Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurence – Administratīvā procedūra – Paziņojums par iebildumiem – Nepieciešamais saturs

2. Process – Prasības pieteikums par lietas ierosināšanu – Formas prasības

(Tiesas Statūtu 21. panta pirmā daļa; Pirmās instances tiesas reglamenta 44. panta 1. punkts)

3. Konkurence – Administratīvā procedūra – Lēmums, ar ko tiek konstatēts pārkāpums – Pienākums norādīt pamatojumu – Apjoms

(EKL 82. pants)

4. Konkurence – Naudas sodi – Sankciju individuālas piemērošanas princips

5. Konkurence – Dominējošais stāvoklis – Konkrētais tirgus – Noteikšana

(EKL 82. pants)

6. Konkurence – Dominējošais stāvoklis – Raksturojums, izmantojot ļoti lielu tirgus daļu

(EKL 82. pants)

7. Konkurence – Dominējošais stāvoklis – Ļaunprātīga izmantošana – Cenu, kas zemākas par izmaksām, izmantošana, lai izstumtu no tirgus konkurentu

(EKL 82. pants)

8. Konkurence – Dominējošais stāvoklis – Ļaunprātīga izmantošana – Cenas, kas zemākas par izmaksām, izmantošana, lai izstumtu no tirgus konkurentu

(EKL 82. pants)

9. Konkurence – Dominējošais stāvoklis – Pienākumi, kas uzlikti dominējošā stāvoklī esošam uzņēmumam

(EKL 82. pants)

10. Konkurence – Naudas sodi

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts)

11. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Faktiskā ietekme uz tirgu

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts; Komisijas Paziņojums 98/C 9/03)

12. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Naudas soda samazināšana atbilstoši apsūdzētā uzņēmuma sadarbībai

(EKL 81. pants; Padomes Regulas Nr. 17 11. panta 4. un 5. punkts un 14. panta 2. un 3. punkts; Komisijas Paziņojums 98/C 9/03)

Summary

1. Paziņojumā par iebildumiem iebildumi ir jāizklāsta pietiekami skaidri, pat ja tie tiek izklāstīti kopsavilkuma veidā, lai ieinteresētajām personām faktiski būtu zināma rīcība, par kuru Komisija tās vēlas saukt pie atbildības. Tikai tad, ja šis nosacījums ir izpildīts, ar paziņojumu par iebildumiem var sasniegt mērķi, kāds tam ir paredzēts Kopienu regulās, proti, sniegt visu informāciju, kas ir nepieciešama uzņēmumiem un uzņēmumu apvienībām, lai tie varētu sagatavot savu aizstāvību pirms Komisijas galīgā lēmuma pieņemšanas. Šo prasību var uzskatīt par izpildītu, ja lēmumā ieinteresētās personas tiek vainotas tikai tajos pārkāpumos, kas ir norādīti iebildumu izklāstījumā, un tajā ir norādīti tikai tie fakti, attiecībā uz kuriem ieinteresētajām personām bijusi dota iespēja izteikties. Komisijas galīgajam lēmumam tomēr nav noteikti pilnībā jāsakrīt ar iebildumu izklāstu. Tādējādi par pieļaujamiem ir atzīstami papildinājumi paziņojumā par iebildumiem, kas izdarīti, ņemot vērā lietas dalībnieku atbildes rakstu, kurā iekļautie argumenti pierāda, ka tie faktiski ir varējuši īstenot savas tiesības uz aizstāvību. Komisija administratīvās procedūras vajadzībām var arī pārskatīt vai papildināt ar faktiem saistītos vai juridiskos argumentus, lai pamatotu tās izteiktos iebildumus.

Šāda prasība ir izpildīta, ja, salīdzinot pirmo paziņojumu par iebildumiem un lēmumu, var secināt, ka sabiedrība, tirgus un attiecīgās preces tāpat kā norādītais pārkāpums, proti, plēsonīgu cenu izmantošana, kas ir pretrunā EKL 82. pantam, ir identiski, un ka, ja lēmums ir daudz precīzāks attiecībā uz izmaksu segšanu, šis precizējums ir izdarīts papildu paziņojumā par iebildumiem.

(sal. ar 18., 25.–27. un 36. punktu)

2. Pirmās instances tiesai nav prasības pieteikuma pielikumos jāmeklē un jāidentificē apstākļi, kas varētu pamatot prasību.

Saskaņā ar Tiesas Statūtu 21. pantu un Pirmās instances tiesas reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunktu prasības pieteikumā ir jāietver strīda priekšmets un kopsavilkums par izvirzītajiem pamatiem. Šai norādei ir jābūt pietiekami skaidrai un precīzai, lai ļautu atbildētājam sagatavot savu aizstāvību un Pirmās instances tiesai lemt par prasību, attiecīgā gadījumā – bez citas papildu informācijas.

