ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 21. maija spriedums –

Wine in Black /ITSB – Quinta do Noval‑Vinhos (“Wine in Black ”)

(lieta T‑420/14)

“Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Wine in Black” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “NOVAL BLACK” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts”

1. Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana — Relatīvi atteikuma pamati — Agrākas preču zīmes, kas ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi — Sajaukšanas ar agrāku preču zīmi iespēja — Vērtēšanas kritēriji (Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) (sal. ar 15. un 40. punktu)

2. Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana — Relatīvi atteikuma pamati — Agrākas preču zīmes, kas ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi — Sajaukšanas ar agrāku preču zīmi iespēja — Vārdiskas preču zīmes “Wine in Black” un “NOVAL BLACK” (Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) (sal. ar 16., 39. un 46. punktu)

3. Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana — Relatīvi atteikuma pamati — Agrākas preču zīmes, kas ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi — Attiecīgo preču zīmju līdzība — Vērtēšanas kritēriji — Kombinēta preču zīme (Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) (sal. ar 18. punktu)

Priekšmets

Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 6. marta lēmumu lietā R 1601/2013‑1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Quinta do Noval‑Vinhos, SA un Wine in Black GmbH

Rezolutīvā daļa:

1) atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas pirmās padomes 2012. gada 29. novembra lēmumu lietā R 1601/2013‑1;
465

Syngenta šajā ziņā apgalvo, ka būtu pareizāk teikt, ka Komisija šajā ziņā nav veikusi izpēti un, “ja nemeklē, tad neatrod”, lai vēlreiz norādītu uz to, ka Komisija nav pierādījusi apstrīdētā akta ietekmes analīzē nepieciešamo rūpību. Tomēr Komisija neapgalvoja, ka vispār nav bijusi negatīva ietekme uz produktivitāti vai vidi, bet tikai to, ka attiecīgās dalībvalstis par to nav ziņojušas. Laikā no EFSA secinājumu publicēšanas līdz apstrīdētā akta pieņemšanai, Komisija regulāri sazinājās ar dalībvalstu pārstāvjiem, lai apspriestu secinājumus, kādi jāizdara no EFSA konstatētajiem riskiem un datu nepilnībām. It īpaši 2013. gada 28. janvārī dalībvalstīm tika nosūtīts darba dokuments, par ko pēc tam lēma Copcasa sanāksmē 2013. gada 31. janvārī un 1. februārī; 2013. gada 14. un 15. martā apstrīdētā akta projekts tika apspriests Copcasa ietvaros un 2013. gada 29. aprīlī apelācijas komitejā vēl bija diskusija par to pašu projektu. Šajos apstākļos ir jākonstatē, ka, ja nevienā no šiem gadījumiem dalībvalstis, kuras valsts līmenī bija apstiprinājušas konkrēto vielu izmantošanas ierobežojumus, neziņoja par negatīvu ietekmi uz produktivitāti un vidi, Komisija varēja paļauties uz šo klusēšanu un pieņemt, ka šādas ietekmes nav vai ka katrā ziņā tai bija neliela nozīme un ka Komisijai pašai nebija jāveic pārbaudes šajā jautājumā.
51

Tādējādi tādos apstākļos kā šajā lietā EACEA, lai izskatītu šo pieteikumu, bija izvēle starp to, ka tā vienīgi izskaidro 2013. gada 2. augusta lēmumu, vai to, ka tā vēršas Komisijā, lai tā to grozītu, vai nu piešķirot subsīdiju, vai to atsakot, bet citu, nevis sākotnēji minēto iemeslu dēļ. EACEA kompetencē nekādi nevarēja būt tāda lēmuma grozīšana, kura pieņemšana nebija tās kompetencē.
184

