ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 25/38

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 21. septembra spriedumu lietā T-201/09 Rügen Fisch AG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), otra lietas dalībniece: Schwaaner Fischwaren GmbH, 2011. gada 24. novembrī iesniedza Rügen Fisch AG

(Lieta C-582/11 P)

(2012/C 25/73)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Rügen Fisch AG (pārstāvji — O. Spuhler un M. Geitz, advokāti)

Pārējie lietas dalībnieki:

— Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi);

— Schwaaner Fischwaren GmbH

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

— atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2011. gada 21. septembra spriedumu lietā T-201/09 un Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 20. marta lēmumu lietā R 230/2007-4;

— pakārtoti — atcelt minēto Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumu un nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;

— piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza šādus savas apelācijas sūdzības pamatus.

Vispārējā tiesa esot kļūdaini secinājusi, ka Regulas par Kopienas preču zīmi (1) 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētais absolūtais atteikuma pamatojums liedz reģistrēt vārdisku preču zīmi “SCOMBER MIX” kā Kopienas preču zīmi tās aprakstošā rakstura dēļ.

Šis Vispārējas tiesas secinājums neesot saderīgs ar Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, to aplūkojot kopsakarā ar tās 51. panta 1. punkta a) apakšpunktu. Vārdiskā preču zīme “SCOMBER MIX” neesot aprakstoša, jo no mērķsabiedrības viedokļa tā ir tikai izdomāts apzīmējums, kas ir skaidri identificējams kā preču zīme.

Ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi apzīmētās preces un pakalpojumi esot paredzēti vidusmēra patērētājam. Tomēr vidusmēra patērētājs nepazīstot ne latīņu valodu, ne arī specializēto zooloģijas terminu “scomber”. Tādējādi vārdiskajai preču zīmei “SCOMBER MIX” piemītot minimālā atšķirtspēja, kas saskaņā ar Savienības tiesībām ir nepieciešama, lai reģistrētu Kopienas preču zīmi.

(1) Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).
A.

Par Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (1) 5. panta 3. punktu: 1) Vai 1998. gada 2. septembraBerufsordnung für Ärztinnen und Ärzte in Hessen [Hesenes ārstu profesionālās ētikas noteikumi] (HÄBI. 1998, I–VIII. lpp.), kurā pēdējie grozījumi izdarīti 2008. gada 1. decembrī (HÄBI. 2009, 749. lpp.), 12. panta 1. punkta noteikums pieder pie profesionālās ētikas noteikumiem, kuru neievērošanas gadījumā pret pakalpojuma sniedzēju uzņemošajā valstī var veikt arodtiesas procesu disciplinārlietas izpratnē nopietna profesionāla pārkāpuma dēļ tieši un specifiski saistībā ar patērētāju drošības aizsardzību? 2) Ja tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai uz to attiecas arī gadījums, kurā par pakalpojuma sniedzēja (šajā gadījumā — ārsta) veikto operāciju spēkā esošos uzņemošās valsts Gebührenordnung für Ärzte (GOÄ) [Noteikumi par ārstu honorāriem] nav paredzēta attiecīga tarifa likme? 3) Vai tiesību normas par profesijai neatbilstošu reklāmu (Berufsordnung für Ärztinnen und Ärzte in Hessen 27. panta 1.–3. punkts kopsakarā ar D nodaļas 13. punktu) pieder pie profesionālās ētikas noteikumiem, kuru neievērošanas gadījumā pret pakalpojuma sniedzēju uzņemošajā valstī var veikt arodtiesas procesu disciplinārlietas izpratnē nopietna profesionāla pārkāpuma dēļ tieši un specifiski saistībā ar patērētāju drošības aizsardzību?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 311/25

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 16. augustā iesniedza High Court of Ireland (Īrija) — Margaret Kenny u.c./Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Finance, Commissioner of An Garda Síochána

(Lieta C-427/11)

2011/C 311/41

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

High Court of Ireland

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Margaret Kenny, Patricia Quinn, Nuala Condon, Eileen Norton, Ursula Ennis, Loretta Barrett, Joan Healy, Kathleen Coyne, Sharon Fitzpatrick, Breda Fitzpatrick, Sandra Hennelly, Marian Troy, Antoinette Fitzpatrick, Helena Gatley

Atbildētāji: Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Finance, Commissioner of An Garda Síochána

