ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4)

Vispārējās Tiesas argumentācija ir pretrunīga un nesaskanīga šādos punktos. No vienas puses, Vispārējā Tiesa atzina, ka elementiem “U.S.” un “ASSN.” pašiem par sevi neesot nozīmes. No otras puses, tā norādīja, ka konkrētā sabiedrības daļa uztvertu “U.S.” ģeogrāfiskas izcelsmes nozīmē. Turklāt, pat ja pieņem, ka daži patērētāji varētu nesaprast saīsinājumu “ASSN.”, patērētājiem nebūtu nekāda pamata to nepamanīt vai nesaklausīt, bet atbilstoši spriedumā lietā MATRATZEN noteiktajiem principiem tie vēl jo vairāk to uztvertu kā atšķirtspējīgu elementu.
i)

Vispārējā tiesa esot pārkāpusi EKL 253. panta noteikumus, lasot to kopā ar EKL 81. pantu, jo ir kļūdaini noteikusi pienākuma norādīt pamatojumu priekšmetu un apjomu attiecībā uz atbildības par EKL 81. panta pārkāpumu attiecināšanu uz sabiedrību, kurai pilnībā pieder tās sabiedrības kapitāldaļas, kura tieši bija piedalījusies pārkāpuma izdarīšanā, jo šīs atbildības attiecināšanas pamatā ir prezumpcija, kuru ir pienācīgi jāatspēko. It īpaši Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā attiecīgo kontekstu un konkrētajā jomā pastāvošās tiesību normas, it īpaši saistībā ar prasītājai pastāvošo pierādīšanas pienākumu. Tā esot kļūdaini uzskatījusi, ka Komisijai ir pienākums norādīt pamatojumu attiecībā uz argumentiem, kuri “nav pilnīgi nenozīmīgi”, neprasot, kā tas tai bija jādara, lai ar šiem argumentiem būtu iespējams atspēkot prezumpciju par kontrolējošās sabiedrības atbildību.
3)

Vai saskaņā ar TRIPS līguma 27. un 70. pantu uz patentiem, kuri ietilpst 1973. gada Minhenes Konvencijas 167. panta 2. punktā minētajā atrunā un ir izsniegti pirms 1992. gada 7. februāra, proti, pirms minētā līguma stāšanās spēkā, un kuri attiecās uz farmaceitisko produktu izgudrojumiem, tomēr minētās atrunas dēļ aizstāvot tikai attiecīgo produktu ražošanas paņēmienu, var tikt attiecināta aizsardzība, kas paredzēta visiem patentiem, piemērojot TRIPS līgumu, un, ja atbilde ir apstiprinoša, — kāds ir aizsardzības apjoms un priekšmets; proti, vai pēc minētā Līguma stāšanās spēkā ir aizsargāti arī paši farmaceitiskie produkti, vai tomēr aizsardzība paliek spēkā tikai attiecībā uz to ražošanas paņēmienu, vai arī varbūt tas ir jānošķir atkarībā no patenta pieteikuma satura, proti, atkarībā no tā, vai, ņemot vērā izgudrojuma aprakstu un saistītās cerības, minētā pieteikuma mērķis ab initio ir panākt kāda produkta aizsardzību, kāda ražošanas paņēmiena aizsardzību vai abus?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 282/2

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 20. jūnijā iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) — Grattan plc/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

(Lieta C-310/11)

2011/C 282/03

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Grattan plc

Atbildētājs: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

Prejudiciālais jautājums

1) Vai attiecībā uz laika posmu līdz 1978. gada 1. janvārim nodokļa maksātājam ir tiešas iedarbības tiesības saskaņā ar 1967. gada 11. aprīļa Otrās Padomes Direktīvas 67/228/EEK (1) 8. panta a) punktu un/vai nodokļu neitralitātes un vienlīdzīgas attieksmes principiem uzskatīt, ka nodokļu bāze par preču piegādi ir samazināta ar atpakaļejošu spēku, ja pēc šī preču piegādes brīža piegādes saņēmējs ir saņēmis kredītu no piegādātāja, ko saņēmējs tad izvēlējās saņemt vai nu kā skaidras naudas izmaksu, vai kā kreditējumu par summām, ko viņš ir parādā piegādātājam par jau veiktām preču piegādēm saņēmējam?

