LV
Jud ikatūr askrājums
ECLI:EU:F:2010 :155 1CIVILDIENESTA TIESAS S PRIEDUM S
(trešā palāta)
2010 . gada 1 . decembrī
Lieta F-89/09
Spyridon Gagalis
pret
Eiropas Savienības Padomi
Civildienests — Sociālais no drošinājums — Nelaimes gadījums dar bā — Daļēja pastāvīga invaliditāte — 
Lēmums atlīdzināt 75 % no i zdevumiem p ar ūdensdziedniecības terapiju — Ārstēšanās izdevumu 
atlīdzināšana saskaņā ar C ivildienesta no teikumu 72 . pantu un papildu atlīdzināšana saskaņā ar 
Civildienesta no teikumu 73 . pantu — Atteikums atlīdzināt uzturēšanās izdevumus — 
Papildu atlīdzināšanas atteikums — Civildienesta no teikumu 73 . panta 3. punkta un Vispārējo 
noteikumu par apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un arodslimību riskiem 9 . panta interpretācija
PriekšmetsPrasība, kas celta saskaņā ar E KL 236 . pantu un EAEKL 152 . pantu un ar ku ru S. Gagalis 
lūdz, p irmkārt, a tcelt P adomes Ģ enerāldirekcijas “Personāls u n ad ministrācija” 
ģenerāldirektora, ku rš rīkojās kā Padomes iecēlējinstitūcija, 2008 . gada 9 . decembra 
lēmumu, ar ku ru prasītājam tika a tteikts atlīdzināt 75 % no u zturēšanās izdevumiem, kas 
saistīti ar ū densdziedniecības terapiju, saskaņā ar E iropas Savienības C ivildienesta 
noteikumu 73 . pantu, kā ar ī atcelt 2009 . gada 15 . jūlija lēmumu, ar ku ru viņa sūdzība tika 
daļēji no raidīta, un, otrkārt, piespriest Padomei izmaksāt papildu summu EUR 1551 ,38 
apmērā, tai pieskaitot nokavējuma procentus
NolēmumsPrasību no raidīt. Prasītājs sedz tiesāšanās izdevumus.
Kopsavilkums
1. Ierēdņi — Sociālais nodrošinājums — Nelaimes g adījumu u n arodslimību a pdrošināšana — 
Izdevumu atlīdzība
(Civildienesta noteikumu 72 . pants un 73 . panta 3. punkts; Noteikumu par apdrošināšanu pret 
nelaimes gadījumu un arodslimību riskiem 9. pants)
2. Ierēdņi — Nelabvēlīgs lēmums — Pienākums norādīt pamatojumu — Piemērojamība
(Civildienesta noteikumu 25 . panta otrā daļa)
1. Attiecībā uz tādu ārstēšanās izdevumu atmaksu, kuri ir s aistīti ar n elaimes gadījumu, un it īpaši 
lūgumu atlīdzināt ar ū densdziedniecības terapiju saistītos izdevumus, ieskaitot uzturēšanās izdevumus, 
no C ivildienesta no teikumu 73 . panta 3. punkta otrās da ļas un no N oteikumu p ar i erēdņu 
apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un ar odslimību riskiem 9 . panta teksta izriet, ka p astāv saikne 
starp šīm di vām no rmām u n Civildienesta no teikumu 72 . pantu. Lai gan Civildienesta no teikumu 
73. panta 3. punkta otrajā da ļā ir p aredzēts, ka i zdevumus, kuri rad ušies nelaimes gadījuma rezultātā,
2 ECLI:EU:F:2010 :155KOPSAVILKUMS—LIETAF-89/09
GAGA LIS/PADOME
 atlīdzina “vienīgi, ja summa, kas ierēdnim samaksāta saskaņā ar C ivildienesta no teikumu 72 . pantu, 
pilnībā nesedz rad ušos”, minēto no teikumu 9. panta 1. punkta trešajā da ļā ir no teikts, ka n elaimes 
gadījuma rezultātā rad ušos izdevumus atlīdzina “pēc tam, kad no C ivildienesta no teikumu 72 . pantā 
paredzētās slimības apdrošināšanas shēmas ir a tlīdzināta da ļa no [ izdevumiem], kuri no š īs shēmas ir 
jāatlīdzina atbilstoši tajā paredzētajiem no teikumiem”.
Līdz ar t o gan Civildienesta no teikumu 73 . panta 3. punkts, gan Noteikumu par apdrošināšanu pret 
nelaimes gadījumu un ar odslimību riskiem 9 . panta 1. punkta trešā da ļa ir j āinterpretē tādējādi, ka 
tajos ir p aredzēta tikai t o izdevumu papildu atlīdzināšana, kuri ir rad ušies par C ivildienesta no teikumu 
72. pantā m inētajiem p akalpojumiem, proti, pēc tam, kad da ļa no š īm izmaksām ir a tlīdzināta no 
slimības apdrošināšanas shēmas. Nelaimes gadījumu apdrošināšanas shēma ir p apildinoša, un līdz ar 
to tajā nav paredzēta nekāda ve ida t o izdevumu atlīdzināšana, kas ir rad ušies par pakalpojumiem, uz 
kuriem n eattiecas slimības apdrošināšanas shēma, un ka s tādēļ nav atlīdzināmi saskaņā ar s limības 
apdrošināšanas shēmu.
(skat. 41 . un 42 . punktu)
2. No Civildienesta no teikumu 25 . panta otrās da ļas izriet, ka j ebkurš individuāls lēmums, kas ir 
pieņemts, piemērojot Civildienesta no teikumus, un ka s ir n elabvēlīgs, ir j āpamato. Pienākuma no rādīt 
pamatojumu nelabvēlīgam lēmumam m ērķis ir, pirmkārt, sniegt attiecīgajam ierēdnim n epieciešamās 
norādes, lai viņš zinātu, vai lēmums ir p amatots, un, otrkārt, sniegt iespēju to pārbaudīt tiesas ceļā. 
Šāda p ienākuma m ērķis ir t ostarp ļaut ieinteresētajai pe rsonai u zzināt lēmuma, ka s ir p ieņemts 
attiecībā pret to, pamatojumu, lai tā iespējami varētu izmantot tiesību aizsardzības līdzekļus, kuri ir 
nepieciešami viņas tiesību un interešu aizstāvībai.
Sākotnējā pamatojuma nepietiekamība var tikt no vērsta, administrācijai sniedzot papildu precizējumus 
pat tiesas procesa laikā, ja pirms prasības celšanas ieinteresētajai pe rsonai jau bija zināmi fakti, kas 
veido pamatojuma aizsākumu. Turklāt lēmums ir p ietiekami pamatots, ja akts, par ku ru ir i esniegta 
prasība, ir p ieņemts situācijā, kas ir z ināma attiecīgajam ierēdnim u n ka s tam ļauj saprast viņam 
piemērojamā pasākuma piemērojamību.
(skat. 65 . un 67 . punktu)
Atsauces
Pirmās instances tiesa tiesa: 2003 . gada 27 . marts, T-33/00 M artínez Páramo u.c./Komisija, Recueil FP, I-A-105. un 
II-541. lpp., 43. punkts un tajā m inētā judikatūra; 2004 . gada 25 . marts, T-145/02 Pe trich/Komisija, Recueil FP, 
I-A-101. un II- 447. lpp., 54. punkts un tajā minētā judikatūra; 2005 . gada 15 . septembris, T-132/03 Ca sini/Komisija, 
Krājums-CDL, I-A-253. un II- 1169 . lpp., 36. punkts un tajā minētā judikatūra.