Prasītāja piebilst, ka tās gadījums pierāda strīdīgās kārtības pārmērīgo piemērošanas jomu. Pat ja pieņemtu, ka tā tik tiešām bija iesaistīta kodolieroču izplatīšanā, kā to apgalvoja Padome, tad pret to noteiktie individuālie ierobežojošie pasākumi būtu reizē piemēroti un pietiekami, lai izvairītos no riska saistībā ar tās veiktajiem līdzekļu pārvedumiem, un papildu pasākumi nebija nepieciešami. Ciktāl no iepriekš 16. punktā minētā sprieduma Bank Mellat/Padome (EU:T:2013:39) izriet, ka tā nebija iesaistīta kodolieroču izplatīšanā, vēl jo vairāk nebija nepieciešams ierobežot tās likumīgās darbības ar strīdīgo kārtību. Tas tā vēl jo vairāk esot tādēļ, kā izriet no United Kingdom Supreme Court (Apvienotās Karalistes Augstākā tiesa) sprieduma, ka attiecībā uz Apvienotās Karalistes pret to noteiktajiem ierobežojošiem pasākumiem tā ir ieviesusi sistēmu, kura ļauj izvairīties no jebkura Drošības padomes noteikto ierobežojošo pasākumu pārkāpuma.
61

Apstrīdētā lēmuma rezolutīvā daļa ir formulēta šādi: “1. pants Pasākumi, kas izriet no TRLIS 115. panta 11. punkta piemērošanas (nomāto aktīvu priekšlaicīga norakstīšana), no tonnāžas nodokļu shēmas piemērošanas uzņēmumiem, kuģiem vai darbībām, kurām uz to nav tiesību, un no RIS 50. panta 3. punkta piemērošanas, ir valsts atbalsts ekonomisko interešu grupām un to ieguldītājiem, kuru kopš 2002. gada 1. janvāra nelikumīgi īstenojusi [Spānijas Karaliste], pārkāpjot [LESD] 108. panta 3. punktu. 2. pants Lēmuma 1. pantā minētie valsts atbalsta pasākumi nav saderīgi ar iekšējo tirgu, izņemot to atbalstu, kas attiecas uz atlīdzību par finanšu ieguldītāju starpniecību atbilstīgi tirgum un ko nodod jūras transporta uzņēmumiem, kuriem saskaņā ar Jūras transporta pamatnostādnēm ir uz to tiesības atbilstīgi šajās pamatnostādnēs paredzētajiem nosacījumiem. 3. pants [Spānijas Karaliste] izbeidz 1. pantā minēto atbalsta shēmu, ciktāl tā nav saderīga ar iekšējo tirgu. 4. pants 1. [Spānijas Karaliste] atgūst nesaderīgo atbalstu, kas piešķirts saskaņā ar 1. pantā minēto shēmu, no EIG ieguldītājiem, kuri guvuši labumu no tās, nedodot iespēju šādiem saņēmējiem nodot atgūšanas slogu citām personām. Tomēr netiek atgūts atbalsts, kas piešķirts kā daļa no finansēšanas darbībām, ar kurām kompetentas valsts iestādes ir apņēmušās piešķirt pasākumu sniegtās priekšrocības saskaņā ar pirms 2007. gada 30. aprīļa pieņemtiem juridiski saistošiem tiesību aktiem. [..] 5. pants 1. Saskaņā ar šā lēmuma 1. pantā minēto shēmu piešķirtā atbalsta atgūšana ir tūlītēja un spēkā esoša. 2. [Spānijas Karaliste] nodrošina, ka šis lēmums tiek izpildīts četros mēnešos no tā paziņošanas datuma. 6. pants 1. Divos mēnešos no šā lēmuma paziņošanas [Spānijas Karaliste] iesniedz šādu informāciju: [..] 2. [Spānijas Karaliste] informē Komisiju par šā lēmuma izpildei pieņemto valsts pasākumu īstenošanas gaitu, līdz saskaņā ar 1. pantā minētajām atbalsta shēmām piešķirtais atbalsts ir atgūts. [..]”
15