(1) Padomes 1967. gada 11. aprīļa Otrā direktīva 67/228/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopējās pievienotās vērtības nodokļu sistēmas struktūra un piemērošanas kārtība (OV 71, 1303. lpp.).
5)

Šajā lietā minētie pakalpojumi ir pakalpojumu virkne, kuri tiek sniegti par vienotu pakalpojuma komisijas maksu. Ja daži no šiem pakalpojumiem (piemēram, koplietošanas telpu uzkopšana, apsardzes pakalpojumu sniegšana) neveido vienotā, ekonomiski nedalāmā pakalpojuma sastāvdaļu, vai arī ir uzskatāmi par galvenā pakalpojuma papildu elementiem, bet citi pakalpojumi to veido, vai būtu pareizi proporcionāli sadalīt šos dažādos pakalpojumus, lai noteiktu to daļu, kura apliekama ar nodokli, un to, kas nav apliekama ar nodokli? Vai pakārtoti būtu pareizi uzskatīt, ka sniegto pakalpojumu virkne ir tik cieši saistīta, ka tā veido “vienotu, ekonomiski nedalāmu pakalpojumu, kura sadalīšana būtu mākslīga”, pašam par sevi esot vienotam pakalpojumam, kas nošķirts no nekustamā īpašuma nomas?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 282/7

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 10. maija spriedumu lietā T-187/10 Emram/ITSB 2011. gada 6. jūlijā iesniedza Maurice Emram

(Lieta C-354/11 P)

2011/C 282/13

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Maurice Emram (pārstāvis — M. Benavï, advokāts)

Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Guccio Gucci Spa

Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

— atcelt Vispārējās tiesas spriedumu visos tā rezolutīvās daļas punktos, jo ar to ir noraidīta prasība atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 11. februāra lēmumu;

— atcelt Apelāciju padomes lēmumu saskaņā ar Tiesas Statūtu 61. pantu;

— piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un Tiesā, un sabiedrībai Gucci — atlīdzināt izdevumus procesā ITSB un tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka ir pieļauts Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, kā arī Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (2) 17. panta pārkāpums.

Šajā ziņā apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, pirmkārt, ka Vispārējā tiesa esot secinājusi par sajaukšanas iespējas esamību, neņemot vērā visus elementus, kam ir nozīme lietā, it īpaši to, ka agrākās preču zīmes netika izmantotas tirgū, ka vērā ņemama ir agrāko preču zīmju atšķirtspēja, ka tirgū faktiski atrodas citas tāda paša veida preces, kas aptvertas ar dažādiem apzīmējumiem “G”, un to, cik nozīmīgi ir šā veida apzīmējumi, lai konkrētā sabiedrības daļa identificētu komerciālo preču zīmi. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēja uzsver, ka Vispārējā tiesa esot veikusi nepareizu vērtējumu par konfliktējošo preču zīmju līdzību, kas it īpaši izriet no faktu sagrozīšanas, nepareiza agrāko preču zīmju atšķirtspējas un dominējošo elementu vērtējuma, kā arī no kļūdaina vērtējuma par attiecīgo preču raksturu.

Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, otrkārt, ka ir kļūdaini piemērota Vispārējās tiesas judikatūra, jo, pārkāpjot iepriekš minētās Regulas Nr. 207/2009 17. pantu, neesot ņemti vērā agrāki valsts tiesu nolēmumi.

Visbeidzot, tā norāda uz vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, ko esot pieļāvusi Vispārējā tiesa, jo tā esot veikusi daļēju apzīmējumu līdzības vērtējumu, neņemot vērā reģistrācijai pieteiktās preču zīmes vārdisko saturu un salīdzinot apzīmējumus uz pārmērīgi plašu kritēriju pamata.

(1) OV 1994, L 11, 1. lpp.

(2) OV L 78, 1. lpp.
1)