Kaut arī prasības pieteikumu īpašos jautājumos var pamatot un papildināt, norādot uz attiecīgām tā pielikumā iekļauto dokumentu daļām, vispārīga norāde uz citiem dokumentiem, pat ja tie ir iekļauti pielikumos, neattaisno to, ka prasības pieteikumā nav norādīti galvenie faktiskie apstākļi, jo pielikumi ir izmantojami vienīgi pierādījumu iegūšanas un tehniskos nolūkos. Tādējādi ar pielikumiem nevar papildināt pamatu, kas prasības pieteikumā ir izklāstīts kopsavilkuma veidā, norādot tajā iebildumus vai argumentus, kuri nav iekļauti prasības pieteikumā. Prasītājam prasības pieteikumā ir jānorāda precīzi iebildumi, par kuriem Pirmās instances tiesai ir lūgts lemt, kā arī vismaz kopsavilkuma veidā ir jānorāda tiesību un faktiskie apstākļi, ar kuriem šie iebildumi ir pamatoti.

Ja pielikumus varētu izmantot, lai sīki pierādītu apgalvojumu, kas prasības pieteikumā nav izteikts pietiekami skaidri un precīzi, tas būtu pretrunā principam, ka pielikumi ir izmantojami vienīgi pārbaudes veikšanas un tehniskos nolūkos.

(sal. ar 30., 166., 167. un 204. punktu)

3. Ja Komisija pieņem lēmumu par EKL 82. panta piemērošanu, tā ir izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, ja savā lēmumā tā ir norādījusi faktiskos apstākļus, uz kuriem ir balstīts pasākuma juridiskais pamatojums, un apsvērumus, kuru dēļ tā pieņēmusi attiecīgo lēmumu.

(sal. ar 57. punktu)

4. Saskaņā ar sodu un sankciju individuālā rakstura principu uzņēmumu var sodīt tikai par tā izdarītiem pārkāpumiem un šis princips ir piemērojams visās administratīvajās procedūrās, kuru rezultātā var noteikt sankcijas atbilstoši Kopienu konkurences tiesību normām.

Tas, ka lēmumā, ar kuru tiek konstatēts uzņēmuma izdarīts EKL 82. panta pārkāpums un ar kuru tam tiek noteikts sods, ir norāde uz cita uzņēmuma rīcību, nav pretrunā šim principam, ja šī rīcība nav minēta kā iebildums attiecībā pret sodīto uzņēmumu, bet ir ņemta vērā tikai, lai aprakstītu situāciju attiecīgajā tirgū.

(sal. ar 66., 68., 70. un 71. punktu)

5. Lai pārbaudītu uzņēmuma iespējami dominējošo stāvokli konkrētā nozares tirgū, konkurences iespējas ir jānovērtē, ņemot vērā tirgu, kurā tiek pārdotas visas tās preces vai pakalpojumi, kas atkarībā no to īpašībām ir īpaši piemēroti, lai apmierinātu pastāvīgas vajadzības, un ir tikai nelielā mērā savstarpēji aizstājami ar citām precēm vai pakalpojumiem. Turklāt, ņemot vērā, ka konkrētā tirgus noteikšanu var izmantot, lai novērtētu, vai attiecīgais uzņēmums var radīt šķēršļus efektīvas konkurences saglabāšanai un lielā mērā rīkoties neatkarīgi no tā konkurentiem un no pakalpojumu sniedzējiem, nevar pārbaudīt tikai attiecīgo pakalpojumu objektīvās pazīmes, bet ir jāņem vērā arī konkurences apstākļi un pieprasījuma un piedāvājuma struktūra tirgū.

Ja preci var izmantot dažādos nolūkos un ja šie atšķirīgie lietojumi atbilst arī atšķirīgām ekonomiskajām vajadzībām, ir jāatzīst, ka šī prece katrā atsevišķā gadījumā var piederēt atšķirīgam tirgum, kam gan no struktūras, gan konkurences apstākļu viedokļa, iespējams, ir raksturīgas atšķirīgas īpašības. Taču šāds konstatējums nepamato secinājumu, ka šāda prece līdz ar visām citām precēm, ar kurām to var aizstāt dažādos izmantojumos, kuros to var lietot, un ar kurām tā attiecīgā gadījumā savstarpēji konkurē, veido tikai vienu tirgu.