Saņēmusi Spānijas iestāžu un citu ieinteresēto lietas dalībnieku apsvērumus, Komisija 2013. gada 19. jūnijā pieņēma Lēmumu 2014/489/ES par valsts atbalstu SA.28599 (C 23/[20]10 (ex NN 36/[20]10, ex CP 163/[20]09)), ko Spānijas Karaliste īstenojusi zemes ciparu televīzijas (DTT) ieviešanai attālās un mazāk urbanizētās teritorijās (ārpus Kastīlijas–Lamančas), kura rezolutīvajā daļā ir paredzēts: “1. pants Valsts atbalsts, kas zemes televīzijas platformas operatoriem piešķirts zemes ciparu televīzijas tīkla ieviešanai, uzturēšanai un ekspluatācijai II zonā un ko Spānija[s] [Karaliste] nelikumīgi īstenojusi, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, izņemot to atbalstu, kas piešķirts atbilstīgi tehnoloģiju neitralitātes kritērijam, nav saderīgs ar iekšējo tirgu. 2. pants Atsevišķais 1. pantā minētais atbalsts nav uzskatāms par atbalstu, ja piešķiršanas brīdī tas atbilda tobrīd piemērojamai regulai, kas pieņemta atbilstīgi [..] Padomes Regulas (EK) Nr. 994/98 [..] 2. pantam. 3. pants 1. Spānija[s] [Karaliste] no zemes ciparu televīzijas operatoriem atgūst 1. pantā minēto nesaderīgo atbalstu neatkarīgi no tā, vai šie operatori ir tiešie vai netiešie atbalsta saņēmēji. 2. Atgūstamajām summām pieskaita procentus par periodu no dienas, kad summas nodotas saņēmējiem, līdz to faktiskās atgūšanas dienai. 3. Procentu likmi aprēķina gan pamatsummai, gan procentiem saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 794/2004 [..] V nodaļu. 4. Spānija no šā lēmuma paziņošanas dienas aptur visus neizmaksātos 1. pantā minētā atbalsta maksājumus. 4. pants 1. Spānija 1. pantā minēto atbalstu atgūst nekavējoties un efektīvi. 2. Spānija[s] [Karaliste] nodrošina šā lēmuma īstenošanu četru mēnešu laikā no tā paziņošanas dienas. 3. Divu mēnešu laikā no šā lēmuma paziņošanas dienas Spānija iesniedz Komisijai šādu informāciju: a) 1. pantā minētā atbalsta saņēmēju sarakstu un atbalsta kopējo summu, ko saskaņā ar 1. pantā minēto shēmu saņēmis katrs no tiem, norādot to 6.2. iedaļā noteiktajās kategorijās; b) kopējo summu (pamatsummu un atgūšanas procentus), kas jāatgūst no katra saņēmēja; [..] 5. pants Šis lēmums adresēts Spānijas Karalistei.”
86

