LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 178/2

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. janvārī iesniedza Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungārija) – GT/HS

(Lieta C-38/17)

(2017/C 178/02)

Tiesvedības valoda – ungāru

Iesniedzējtiesa

Budai Központi Kerületi Bíróság

Pamatlietas puses

Prasītāja: GT

Atbildētājs: HS

Prejudiciālie jautājumi

Vai Eiropas Savienībai piešķirtā kompetence patērētāju tiesību aizsardzības nodrošināšanai augstā līmenī,

Savienības pamatprincipi par vienlīdzību likuma priekšā, efektīvu tiesību aizsardzību tiesā un tiesībām uz taisnīgu tiesu, kā arī

atsevišķi Direktīvas 93/13/EK (1) preambulas elementi (“[..].. tā kā abās Kopienas programmās attiecībā uz patērētāju aizsardzības politiku un informācijas politiku tika pasvītrota patērētāju aizsardzības nozīme saistībā ar negodīgiem līgumu noteikumiem; tā kā šo aizsardzību vajadzētu nodrošināt tiesību aktiem un noteikumiem, kas vai nu ir saskaņoti Kopienas līmenī, vai arī pieņemti tieši šajā līmenī; tā kā saskaņā ar principu, kas noteikts šo programmu nodaļā “Patērētāju ekonomisko interešu aizsardzība”, “preču un pakalpojumu ieguvējiem jābūt aizsargātiem pret pārdevēja vai piegādātāja pilnvaru ļaunprātīg[u] izmantošan[u], jo īpaši attiecībā uz vienpusējiem standartlīgumiem un būtisku tiesību negodīg[u] izslēgšan[u] no līgumiem”; tā kā efektīvāku patērētāju aizsardzību [oriģ. 2. lpp.] var panākt, pieņemot vienveidīgus tiesību aktus negodīgu noteikumu jomā; tā kā šos tiesību aktus būtu jāattiecina uz visiem līgumiem, kas noslēgti starp pārdevējiem vai piegādātājiem un patērētājiem; tā kā tā rezultātā, cita starpā, no šīs direktīvas būtu jāizslēdz līgumi attiecībā uz nodarbinātību, līgumi attiecībā uz mantojuma tiesībām, līgumi attiecībā uz tiesībām saistībā ar ģimenes tiesībām un līgumi attiecībā uz uzņēmumu apvienošanos un iestāžu vai partnerības līgumiem; tā kā patērētājam jāsaņem līdzvērtīga aizsardzība, slēdzot mutiskus un rakstveida līgumus, pēdējā gadījumā neatkarīgi no tā, vai līguma noteikumi ietverti vienā vai vairākos dokumentos; tā kā tomēr valstu tiesību akti, kādi tie ir pašlaik, ļauj paredzēt tikai daļēju saskaņošanu; tā kā jo īpaši šī direktīva aptver tikai tos līguma noteikumus, par kuriem nav atsevišķas vienošanās; tā kā dalībvalstīm būtu jādod iespēja, pienācīgi ņemot vērā Līgumu, piešķirt patērētājiem augstāku aizsardzības līmeni ar valsts noteikumiem, kas ir stingrāki, nekā šī direktīva; [..] tā kā līgumus būtu jāsastāda vienkāršā, skaidri saprotamā valodā, patērētājam būtu jādod iespēja faktiski izskatīt visus noteikumus un, ja rodas šaubas, priekšroka dodama interpretācijai, kas ir vislabvēlīgākā patērētājam; [..]”) un, visbeidzot,

Direktīvas 93/13 4. panta 2. punkts un 5. pants

ir pretrunā valsts judikatūrai ar normatīvu raksturu, ar kuru a) un/vai b)

a) ar patērētāju noslēgta līguma otrai līgumslēdzējai pusei uzliktais pienākums, kas ir līguma spēkā esamības nosacījums, ļaut patērētājam pirms līguma slēgšanas iepazīties ar līguma noteikumiem, kas formulēti skaidri un saprotami un kas veido minētā līguma galveno priekšmetu, tajā skaitā ar valūtas maiņas kursu, kas ir piemērojams līdzekļu, kas tiek izsniegti kā aizdevums valūtā, izmaksai, lai līgums nekļūtu spēkā neesošs;

b) ar patērētāju noslēgta līguma otrai līgumslēdzējai pusei tiek ļauts paziņot (piemēram, īpašā dokumentā) līguma noteikumus, kas formulēti skaidri un saprotami un kas veido minētā līguma galveno priekšmetu, tikai brīdī, kad patērētājs jau ir neatgriezeniski apņēmies izpildīt līgumu, lai šis vienīgais apstāklis nekļūtu par pamatu līguma spēkā neesamībai?

(1) Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).