Prejudiciālie jautājumi

1) Apstākļos, kad prima facie pastāv netieša diskriminācija dzimuma dēļ attiecībā uz darba samaksu, pārkāpjot 141. pantu (tagad — LESD 157. pants) un Padomes Direktīvu 75/117/EEK (1), vai darba devējam, lai konstatētu objektīvu pamatojumu, ir jānodrošina: a) pamatojums tam, kā salīdzināmās personas, tiek izvietotas viņu amata vietās; b) pamatojums tam, kādēļ salīdzināmajām personām, tiek piemērota augstāka darba samaksas likme; vai c) pamatojums tam, kādēļ prasītājiem tiek maksāta zemāka darba samaksas likme?

2) Apstākļos, kad prima facie pastāv netieša diskriminācija dzimuma dēļ attiecībā uz darba samaksu, vai darba devējam, lai secinātu, ka pastāv objektīvs pamatojums, ir jānodrošina pamatojums attiecībā uz: a) īpašajām prasītāju minētajām salīdzināmajām personām, un/vai b) salīdzināmo personu, ieņemamo amatu vispārīgumu?

3) Ja atbilde uz 2.(b) jautājumu ir apstiprinoša, vai ir pierādīts objektīvs pamatojums, neraugoties uz to, ka šāds pamatojums nav piemērojums izvēlētajām personām, ar kurām notiek salīdzināšana?

4) Vai Labour Court saskaņā ar Kopienu tiesībām ir kļūdījusies, pieņemot, ka “labu industriālo attiecību intereses” varētu tikt ņemtas vērā, nosakot, vai darba devējs var objektīvi pamatot atšķirības darba algas apmērā?

5) Apstākļos, kad prima facie pastāv netieša diskriminācija dzimuma dēļ attiecībā uz darba samaksu, vai objektīvs pamatojums var tikt konstatēts, atsaucoties uz atbildētāja rūpēm par industriālo attiecību saglabāšanu? Vai šādas rūpes jebkādā veidā ir saistītas ar objektīva pamatojuma analīzi?

(1) Padomes 1975. gada 10. februāra Direktīva 75/117/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu, ievērojot principu par vienlīdzīgu atalgojumu vīriešiem un sievietēm (OV L 45, 19. lpp.).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 311/29

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2011. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-194/06 SNIA/Komisija 2011. gada 31. augustā iesniedza SNIA SpA

(Lieta C-448/11 P)

2011/C 311/47

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: SNIA SpA (pārstāvji — A. Santa Maria, C. Biscaretti di Ruffia un E. Gambaro, advokāti)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

— atcelt spriedumu, ar kuru noraidīta SNIA SpA prasība, un līdz ar to atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu C(2006) 1766, galīgā redakcija, tiktāl, ciktāl SNIA SpA ir iekļauta šā lēmuma adresātu vidū, uzliekot tai solidāri ar Caffaro Srl naudas sodu 1,078 miljonu euro apmērā;

— pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai jauna nolēmuma pieņemšanai atbilstoši norādēm un kritērijiem, kurus Tiesa varētu sniegt šajā apelācijas tiesvedībā;

— katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās tiesvedības instancēs.

Pamati un galvenie argumenti

Ar savu pirmo apelācijas sūdzības pamatu SNIA apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, automātiski atzīstot SNIA par atbildīgu, pamatojoties uz tās apvienošanos ar Caffaro Srl, un ir kļūdaini piemērojusi atzīšanas par atbildīgu reglamentējošos noteikumus konkurences jomā, it īpaši attiecībā uz t.s. “ekonomiskās turpinātības” kritēriju un pierādīšanas pienākumu. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka pirmās instances tiesa ir arī nepareizi kvalificējusi attiecīgās lietas faktus un ir sagrozījusi atsevišķus pierādījumus.

Ar savu otro apelācijas sūdzības pamatu SNIA apgalvo, ka pārsūdzētajā spriedumā nav konstatēta nesaderība starp paziņojumu par iebildumiem un apstrīdēto lēmumu saistībā ar SNIA un Caffaro Srl apvienošanos. It īpaši apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi un kļūdaini piemērojusi Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 27. pantu, pārkāpusi tās tiesības uz aizstāvību, sniegusi kļūdainu juridisko vērtējumu, kā arī sagrozījusi faktus un pierādījumus.

