Lieta C‑24/15

Josef Plöckl

pret

Finanzamt Schrobenhausen

(Finanzgericht München lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis — Sestā Direktīva — 28.c panta A daļas a) un d) punkts — Preču pārvešana Eiropas Savienības iekšienē — Tiesības uz atbrīvojumu no nodokļa — Pienākuma paziņot galamērķa dalībvalsts piešķirto PVN identifikācijas numuru neizpilde — Pamatotu norāžu par krāpšanu nodokļu jomā neesamība — Atteikums piemērot atbrīvojumu no nodokļa — Pieļaujamība”

Kopsavilkums – Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 20. oktobra spriedums

Nodokļu tiesību aktu saskaņošana – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma – Pārejas noteikumi tirdzniecības starp dalībvalstīm aplikšanai ar nodokļiem – Preču pārvešanas Eiropas Savienības iekšienē atbrīvojums no nodokļa – Atteikums atbrīvot no nodokļa tāpēc, ka nodokļa maksātājs nav paziņojis galamērķa dalībvalsts piešķirto šī nodokļa identifikācijas numuru – Nodokļa maksātāja nepiedalīšanās krāpšanā nodokļu jomā – Nepieļaujamība

(Padomes Direktīvas 77/388, kas grozīta ar Direktīvu 2005/92, 22. panta 8. punkts, 28.a, 28.b un 28.h pants)

Sestās direktīvas 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, kas grozīta ar Direktīvu 2005/92, 22. panta 8. punkts redakcijā, kas izriet no šīs Sestās direktīvas 28.h panta, kā arī minētās direktīvas 28.c panta A daļas a) punkta pirmā daļa un d) punkts ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj, ka izcelsmes dalībvalsts finanšu pārvalde atsakās no pievienotās vērtības nodokļa atbrīvot pārvešanu Kopienas iekšienē tāpēc, ka nodokļa maksātājs nav paziņojis galamērķa dalībvalsts piešķirto šī nodokļa identifikācijas numuru, ja nav nevienas pamatotas norādes, kas liecinātu par krāpšanu, prece ir pārvesta uz citu dalībvalsti un ir izpildīti arī citi nosacījumi atbrīvojuma no nodokļa piešķiršanai.

Darījumi ir jāapliek ar nodokli, ņemot vērā to objektīvās īpašības. Šajā ziņā, ja preču pārvešana atbilst Direktīvas 77/388 28.a panta 5. punkta b) apakšpunkta otrajā daļā paredzētajiem nosacījumiem, šī pārvešana ir atbrīvota no pievienotās vērtības nodokļa (PVN). No tā izriet, ka nodokļu neitralitātes princips prasa, lai atbrīvojums no PVN tiktu piešķirts, ja ir izpildīti šie būtiskie nosacījumi, pat ja nodokļa maksātāji nav izpildījuši dažas formālās prasības. Pienākums paziņot preces pircēja PVN identifikācijas numuru, ko ir piešķīrusi galamērķa dalībvalsts, ir formāla prasība attiecībā uz tiesībām uz atbrīvojumu no PVN. Ja šī numura paziņošana ir pierādījums, ka šāda pārvešana ir veikta šī nodokļa maksātāja uzņēmuma vajadzībām un ka tādējādi minētais nodokļa maksātājs rīkojas kā tāds šajā dalībvalstī, pierādījums par šādu statusu katrā ziņā nevar būt atkarīgs tikai no minētā PVN identifikācijas numura paziņošanas. Sestās direktīvas 4. panta 1. punktā, kurā ir definēts “nodokļa maksātāja” jēdziens, šis statuss nav padarīts atkarīgs no tā, vai attiecīgajai personai ir PVN identifikācijas numurs. Tādējādi šī numura nosūtīšana nav būtisks nosacījums, kam ir jābūt izpildītam, lai par pārvešanu Kopienas iekšienē varētu saņemt atbrīvojumu no PVN.

Pastāv divi gadījumi, kuros kādas formālas prasības neievērošana var izraisīt tiesību uz atbrīvojumu no PVN zaudēšanu. Pirmkārt, uz nodokļu neitralitātes principu nolūkā saņemt atbrīvojumu no PVN nevar atsaukties nodokļa maksātājs, kas apzināti ir piedalījies krāpšanā nodokļu jomā, kura ir apdraudējusi kopējās PVN sistēmas darbību. Otrkārt, formālas prasības pārkāpums var izraisīt atteikumu piešķirt atbrīvojumu no PVN, ja šis pārkāpums traucē sniegt konkrētus pierādījumus, ka pamatprasības ir izpildītas. Tomēr no paša nosacījuma, kas ir izvirzīts šim atteikumam piešķirt atbrīvojumu no pievienotās vērtības nodokļa, izriet, ka, tā kā administrācijai ir ziņas, kas ir vajadzīgas, lai pierādītu, ka pamatprasības ir izpildītas, tā nevar saistībā ar nodokļa maksātāja tiesībām uz atbrīvojumu no nodokļa noteikt papildu nosacījumus, kuru sekas varētu būt šo tiesību īstenošanas iespējas atņemšana.

Tiesa, protams, konstatēja, ka Sestās direktīvas 28.c panta A daļas a) punkta pirmā daļa neliedz dalībvalsts finanšu pārvaldei atbrīvojumu no PVN par piegādi Kopienas iekšienē padarīt atkarīgu no tā, vai piegādātājs paziņo pircēja PVN identifikācijas numuru, ar nosacījumu tomēr, ka atteikums piešķirt šo atbrīvojumu no nodokļa netiek veikts tikai tāpēc vien, ka nav izpildīts šis pienākums, ja piegādātājs, rīkodamies labticīgi un būdams izdarījis visu, kas no tā būtu saprātīgi sagaidāms, nevar paziņot šo identifikācijas numuru un ja tas turklāt iesniedz ziņas, kuras var pietiekami pierādīt, ka pircējs ir nodokļa maksātājs, kas kā tāds rīkojas attiecīgā darījuma ietvaros.

Tomēr šis konstatējums attiecas uz situāciju, kurā jautājums ir par to, vai nodokļa maksātājs ir piedalījies krāpšanā nodokļu jomā. Šajā ziņā piegādātāja piedalīšanās šādā krāpšanā var tikt izslēgta, ņemot vērā apstākli, ka šis piegādātājs, rīkodamies labticīgi un būdams izdarījis visu, kas no tā būtu saprātīgi sagaidāms, nespēj norādīt pircēja PVN identifikācijas numuru.

No tā izriet, ka tādos apstākļos, kuros nodokļa maksātāja dalība krāpšanā nodokļu jomā katrā ziņā ir tikusi izslēgta, atbrīvojums no PVN tam nevar tikt atteikts tikai tāpēc vien, ka tas nav veicis visu, kas no tā būtu saprātīgi sagaidāms, lai izpildītu formālu pienākumu, proti, nav paziņojis pārvešanas Kopienas iekšienē galamērķa dalībvalsts piešķirto PVN identifikācijas numuru.

(skat. 37.–41., 43., 44., 46., 47., 51., 54., 55. un 59. punktu un rezolutīvo daļu)