C 16/27

Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 15. augustāXabier Uribe-Etxebarría Jiménez iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 29. maija spriedumu lietā T-577/15 Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez/EUIPO – Núcleo de comunicaciones y control, S. L.

(Lieta C-534/18 P)

(2019/C 16/34)

Tiesvedības valoda – spāņu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez (pārstāve: M. Esteve Sanz, advokāte)

Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs un Núcleo de comunicaciones y control, S. L.

Prasījumi

Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

— atcelt pārsūdzēto spriedumu tiktāl, ciktāl Vispārējā tiesa ir noraidījusi apelācijas sūdzības iesniedzēja prasības pirmo pamatu un daļēji ir noraidījusi minētās prasības trešo pamatu;

— apmierināt no apelācijas sūdzības iesniedzēja prasības pirmā pamata izrietošos prasījumus un, pakārtoti, no minētās prasības trešā pamata izrietošos prasījumus;

— piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā pirmajā instancē, pilnībā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas apelācijas sūdzības iesniedzējam ir radušies tiesvedībā Vispārējā tiesā un šajā tiesvedībā.

Pamati un galvenie argumenti

Pirmais apelācijas sūdzības pamats , kas ir sadalīts sešās daļās, ir vērsts pret pārsūdzētā sprieduma pamatojumu, jo, uzskatot, ka Apelācijas padome bija pilnīgi tiesīga neņemt vērā papildu rakstveida pamatus, kurus apelācijas sūdzības iesniedzējs iesniedza EUIPO Apelācijas padomē, tika noraidīts prasības Vispārējā tiesā pirmais pamats, kas attiecās uz to, ka ar EUIPO Apelācijas padomes lēmumu tika pārkāpti Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 63. panta 1. punkts, 64. panta 1. punkts un 76. panta 1. punkts.

Pirmajā daļā ir norādīts uz Tiesas statūtu 36. panta un Vispārējās tiesas Reglamenta 81. panta pārkāpumu pienākuma norādīt pamatojumu neizpildes dēļ, jo pārsūdzētajā spriedumā nekas nav teikts par apgalvojumu, kuru apelācijas sūdzības iesniedzējs ir izteicis tiesas sēdē, proti, par tās argumentācijas nepieņemamību, kuru EUIPO ir izklāstījis savā atbildes rakstā.

Otrajā daļā ir norādīts: (i) Tiesas statūtu 36. panta un Vispārējās tiesas Reglamenta 81. panta pārkāpums, kas izriet no pienākumu pēc savas iniciatīvas konstatēt pamatojuma apstrīdētajā lēmumā neesamību attiecībā uz iemesliem, kuru dēļ netika ņemts vērā apelācijas sūdzības iesniedzēja pieteikums par Anulēšanas nodaļā iesniegtā izmantošanas pierādījuma pārskatīšanu, neizpildes; (ii) apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesību uz aizstāvību pārkāpums, jo pārsūdzētajā spriedumā ir pieņemts ex novo pamatojums, kas izklāstīts EUIPO atbildes uz prasības pieteikumu rakstā, tā vietā, lai pēc savas iniciatīvas tiktu atzīta Apelācijas padomes lēmuma pamatojuma neesamība; (iii) faktu sagrozīšana, kas izriet no tā, ka Vispārējā tiesa ir nospriedusi, ka Apelācijas padome pamatoti varēja noraidīt apelācijas sūdzības iesniedzēja procesuālo rakstu, lai gan tā šo procesuālo rakstu nebija noraidījusi.

Trešajā daļā ir norādīts uz faktu sagrozīšanu, konkrētāk, to apgalvojumu sagrozīšanu, kas ietverti apelācijas sūdzības pamatojuma procesuālajos rakstos (sākotnējais un papildinošais procesuālais raksts) un kurus apelācijas sūdzības iesniedzējs ir iesniedzis EUIPO Apelācijas padomē.

Ceturtajā daļā ir norādīts Regulas (EK) Nr. 207/2009 63. panta 1. punkta, 64. panta 1. punkta, 76. panta 1. punkta un 57. panta 2. punkta pārkāpums, jo pārsūdzētajā spriedumā ir veikta kļūdaina šo tiesību normu interpretācija, apstiprinot to, ka EUIPO Apelācijas padome nelemjot par apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumu, kurš tika apspriests Apelācijas padomē.

Piektajā daļā ir norādīts Regulas (EK) Nr. 207/2009 64. pārkāpums, jo pārsūdzētajā spriedumā tika uzskatīts, ka, ja Apelācijas padomē nav konkrēti izvirzīts jautājums par agrākās preču zīmes faktisko izmantošanu, šis jautājums nav tiesību jautājums, kurš minētajai apelācijas padomei noteikti ir jāizskata, lai atrisinātu tajā iesniegto strīdu.

Sestajā daļā ir norādīts Regulas (EK) Nr. 207/2009 64. un 60. panta un Regulas (EK) Nr. 2868/95 (2) 49. noteikuma 1. punkta pārkāpums, jo šajā lietā ir piemērota judikatūra, kas pasludināta, pamatojoties uz diviem pēdējiem minētajiem pantiem, kuri reglamentē apelācijas sūdzību EUIPO Apelācijas padomē pieņemamību, tomēr izskatāmajā lietā Apelācijas padome apelācijas sūdzību nav atzinusi par nepieņemamu un, pat ja Apelācijas padome apelācijas sūdzību būtu atzinusi par nepieņemamu, ar šo atzinumu tiktu pārkāpti iepriekšminētie panti, jo apelācijas sūdzības iesniedzēja iesniegtie procesuālie raksti nebūtu izraisījuši nepieņemamību.

Otrais pamats ir vērsts pret pārsūdzētā sprieduma, ar kuru ir daļēji noraidīts trešais prasības Vispārējā tiesā pamats, kas attiecās uz to, ka ar EUIPO Apelācijas padomes lēmumu ir ticis pārkāpts Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. pants, pamatojumu, un tas ir iedalīts divās daļās.

Pirmajā daļā ir norādīts Tiesas statūtu 36. panta un Vispārējās tiesas Reglamenta 81. panta pārkāpums pārsūdzētā sprieduma pamatojuma neesamības dēļ, kurā nav norādīts nekāds pamatojums nozīmei, kāda tajā tiek piešķirta EUIPO Anulēšanas nodaļas un Apelācijas padomes lēmumos izklāstītajiem apsvērumiem par precēm, attiecībā uz kurām agrākā preču zīme bija jāuzskata par reģistrētu. Ir norādīts arī, ka minētie apsvērumi esot sagrozīti, jo tiem pārsūdzētajā spriedumā piešķirtā nozīme ir pretrunā šajos lēmumos ietvertajiem vērtējumiem, kā arī lietas dalībnieku apgalvojumiem un procesa organizatoriskajiem pasākumiem.

Otrajā daļā ir norādīts Regulas Nr. 207/2009 8. panta pārkāpums, ciktāl pārsūdzētajā spriedumā tiek uzskatīti par līdzīgiem apstrīdētās preču zīmes aptvertie 42. klasē ietilpstošie pakalpojumi un preces, saistībā ar kurām agrākā preču zīme ir tikusi uzskatīta par reģistrētu.

(1) Padomes Regula (EK) Nr. 207/2009, 2009. gada 26. februāris, par Kopienas preču zīmi ( OV 2009, L 78, 1. lpp.).

(2) Komisijas Regula (EK) Nr. 2868/95 (1995. gada 13. decembris), ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi ( OV 1995, L 303, 1. lpp.).