Konkrētā tirgus ( relevant market ) jēdziens nozīmē, ka starp tajā ietilpstošajām precēm pastāv efektīva konkurence, tādējādi ir jāpastāv pietiekamam savstarpējās aizstājamības līmenim, lai visas preces, kas ietilpst vienā un tajā pašā tirgū, varētu izmantot vienām un tām pašām vajadzībām.

Arī no Komisijas paziņojuma par konkrētā tirgus noteikšanu saistībā ar Kopienu konkurences tiesībām izriet, ka “attiecīgajā preču tirgū ietilpst visas preces un/vai pakalpojumi, ko patērētājs uzskata par savstarpēji aizstājamiem vai aizvietojamiem to īpašību, cenas un tiem paredzētā izmantojuma dēļ”. Saskaņā ar šo paziņojumu pieprasījuma aizstājamības novērtējums ir saistīts ar to preču klāsta noteikšanu, kuras patērētājs uzskata par aizstājamām.

Tādējādi, runājot par interneta piekļuves nozari, tā kā starp liela ātruma interneta piekļuvi un zema ātruma interneta piekļuvi komforta vai kvalitātes ziņā pastāv tikai neliela atšķirība un atšķirības izmantojumos, īpašībās un darbībā papildina būtiska to cenu atšķirība, un tā kā – kaut arī maza ātruma un liela ātruma interneta piekļuve ir zināmā mērā aizstājamas – aizstājamība ir diezgan asimetriska un liela ātruma interneta piekļuves piedāvājumu klientu migrācija uz maza ātruma interneta piekļuves piedāvājumiem ir nenozīmīga salīdzinājumā ar migrāciju pretējā virzienā, Komisijai ir pamats secināt, ka starp liela ātruma un maza ātruma interneta piekļuvi nepastāv pietiekama aizstājamība un kā tirgu, kas jāņem vērā, lai novērtētu dominējoša stāvokļa esamību, noteikt liela ātruma interneta piekļuves tirgu fiziskām personām.

(sal. ar 78.–82., 85.–88. un 91. punktu)

6. Uz dominējošu stāvokli norāda tas, ka attiecīgais uzņēmums atrodas tādā ekonomiskā situācijā, kurā tas spēj radīt šķēršļus efektīvas konkurences saglabāšanai konkrētajā tirgū un kura nodrošina tam iespēju lielā mērā rīkoties neatkarīgi no saviem konkurentiem, klientiem un, visbeidzot, patērētājiem, un Komisijai nav jāpierāda, ka uzņēmuma konkurenti ir izslēgti vai pat galīgi izslēgti no tirgus, lai pierādītu, ka pastāv dominējošs stāvoklis.

Turklāt, kaut arī tirgus daļu nozīme vienā vai otrā tirgū var būt atšķirīga, ļoti lielas tirgus daļas pašas par sevi, izņemot ārkārtas gadījumus, ir pierādījums, ka pastāv dominējošs stāvoklis. Tā tas ir gadījumā, kad tirgus daļa veido 50 %.

Konkurences pastāvēšana attiecīgajā tirgū, pat ja konkurence ir liela, neizslēdz dominējošā stāvokļa esamību šajā pašā tirgū, jo minēto stāvokli raksturo galvenokārt spēja rīkoties, savā tirgus stratēģijā neņemot vērā šo konkurenci un, neraugoties uz to, šīs attieksmes dēļ neciešot kaitējumu. Tādējādi iespējamā konkurences pastāvēšana tirgū, protams, ir atbilstošs apstāklis, lai novērtētu dominējošā stāvokļa pastāvēšanu, bet tā pati par sevi nav noteicošs apstāklis šajā sakarā.

Tirgus daļu samazināšanās attiecīgajā laika posmā neizslēdz dominējošā stāvokļa esamību, jo tirgus daļu samazināšanās, šīm daļām joprojām saglabājoties lielām, pati par sevi nav pierādījums, ka dominējošs stāvoklis nepastāv.

Tas, ka runa ir par ļoti lielā mērā pieaugošu tirgu, nevar izslēgt konkurences normu un it īpaši EKL 82. panta piemērošanu, it īpaši ja attiecīgajam uzņēmumam joprojām piederošā tirgus daļa ir daudz lielāka nekā tā pirmajam konkurentam, kas ir vērā ņemama norāde uz dominējošu stāvokli, un ja tas iespējamo konkurenci pats uzskata par ierobežotu.

Tas, ka attiecīgajam uzņēmumam ar grupas, kurai tas pieder, atbalsta starpniecību tika radītas priekšrocības attiecībā pret konkurentiem, savukārt var sekmēt tā dominējošā stāvokļa izveidošanos.