Ar savu trešo apelācijas sūdzības pamatu SNIA apgalvo, ka ir ticis kļūdaini piemērots LESD 296. pants, kā arī ir sniegts kļūdains pierādījumu izvērtējums, kā rezultātā ir sagrozīts to saturs un pārkāptas tiesības uz aizstāvību. It īpaši, apelācijas sūdzības iesniedzēja kritizē pārsūdzēto spriedumu par to, ka tajā nav konstatēts, ka apstrīdētajā lēmumā sniegtais pamatojums nav pietiekams un ir pretrunīgs, tiktāl, ciktāl tajā ir secināts, ka SNIA ir solidāri atbildīga. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka ir “sagrozīts” apstrīdētā lēmuma saturs un ir pārkāptas tās tiesības uz aizstāvību, jo Vispārējā tiesa ir atzinusi to par atbildīgu, pamatojoties uz tādiem apstākļiem, par kuriem SNIA nebija iespējas paust savu viedokli nedz administratīvās procedūras, nedz pirmajā instancē notikušās tiesvedības laikā.

(1) OV L 1, 1. lpp.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 282/14

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 19. jūlijā iesniedza Rechtbank van eerste Aanleg te Brussel (Beļģija) — Tate & Lyle Investments Ltd./Belgischer Staat, otrs lietas dalībnieks: Syral Belgium NV

(Lieta C-384/11)

2011/C 282/26

Tiesvedības valoda — nīderlandiešu

Iesniedzējtiesa

Rechtbank van eerste Aanleg te Brussel

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Tate & Lyle Investments Ltd.

Atbildētāja: Belgischer Staat

Otrs lietas dalībnieks: Syral Belgium NV

Prejudiciālie jautājumi

Vai LESD 63. pantam (iepriekš — EK līguma 56. pants) ir pretrunā dalībvalsts tiesību normas, saskaņā ar kurām rezidente akciju sabiedrība, kuras dalība citas rezidentes sabiedrības kapitālā ir mazāka par 10 % no kapitāla, taču šīs dalības iegādes vērtība ir vismaz 1,2 miljoni eiro, ir apliekama ar 10 % nodokli ienākuma gūšanas vietā, turklāt šis nodoklis ienākuma gūšanas vietā tiek atskaitīts no Beļģijā maksājama uzņēmuma ienākuma nodokļa, un iespējamais saldo tiek atmaksāts, un attiecīgā gadījumā vienlaikus var pieprasīt nodokļa režīma piemērošanu (“definitief belasten inkomsten”) [“galīgi ar nodokļiem aplikti ienākumi”], kas dod iespēju nodokļu aplikšanas bāzi papildus samazināt ar izmaksām, kas saistītas ar dalību kapitālā, kamēr attiecībā uz sabiedrībām, kas reģistrētas citā Eiropas Savienības dalībvalstī [un] kuras saņem šādas dividendes vai izmaksas, kas tiek uzskatītas par dividendēm no tās pašas dalības rezidentes sabiedrības kapitālā, ieturētais nodoklis ienākuma gūšanas vietā (kustamā īpašuma nodoklis) 10 % apmērā ir galīgais nodoklis, kas nav atmaksājams un kuru, atsaucoties uz iepriekš minēto nodokļu režīmu (“galīgi ar nodokļiem aplikti ienākumi”), nevar samazināt?
1)

Vai Eiropas Kopienas dibināšanas līguma — versijā, kura konsolidēta Amsterdamā 1997. gada 2. oktobrī, — 12., 17., 18. un tiktāl, ciktāl nepieciešams, 39. pantam ir pretrunā tāda valsts tiesību norma kā Beļģijas Karaļa 1991. gada 25. novembra lēmuma par bezdarba tiesisko regulējumu 36. panta 1. punkta otrās daļas j) apakšpunkts, kurā gaidīšanas pabalsta saņemšana jaunietim, kas ir Eiropas Savienības pilsonis, kas nav darba ņēmējs Līguma 39. panta izpratnē, ir ieguvis vidējo izglītību Eiropas Savienībā, taču ne mācību iestādē, kuru vada, atzīst vai subsidē kāda no Beļģijas kopienām, un kas ir saņēmis vai nu vienas no Beļģijas kopienām izsniegtu dokumentu, ar ko vienas no šo Kopienu kompetentā komisija atzīst minēto izglītību par līdzvērtīgu atestātam par izglītību, ko iegūst kādā no minētajām Beļģijas mācību iestādēm, vai arī izglītības dokumentam, kas ļauj turpināt mācības augstākā mācību iestādē, ar nosacījumu, ka šis jaunietis iepriekš ir ieguvis sešu gadu ilgu izglītību kādā no mācību iestādēm, ko vada, atzīst vai subsidē kāda no Beļģijas kopienām, ja šāds nosacījums ir izslēdzošs un absolūts?
5)

