ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 155/56

Prasība, kas celta 2019. gada 19. martā — Style & Taste/EUIPO — The Polo/Lauren Company (Polo spēlētāja attēls)

(Lieta T-169/19)

(2019/C 155/66)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Style & Taste, SL (Madride, Spānija) (pārstāvis: L. Plaza Fernández-Villa, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: The Polo/Lauren Company LP (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiska preču zīme (polo spēlētāja attēls) — Eiropas Savienības preču zīme Nr. 4 049 201

Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 7. janvāra lēmums lietā R 1272/2018-5

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

atzīt, ka agrāk par Kopienas preču zīmi Nr. 4 049 201 pastāvēja dizainparaugs 24087, un līdz ar to atzīt, ka PRL piederošajai Eiropas Savienības preču zīmei Nr. 4 049 201 trūkst novitātes kā to paredz attiecīgas piemērojamās normas, un līdz ar to atcelt minēto Eiropas Savienības preču zīmi.

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

atzīt, ka agrāk par Kopienas preču zīmi Nr. 4 049 201 pastāvēja dizainparaugs 24087, un līdz ar to atzīt, ka PRL piederošajai Eiropas Savienības preču zīmei Nr. 4 049 201 trūkst novitātes kā to paredz attiecīgas piemērojamās normas, un līdz ar to atcelt minēto Eiropas Savienības preču zīmi.

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

atzīt, ka agrāk par Kopienas preču zīmi Nr. 4 049 201 pastāvēja dizainparaugs 24087, un līdz ar to atzīt, ka PRL piederošajai Eiropas Savienības preču zīmei Nr. 4 049 201 trūkst novitātes kā to paredz attiecīgas piemērojamās normas, un līdz ar to atcelt minēto Eiropas Savienības preču zīmi.

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

atzīt, ka agrāk par Kopienas preču zīmi Nr. 4 049 201 pastāvēja dizainparaugs 24087, un līdz ar to atzīt, ka PRL piederošajai Eiropas Savienības preču zīmei Nr. 4 049 201 trūkst novitātes kā to paredz attiecīgas piemērojamās normas, un līdz ar to atcelt minēto Eiropas Savienības preču zīmi.

Izvirzītie pamati:

— Padomes Regulas (ES) Nr. 207/2009 53. panta 2. punkta pārkāpums.
—

Piespriestā summa ir jāpalielina, pieskaitot kompensācijas procentus, kas rēķināmi atbilstoši EUROSTAT Spānijā noteiktajai ikgadējai inflācijas likmei no 2017. gada 6. jūnija līdz sprieduma datumam, kā arī nokavējuma procentus (atbilstoši galvenajām refinansēšanas darbībām noteikto ECB likmi, kas palielināta par diviem procentpunktiem) no sprieduma, ar kuru tiktu atzīts zaudējumu atlīdzības pienākums, datuma līdz to patiesai samaksai.
—

piespriest atlīdzināt morālo kaitējumu, kas radīts ar visiem Parlamenta aktiem un darbībām, kuri jāizvērtē kopāņemot un kuru prasītāji lēš, atstājot Vispārējai tiesai iespēju to pārskatīt, ex aequo et bono192 000 EUR apmērā;
—

atcelt atbildētājas Lēmumu SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) (2018. gada 28. maijs), kas izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 3166, ciktāl ar to attiecībā uz 2012. un 2013. gadu lielajiem elektroenerģijas patērētājiem ar vismaz 7 000 izmantošanas stundām gadā ir noteikts pienākums veikt atmaksu vairāk nekā 20 % apmērā, lielajiem elektroenerģijas patērētājiem ar vismaz 7 500 izmantošanas stundām gadā – vairāk nekā 15 % apmērā un lielajiem elektroenerģijas patērētājiem ar vismaz 8 000 izmantošanas stundām gadā – vairāk nekā 10 % apmērā no publiskotajām tīkla maksām;
Lieta T-385/18: Prasība, kas celta 2018. gada 25. jūnijā – Aldi/EUIPO – Crone (“CRONE”)

Prasība, kas celta 2018. gada 25. jūnijā – Aldi/EUIPO – Crone (“CRONE”)

(Lieta T-385/18)

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Vācija) (pārstāvji: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen un M. Minkner, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Christoph Michael Crone (Krefelda, Vācija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “CRONE” reģistrācijas pieteikums Nr. 14 854 533

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 14. marta lēmums lietā R 1100/2017-1