Vai Padomes Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 217. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka, nosakot nodokļa summas iegrāmatošanas praktisko kārtību, dalībvalstis var aprobežoties tikai ar to, ka to valsts tiesību aktos tiek iekļautas tiesību normas, kurās ir vienīgi paredzēts, ka — šo valsts tiesību aktu izpratnē “iegrāmatošana” nozīmē “muitas parādam atbilstošās nodokļa summas ierakstīšanu grāmatvedības dokumentos vai citos to vietā izmantotos dokumentos” — šajā gadījumā tas ir 1. panta 6. punkts Vispārīgajā likumā par muitas un akcīzes nodokli, kas koordinēts ar Karaļa 1977. gada 18. jūlija dekrētu (1977. gada 21. septembraBelgisch Staatsblad, 11425. lpp.), apstiprināts ar 1978. gada 6. jūlija likumu par muitas un akcīzes nodokli (1978. gada 12. augustaBelgisch Staatsblad, 9013. lpp.) un, sākot no 1994. gada 1. janvāra, aizstāts ar 1. panta 4. punktu likumā par grozījumu izdarīšanu Vispārīgajā likumā par muitas un akcīzes nodokli (1993. gada 30. decembraBelgisch Staatsblad, 29031. lpp.), un — ka iegrāmatošanu un no muitas parāda izrietošo nodokļu summu samaksas nosacījumus reglamentē Eiropas Kopienas regulas — šajā gadījumā tas ir 3. pants Vispārīgajā likumā par muitas un akcīzes nodokli, kas koordinēts ar Karaļa 1977. gada 18. jūlija dekrētu (1977. gada 21. septembraBelgisch Staatsblad, 11425. lpp.), apstiprināts ar 1978. gada 6. jūlija likumu par muitas un akcīzes nodokli (1978. gada 12. augustaBelgisch Staatsblad, 9013. lpp.) un, sākot no 1990. gada 1. jūlija, grozīts ar 72. pantu 1989. gada 22. decembra likumā par nodokļu tiesību normām (1989. gada 29. decembraBelgisch Staatsblad, 21141. lpp.), vai arī dalībvalstīm, ieviešot Muitas kodeksa 217. panta 2. punktu, savos valsts tiesību aktos ir jānosaka šā kodeksa 217. panta 1. punktā paredzētās iegrāmatošanas praktisko kārtību, lai parādnieks varētu pārliecināties, vai muitas iestādes patiešām ir veikušas šo iegrāmatošanu?
Attiecībā uz direktīvas 14. panta 1. punkta c) apakšpunktu, to skatot saistībā ar šīs pašas direktīvas 13. panta 6. punktu, Komisija uzskata, ka sabiedrības informēšana un apspriešanās ar to par upju baseinu apsaimniekošanas plānu projektiem ir veikta attiecībā uz “Katalonijas upju baseinu”, kura apsaimniekošanas plāns jau ir pieņemts, un ir uzsākta divpadsmit citos upju baseinu apgabalos: Baleāru salās, Tenerifē, Gvadjanā, Gvadalkivirā, Andalūzijas Vidusjūras baseinā, Tinto-Odjelā-Pjedrasā, Gvadeletē-Barbatē, Galisijas krastā, Miņo-Silā, Dvero, Rietumu Kantabrijā un Austrumu Kantabrijā.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 269/35

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. jūlijā iesniedza Tribunal administratif de Montreuil (Francija) — International Values Series of the DFA Investment Trust Co./Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

(Lieta C-344/11)

2011/C 269/70

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Tribunal administratif de Montreuil

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: International Values Series of the DFA Investment Trust Co.

Atbildētājs: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

Prejudiciālie jautājumi

1) Vai papildus pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu (PVKIU) stāvoklim ir jāņem vērā arī sertifikātu turētāju stāvoklis?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 269/32

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 1. jūlijā iesniedza cour d'appel de Lyon (Francija) — Receveur principal des douanes de Roissy Sud, Receveur principal de la recette des douanes de Lyon Aéroport, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon, Administration des douanes et droits indirects/sabiedrība Rohm&Haas Electronic Materials CMP Europe GmbH, Rohm&Haas Europe s.à.r.l., sabiedrība Rohm&Haas Europe Trading APS-UK Branch

(Lieta C-336/11)

2011/C 269/62

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Cour d'appel de Lyon

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Receveur principal des douanes de Roissy Sud, Receveur principal de la recette des douanes de Lyon Aéroport, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon, Administration des douanes et droits indirects

Atbildētājas: sabiedrība Rohm&Haas Electronic Materials CMP Europe GmbH, Rohm&Haas Europe s.à.r.l., sabiedrība Rohm&Haas Europe Trading APS-UK Branch