Šajā ziņā ir jāatgādina, ka saskaņā ar judikatūru, lai nodrošinātu nosacījuma par tādas tiesību normas pārkāpumu, ar kuru tiek piešķirtas tiesības privātpersonām, lietderīgo iedarbību, izvirzītās tiesību normas sniegtajai aizsardzībai ir jāattiecas uz personu, kas uz to ir atsaukusies, un šai personai tādējādi ir jābūt to personu vidū, kurām ar attiecīgo tiesību normu ir piešķirtas tiesības. Tiesību norma, ar kuru privātpersona netiek aizsargāta no prettiesiskuma, uz kuru tā ir atsaukusies, bet tiek aizsargāta cita privātpersona, nevar tikt uzskatīta par atlīdzinājuma avotu (spriedumi, 2007. gada 12. septembris, Nikolaou/Komisija,T‑259/03, EU:T:2007:254, 44. punkts, un 2009. gada 9. jūlijs, Ristic u.c./Komisija,T‑238/07, EU:T:2009:263, 60. punkts). No tā izriet, ka prasītājs saistībā ar savu prasību atlīdzināt zaudējumus nevar atsaukties uz prettiesiskumu, kas izriet no trešās personas, proti, tā dēla, iespējama tiesību pārkāpuma.
Prasītāja uzskata, ka patērētāji nemusulmaņi saprot tās sertifikācijas zīmi kā kvalitātes, nevis tikai kā atbilstības šariatam simbolu. Šajā ziņā tā norāda uz tādiem reklāmas saukļiem laikrakstā kā “The mark of Quality, Hygiene & Safety”, “Peace of mind for non-Muslims too” un “Besides the Brand, There’s One Symbol You Can Trust”. Tiesas sēdē tā precizēja, ka minētais laikraksts ir pieejams visā pasaulē gan papīra, gan elektroniskā formā un ka nav tā, ka tas ir pieejams vienīgi abonentiem, kā Apelācijas padome to kļūdaini apgalvoja apstrīdētā lēmuma 38. punktā. Tādējādi minētā padome esot kļūdaini secinājusi, ka patērētāji, kas neievēro halal režīmu, neesot ievērojuši agrāko preču zīmi un tāpēc pierādīt tās “goodwill” bija grūtāk. Tāpat prasītāja atsaucas uz daudziem šajā laikrakstā publicētiem rakstiem, kā arī uz vairākām interneta vietnēm. Visbeidzot prasītāja norāda, ka Apvienotajā Karalistē tā ir piedalījusies divos pasākumos, kuros reklamēja savu sertifikācijas zīmi.
73

Ņemot vērā to, ka izņēmumi no grozītā Lēmuma 2004/258 4. pantā paredzētajām piekļuves tiesībām ir atkāpe no tās 2. panta 1. punktā paredzētajām piekļuves tiesībām, tie ir jāinterpretē un jāpiemēro šauri. Tādēļ, ja ECB nolemj atteikt piekļuvi dokumentam, kuru tai tiek lūgts publiskot, saskaņā ar minētā lēmuma 4. panta 1. punktu tai principā ir jāsniedz paskaidrojumi par to, kā piekļuve šim dokumentam varētu konkrēti un faktiski kaitēt interesēm, ko aizsargā kāds no šajā tiesību normā paredzētajiem izņēmumiem, uz kuru šī iestāde atsaucas (spriedums Thesing un Bloomberg Finance/ECB, minēts 53. punktā, EU:T:2012:635, 41. un 42. punkts).
70

Saistībā ar apgalvojumu, ka Apelāciju padome esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes, labas pārvaldības un tiesiskās noteiktības principus, tas ir jānoraida kā nepamatots, jo neviens no lietas materiālu elementiem neļauj atbalstīt šādu apgalvojumu. It īpaši tas, ka ITSB aplūkoja katru atsevišķo preci un katru atsevišķo pakalpojumu, lai pārbaudītu saikni starp tiem un konkrēto preču zīmi, liecina par rūpīgu un uzmanīgu novērtējumu, kurā ievēroti labas pārvaldības un tiesiskās noteiktības principi. Runājot par vienlīdzīgas attieksmes principu, ir jāuzsver, ka to nevar uzskatīt par pārkāptu tā iemesla dēļ vien, ka dažas no precēm un pakalpojumiem, uz ko attiecas konkrētā preču zīme, ir aizsargātas un dažas citas nav aizsargātas, jo šis apstāklis vienīgi parāda, ka, lai šis princips tiktu atzīts par pārkāptu atšķirīgas attieksmes dēļ, ir nepieciešams, lai attiecīgās situācijas būtu līdzīgas, ņemot vērā visus tās raksturojošos elementus. Šajā gadījumā tas tā nav.
Turklāt divu preču zīmju līdzības vērtējumā nepietiek ņemt vērā tikai vienu kombinētas preču zīmes sastāvdaļu un salīdzināt to ar citu preču zīmi. Gluži pretēji, salīdzinājums ir jāveic, konfliktējošo preču zīmju izvērtēšanā katru no tām aplūkojot kopumā, kas neizslēdz, ka kopējā iespaidā, ko kombinētā preču zīme rada konkrētās sabiedrības daļas atmiņā, zināmos apstākļos var dominēt viena vai vairākas šīs preču zīmes sastāvdaļas. Vienīgi tad, ja visas pārējās preču zīmes sastāvdaļas ir nenozīmīgas, līdzības vērtējums var tikt veikts, pamatojoties tikai uz dominējošo elementu. Tā tas varētu būt tostarp gadījumā, kad šī sastāvdaļa viena pati var dominēt šīs preču zīmes attēlā, kas palicis konkrētās sabiedrības daļas atmiņā, tādējādi, ka visas pārējās preču zīmes sastāvdaļas ir nenozīmīgas tās radītajā kopējā iespaidā.

