No Komisijas nevar pieprasīt, lai tā minētajā paziņojumā minētu ne tikai būtiskus faktu un juridiskos elementus, uz kuriem tā atsaucas šajā administratīvā procesa stadijā, kā tādus, kas ir pamatā Kopienas konkurences tiesību pārkāpumam, bet arī lai tā kopsavilkuma veidā norādītu iemeslus, kuru dēļ tā šī paša procesa ietvaros nav balstījusies uz noteiktiem elementiem, kurus tā sākotnēji ir izmeklējusi vai plānojusi izmeklēt. Ja tas tā nebūtu, tad Komisijai uzliktais pienākums norādīt pamatojumu paziņojuma par iebildumiem nosūtīšanas stadijā tādējādi tiktu paplašināts līdz nebūtiskiem elementiem tā procesa norisē, kuru tā plāno veikt. Šāds pienākums norādīt pamatojumu pārsniegtu judikatūrā definētās prasības.

Attiecībā uz procedūru par EKL 81. panta piemērošanu ir jānodala divas administratīvā procesa stadijas, proti, stadija, kas ilgst līdz paziņojumam par iebildumiem, un otra, kas atbilst atlikušajai administratīvā procesa daļai. Katra no tām atbilst noteiktai iekšējai loģikai; pirmajā stadijā Komisijai tiek ļauts izteikt viedokli par procesa virzienu, savukārt otrajā stadijā Komisija var pieņemt galīgo lēmumu par konstatēto pārkāpumu.

Kopienu konkurences tiesību pārkāpumu smagums jānoskaidro, pamatojoties uz ļoti daudziem apstākļiem, piemēram, īpašajiem lietas apstākļiem, lietā pastāvošo situāciju un naudas sodu preventīvo raksturu, kaut arī nav izstrādāts saistošs vai izsmeļošs to kritēriju saraksts, kas obligāti jāņem vērā.

Uzņēmuma ekonomisko spēju nodarīt zaudējumus pārējiem tirgus dalībniekiem var izsecināt no tādiem konstatējumiem kā tā līdera pozīcija attiecīgajā tirgū.

Uzliktā naudas soda par Kopienu konkurences tiesību normu pārkāpumu summas noteikšanas ietvaros, lai arī konkrētā ietekme uz tirgu ir vērā ņemams elements pārkāpuma smaguma noteikšanā, runa ir par vienu no daudziem kritērijiem, proti, tādiem kā pārkāpuma būtība un ģeogrāfiskā tirgus apjoms. Tāpat no Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, 1.A punkta pirmās daļas izriet, ka šī ietekme ir jāņem vērā, ja to var noteikt.

No minētajām pamatnostādnēm arī izriet, ka horizontālās aizliegtās vienošanās par cenām vai tirgu sadali var kvalificēt kā sevišķi smagus pārkāpumus tikai to būtības dēļ, nepastāvot nepieciešamībai, lai Komisija pierādītu pārkāpuma konkrēto ietekmi uz tirgu. Šajā gadījumā pārkāpuma konkrētā ietekme ir tikai viens no daudziem elementiem, kurš — ja šādu ietekmi var noteikt — ļauj Komisijai palielināt naudas soda sākuma summu.

Ja Komisija uzskata, ka konkrēto pārkāpuma ietekmi uz tirgu var noteikt, un ja tā ir iecerējusi šo kritēriju ņemt vērā naudas soda apmēra noteikšanai, tā nevar aprobežoties vien ar atsaukšanos uz aizliegtas vienošanās izpildi, lai pierādītu pārkāpuma konkrēto ietekmi uz tirgu. Šāda atsauce bez papildu argumentiem faktiski izriet no pieņēmuma, saskaņā ar kuru aizliegtas vienošanās izpilde ir radījusi ietekmi uz tirgu.

Taču, lai arī pārkāpuma konkrētā ietekme nav nepieciešams elements, lai pārkāpumu klasificētu kā “sevišķi smagu” gadījumā, kad pastāv aizliegta vienošanās, kas vērta pret konkurenci, šī elementa papildu ņemšana vērā ļauj Komisijai palielināt naudas soda sākuma summu, kas pārsniedz minimālo, Pamatnostādnēs fiksēto iespējamo summu, taču nepārsniedz to maksimālo 10% likmi no attiecīgā uzņēmuma kopējā apgrozījuma iepriekšējā uzņēmējdarbības gadā, kas kopējai naudas soda summai ir noteikta Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktā.

Ņemot vērā šīs sekas, ja Komisija naudas soda aprēķināšanai uzskata par piemērotu ņemt vērā šo fakultatīvo elementu, kas ir pārkāpuma konkrētā ietekme uz tirgu, tā nevar aprobežoties vienkārši ar pieņēmumu, bet tai ir jāspēj sniegt konkrētas, ticamas un pietiekamas pazīmes, kas tai ļauj novērtēt, kāda faktiskā ietekme pārkāpumam ir varējusi būt uz konkurenci minētajā tirgū.

(sal. ar 74., 75. un 78.–82. punktu)