(sal. ar 99.–101., 103., 104., 107., 109., 111., 112. un 118. punktu)

7. Pamatojoties uz attiecīgā uzņēmuma izmaksu segšanas apmēru, raksturojot dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu, uz ko norāda plēsonīgu cenu izmantošana, ir jānošķir izmaksu segšanas apmēra noteikšanas metodes īstenošana un tā sauktie aprēķini, kas ir vienkāršas matemātiskas darbības.

Tā kā izmaksu segšanas apmēra aprēķināšanas metodes izvēle atšķirībā no pašiem aprēķiniem ir saistīta ar to, ka Komisija veic sarežģītu ekonomisku vērtējumu, tai šajā sakarā ir jāatzīst plašas izvērtēšanas pilnvaras. Līdz ar to, veicot tiesu kontroli, ir jāpārbauda tikai, vai ir ievērotas procesuālās normas un ir norādīts pamatojums, kā arī faktisko apstākļu saturiskā pareizība, vai nav pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā un vai pilnvaras nav izmantotas nepareizi.

(sal. ar 129., 162. un 163. punktu)

8. EKL 82. panta piemērošanas nolūkā ar konkurenci nesaderīga priekšmeta un seku pierādīšana attiecīgā gadījumā var būt viens un tas pats. Ja tiek pierādīts, ka dominējoša uzņēmuma rīcības mērķis ir ierobežot konkurenci, arī šai rīcībai var būt šādas sekas. Tādējādi attiecībā uz cenu noteikšanas praksi pastāv divas dažādas analīzes metodes, kas izmantojamas, ja ir jānosaka, vai uzņēmums ir noteicis plēsonīgas cenas. Cenas, kas ir zemākas par dominējoša uzņēmuma vidējām mainīgajām izmaksām, kā tādas tiek uzskatītas par ļaunprātīgām, jo uzņēmuma vienīgais mērķis, nosakot šādas cenas, ir izspiest no tirgus savus konkurentus, un cenas, kas ir zemākas par vidējām kopējām izmaksām, bet augstākas par vidējām mainīgajām izmaksām, ir ļaunprātīgas, ja tās tiek noteiktas saskaņā ar plānu, kura mērķis ir izspiest no tirgus konkurentu. Netiek izvirzīta prasība pierādīt konkrētas attiecīgās prakses sekas.

Tad, ja dominējošs uzņēmums faktiski īsteno praksi, kuras mērķis ir izspiest no tirgus konkurentu, nepietiek ar to, ka vēlamais rezultāts nav sasniegts, lai šāda rīcība netiktu kvalificēta kā dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana EKL 82. panta nozīmē.

No iepriekš minētā skaidri izriet, ka, runājot par plēsonīgām cenām, pirmo dominējoša uzņēmuma īstenotās ļaunprātīgas prakses elementu veido tas, ka netiek segtas tā izmaksas. Ja netiek segtas mainīgās izmaksas, otrais elements, proti, nodoms īstenot plēsonīgas cenas, tiek prezumēts, savukārt attiecībā uz cenām, kas ir zemākas par vidējām kopējām izmaksām, ir jāpierāda, ka pastāv plāns likvidēt konkurenci. Šis nodoms likvidēt konkurenci ir jāpierāda ar pamatotiem un saskaņotiem pierādījumiem.

Šajā sakarā ir jāuzsver, ka pēc pārkāpuma izdarīšanas radušies ieņēmumi un izmaksas nav jāņem vērā, novērtējot, kādā mērā attiecīgajā laika posmā tikušas segtas izmaksas. EKL 82. pantā ir minēts stāvoklis, ko attiecīgais uzņēmums kopējā tirgū ieņem brīdī, kad tas ir izdarījis pārkāpumu, kurš, iespējams, ir atzīstams par stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu.

Turklāt, vai nu ja cenas ir zemākas par vidējām mainīgajām izmaksām vai arī ja cenas ir zemākas par vidējām kopējām izmaksām, bet augstākas par vidējām mainīgajām izmaksām, nav papildus jāpierāda, ka attiecīgajam uzņēmumam faktiski bija iespēja atgūt zaudējumus.

Uzņēmums, kas īsteno plēsonīgas cenas, var gūt labumu no apjoma ekonomijas un darba produktivitāti sekmējošas pieredzes, ņemot vērā ražošanas apjomu, kas ir palielinājies, tieši pateicoties šai plēsonīgu cenu praksei. Panāktā apjoma ekonomija un darba produktivitāti sekmējoša pieredze līdz ar to nevar atbrīvot uzņēmumu no atbildības atbilstoši EKL 82. pantam.