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats:
5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots 2012. gada VTNP nostādņu 51. un nākamo punktu un pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums. — Česká pošta rīcības tirgū dēļ, kuras mērķis ir konkurentu izspiešana no tirgus, Komisijai esot bijis pienākums noteikt papildu prasības, kas vajadzīgas, lai nodrošinātu, ka tirdzniecības attīstība netiek ietekmēta tādā apjomā, kas būtu pretējs Savienības interesēm 2012. gada VTNP nostādņu 51. un nākamo punktu izpratnē, bet tā to neesot izdarījusi. — Pat tad, ja nebūtu šāda pienākuma, Komisijai, ņemot vērā tirgus sadali un Česká pošta rīcību tirgū, esot bijis jānorāda konkrēti iemesli, kāpēc nebija vajadzīgas šādas papildu prasības, bet tā to neesot izdarījusi.
1.

Pirmais pamats tostarp izriet no kļūdaina vērtējuma apstrīdētajā lēmumā, saskaņā ar kuru Francijas sociālā nodrošinājuma sistēmas var tikt kvalificētas par “obligātā sociālā nodrošinājuma sistēmu”, lai gan tās nekādā ziņā neesot paredzētas visiem iedzīvotājiem, ne pat arī visiem nodarbinātajiem, bet gan drīzāk ir sistēmas, kas iedala darba ņēmējus atkarībā no to profesionālā statusa un kurām tātad būtu jāpiemēro Direktīvas 92/49/EEK un 92/96/EEK.
—

pakārtoti: — atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir atzīts, ka 1. pasākums ietver valsts atbalstu, un ir uzdots to kopā ar procentiem atgūt no prasītājas, un/vai — atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to nelikumīga, bet saderīga atbalsta, ko prasītāja saņēmusi un kas ietverts 4. pasākumā, summa noteikta EUR 3902461,30 apmērā, un nelikumīgais atbalsts, kas ar procentiem atgūstams no prasītājas – EUR 3958109,70 apmērā;
3.

Ar trešo pamatu prasītāja apstrīd to, ka Itālijas tiesību sistēmā veselības aprūpes sistēmai ir raksturīgs veselības aprūpes universālais raksturs, proti, ka 100 % no veselības aprūpes pakalpojumiem sniedz valsts veselības aprūpes dienests. Turklāt prasītāja pārmet, ka Komisijai nav pierādījumu, ka Itālijas valsts finansētu un tātad segtu 100 % no savu pilsoņu veselības aprūpes izmaksām, un šis aspekts pilnībā neatbilst faktiskajiem apstākļiem. Prasītāja apgalvo, ka universālais raksturs nav abstrakts jēdziens, bet tas ir konkrēti jāidentificē, tam ir jābūt pārbaudāmam, uztveramam, un nevar pieņemt, ka tas pastāvētu tikai tāpēc, ka tā apgalvo Itālijas valdība.
5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Frontex esot pārkāpusi šīs regulas 4. panta 6. punktu, jo, pat, ja izrādītos, ka pastāv faktiski neesošais risks attiecībā uz noziedzīgu tīklu izvairīšanos no robežu uzraudzības, ar to varot attaisnot tikai atteikumu sniegt informāciju par izmantoto kuģu nosaukumu, un nevis par to veidu un piederības valsti.
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisijai esot bijis pienākums uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru atbilstoši LESD 108. panta 2. punktam, ievērojot “nopietnu grūtību” testu. Komisijas nopietnās grūtības, pieņemot apstrīdēto lēmumu, un tādējādi LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procesuālo garantiju neievērošana izrietot no šādiem apstākļiem: — Komisija, uzskatot, ka nav tikusi piešķirta priekšrocība no valsts līdzekļiem, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo Komisija neesot ievērojusi, ka Somija ir ļaunprātīgi izmantojusi savu regulējuma rīcības brīvību, kas savukārt ir izraisījis atteikšanos no valsts līdzekļiem; — Komisija, uzskatot, ka nav konstatējama selektīva priekšrocība, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā neesot pienācīgi kvalificējusi “īpašos uzdevumus” kā pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi; — sākotnējā procedūrā Komisija neesot ieguvusi būtisku informāciju; — sākotnējā procedūra esot bijusi nepamatoti gara (gandrīz 30 mēneši); — Komisija esot izmantojusi iepriekš neizmantotu juridisko definīciju “īpaši uzdevumi”; — sākotnējās procedūras laikā Somija esot grozījusi savu Likumu par universitātēm, saskaņā ar kuru Somija esot atmaksājusi uzņēmumu ienākuma nodokli un aptiekas nodevu, ko Yliopiston Apteekki Oy bija samaksājusi Helsinku universitātei un kas bija viena no minētajiem valsts atbalsta pasākumiem centrālais regulējums.
—