Prejudiciālie jautājumi

Vai kombinētā nomenklatūra [kas ietverta Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (1), ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2006. gada 17. oktobra Regulu (EK) Nr. 1549/2006 (2) un Komisijas 2007. gada 20. septembra Regulu (EK) Nr. 1214/2007 (3), I pielikumā] ir jāinterpretē tādējādi, ka pulēšanas iekārtām paredzētie pulēšanas paliktņi darbam ar pusvadītājiem, — kas paši attiecas uz tarifu pozīciju 8460 —, kuri ir importēti atsevišķi, kuri izskatās kā centrā perforēti diski, kuri sastāv no vienas cietas kārtas poliuretāna, vienas kārtas putaina poliuretāna, vienas kārtas līmes un plastmasas aizsargplēves, kuriem nav nevienas metāla sastāvdaļas, ne arī kādu citu abrazīvu vielu un kurus izmanto [pusvadītāju] plašu taustu (wafers) pulēšanai kopā ar abrazīvu šķidrumu un kuri noteiktā frekvencē ir jānomaina saskaņā ar to nolietojuma koeficientu, — atbilst tarifu pozīcijai 8466 [..] kā daļas vai piederumi, kas paredzēti tikai vai galvenokārt pozīcijās no Nr. 8456 līdz Nr. 8465 klasificētajām iekārtām, vai arī atkarībā no to materiāla tarifu pozīcijai 3919 kā plastmasas pašlīmējošās formas?

(1) OV L 256, 1. lpp.

(2) OV L 301, 1. lpp.

(3) OV L 286, 1. lpp.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 252/12

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2011. gada 9. marta spriedumu lietā T-190/09 Longevity Health Products, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), otra lietas dalībniece: Performing Science LLC,2011. gada 13. maijā iesniedza Longevity Health Products, Inc.

(Lieta C-222/11 P)

2011/C 252/24

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Longevity Health Products, Inc. (pārstāvis — J. Korab, Rechtsanwalt)

Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Performing Science LLC

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

— atzīt par pieņemamu sabiedrības Longevity Health Products, Inc. apelācijas sūdzību;

— atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 9. marta spriedumu lietā T-190/09 un

— piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Tiesību izmantot preču zīmes ierobežojums varot tikt pamatots tikai ar sabiedrības interesēm, piemēram, lai izvairītos no attiecīgās sabiedrības daļas iespējamās maldināšanas. Tomēr šajā gadījumā to varot izslēgt, jo gan speciālisti, gan arī nespeciālisti spētu atšķirt preču zīmes tekstu 5 HTP no sistēmiskā nosaukuma 5-hidroksi-triptofāns.

Tādiem speciālistiem kā aptiekāriem un veterinārārstiem esot zināms, ka arī pat vismazākās izmaiņas ķīmijas nomenklatūras terminos vai ķīmijas formulās varētu radīt būtiskas atšķirības vielas sastāvā. Tāpēc šī sabiedrības daļa automātiski turpinātu izmantot pareizo ķīmisko nosaukumu, kas nesaskan ar preču zīmi.

“Informētajām” personām, t.i., nespeciālistiem un patērētājiem, kuriem ir interese par attiecīgajām precēm, arī esot zināms, ka no ķīmijas nomenklatūras atvasinātie dažādu vielu nosaukumi atšķiras tikai nedaudz, taču nelielas atšķirības nosaukumā tiešām ir saistītas ar ļoti nozīmīgām izmaiņām šīs vielas farmakoloģiskajās, ķīmiskajās un fizikālajās īpašībās.

Nespecializētā sabiedrība, kurai nav intereses par attiecīgajām precēm, tik un tā nevarot saskatīt saistību starp preču zīmes nosaukumu 5 HTP un vielu 5-hidroksi-triptofāns un tādējādi arī nevarot tikt maldināta.
—

otra pretruna vai neskaidrs aspekts Vispārējās tiesas argumentācijā ir fakts, ka ar apelācijas sūdzību pārsūdzētā sprieduma 57. punktā attiecībā uz reizināšanas koeficientu Komisijai ir lūgts “atbilstoši LESD 266. pantam noteikt sekas, kas izriet no šīs kļūdas un solidārās atbildības par naudas soda samaksu noteikšanas prasītājai”. Tomēr 59. punktā Vispārējā tiesa īsteno savu neierobežoto kompetenci attiecībā uz naudas soda noteikšanu un nosaka Tomkins piemērojamā naudas soda apmēru. Pārsūdzētā sprieduma rezolutīvajā daļā ir atkārtoti norādīts galīgais naudas soda apmērs bez jebkādas norādes par turpmāku nepieciešamību to grozīt. Komisija uzsver, ka neatkarīgi no 57. punkta precīzās nozīmes reizināšanas koeficienta atcelšanai lietā C-386/06 Pegler/Komisija neesot jāietekmē reizināšanas koeficients attiecībā uz Tomkins.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 238/11

Prasība, kas celta 2011. gada 14. jūnijā — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

(Lieta C-297/11)

2011/C 238/16

Tiesvedības valoda — grieķu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — O. Chatzigianni un A. Margeli)