Ciktāl runa ir par konfliktējošo apzīmējumu vizuālo, fonētisko vai konceptuālo līdzību, sajaukšanas iespējas visaptverošam vērtējumam ir jābalstās uz šo apzīmējumu radīto kopējo iespaidu, it īpaši ņemot vērā to atšķirtspējīgos un dominējošos elementus. Preču zīmju uztverei, kāda ir attiecīgo preču vai pakalpojumu vidusmēra patērētājam, minētās sajaukšanas iespējas visaptverošajā vērtējumā ir noteicoša loma. Šajā ziņā vidusmēra patērētājs parasti uztver preču zīmi kā vienu veselumu un neveic dažādu tās elementu pārbaudi.

Lai gan gadījumā, kad preču zīme ir veidota no vārdiskiem un grafiskiem elementiem, pirmie no minētajiem elementiem principā ir atšķirtspējīgāki nekā otrie, jo vidusmēra patērētājam būs vieglāk atsaukties uz konkrētām precēm, minot preču zīmes nosaukumu, nevis aprakstot tās grafisko elementu, no tā neizriet, ka preču zīmes vārdiskie elementi vienmēr ir uzskatāmi par atšķirtspējīgākiem nekā grafiskie elementi. Proti, kombinētas preču zīmes gadījumā grafiskajam elementam var būt līdzvērtīga nozīme vārdiskā elementa nozīmei. Tādējādi, lai identificētu dominējošo elementu, ir jāizvērtē apstrīdētās preču zīmes grafiskā elementa raksturīgās īpašības un tās vārdiskā elementa raksturīgās īpašības, kā arī attiecīgās šo elementu pozīcijas.

(skat. 29. punktu)
Lai arī Vadlīnijas novērtētājiem un darbiniekiem par personāla novērtējuma procedūru nevar tikt kvalificētas kā tiesību normas, kas administrācijai katrā ziņā būtu jāievēro, tajās tomēr ir paredzētas uzvedības normas, kurās norādīta prakse, kas jāievēro un no kuras katrā atsevišķā gadījumā administrācija nevar atkāpties, nenorādot iemeslus, kuri būtu saderīgi ar vienlīdzīgas attieksmes principu. Pieņemot šādas uzvedības normas un to pasludināšanas brīdī paziņojot, ka turpmāk šīs normas tiks piemērotas gadījumiem, ar kuriem tās saistītas, attiecīga iestāde pati ierobežo savas rīcības brīvības izmantošanas iespējas un nevar atteikties no šīm normām, nevēlēdamās, lai attiecīgā gadījumā to sodītu par tādu vispārējo tiesību principu kā vienlīdzīgas attieksmes principa vai tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu. Tādējādi nevar izslēgt, ka ar zināmiem nosacījumiem un atkarībā no to satura šādas uzvedības normas ar vispārējo piemērošanas jomu var radīt tiesiskās sekas.

(sal. ar 61. punktu)

Tiesa: spriedums, 2005. gada 28. jūnijs, Dansk Rørindustri u.c./Komisija, C‑189/02 P, C‑202/02 P, no C‑205/02 P līdz C‑208/02 P un C‑213/02 P, Krājums, EU:C:2005:408, 209.–211. punkts.