atcelt Komisijas 2017. gada 29. maija lēmumu C(2017) 3777 final, ar ko koncentrācija, kas saistīta ar to, ka EDF iegūst New NP, tika atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līgumu (Lieta COMP/M.7764 – EDF/Areva reactor business) (OV 2017, C 377, 5. lpp.), un
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvota acīmredzama Civildienesta noteikumu 85. panta nepiemērojamība, uz ko esot pamatojusies AIPN. Prasītāja apgalvo, ka nepamatotu maksājumu atgūšana esot pakļauta diviem kumulatīviem nosacījumiem, no kuriem pirmais ir maksājuma, ko iestāde vēlas atgūt, prettiesiskums un otrais ir par to, vai maksājuma veicējam bija zināms tā prettiesiskais raksturs, vai arī konstatējums, ka attiecīgais prettiesiskums bija tik acīmredzams, ka maksājuma veicējs to nevarēja nezināt, kas tā noteikti neesot šajā lietā.
—

Prasītājs turklāt apgalvo, ka Komisija ir kļūdaini novērtējusi to, ka satura patēriņš no mobilajām iekārtām ir neievērojams un ka līdz ar to apvienošanās šo tirgu neietekmētu. Papildus, kā to apgalvo prasītājs, Komisija ir kļūdaini novērtējusi, ka apvienotu pakalpojumu pakešu uz stacionārajām vai mobilajām iekārtām tirgi Nīderlandē ir tikai sākotnējās attīstības stadijā.
—

atcelt atbildētājas 2017. gada 21. marta lēmumu (Ares(2017)1515573), ar ko tiek pieprasīts atmaksāt daļu atbalsta projektam Food Security Promotion for very food insecure farming households in Zimbabwe (ECHO/ZWE/BUD/2009/02002) piešķirto līdzekļu EUR 643 627,72 apmērā, kā arī ar to pamatoto 2017. gada 7. aprīļa maksājuma pieprasījumu (Nr. 3241705513), ar ko atbildētāja pieprasīja pirmās daļas EUR 321 813,86 apmērā atmaksu, un
—

saskaņā ar LESD 266. panta pirmo daļu un, pakārtoti, LESD 266. panta pirmo daļu, 268. pantu un 340. panta otro daļu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 3. punktu piespriest Komisijai izmaksāt: a) naudas kompensāciju, kuras apmērs atbilst kompensācijas procentiem attiecībā uz summu EUR 4 729 000 apmērā, piemērojot Eiropas Centrālās bankas noteikto likmi tās galvenajām refinansēšanas operācijām, to palielinot par diviem procentu punktiem laikposmā no 2015. gada 9. marta līdz 2017. gada 1. februārim, tātad summu EUR 184 592,95 apmērā, vai, ja to nepiemēro, atbilstoši procentu likmei, kādu Vispārējā tiesa uzskatīs par piemērotu; b) kavējuma procentus par kompensācijas procentiem, kādi izriet no iepriekšējā apakšpunkta par laikposmu no 2017. gada 1. februāra līdz datumam, kurā Komisija faktiski izmaksās iepriekšējā apakšpunktā prasīto summu, izpildot attiecīgā gadījumā spriedumu, ar ko apmierina šo prasību, piemērojot Eiropas Centrālās bankas noteikto likmi tās galvenajām refinansēšanas operācijām, to palielinot par trīs ar pus procentu punktiem, vai, ja to nepiemēro, atbilstoši procentu likmei, kādu Vispārējā tiesa uzskatīs par piemērotu;
—

atcelt Eiropas Dzimumu līdztiesības institūta lēmumu, kas pieņemts iepirkuma procedūrā pamatlīguma “Maintenance and update of EIGE’s gender statistics tools and resources” [EIGE dzimumu statistikas rīku un resursu uzturēšana un atjaunināšana] EIGE/2016/OPER/01-Lot 1 and EIGE/2016/OPER/01-Lot 2, slēgšanas tiesību piešķiršanai, kas prasītājai paziņots ar 2016. gada 14. oktobra vēstuli, ar ko noraidīts prasītājas piedāvājums un pamatlīguma slēgšanas tiesības piešķirtas citai sabiedrībai;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 53/30

