LV
Jud ikatūr askrājums
ECLI:EU:F:2011 :8 1CIVILDIENESTA TIESAS R ĪKOJUMS
(pirmā palāta)
2011 . gada 4 . februārī
Lieta F-54/10
Luc Verheyden
pret
Eiropas Komisiju
Civildienests — Ierēdņi — Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (O LAF) lēmums no dot Itālijas tiesu 
iestādēm informāciju par fiziskām pe rsonām — Sprieduma sekas attiecībā uz trešajām pe rsonām — 
Vienlīdzīgas attieksmes princips
PriekšmetsPrasība, ku ra c elta saskaņā ar L ESD 270 . pantu, kas EAEK līgumam ir p iemērojams 
saskaņā ar t ā 106 .a pantu, un ar ku ru L. Verheyden tostarp lūdz atcelt Komisijas lēmumu, 
ar ku ru viņam tika a tteikts izmaksāt to pašu pabalstu EUR 3000 a pmērā, ko P irmās 
instances tiesa piesprieda i zmaksāt ka tram no p rasītājiem s priedumos, ku rus Pirmās 
instances tiesa 2009 . gada 28 . aprīlī pasludināja apvienotajās lietās F-5/05 un F-7/05 
Violetti u.c./Komisija
NolēmumsPrasību no raidīt kā a cīmredzami nepamatotu. Prasītājs a tlīdzina v isus tiesāšanās 
izdevumus.
Kopsavilkums
1. Tiesvedība — Pārbaude p ēc būtības pirms pieņemamības pārbaudes — Pieļaujamība
2. Ierēdņi — Vienlīdzīga attieksme — Atšķirīga attieksme pret līdzīgu individuālu lēmumu adresātiem, 
no k uriem d aži ir veiksmīgi cēluši prasību t iesā p ar šiem l ēmumiem, bet d aži nav — 
Diskriminācijas neesamība
3. Ierēdņi — Administrācijas pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses — Labas pārvaldības princips — 
Piemērojamība — Pārbaude tiesā — Robežas
1. Savienības tiesa var no vērtēt, vai p areizas tiesvedības interesēs prasību vajag jebkurā gadījumā 
noraidīt pēc būtības, nelemjot par pieņemamību.
(skat. 31 . punktu)
Atsauce
Tiesa: 2002 . gada 26 . februāris, C-23/00 P Padome/Bohringer, 51. un 52 . punkts.
2 ECLI:EU:F:2011 :8KOPSAVILKUMS–LIETAF-54/10
VERHEYDEN/KOMISIJA
2. Attieksme p ret vairāku individuālu lēmumu, kas pieņemti kopējas procedūras ietvaros, adr esātiem 
var b ūt atšķirīga, ja tikai da ži no t iem t iesas ceļā ir p anākuši lēmuma atcelšanu, kamēr citi ir c ēluši 
prasību ko mpe tentajās tiesās neveiksmīgi.
Tātad ierēdņa, kura prasība ir no raidīta tās nepieņemamības dēļ, situācija objektīvi atšķiras no c itu tādu 
ierēdņu situācijas, kuri ir i esnieguši prasības pieteikumus prasības celšanai tiesā paredzētajos termiņos, 
tādējādi panākot, ka t iek atzīts, ka a ttiecībā uz viņiem ir t ikusi pieļauta kļūda, un ku ri šādos apstākļos 
var p anākt, ka C ivildienesta tiesa pieņem i estādei nelabvēlīgu spriedumu. No tā izriet, ka i estāde nav 
acīmredzami pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, atsakoties piešķirt ieinteresētajai pe rsonai 
tādu pašu summu, kādu citiem i erēdņiem.
(skat. 34 . un 35 . punktu)
Atsauce
Tiesa: 1999 . gada 14 septembris, C-310/97 P Komisija/AssiDomän Kraft Products u.c., 49 .–71. punkts.
3. Piemērojot labas pārvaldības principu un pienākumu ņemt vērā ierēdņu intereses, administrācijai ir 
pienākums, lemjot par ierēdņa situāciju, ņemt vērā visus elementus, kam v ar b ūt no zīme l ēmuma 
pieņemšanā, un, to dar ot, ad ministrācijai ir j āņem v ērā ne tikai di enesta, bet arī attiecīgā ierēdņa 
intereses. Tāpat iestādēm ir a tļauts, īpaši rūpīgi ņemot vērā tās dar binieku i ntereses, attiecināt uz 
noteiktiem i erēdņiem, ku ri no teiktajos termiņos nav apstrīdējuši attiecībā uz viņiem p ieņemtos 
individuālos lēmumus, tādus tiesas lēmumus, kas ir l abvēlīgi citiem i erēdņiem.
Tomēr, ņemot vērā plašo rīcības brīvību, kāda ir i estādēm, izvērtējot dienesta intereses, Savienības 
tiesai jākontrolē tikai j autājums par to, vai attiecīgā iestāde ir i evērojusi saprātīgas robežas, kas tai ir 
jāievēro, un vai tā nav acīmredzami kļūdaini izmantojusi savu rīcības brīvību.
(skat. 36 . un 37 . punktu)
Atsauces
Tiesa: 1987 . gada 4 . februāris, 417 /85 M aurissen/Revīzijas palāta, 12. punkts; 2001 . gada 11 . janvāris, C-389/98 P 
Gevaert/Komisija, 44., 45 . un 56 . punkts.
Pirmās instances tiesa: 1998 . gada 15 . septembris, T-3/96 H aas u.c./Komisija, 53. punkts; 2004 . gada 16 . marts, 
T-11/03 A fari/ECB, 42 . punkts.