Lieta T-450/05

Automobiles Peugeot SA un Peugeot Nederland NV

pret

Eiropas Kopienu Komisiju

“Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Mehānisko transportlīdzekļu izplatīšana — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Paralēla eksporta no Nīderlandes ierobežojums — Koncesionāru atlīdzības sistēma un spiediens uz tiem — Vienošanās ar pret konkurenci vērstu mērķi — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums un ilgums”

Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2009. gada 9. jūlija spriedums II ‐ 2539

Sprieduma kopsavilkums

Lai uz nolīgumu attiektos EKL 81. panta 1. punktā paredzētais aizliegums, “tās mērķis vai sekas ir [mērķim vai sekām ir jābūt] nepieļaut, ierobežot vai izkropļot konkurenci kopējā tirgū”. Šī nosacījuma alternatīvais raksturs, uz ko norāda saikļa “vai” lietojums, liek vispirms ņemt vērā nolīguma mērķi, ievērojot ekonomisko kontekstu, kurā tas ir piemērojams. Lai novērtētu, vai nolīgums ir aizliegts ar EKL 81. panta 1. punktu, tā konkrēto seku vērā ņemšana tātad ir lieka tad, ja ir redzams, ka tā mērķis ir nepieļaut, ierobežot vai izkropļot konkurenci kopējā tirgū. Tomēr gadījumos, kad šī nolīguma noteikumu analīze neatklāj pietiekamu kaitējuma konkurencei pakāpi, ir jāpārbauda tās sekas un, lai uz to attiektos aizliegums, jābūt izpildītam nosacījumu kopumam, no kuram izriet, ka konkurence ievērojamā veidā ir tikusi nepieļauta, ierobežota vai traucēta. Atšķirība starp “pārkāpumiem pēc būtības” un “pārkāpumiem pēc sekām” ir saistīta ar apstākli, ka noteiktu veidu nolīgumi starp uzņēmumiem jau pēc to rakstura var tikt uzskatīti par normālai konkurences funkcionēšanai kaitējošiem. (sal. ar 43.–45. un 257. punktu)

Nolīgums izplatīšanas jomā ietver ierobežojošu mērķi EKL 81. panta izpratnē tad, ja tas skaidri parāda vēlēšanos regulēt eksporta pārdošanu mazāk labvēlīgā veidā nekā iekšzemes pārdošanu un tādējādi izraisa attiecīgā tirgus sadalīšanu. Šādu mērķi var sasniegt, ne tikai balstoties uz tiešiem eksporta ierobežojumiem, bet arī ar netiešiem pasākumiem, tādiem kā pārdošanas eksportam izslēgšana, kuru veicis automobiļu piegādātājs koncesijas līguma ietvaros, no prēmiju, kuras tiek piešķirtas koncesionāriem, sistēmas, ciktāl tie ietekmē šo darījumu ekonomiskos nosacījumus. (sal. ar 46. un 47. punktu)

Nolīguma, kas vērsts pret konkurenci pēc mērķa, jēdziens ir piemērojams neatkarīgi no iespējamā apstākļa, ka nolīguma dalībniekiem nebija nodoma traucēt konkurenci vai pat ka tie neapzinājās konkurences traucēšanu. Nodoma ierobežot konkurenci pierādījumi nav nepieciešami, lai noteiktu, vai nolīguma mērķis ir paredzēt šādu ierobežojumu. (sal. ar 55. punktu)

Turklāt ir jāatgādina, ka saskaņā ar judikatūru nolīgumu var uzskatīt par ierobežojošu pat tad, ja konkurences ierobežošana nav tā vienīgais mērķis, bet tas ir vērsts arī uz citiem, leģitīmiem mērķiem. (sal. ar 56. punktu)

Lai varētu uzskatīt, ka pastāv nolīgums EKL 81. panta 1. punkta nozīmē, pietiek ar to, ka konkrētie uzņēmumi ir izteikuši kopīgu gribu darboties tirgū noteiktā veidā. Attiecībā uz minētās kopīgās gribas izpausmes formu pietiek ar to, ka noteikumā ir izteikta attiecīgo uzņēmumu griba darboties tirgū atbilstoši šiem noteikumiem. No tā izriet, ka nolīguma jēdziens EKL 81. panta 1. punkta nozīmē, kā tas ir interpretēts judikatūrā, ir pamatots ar to, ka ir vienota vismaz divu dalībnieku griba; šādas vienotības izpausmes veidam nav nozīmes, ja vien tā ir gribas patiesā izpausme. (sal. ar 168.–170. punktu)