(sal. ar 130., 152., 195.–197., 217., 224., 227. un 229. punktu)

9. Nevar apgalvot, ka dominējoša uzņēmuma tiesības pielāgoties konkurenta cenām ir absolūtas un ka šīs tiesības par absolūtām ir atzītas Komisijas lēmumu pieņemšanas praksē un judikatūrā, it īpaši ja šīs tiesības varētu attaisnot plēsonīgu cenu noteikšanu, kas savukārt ir aizliegta Līgumā. Kaut arī, ja uzņēmums atrodas dominējošā stāvoklī, tam nevar liegt tiesības aizsargāt savas attiecīgās komercintereses, ja tās tiek apdraudētas, un kaut arī tam iespēju robežās ir jādod iespēja veikt darbības, ko tas uzskata par piemērotām, lai aizsargātu minētās intereses, šāda rīcība nav pieļaujama, ja tās mērķis ir nostiprināt dominējošo stāvokli un to ļaunprātīgi izmantot.

No EKL 82. pantā uzlikto pienākumu rakstura izriet, ka īpašos apstākļos dominējošiem uzņēmumiem var tikt liegtas tiesības rīkoties vai darboties tādā veidā, kas pats par sevi nav ļaunprātīgs un kas pat nav nosodāms, ja šo rīcību vai darbību īsteno uzņēmumi, kas neatrodas dominējošā stāvoklī.

(sal. ar 182., 185. un 186. punktu)

10. Komisijas lēmums nenoteikt naudas sodu kādā konkrētā gadījumā tādēļ, ka konstatētais pārkāpums ir salīdzinoši jauns, nenodrošina imunitāti uzņēmumiem, kas izdara pārkāpumus, par kuriem iepriekš Komisija nav noteikusi sodu. Izvērtējot katras atsevišķas lietas īpašos apstākļus, Komisija, īstenojot savas izvērtēšanas pilnvaras, lemj par vajadzību noteikt naudas sodu, lai sodītu par izdarīto pārkāpumu un lai saglabātu konkurences tiesību efektivitāti.

(sal. ar 251. punktu)

11. Saskaņā ar Pamatnostādnēm [naudas soda] noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, novērtējot pārkāpuma smagumu, ir jāņem vērā atbilstošais pārkāpuma raksturs, faktiskā ietekme uz tirgu un konkrētā ģeogrāfiskā tirgus apjoms.

Runājot par pēdējo minēto faktoru, attiecīgais uzņēmums nevar apstrīdēt, ka pārkāpums, kurā tas tiek vainots, faktiski ir ietekmējis tirgu, ja tā attiecīgā tirgus daļa kopš pārkāpuma uzsākšanas ir palielinājusies, vairs nesamazinoties līdz sākotnējam apmēram, ja šī tirgus daļa ir saglabājusies daudz augstāka nekā lielākā konkurenta tirgus daļa, ja kāds no tā pavisam nelielajiem konkurentiem, kura cenas ir zemākas par izmaksām, bet mazliet augstākas par tā cenām, ir izzudis no tirgus, ja tā konkurentu ienākšana tirgū ir bijusi ļoti neliela un, visbeidzot, ja tā prakse ir kavējusi konkurentu ienākšanu tirgū vai att īstību.

(sal. ar 259.–264. punktu)

12. Sadarbība izmeklēšanā, kas nepārsniedz Regulas Nr. 17 11. panta 4. un 5. punktā noteiktos uzņēmumu pienākumus, nevar būt naudas soda samazinājuma iemesls.

Ar to, ka apsūdzētais uzņēmums pats ir uzaicinājis Komisiju apmeklēt tā telpas, negaidot, kad Komisija pieņems lēmumu par pārbaužu veikšanu, nepietiek, lai pierādītu tik ciešu sadarbību, kas varētu tikt ņemta vērā kā atbildību mīkstinošs apstāklis. Regulas Nr. 17 14. pants paredz, ka, pildot savus EKL 81. pantā noteiktos pienākumus, Komisija var veikt nepieciešamo izmeklēšanu uzņēmumos. Tās pilnvarotās amatpersonas var iekļūt jebkurā uzņēmuma telpā un iegūt darījumu dokumentu kopijas. Komisija izmeklēšanu var veikt, izdodot rakstisku pilnvaru (14. panta 2. punkts) vai pieņemot lēmumu (14. panta 3. punkts). Tas, ka Komisija šajā gadījumā nav pieņēmusi lēmumu, vēl nenozīmē, ka “uzņēmums ir efektīvi sadarbojies procedūras laikā” Pamatnostādņu [naudas soda] noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, nozīmē.

(sal. ar 277. un 281. punktu)