Kopējās tirdzniecības politikas jomā un it īpaši tirdzniecības aizsardzības pasākumu jomā Savienības iestādēm ir plaša novērtējuma brīvība pārbaudāmo ekonomisko, politisko un tiesisko situāciju sarežģītības dēļ. Kontrolējot šādu vērtējumu, tiesai ir tikai jāveic pārbaude attiecībā uz to, vai ievēroti procesuālie noteikumi, vai apstrīdētās izvēles izdarīšanai izmantotie fakti ir patiesi, vai šo faktu vērtējumā nav pieļautas acīmredzamas kļūdas un vai nav nepareizi izmantotas pilnvaras.

Attiecībā uz antidempinga pasākumu apiešanu Antidempinga pamatregulas Nr. 384/96 13. panta 1. punktā ir noteikts, ka to veido pārmaiņas tirdzniecības modelī starp trešajām valstīm un Savienību, kas izriet no prakses, procesa vai darba un kurām bez nodevas uzlikšanas nav cita pietiekama cēloņa vai ekonomiskā pamatojuma, ja ir pierādījumi, ka ir nodarīts kaitējums vai ka maksājuma korektīvā ietekme tikusi mazināta līdzīgo preču cenas un/vai daudzumu izteiksmē.

Šajā ziņā no Pamatregulas Nr. 384/96 izriet, ka Savienības likumdevējs nav paredzējis izveidot likumīgu prezumpciju, kas ieinteresēto vai iesaistīto pušu nesadarbošanās gadījumā ļautu tieši secināt, ka pastāv apiešana, un tādā veidā atbrīvot Savienības iestādes no jebkāda pienākuma sniegt pierādījumus, tomēr, ņemot vērā iespēju nonākt pie šādiem konstatējumiem, arī galīgiem, pamatojoties uz pieejamajiem datiem, un tādēļ attiekties mazāk labvēlīgi pret pusi, kura nesadarbojas vai sadarbojas tikai daļēji, nekā tad, ja tā būtu sadarbojusies, Savienības iestādēm ir tiesības balstīties uz atbilstošu netiešu pierādījumu kopumu, kas ļauj konstatēt apiešanu minētās regulas 13. panta 1. punkta izpratnē.

Šajā kontekstā prasība saistībā ar importa no valsts, kurai noteikts antidempinga maksājums, aizstāšanu ar importu no valsts, kura pieļāvusi apiešanu, nav ietverta šajā tiesību normā kā apiešanas esamības obligāts nosacījums. Turklāt “apiešanas” definīcija ir formulēta ļoti vispārīgi, kas Savienības iestādēm dod ļoti plašu novērtējuma brīvību, un it īpaši nav nekādi precizēta “pārmaiņu tirdzniecības modelī starp trešām valstīm un Savienību” būtība un nosacījumi.

No minētā izriet, ka Padome no tiesību viedokļa ir pietiekami konstatējusi pārmaiņas tirdzniecības modelī starp Ķīnu, Taizemi un Savienību, pieņemot Regulu Nr. 499/2009, ar kuru galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Regulu Nr. 1174/2005 noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes ar roku darbināmu paliktņu autokrāvēju un to galveno daļu importam, attiecina uz šo paša ražojuma importu, to nosūtot no Taizemes un deklarējot vai nedeklarējot kā Taizemes izcelsmes ražojumu, un ka šīs regulas spēkā esamība nav apstrīdama.

Tostarp, tā kā, lai konstatētu Ķīnas izcelsmes ar roku darbināmu paliktņu autokrāvēju un to galveno daļu importam ieviestā antidempinga maksājuma apiešanas esamību, iestādes ir balstījušās uz atbilstošu netiešu pierādījumu kopumu, vienlaikus secinot, ka pārmaiņas tirdzniecības modelī starp Taizemi un Savienību sākās tieši pēc antidempinga maksājuma ieviešanas minētajam importam, šī sakritība laikā ir uzskatāma par būtisku norādi, kas ļauj konstatēt loģisku un pamatotu saikni starp būtisku importa no Taizemes pieaugumu un antidempinga maksājuma noteikšanu. Turklāt pilnīga atteikuma sadarboties izmeklēšanā par apiešanu kontekstā Savienības iestādēm ir tiesības balstīties uz norādēm, lai konstatētu tādas prakses, procesu un darbu esamību Taizemē, kas vērsti vienīgi uz to, lai apietu antidempinga maksājumus attiecībā uz importu no Ķīnas. No minētā izriet, ka ir notikusi pasākumu apiešana Antidempinga pamatregulas Nr. 384/96 13. panta 1. punkta izpratnē, tādējādi, ka Regulas Nr. 499/2009 spēkā esamība ar to nav tikusi skarta.

(sal. ar 30., 36., 47.–50., 52. 56.–58. punktu un rezolutīvo daļu)