Atbildētāja: Grieķijas Republika

Prasītājas prasījumi:

— atzīt, ka, līdz 2009. gada 22. decembrim nenodrošinot upju baseinu apsaimniekošanas plānu izstrādi (gan katram upju baseinu apgabalam, kas atrodas vienīgi tās teritorijā, gan starptautiskajiem upju baseinu apgabaliem) un līdz 2010. gada 22. martam nenosūtot upju baseinu apsaimniekošanas plānu kopijas Komisijai, Grieķijas Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (1), 13. panta 1.-3. un 6. punktā un 15. panta 1. punktā paredzētos pienākumus. Tāpat arī, līdz 2008. gada 22. decembrim neuzsākot sabiedrības informēšanas procedūru un attiecīgu apspriešanās procedūru saistībā ar upju baseinu apsaimniekošanas plānu projektiem, Grieķijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 14. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētos pienākumus;

— piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Pirmkārt, atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā, 13. panta 1.-3. un 6. punktam un 15. panta 1. punktam dalībvalstīm līdz 2009. gada 22. decembrim bija jānodrošina upju baseinu apsaimniekošanas plānu izstrādi (gan katram upju baseinu apgabalam, kas atrodas vienīgi tās teritorijā, gan starptautiskajiem upju baseinu apgabaliem) un līdz 2010. gada 22. martam jānosūta šo plānu kopijas Komisijai.

No informācijas, ko Grieķijas Republika šobrīd ir iesniegusi Komisijai, ir redzams, ka šī dalībvalsts vēl nav iesniegusi nevienu upju baseinu apsaimniekošanas plānu (nedz attiecībā uz tiem upju baseinu apgabaliem, kas atrodas vienīgi tās teritorijā, nedz attiecībā uz starptautiskajiem upju baseinu apgabaliem) un attiecīgi nav nosūtījusi Komisijai arī šo plānu kopijas. Līdz ar to Komisija uzskata, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi nedz direktīvas 13. panta 1.-3. un 6. punktā, nedz tās 15. panta 1. punktā paredzētos pienākumus.

Otrkārt, atbilstoši direktīvas 14. panta 1. punkta c) apakšpunktam dalībvalstīm bija jānodod upju baseinu apsaimniekošanas plānu projekti sabiedriskajai apspriešanai vēlākais līdz 2008. gada 22. decembrim.

No informācijas, ko Grieķijas Republika šobrīd ir iesniegusi Komisijai, ir redzams, ka attiecīgā procedūra līdz šim brīdim vēl nav tikusi uzsākta. Līdz ar to Komisija uzskata, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi direktīvas 14. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētos pienākumus.

(1) OV L 327, 1. lpp.
1)

Vai saskaņā ar Regulas Nr. 2042/2003 2. pantu, kopā ar tās pašas regulas I pielikuma B iedaļas I apakšdaļas normas M.B.902 b) punkta 1. apakšpunktu un ņemot vērā to, kas noteikts I pielikuma B iedaļas A apakšdaļas normas AMC M.B.102 c) punkta 1. apakšpunktā (1.1.-1.4. daļā, 1.6. daļā un 1.7. daļā) EADA Lēmumā Nr. 2003/19/RM/28.11.2003. par attiecīgajiem līdzekļiem atbilstības panākšanai saskaņā ar Regulu Nr. 2042/2003, valsts likumdevējs, nosakot papildu pasākumus minētās regulas īstenošanai, var sadalīt gaisa kuģu pārbaužu darbu, lai apstiprinātu atbilstību spēkā esošajiem lidojumderīguma kritērijiem, starp vairākām inspektoru kategorijām/konkrētiem inspektoriem, no kuriem katrs ir atbildīgs par gaisa kuģa lidojumderīguma pārbaudi tikai attiecībā uz atsevišķu nozari. Konkrēti, vai Regulai Nr. 2042/2003 atbilst valsts tiesību norma, kāda ir aplūkota šajā lietā, ar ko ir ieviesti lidojumderīguma inspektori (Airworthiness and Avionics Inspectors), lidojumu darbību inspektori (Flight Operations Inspectors), pasažieru salona drošības inspektori (Cabin Safety Inspectors) un diplomu un licenču inspektori (Licensing Inspectors)?
Pirmais pamats: LESD 107., 108. un 296. panta pārkāpums, jo Vispārējā tiesa, kļūdaini un balstoties uz nepietiekamu pamatojumu, esot atzinusi, ka Fonds-Omroepreserve (FOR) (apraides rezervju fonds) finansējums un atsevišķu raidorganizāciju izveidoto konkrētu rezervju pārskaitījums NPO ir jauna atbalsta piešķiršanas veids Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi un piemērojusi atbalsta, pastāvošā atbalsta un jauna atbalsta jēdzienus LESD 107. un nākamo pantu izpratnē, konstatējot, ka FOR finansējuma pieejamība un atsevišķu Nīderlandes raidorganizāciju izveidoto rezervju pārskaitījums NPO esot jākvalificē kā jauna atbalsta piešķiršana, un tā neesot to pietiekami pamatojusi.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 226/18

