11. jūlija spriedums

Skat. nolēmuma tekstu. (skat. 33., 34. un 170. punktu)

Lai nodokli varētu uzskatīt par tādu, kas veido neatņemamu atbalsta pasākuma daļu, ir jābūt saistošai valsts tiesību normai, kas paredz nodokļa piešķiršanu atbalsta finansējumam. Šādas tiesību normas neesamības gadījumā nodokli nevar uzskatīt par tādu, kas piešķirts atbalsta pasākumam un līdz ar to, tas nav viens no atbalsta nosacījumiem. Šādas tiesību normas esamības fakts vien pats par sevi nevar būt pietiekams nosacījums, lai konstatētu, ka nodoklis veido neatņemamu atbalsta pasākuma daļu. Gadījumā, kad šāda valsts tiesību norma pastāv, turklāt ir jāizvērtē, vai nodokļa ieņēmumi tieši ietekmē atbalsta apmēru. Lai nodokli varētu uzskatīt par tādu, kas veido neatņemamu atbalsta pasākuma daļu, nepietiek ar to, ka ieņēmumi no tā noteikti tiek piešķirti šī atbalsta pasākuma finansējumam. Nepietiek arī ar to, ka tiek pierādīts, ka uz nodokļu pasākuma bāzes veiktie atskaitījumi tiek piešķirti atbalsta saņēmējam. (sal. ar 52.–54. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 75. un 144. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 82. punktu)

Principā obligātā nodokļa maksātāji nevar aizbildināties ar to, ka citu personu atbrīvošana no nodokļa veido valsts atbalstu, lai izvairītos no minēta nodokļa maksāšanas. Turklāt nepietiek ar to, ka uzņēmums, kuram jāmaksā nodoklis, kuru izmanto atbalsta finansējumam, ir konkurences attiecībās ar atbalsta saņēmēju, lai nodoklis veidotu neatņemamu atbalsta daļu un lai minētais uzņēmums varētu iebilst pret tā maksāšanu. Ar to faktu vien, ka ar atbalsta finansējumam paredzēto nodokli tiek aplikts kāds uzņēmums un nevis atbalsta saņēmējs, kas konkurē ar šo uzņēmumu, nepietiek, lai uzskatītu, ka nodoklis veido neatņemamu minētā atbalsta daļu (sal. ar 92., 95. un 102. punktu)

Lai valsts atbalstu LESD 107. panta izpratnē varētu atzīt par saderīgu ar iekšējo tirgu saskaņā ar LESD 106. panta 2. punktu, ir jābūt izpildītiem šādiem nosacījumiem: pirmkārt, attiecīgajam uzņēmējdarbības veicējam ar publiskās varas aktu jābūt uzticētam vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojuma uzdevumam, šajā aktā ir jābūt skaidri definētiem attiecīgajiem vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojuma pienākumiem; otrkārt, minētajam uzņēmējdarbības veicējam nav jāsaņem pārmērīga kompensācija un valsts finansējumam nav nesamērīgi jāietekmē konkurence iekšējā tirgū. (sal. ar 117. un 176. punktu)

No LES un LESD pievienotā 26. protokola par sabiedriskās apraides sistēmu dalībvalstīs izriet, ka LESD normas neskar dalībvalstu kompetenci piešķirt sabiedriskās apraides finansējumu, ja šādu finansējumu piešķir apraides organizācijām, lai tās izpildītu sabiedriskā pakalpojuma uzdevumu, ko tām uzticējusi, noteikusi un organizējusi katra dalībvalsts, un ja šāds finansējums nepasliktina tirdzniecības un konkurences nosacījumus Savienībā tiktāl, lai kaitētu kopējām interesēm, tomēr ņemot vērā šī sabiedriskā pakalpojuma pasūtījuma izpildi.

No tā izriet, ka dalībvalstīm ir plaša rīcības brīvība, lai definētu sabiedriskās apraides uzdevumu un noteiktu tā organizēšanu. Tādēļ Komisijas kontrole pār sabiedriskās apraides uzdevuma definēšanu un tā organizēšanas noteikšanu ir ierobežota. Komisijas vērtējums skar sarežģītus ekonomiskus faktus. Līdz ar to Vispārējās tiesas kontrole pār Komisijas lēmumu ir vēl ierobežotāka nekā Komisijas kontrole pār attiecīgās dalībvalsts pasākumu. Tā aprobežojas tikai ar pārbaudi par to, vai attiecīgais pasākums ir acīmredzami nepiemērots attiecībā uz sasniedzamo mērķi. (sal. ar 124.–128. un 195. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 130., 157. un 193. punktu)

Fakts, ka sabiedriska raidorganizācija tirgū īsteno pret konkurenci vērstu rīcību attiecībā uz privātuzņēmējiem, veicot, piemēram, sistemātisku augstākas cenas piedāvāšanas praksi apraides satura iegūšanas tirgū, nav saderīgs ar LESD 106. panta 2. punktu. Šādu rīcību nevar uzskatīt par nepieciešamu šādas raidorganizācijas sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma izpildei. Tomēr šāda rīcība ir izslēgta, jo attiecīgais valsts tiesību akts skaidri aizliedz to, ka šī raidorganizācija izmanto savus ieņēmumus, lai salīdzinājumā ar konkurentiem piedāvātu augstāku cenu par tiesībām uz komerciāli ļoti izdevīgu apraides saturu. Šī aizlieguma efektivitāti nevar atspēkot fakts, ka šī raidorganizācija konkurē ar privātuzņēmējiem, ne arī fakts, ka tā iegūst komerciāli ļoti izdevīgas apraides saturu, ja vien tas notiek tās sabiedriskās apraides uzdevuma izpildes ietvaros. (sal. ar 131., 132. un 136. punktu)

Lai atbalsta shēma raidorganizācijai, kurai uzticēts sabiedriskās apraides uzdevums, varētu uzskatīt kā tādu, kas neatbilst LESD 106. panta 2. punkta otrajā teikumā paredzētajiem nosacījumiem, tai ir būtiski un acīmredzami nesamērīgi attiecībā uz dalībvalstu īstenotajiem mērķiem jāpasliktina tirdzniecība un konkurence. (sal. ar 155. un 160.–164. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 199. un 203. punktu)