Keywords

Summary



Keywords

1. Process – Tiesāšanās izdevumi – Noteikšana – Atlīdzināmie tiesāšanās izdevumi – Jēdziens – Lietas dalībnieku izdevumi pirms prasības iesniegšanas – Izslēgšana

(Pirmās instances tiesas Reglamenta 91. panta b) apakšpunkts)

2. Process – Tiesāšanās izdevumi – Noteikšana – Vērā ņemami fakti

(Pirmās instances tiesas Reglamenta 91. panta b) apakšpunkts)

3. Process – Tiesāšanās izdevumi – Noteikšana – Vērā ņemami fakti – Jauna un būtiska tiesību jautājuma analīze

(Pirmās instances tiesas Reglamenta 91. panta b) apakšpunkts)

4. Process – Tiesāšanās izdevumi – Noteikšana – Vērā ņemami fakti – Jautājumi, kas izvirzīti jau administratīvā procesa ietvaros – Prasītāju savstarpējā sadarbība

5. Process – Tiesāšanās izdevumi – Noteikšana – Atlīdzināmie tiesāšanās izdevumi – Lietas dalībniekiem radušies nepieciešamie izdevumi – Procesuālo rakstu nosūtīšanas izdevumi – Nosacījumi

(Pirmās instances tiesas Reglamenta 43. panta 6. punkts, 91. panta b) apakšpunkts un 102. panta 2. punkts)

Summary

1. No Pirmās instances tiesas Reglamenta 91. panta b) apakšpunkta izriet, ka atlīdzināmie tiesāšanās izdevumi ir ierobežoti ar izdevumiem, kas, no vienas puses, ir radušies sakarā ar lietas vešanu Pirmās instances tiesā un, no otras puses, tādēļ ir bijuši nepieciešami.

Šajā sakarā par neatlīdzināmiem izdevumiem ir jāuzskata prasītāju pieskaitītie izdevumi par sarunām ar Komisijas dienestiem pēc apstrīdētā lēmuma pieņemšanas pamata lietā un pirms prasības iesniegšanas. Faktiski “lietas vešana” Reglamenta 91. pantā attiecas tikai uz procesu Pirmās instances tiesā, izslēdzot daļu pirms tā, neatkarīgi no fakta, ka tikšanās mērķis varēja būt izvairīties no procesa Pirmās instances tiesā.

(sal. ar 21.–22. punktu)

2. Kopienu tiesnesis nav tiesīgs noteikt honorārus, kas lietas dalībniekiem jāmaksā viņu advokātiem, bet noteikt summu, līdz kurai šīs atlīdzības var tikt atgūtas no lietas dalībnieka, kam piespriests atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. Lemjot par pieteikumu noteikt tiesāšanās izdevumus, Pirmās instances tiesai nav jāņem vērā ne valsts tarifs, kas nosaka advokātu honorārus, ne šajā sakarā iespējami noslēgts līgums starp ieinteresēto lietas dalībnieku un tā pārstāvjiem vai padomdevējiem.

Tā kā attiecībā uz tarifiem Kopienu tiesību noteikumi nepastāv, Kopienu tiesnesim ir brīvi jānovērtē lietas apstākļi, ņemot vērā strīda priekšmetu un raksturu, tā nozīmīgumu no Kopienu tiesību viedokļa, kā arī lietas sarežģītību, darba apjomu, ko tiesas process varēja radīt iesaistītajiem pārstāvjiem vai padomdevējiem, kā arī lietas dalībnieku ekonomiskās intereses saistībā ar lietu.

(sal. ar 23.–24. punktu)

3. Attiecībā uz pamata prāvas priekšmetu un raksturu, kā arī tās nozīmi no Kopienu tiesību viedokļa, redzams, ka lieta izvirzīja jaunu un būtisku tiesību jautājumu, kas nebija minēts administratīvajā procesā Komisijā un kas ir saistīts ar jautājumu par tēmu, par kuru Komisija pamata lietas procesa laikā izstrādāja un publicēja savu jauno politiku, kas varētu attaisnot augsti specializētu advokātu iesaistīšanu, kam nepieciešams ievērojams darba stundu skaits ar ļoti augstām stundu likmēm, un faktu, ka lietas dalībniekus pārstāv vairāki advokāti.

(sal. ar 26. punktu)

4. Attiecībā uz darba apjomu, kas tika veikts pamata lietas ietvaros, Kopienas tiesnesis var ņemt vērā to, ka daži prasītāju izvirzītie pamati jau bija viedokļu apmaiņas priekšmets administratīvā procesā Komisijā un ka tātad šo lietas dalībnieku advokātiem neizbēgami bija padziļinātas zināšanas izvirzītajos jautājumos, kas izriet no viņu dalības šajā otrajā procesā.

Citiem vārdiem sakot, Kopienu tiesnesis var ņemt vērā, ka prasītājas sadarbojās, sagatavojot prasības un citus procesuālos rakstus, iesniedzot tos kopīgi, nevis atsevišķos dokumentos, pat ja katru prasītāju pārstāvēja dažādi advokāti un nekāda noteikta vienošanās starp tiem par darbu dalīšanu, šķiet, nav bijusi noslēgta, kā arī to, ka kopējai prasību iesniegšanai zināmā mērā vajadzēja samazināt laiku, kas tika veltīts, it īpaši katras prasītājas advokātu procesuālo rakstu sagatavošanai un sastādīšanai. Kopienu tiesnesis tomēr tāpat varētu ņemt vērā to, ka šādi sadarbojoties, prasītājas ievērojami samazināja pretējās puses un tāpat arī Kopienu tiesneša izmaksas darba ziņā.

(sal. ar 29.–30.punktu)

5. Pirmās instances tiesa, izvērtējot procesuālo rakstu un citu dokumentu nosūtīšanas izdevumu būtisko raksturu ņem vērā faktu, ka, pirmkārt, pastāv citi droši un lētāki līdzekļi šo dokumentu nosūtīšanai, otrkārt, ka Pirmās instances tiesas Reglamenta 102. panta 2. punktā bija paredzēts termiņa pagarinājums, pamatojoties uz apsvērumiem par attālumu, kas atļauj piegādi tradicionālākā un lētākā veidā un, visbeidzot, ka Reglamenta 43. panta 6. punktā ir paredzēta procesuālo rakstu nosūtīšana, izmantojot modernus komunikāciju līdzekļus, it īpaši faksu ar nosacījumu, ka dokumentu parakstīts oriģināls pēc tam tiek iesniegts ne vēlāk kā desmit dienu laikā.

(sal. ar 34. punktu)