Ja uzņēmuma lēmums veido vienpusēju uzņēmuma rīcību, tad uz šādu lēmumu neattiecas EKL 81. panta 1. punktā noteiktais aizliegums. Tomēr noteiktos apstākļos pasākumi, kurus ražotājs ir šķietami īstenojis vienpusēji pastāvīgu komercattiecību ietvaros, kuras tas uztur ar saviem komercpartneriem, var tikt uzskatīti par tādiem, kas veido nolīgumu EKL 81. panta 1. punkta nozīmē. Līdz ar to ir jānošķir gadījumi, kad uzņēmums ir veicis patiešām vienpusēju pasākumu, tātad bez jebkādas tiešas vai netiešas cita uzņēmuma dalības, no tādiem gadījumiem, kad veiktā pasākuma vienpusējais raksturs ir tikai šķietams. Ja uz pirmā veida gadījumiem EKL 81. panta 1. punkts neattiecas, tad otrais gadījums ir jāuzskata par tādu, kas liecina par nolīgumu starp uzņēmumiem, un tādēļ to var ietvert šī panta piemērošanas jomā. It īpaši tā tas ir gadījumā ar konkurenci ierobežojošu praksi un pasākumiem, kurus ražotājs īsteno šķietami vienpusēji savu līgumisko attiecību ar mazumtirgotājiem ietvaros, bet kuri tomēr saņem vismaz netiešu piekrišanu no tiem. Komisija nevar uzskatīt, ka ražotāja šķietami vienpusējs pasākums, kas ir pieņemts tā līgumisko attiecību ar mazumtirgotājiem ietvaros, patiesībā ir nolīguma pamatā starp uzņēmumiem EKL 81. panta 1. punkta nozīmē, ja tas nenosaka citu partneru tiešu vai netiešu piekrišanu ražotāja īstenotajai attieksmei. Komisijai ir jāiesniedz pietiekami precīzi un saskaņoti pierādījumi šajā sakarā. (sal. ar 171.–175. punktu)

Lietas dalībniekam vai iestādei, kas norāda uz konkurences normu pārkāpumu, par to ir jāsniedz pierādījumi, ar ko juridiski pietiekami tiek pamatoti pārkāpuma fakti, un uzņēmumam, kas apgalvojuma par pārkāpumu atspēkošanai izmanto kādu pamatu aizstāvībai, ir jāsniedz pierādījumi, ka ir iestājušies šī aizstāvības pamata izmantošanas nosacījumi, lai minētajai iestādei tādējādi nāktos atsaukties uz citiem pierādījumiem. Pārkāpuma ilgums ir apstāklis, kas ietilpst pārkāpuma jēdzienā atbilstoši EKL 81. panta 1. punktam un kas galvenokārt ir jāpierāda Komisijai. Šajā sakarā saskaņā ar judikatūru tādu pierādījumu trūkuma gadījumā, kas tieši apstiprina pārkāpuma ilgumu, Komisija balstās vismaz uz pierādījumiem par faktiem, kas ir pietiekami saistīti laikā, lai varētu saprātīgi pieņemt, ka šis pārkāpums ir veikts nepārtraukti no viena datuma līdz otram. (sal. ar 219. un 220. punktu)

Nosakot apmēru katram atsevišķam naudas sodam par Kopienas konkurences normu pārkāpumu, Komisijai ir rīcības brīvība. Tās novērtējums tomēr ir jāveic, ievērojot Kopienu tiesības, kas ietver ne vien Līguma noteikumus, bet arī vispārējos tiesību principus. Uzliktā naudas soda samērīguma izvērtēšana salīdzinājumā ar pārkāpuma smagumu un ilgumu, kas bija iepriekš Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktā minētie, bet tagad Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punktā minētie kritēriji, saskaņā ar pēdējās minētas regulas 31. pantu ietilpst neierobežotā Pirmās instances tiesas kompetencē. (sal. ar 273. un 275. punktu)

Pārkāpuma smagums tiek noteikts, ņemot vērā vairākus faktorus — tādus kā lietas īpašie apstākļi, tās konteksts un naudas sodu preventīvā ietekme. Uzņēmumu tiekšanās, formāli nenosakot aizliegumu eksportēt, iestāties cik vien iespējams pret komerciālo partneru paralēlo eksportu, izmantojot atlīdzības sistēmu un spiedienu, ir uzskatāma par pārkāpumu, kuru var kvalificēt kā ļoti smagu. Iniciatīva, kas vērsta tādējādi uz iekšējā tirgus sadalīšanu, pēc savas būtības ir tikpat smaga un nosodāma kā vienkāršs un tiešs aizliegums eksportēt. Šāda iestāšanās gluži kā aizliegums ir acīmredzams konkurences tiesību pārkāpums. Tas rada šķēršļus galveno Kopienas pamatmērķu īstenošanai un konkrētāk vienota tirgus darbībai. Šāda veida pārkāpums pēc savas būtības ir izteikti smags, jo, pirmkārt, īpašās simulēšanas modalitātes ļauj nostiprināt minēto atlīdzības sistēmu, lai gan Komisijas iepriekšējā praksē un pastāvīgajā judikatūrā paralēlā importa jomā, it īpaši saistībā ar aplūkojamo nozari, bija pietiekami skaidri brīdinājumi par šādas sistēmas prettiesiskumu, un, otrkārt, pārkāpējas ir lielas industriālas grupas, kura ieņem ievērojamu stāvokli attiecīgajos tirgos, dalībnieces, un to rīcībā ir juridiskie dienesti, kas ir pilnībā spējīgi novērtēt attiecīgās rīcības pret konkurenci vērstu raksturu. (sal. ar 274., 281., 284., 285. un 290. punktu)