Vai kopējās PVN sistēmas un Direktīvas 2006/112 168. un 178. panta ietvaros tirgotāja tiesības saņemt apstiprinājumu, ka par konkrētiem darījumiem ir ticis veikts PVN maksājums: a) ir jāizvērtē tikai attiecībā uz konkrētiem darījumiem, kuros tirgotājs ir dalībnieks, tostarp ņemot vērā tirgotāja nolūku piedalīties darījumā un/vai b) ir jāizvērtē attiecībā uz darbību kopumu, ieskaitot iepriekšējos un nākamos darījumus, kas veido piegādes ķēdi, pie kuras pieder strīdīgie darījumi, ieskaitot pārējo ķēdes dalībnieku nolūkus, ko tirgotājs nezin un/vai nevar uzzināt, proti, rēķina izsniedzēja un pārējo ķēdes dalībnieku, proti, to sākotnējo piegādātāju, kurus piegādes saņēmējs nevar pārbaudīt un no kuriem tas nevar pieprasīt noteiktu rīcību, darbības un/vai bezdarbība, un/vai c) ir jāizvērtē, ņemot vērā citu ķēdes dalībnieku krāpnieciskās rīcības vai nolūkus, par ko tirgotājs nezināja un attiecībā, uz kuru darbībām vai nolūkiem nav iespējams secināt, vai tirgotājs par tām varēja uzzināt un, proti, neatkarīgi no tā, vai šīs darbības un nolūki ir konstatējami pirms vai pēc konkrētā darījuma?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 226/16

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 25. maijā iesniedza Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) — David Edwards, Lilian Pallikaropoulos/Environment Agency, First Secretary of State, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

(Lieta C-260/11)

2011/C 226/30

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Supreme Court of the United Kingdom

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: David Edwards, Lilian Pallikaropoulos

Atbildētāji: Environment Agency, First Secretary of State, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

Prejudiciālie jautājumi

1) Kā valsts tiesai vajadzētu skatīt jautājumu par tiesāšanās izdevumu noteikšanu sabiedrības loceklim, kurš ir zaudējis prasību tiesvedībā saistībā ar vides jautājumiem, ņemot vērā Orhūsas Konvencijas 9. panta 4. punkta prasības, ko īsteno ar Direktīvas 85/337/EEK (1) 10.a pantu un Direktīvas 96/61/EK (2) 15.a pantu (turpmāk tekstā — “Direktīvas”)?

2) Vai jautājums par to, vai tiesāšanās izmaksas ir vai nav “pārmērīgi dārgas” Orhūsas Konvencijas 9. panta 4. punkta, ko īsteno ar Direktīvām, izpratnē, ir jāizlemj, ņemot vērā objektīvus apsvērumus (piemēram, “vienkārša” sabiedrības locekļa iespējas nepieciešamības gadījumā samaksāt tiesāšanās izdevumus), vai arī šis jautājums ir jāizlemj, ņemot vērā subjektīvus apsvērumus (konkrētā prasītāja materiālo stāvokli), vai arī apvienojot šo abu veidu apsvērumus?

3) Vai arī šis ir tikai dalībvalsts tiesību jautājums, kuru risinot, ir jāievēro tikai nosacījums, lai tiktu sasniegts direktīvās paredzētais rezultāts, proti, lai attiecīgais tiesas process nebūtu “pārmērīgi dārgs”?

4) Vai lemjot par to, vai tiesas process nav “pārmērīgi dārgs”, ir būtiski, ka prasītājs faktiski nav atturēts no tiesas procesa uzsākšanas vai turpināšanas?

5) Vai ir pieļaujama atšķirīga pieeja šiem jautājumiem i) apelācijas stadijā vai ii) otrās apelācijas stadijā, salīdzinot ar to, kāda ir jāpiemēro pirmajā instancē?

(1) Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīva 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.).

