Ja ar apstrīdēto aktu ir tikai apstiprināts agrāks akts, prasība ir pieņemama vienīgi ar nosacījumu, ka apstiprinātais akts ir ticis apstrīdēts paredzētajā termiņā.

Tomēr lūgumu pārskatīt agrāku lēmumu, kas ir kļuvis galīgs, var pamatot jaunu un būtisku faktu esamība. Ja kāds tiesību akts ir uzskatāms par atbildi uz lūgumu, kurā ir izvirzīti šādi fakti un ar kuru iestādei tiek lūgts veikt agrāka lēmuma pārskatīšanu, nevar tikt uzskatīts, ka šim aktam ir vienīgi apstiprinošs raksturs, ciktāl ar to tiek lemts par šiem faktiem un ciktāl tas salīdzinājumā ar agrāko lēmumu tādējādi ietver jaunu apstākli. Tādējādi pēc lēmuma, kas ir kļuvis galīgs, atkārtotas izvērtēšanas, kas balstīta uz jauniem un būtiskiem faktiem, attiecīgajai iestādei ir jāpieņem jauns lēmums, kura tiesiskums attiecīgā gadījumā var tikt apstrīdēts Savienības tiesā. Savukārt jaunu un būtisku faktu neesamības gadījumā iestādei nav jāveic sava agrākā lēmuma atkārtota izvērtēšana.

No tā izriet, ka tiesību akts ir uzskatāms par tādu, kas pieņemts pēc situācijas atkārtotas izvērtēšanas, un tas izslēdz iespēju uzskatīt to par vienīgi apstiprinošu aktu, ja šis tiesību akts ir pieņemts vai nu pēc ieinteresētās personas pieprasījuma, vai arī pēc tā autora paša ierosmes, pamatojoties uz būtiskiem apstākļiem, kas nav tikuši ņemti vērā agrākā tiesību akta pieņemšanas laikā. Savukārt, ja faktiskie un tiesiskie apstākļi, uz kuriem balstīts jaunais tiesību akts, neatšķiras no tiem, kas pamatojuši agrākā tiesību akta pieņemšanu, šis jaunais tiesību akts vienīgi apstiprina agrāko tiesību aktu.

Tādas prasības atcelt tiesību aktu kontekstā, kas ir celta par Komisijas lēmumu, ar kuru ir atteikta agrāka lēmuma grozīšana un kas ir pamatots ar tādas juridiskās argumentācijas piemērošanu pēc analoģijas, kādu Savienības tiesa ir izmantojusi spriedumos, kas ir pasludināti pēc minētā agrākā lēmuma pieņemšanas, apstāklis, ka šie spriedumi ir datēti pēc minētā lēmuma, nav pietiekams, lai tos uzskatītu par jauniem apstākļiem.

Proti, runājot par spriedumu prejudiciālā tiesvedībā, tam ir nevis galīgs spēks, bet tikai deklaratīvs, kā rezultātā tā sekas parasti stājas spēkā dienā, kad ir stājusies spēkā arī interpretētā tiesību norma. Tādējādi ar šādu spriedumu vienīgi izskaidrots pastāvošs tiesību stāvoklis, kā administrācija to būtu varējusi saprast un kā tai tas būtu bijis jāsaprot, pieņemot lēmumu.

Runājot par spriedumiem, ar kuriem ir atcelti līdzīgi lēmumi, motīvu, kas parāda Savienības tiesas pieņemtā spriedumā atcelt tiesību aktu konstatētas nelikumības precīzus iemeslus, ņemšanas vērā mērķis ir tikai noteikt rezolutīvajā daļā nospriestā precīzu nozīmi, un tādējādi sprieduma atcelt tiesību aktu motīva saistošais spēks nav attiecināms uz personām, kas nav tiesvedības dalībnieces un attiecībā uz kurām spriedumā nevar tikt ietverts nekāds nolēmums. Šajos apstākļos, lai gan ar LESD 263. pantu attiecīgajai iestādei ir noteikts pienākums izvairīties no tā, ka aktā, kas ir paredzēts, lai aizstātu aktu, kurš ir ticis atzīts par spēkā neesošu, tiek pieļautas tādas pašas nelikumības kā tās, kuras ir tikušas identificētas spriedumā par tiesību akta atcelšanu, šī tiesību norma nenozīmē, ka iestādei pēc ieinteresēto personu lūguma būtu jāpārskata identiski vai līdzīgi lēmumi, kurus, kā tiek apgalvots, skar tā pati nelikumība, kuri ir adresēti citiem adresātiem, nevis prasītājam.

Tātad šādi spriedumi nevar tikt uzskatīti par jauniem apstākļiem. Ar vienīgo apstākli, ka nedz administrācija lēmuma pieņemšanas laikā, nedz tā adresāts līdz prasības par minēto lēmumu celšanas termiņa beigām nav ņēmis vērā vai izvirzījis tiesību interpretāciju vai juridisku argumentāciju, ko Savienības tiesa ir izmantojusi vēlākā spriedumā, nevar tikt apstrīdēts attiecīgā lēmuma galīgais raksturs.

Protams, pastāv tāds tiesiskās noteiktības principa ierobežojums saistībā ar administratīviem lēmumiem, kas ir pretēji Savienības tiesībām un ir kļuvuši galīgi, kurš noteiktos apstākļos var attaisnot to grozīšanu. Taču šie ierobežojumi nav piemērojami, ja persona, kas lūdz pārskatīt lēmumu, kurš ir kļuvis galīgs, nav izsmēlusi visus tās rīcībā esošos tiesību aizsardzības līdzekļus attiecībā uz šo lēmumu.

(skat. 58.–60., 66.–73. punktu)