Prasība, kas celta 2016. gada 30. novembrī – QG/Komisija

(Lieta T-845/16)

(2017/C 053/37)

Tiesvedības valoda – spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: QG (Madride, Spānija) (pārstāvji – L. Ruiz Ezquerra, R. Oncina Borrego, I. Sobrepera Millet un A. Hernández Pardo, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītāja prasījumi:

— atzīt, ka Komisijas 2016. gada 4. jūlija Lēmums par valsts atbalstu SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), ko Spānija ir piešķīrusi noteiktiem futbola klubiem, ir pretrunā LESD 107. panta 1. punktam un 108. panta 3. punktam, jo iespēja konsolidēt pārskatus, kas ir radusies ar Likumā 10/1990 paredzēto atļauju četriem klubiem piedalīties dažādu disciplīnu sacensībās, tāpat kā samazinātas uzņēmumu ienākuma nodokļa likmes piemērošana, arī ir valsts atbalsts, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu, un Eiropas Komisijai tas esot bijis par tādu jāatzīst;

— līdz ar to noteikt pasākuma atcelšanu, nosakot pienākumu Spānijas Karalistei atgūt no saņēmējiem ar iekšējo tirgu nesaderīgo atbalstu. Tam papildus piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Savas prasības pamatojumam prasītājs atsaucas uz LESD 107. panta 1. punkta un 108. panta 3. punkta pārkāpumu.

Prasītājs, kas ir basketbola klubs, piekrīt apstrīdētajam aktam, ciktāl Komisija tajā ir uzskatījusi, ka ar Likumu 10/1990 noteiktais pasākums, kas izpaužas kā labvēlīgāka attieksme uzņēmumu ienākuma nodokļa jomā pret noteiktiem futbola klubiem, kas izpaudās kā samazināta nodokļa likme, ir valsts atbalsts, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu.

Tomēr prasītājs uzskata, ka Komisijai būtu vajadzējis nonākt pie šī paša secinājuma attiecībā uz nodokļu privilēģijām, kuras arī ir piešķirtas ar Likumu 10/1990 un kuras izpaužas tādējādi, ka šiem klubiem tiek atļauts piedalīties vairāku disciplīnu sacensībās.

Tikai tie klubi, kas varēja piedalīties vairāku disciplīnu profesionālajās sacensībās, varēja konsolidēt pārskatus saistībā ar futbola un basketbola disciplīnām, kas ir galvenie sporta veidi Eiropā, kas tiešā veidā ietekmēja piemērojamā uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzi. Pārskatu konsolidēšana ļauj samazināt no futbola gūtos ievērojamos ienākumus ar zaudējumiem, kādi izceļas no basketbola, līdz ar to uzņēmumu ienākuma nodokļa bāze tāpat kā maksājamais nodoklis ievērojami samazinās.
—

atcelt Komisijas 2016. gada 13. septembra Īstenošanas regulu (ES) 2016/1647, ar kuru atkārtoti uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas uzlikts tādu konkrētu apavu ar ādas virsu importam, kuru izcelsme ir Vjetnamā un kurus ražo Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co. Ltd, Lac Ty Co. Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co. Ltd, Freetrend Industrial Ltd. un tā saistītais uzņēmums Freetrend Industrial A (Vietnam) Co. Ltd., Fulgent Sun Footwear Co. Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co. Ltd, Golden Top Company Co. Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co. Ltd, un īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14 (OV L 245, 16. lpp.);
3.

Trešais pamats, kurš ir sadalīts četrās daļās, ir balstīts uz individuālo lēmumu prettiesiskumu. — Pirmā daļā ir balstīta uz iegūto tiesību, tiesiskās paļāvības, tiesiskās drošības principa un labas pārvaldības principa pārkāpumu, ciktāl katrs no prasītājiem nolēma, ka viņus pavadīs ģimene delegācijā uz attiecīgo valsti, pieņemot, ka mācību maksa tiks 100 % atmaksāta. — Otrā daļa ir balstīta uz vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu pārkāpumu, ciktāl papildu iemaksas, kas ir ierobežota ar vienotu maksājumu līdz EUR 10 000, sistēma, kas tika izveidota neatkarīgi no katras delegācijas konkrētās situācijas, atšķirīgās situācijās paredz vienādu attieksmi. — Trešā daļa ir balstīta uz bērnu tiesību pārkāpumu, tiesību uz ģimenes dzīvi un tiesību uz izglītību pārkāpumu, ciktāl EĀDD uzliek smagu finansiālo slogu dažām ierēdņu vai darbinieku mājsaimniecībām, liekot šīm mājsaimniecībām izlemt, vai nu uzņemties šo slogu, lai nodrošinātu saviem bērniem tādu pašu izglītību kā savu kolēģu bērniem, vai arī atdalīties un nodrošināt šādu izglītību par mazāku maksu kādā no Eiropas Savienības dalībvalstīm. — Ceturtā daļa ir balstīta uz interešu efektīvu neizsvēršanu un samērīguma principa neievērošanu katrā pieņemtajā lēmumā, it īpaši tiktāl, ciktāl atbildētājs nav pierādījis, ka izvirzītais mērķis attaisno prasītāju pamattiesību pārkāpumu.
—