(2) Padomes 1996. gada 24. septembra Direktīva 96/61/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli (OV L 257, 26. lpp.).
1)

Vai ar Direktīvas 2003/86 (1) 7. panta 2. punktu tiek pieļauts, ka trešās valsts pilsoņa, kas likumīgi uzturas dalībvalstī, ģimenes loceklim šīs direktīvas 4. panta nozīmē šī dalībvalsts atsaka iebraukšanu un uzturēšanos, pamatojoties tikai uz to, ka šis ģimenes loceklis nav nokārtojis atbilstoši šīs dalībvalsts tiesību normām paredzēto integrācijas pārbaudi ārvalstī? 1a. Vai, lai atbildētu uz 1. jautājumu, nozīme ir tam, ka ģimenes locekļa gadījumā runa ir par astoņu šajā dalībvalstī likumīgi uzturošos bērnu, septiņi no kuriem ir nepilngadīgi, māti? 1b. Vai, lai atbildētu uz 1. jautājumu, nozīme ir tam, vai ģimenes loceklim tā uzturēšanās valstī ir pieeja nodarbībām minētās dalībvalsts valodā? 1c. Vai, lai atbildētu uz 1. jautājumu, nozīme ir tam, vai ģimenes loceklis, ievērojot viņa vai viņas izglītības līmeni un personīgo situāciju, it īpaši medicīniskas problēmas, ir spējīgs pārskatāmā laikposmā veiksmīgi nokārtot šo pārbaudi? 1d. Vai, lai atbildētu uz 1. jautājumu, nozīme ir tam, ka netiek veikta nekāda pārbaude atbilstoši Direktīvas 2003/86 5. panta 5. punkta un 17. panta, kā arī Hartas 24. panta noteikumiem, vai Kopienas tiesību samērīguma principam? 1e. Vai, lai atbildētu uz 1. jautājumu, nozīme ir tam, ka noteiktu citu trešo valstu pilsoņi, jau pamatojoties uz viņu pilsonību, ir atbrīvoti no pienākuma veiksmīgi nokārtot integrācijas pārbaudi ārvalstī?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 211/16

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 13. maijā iesniedza Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs/Able UK Ltd

(Lieta C-225/11)

2011/C 211/31

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

Atbildētāja: Able UK Ltd

Prejudiciālais jautājums

Vai galvenās PVN direktīvas (1) 151. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas atbrīvo no nodokļa novecojušu ASV Jūras kara flotes kuģu izjaukšanas pakalpojumu sniegšanu Apvienotajā Karalistē ASV Transporta departamenta Jūrniecības administrācijai vienā vai abos šādos gadījumos:

a) ja šis pakalpojums netika sniegts NATO dalībvalsts bruņoto spēku vienībai, kas piedalījās kopējās aizsardzības pasākumā, vai civilajam personālam, kas to pavadīja;

b) ja šis pakalpojums netika sniegts NATO dalībvalsts bruņoto spēku vienībai, kas izvietota vai nepastāvīgi uzturas Apvienotajā Karalistē, vai civilajam personālam, kas to pavadīja?

(1) Padomes Direktīva 2006/112/EK, OV L 347, 1. lpp.
b)

Vai no iepriekš raksturotajiem likumā noteiktajiem Helsinku Universitātes īpašajiem uzdevumiem izriet, ka to var uzskatīt par uzņēmumu LESD 106. panta 2. punkta izpratnē, kas sniedz pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, un vai, ja tas tā ir, minētais LESD noteikums pamato attiecībā uz Helsinku Universitātes aptiekas filiālēm izņēmumu no LESD 49. panta un Eiropas Savienības Tiesas judikatūrā noteiktajām prasībām iepriekšējai administratīvai atļaujai, ja ņem vērā, ka Helsinku Universitātes aptiekas filiālēm nav noteikti atbilstoši īpaši uzdevumi?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 145/9

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 22. februārī iesniedza Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Apvienotā Karaliste) — Secretary of State for the Home Department/Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman

(Lieta C-83/11)

2011/C 145/12

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Secretary of State for the Home Department

Atbildētāji: Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman

Prejudiciālie jautājumi

1) Vai ar Direktīvas 2004/38/EK (1) 3. panta 2. punktu dalībvalstij tiek prasīts pieņemt tiesību normas, lai veicinātu pārējo ģimenes locekļu, kuri nav Eiropas Savienības pilsoņi, grupas ieceļošanu un vai uzturēšanos dalībvalstī, ja viņi var izpildīt 10. panta 2. punkta prasības?