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 6. jūnijā iesniedza High Court of Ireland (Īrija) — MM/Minister for Justice, Equality and Law Reform, Ireland, Attorney General

(Lieta C-277/11)

2011/C 226/34

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

High Court of Ireland

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: MM

Atbildētāji: Minister for Justice, Equality and Law Reform, Īrija un Attorney General

Prejudiciālais jautājums

Vai gadījumā, ja pieteikuma iesniedzējs pēc tam, kad ir noraidīts tā pieteikums par bēgļa statusu, pieprasa alternatīvās aizsardzības statusu un šo pieteikumu tiek ierosināts noraidīt, saskaņā ar Padomes Direktīvas 2004/83/EK (1) 4. panta 1. punktā dalībvalstīm paredzēto pienākumu sadarboties ar pieteikuma iesniedzēju attiecīgās dalībvalsts valsts iestādēm pirms galīgā lēmuma pieņemšanas ir jāpaziņo pieteikuma iesniedzējam par šī novērtējuma rezultātiem, tā lai pieteikuma iesniedzējs varētu paust savu viedokli par tiem ierosinātā lēmuma aspektiem, no kuriem izriet negatīva atbilde?

(1) OV L 304, 12. lpp.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 211/14

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 2. maijā iesniedza Commissione tributaria regionale di Milano (Itālija) — 3D I srl/Agenzia delle Entrate Ufficio di Cremona

(Lieta C-207/11)

2011/C 211/26

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Commissione tributaria regionale di Milano

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: 3D I srl

Atbildētājs: Agenzia delle Entrate Ufficio di Cremona

Prejudiciālais jautājums

Vai tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, kāds ir Itālijas tiesiskais regulējums, kas ietverts 1992. gada 30. decembra Likumdošanas dekrēta Nr. 544 2. panta 2. punktā, saskaņā ar kuru par pārvešanu vai akciju maiņu pārvedamajai sabiedrībai tiek piemērots nodoklis par kapitāla pieaugumiem no pārvešanas, kuri atbilst starpībai starp pārvesto akciju vai kapitāla daļu sākotnējām iegādes izmaksām un to tirgus vērtību, ja vien pārvedamā sabiedrība savā bilancē ieraksta atbilstošus rezerves līdzekļus tādā apmērā, kas atbilst pārvešanas rezultātā gūtajam kapitāla pieaugumam, gadījumā, par kādu ir šī tiesvedība, ir pretrunā Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/434/EEK (1) par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro dažādu dalībvalstu uzņēmējsabiedrību apvienošanai, sadalīšanai, to aktīvu pārvešanai un akciju maiņai, 2. un 4. pantam un 8. panta 1. un 2. punktam?

(1) OV L 225, 1. lpp.
a)

Līguma 282. pantā (pašlaik [3]35. pants) ir noteikts, ka Savienību pārstāv Komisija; — Līguma par Eiropas Savienības darbību (“LESD”) 335. pantā, no vienas puses, kā arī Finanšu regulas 103. un 104. pantā, no otras puses, ir noteikts, ka jautājumos, kas saistīti ar konkrētu iestāžu darbību, Savienību pārstāv attiecīgās iestādes, ņemot vērā to administratīvo autonomiju, no kā, iespējams, izriet, ka šīs iestādes — ekskluzīvi vai nē — var būt par pusi tiesas procesā; — nav šaubu par to, ka karteļa izveides rezultātā pārmērīgi augstu cenu maksāšana uzņēmējam utt. ir ietverta jēdzienā “krāpšana”; — Beļģijas tiesībās spēkā ir princips lex specialis generalibus derogat; — vai, ja šis tiesību princips ir ieviests arī Eiropas Savienības tiesībās, attiecīgo iestāžu pienākums nav uzņemties iniciatīvu attiecībā uz prasību celšanu (izņemot gadījumus, kuros Komisija pati ir bijusi līgumslēdzēja iestāde)?