un līdz ar to atcelt Recommendation for action to be taken following an OLAF investigation THOR (2015) 4257 – 09.12.2015.;
3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums un no LESD 296. panta izrietošā pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde, jo Komisija neesot pareizi novērtējusi jautājumu par apstrīdētā pasākuma selektīvo raksturu. — Wetboek van de inkomstenbelastingen van 1992 185. panta 2. punkta b) apakšpunkts un no tā izrietošā virspeļņas atbrīvošanas no nodokļiem sistēma ir pieejama visiem uzņēmumiem, kuri atrodas pielīdzināmā faktiskā un juridiskā situācijā, un kuru darbības ietilpst apstrīdētā pasākuma piemērošanas jomā. Apstrīdētais pasākums tādējādi neaprobežojas tikai ar noteiktiem uzņēmumiem, kurus var definēt tikai pēc īpašām pazīmēm, un tādēļ tas nav selektīvs LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. — Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatīdama, ka virspeļņas atbrīvojums no nodokļa nav pamatregulējuma apakšsadaļa. Virspeļņas atbrīvošana no nodokļa, pamatojoties uz sinerģijas un apjomradītiem ietaupījumiem, piemērojot “arm’s length” principu, ir noteikumu par visu ar nodokli apliekamo peļņu neatņemama apakšsadaļa un tādēļ to nevar aplūkot kā atkāpi no pamatregulējuma, kuras rezultātā rodas selektivitāte. — Komisija nevarot pierādīt, ka Beļģijas Rulingcommissie, piemērojot Wetboek van de inkomstenbelastingen van 1992 185. panta 2. punkta d) apakšpunktu, nesaistītu uzņēmumu darījuma principu ir piemērojusi nepareizi. Komisijas argumentācija neesot saskanīga, un tā esot ņēmusi vērā svarīgus elementus, taču tie esot acīmredzami pretrunīgi un tiem trūkst nepieciešamā saskanīguma.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 118/34

Prasība, kas celta 2016. gada 28. janvārī – Cyprus Turkish Chamber of Industry u.c./Komisija

(Lieta T-41/16)

(2016/C 118/39)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Cyprus Turkish Chamber of Industry (Nicosia, Kipra), Animal Breeders Association (Nicosia), Milk and Oil Products Production and Marketing Cooperative Ltd. (Nicosia), Süt Urünleri İmalatçulari Birliği Milk Processors Association (Nicosia) un Fatma Garanti (Güzelyurt, Kipra) (pārstāvji – B. O’Connor, Solicitor, S. Gubel un E. Bertolotto, lawyers)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītāju prasījumi:

— atcelt Komisijas 2015. gada 18. novembra lēmumu Ares(2015)5171539 un Komisijas 2016. gada 15. janvāra lēmumu Ares(2016)220922 saistībā ar iebildumu procedūrām par nosaukumu “ΧΑΛΛΟΥΜΙ” (HALLOUMI)/“HELLIM” (ΠΟΠ) (CY-PDO-0005-01243) reģistrēšanas pieteikumu;

— atzīt par prettiesiskiem Regulas (ES) Nr. 1151/2012 49., 50., 51. un 52. pantus un šo normu nepiemērojamību izskatāmajā lietā tiktāl, ciktāl tajos netiek sniegta sistēma, kas nodrošinātu prasītāju pamattiesību ievērošanu;

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie Komisijas lēmumi ir prettiesiski, jo ar tiem prasītāji tiek izslēgti no procedūras Halloumi/Hellim kā Eiropas Savienībā aizsargāta cilmes vietas nosaukuma reģistrēšanai.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie Komisijas lēmumi esot prettiesiski, jo ar tiem tiek pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas princips.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Regulas (ES) Nr. 1152/2012 (1) 49., 50., 51. un 52. panti esot prettiesiski, un tie esot jāatzīst par nepiemērojamiem tiktāl, ciktāl tajos netiek sniegta sistēma prasītāju pamattiesību ievērošanai.