2) Vai šāds cits ģimenes loceklis, kas minēts 1. jautājumā, var atsaukties uz Direktīvas 2004/38/EK 3. panta 2. punkta tiešo piemērojamību gadījumā, ja viņš nevar izpildīt kādu no valsts tiesību normās noteiktajām prasībām?

3) Vai pārējo ģimenes locekļu grupā, kas minēta Direktīvas 2004/38/EK 3. panta 2. punktā un 10. panta 2. punktā, ietilpst tikai tie, kuri pirms Savienības pilsoņa ieceļošanas uzņēmējā dalībvalstī dzīvoja tajā pašā valstī, kurā dzīvoja Savienības pilsonis un viņa vai viņas laulātais?

4) Vai Direktīvas 2004/38/EK 3. panta 2. punktā minētajai apgādībai, uz kuru pārējie ģimenes locekļi atsaucas, lai nodrošinātu ieceļošanu uzņēmējā valstī, ir jābūt tādai apgādībai, kura ir pastāvējusi īsi pirms Savienības pilsonis pārcēlās uz uzņēmēju valsti?

5) Vai dalībvalsts var noteikt īpašas prasības attiecībā uz Direktīvas 2004/38/EK 3. panta 2. punktā minētās šī cita ģimenes locekļa apgādības raksturu vai ilgumu, lai izvairītos, ka šāda apgādība ir mākslīga vai lieka, lai ļautu nepilsonim tikt uzņemtam vai turpināt uzturēties tās teritorijā?

6) Vai apgādībai, uz kuru cits ģimenes loceklis atsaucas, lai tiktu uzņemts dalībvalstī, ir jāturpinās noteiktu vai nenoteiktu laika periodu uzņēmējā valstī, lai izdotu vai atjaunotu uzturēšanās atļauju atbilstoši Direktīvas 2004/38/EK 10. pantam, un, ja tas tā ir, kā šāda apgādība ir jāpierāda?

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.).
3)

Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai pamatotas bailes no vajāšanas Direktīvas 2004/83/EK 2. panta c) punkta izpratnē pastāv tad, ja ir skaidrs, ka pēc atgriešanās izcelsmes dalībvalstī pieteikuma iesniedzējs veiks konkrētas reliģiskas darbības, kas nepieder pie [ticības brīvības] galvenajiem aspektiem, lai gan tās apdraudēs veselību, dzīvību vai fizisko brīvību, vai ir sagaidāms, ka pieteikuma iesniedzējs atteiksies no tādām darbībām nākotnē?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 13/21

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 2. novembrī iesniedza Court of Appeal (England&Wales) (Civil Division) — Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc/Comptroller-General of Patents

(Lieta C-518/10)

()

2011/C 13/39

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal (England&Wales) (Civil Division)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc

Atbildētājs: Comptroller-General of Patents

Prejudiciālais jautājums

Vai gadījumā, ja viens no kritērijiem, pamatojoties uz kuriem var noteikt, vai produktu “aizsargā spēkā esošs pamatpatents” atbilstoši Regulas (1) 3. panta a) punktam, ir novērtējums par to, vai ar produkta piegādi tiktu pārkāpts pamatpatents, vai ja šāds kritērijs ir šāds novērtējums, šo analīzi izmainītu fakts, ka pārkāpums ir netiešs vai tas sastāv no līdzdalības pārkāpumā Nolīguma par Kopienas patentiem 26. panta izpratnē, kas Apvienotās Karalistes tiesībās transponēts ar Patents Act 1977 60. panta 2. punktu un atbilstošām tiesību normām citu Kopienas dalībvalstu tiesību aktos?

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regula (EK) Nr. 469/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm, OV L 152, 1. lpp.
—

Grain Millers, Inc. lūdz pilnībā atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2010. gada 9. jūlija spriedumu lietā T-430/08, ar ko apstiprināts ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 23. jūlija lēmums lietā R 478/2007-2 iebildumu procesā starp Grain Millers GmbH & Co. KG un Grain Millers, Inc, un piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Eiropas Savienības tiesā un Vispārējā tiesā, un atbildētajiem piespriest atlīdzināt izdevumus, kas radušies procesā ISTB Apelāciju padomē un ITSB Iebildumu nodaļā.