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 21. novembra Regula (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām (OV L 343, 1. lpp.).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 106/39

Prasība, kas celta 2016. gada 25. janvārī – Haw Par/ITSB – Cosmowell (“GelenkGold”)

(Lieta T-25/16)

(2016/C 106/45)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Haw Par Corp. Ltd (Singapūra, Singapūra) (pārstāvji – R. Härer, C. Schultze, J. Ossing, C. Weber, H. Ranzinger, C. Gehweiler, C. Brockmann, advokāti)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Cosmowell GmbH (Sankt Johann in Tirol, Austrija)

Informācija par procesu ITSB

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “GelenkGold” – Kopienas preču zīme Nr. 9 957 978

Process ITSB: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 4. novembra lēmums lietā R 1907/2015–1

Prasītājas prasījumi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest ITSB, kā arī otrai procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt prasītājai Vispārējā tiesā un Apelācijas padomē radušos tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītie pamati:

— Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;
2.

Otrais pamats attiecas uz Eiropas Savienības tiesību normu interpretācijas principa pārkāpumu, ņemot vērā to kontekstu un pienākumu norādīt pamatojumu, jo Civildienesta tiesa sava rīkojuma 64.–70. punktā Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 56. pantu ir interpretējusi, neņemot vērā nedz tā 55. pantu, nedz arī uz tā pamata pieņemtos Reģionu komitejas lēmumus, un nav sniegusi atbildi uz prasītāja argumentiem, kas attiecas uz šīm tiesību normām, kā arī uz kļūdām tiesību piemērošanā, jo tā tādējādi ir pārpratusi Civildienesta noteikumu 55. un 56. panta un to VI pielikuma 3. pantu, kā arī Lēmuma Nr. 048/03 par vienotas noteiktas likmes piemaksu par dažu C un D kategoriju ierēdņu, kuriem virsstundas ir jāstrādā regulāri, nostrādātām virsstundām (turpmāk tekstā – “Lēmums Nr. 48/03”), 2. un 4. panta piemērošanas jomu un mērķi.
—

Prasītājas apgalvo, ka, neņemdama vērā to, ka lēmuma par naudas sodu pieņemšanas brīdī juridiski beidzās otrās minētās prasītājas dalība Reifenhäuser GmbH & Co. KG piedarošajā mašīnbūves rūpnīcā, un naudas soda aprēķinā ietverdama šī atdalītā uzņēmuma apgrozījumu, Komisija esot pārsniegusi tiesību aktos paredzēto naudas sodu maksimālo apmēru, kas ir 10 % no attiecīgā uzņēmuma apgrozījuma.
—

Par kaitējumu, kāds izrietot no Eiropas Savienības Padomes prettiesiskās rīcības 3. Trešais pamats ir balstīts uz to, ka prasītāja esot pārtraukusi darbības dokumentārā akreditīva jomā prettiesiskā pasākuma tiešu seku rezultātā. 4. Ceturtais pamats ir balstīts uz peļņas zaudēšanu, kas saistīta ar neiespējamību prasītājai piekļūt tās līdzekļiem, kas iesaldēti Eiropas Savienībā. 5. Piektais pamats ir balstīts uz kaitējumu, kāds izrietot no valūtas pārskaitījumu pārtraukšanas. 6. Sestais pamats ir balstīts uz morālā kaitējuma nodarīšanu.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 294/82

Prasība, kas celta 2015. gada 1. jūlijā –Lacamanda Group/ITSB – Woolley (“HENLEY”)

(Lieta T-362/15)

(2015/C 294/99)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: The Lacamanda Group Ltd (Manchester, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – C. Scott, barrister)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

Otrs procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieks: Nigel Woolley (Braceborough, Apvienotā Karaliste)

Informācija par procesu ITSB

Strīdus preču zīmes īpašnieks: otrs procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieks

Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “HENLEY” – Kopienas preču zīme Nr. 4 743 563

Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 24. aprīļa lēmums lietā R 2255/2012–4

Prasītājas prasījumi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītie pamati:

— Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

— Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;