Vispārējā tiesa: spriedums, 1997. gada 9. jūlijs, Monaco/Parlaments, T‑92/96, Krājums‑CDL, EU:T:1997:105, 46. punkts.
No valsts judikatūras izriet, ka apzīmējums, ko izmanto, lai apzīmētu preces vai pakalpojumus, var iegūt reputāciju tirgū apzīmējuma maldinošai izmantošanai piemērojamo tiesību izpratnē.

Turklāt no valsts judikatūras izriet, ka apzīmējums, ko izmanto, lai apzīmētu preces vai pakalpojumus, var iegūt reputāciju tirgū prasībai par apzīmējuma maldinošu izmantošanu piemērojamo tiesību izpratnē pat tad, ja to ir izmantojuši vairāki uzņēmēji. No tā izriet, ka šie uzņēmēji var būt apveltīti ar tiesībām uz apzīmējumu, kas ir ieguvis reputāciju tirgū, atbilstoši šīs prasības “plašajai” formai, kas ir atzīta valsts judikatūrā.

Publisko tiesību subjekti arī var tikt aizsargāti ar prasību sakarā ar maldinošu izmantošanu, ja to darbības var radīt “goodwill”. Ja minētie tiesību subjekti izmanto konkrētu, sev ekskluzīvi piederošu apzīmējumu, tie var atsaukties uz “goodwill” saistībā ar preču un pakalpojumu, kurus aptver šis apzīmējums, tirdzniecību. Tāpat, ja šie tiesību subjekti jebkāda apzīmējuma izmantošanā dalās ar citiem uzņēmējiem, uz “goodwill” var atsaukties paši publisko tiesību subjekti un attiecīgie uzņēmēji.

Ja agrāku apzīmējumu izmanto vairāki uzņēmēji, īpašumtiesības uz “goodwill” ir jāizvērtē, ņemot vērā lietas apstākļus. Tādējādi, lai noskaidrotu, vai iebildumu pret sertifikācijas zīmes kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju iesniedzējs ir “goodwill” vienīgais īpašnieks, ir jāizvērtē sertifikācijas zīmes klientu piesaistīšanas spēks.

(sal. ar 34., 35., 38. un 39. punktu)
Tomēr neierobežotas kompetences īstenošana, nosakot naudas sodu apmēru, nedrīkst izraisīt diskrimināciju starp uzņēmumiem, kas ir piedalījušies LESD 101. panta 1. punktam neatbilstošā nolīgumā. Ja Savienības tiesa konkrēti attiecībā uz vienu no šiem uzņēmumiem ir paredzējusi atkāpties no aprēķina metodes, kuru ir izmantojusi Komisija un kuru tiesa nav apstrīdējusi, tad pēdējai minētajai tas ir jāpaskaidro spriedumā.

Saskaņā ar pamatnostādņu naudas sodu, kas uzlikti saskaņā ar Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu, aprēķināšanai 13. punktu, lai noteiktu pamatsummu naudas sodam, ko uzlikt par konkurences tiesību normu pārkāpumu, Komisija izmanto preču vai pakalpojumu pārdošanas, ko veicis uzņēmums tiešā vai netiešā saistībā ar pārkāpumu attiecīgajā ģeogrāfiskajā nozarē Eiropas Ekonomikas zonas teritorijā, vērtību. Šajā ziņā pamatnostādņu 15. punktā ir paredzēts, ka, lai noteiktu uzņēmuma īstenotās pārdošanas vērtību, Komisija izmanto vislabākos datus, kas iegūstami no šī uzņēmuma.

Pamatnostādnēs ir iekļauta indikatīva uzvedības norma attiecībā uz praksi, kas ir jāievēro un no kuras Komisija individuālā gadījumā nevar atkāpties, nenorādot ar vienlīdzīgas attieksmes principu saderīgus iemeslus. Pieņemot šādas uzvedības normas un to pasludināšanas brīdī paziņojot, ka turpmāk šīs normas tiks piemērotas gadījumiem, ar kuriem tās saistītas, attiecīgā iestāde pati ierobežo savas rīcības brīvības izmantošanas iespējas un nevar atteikties no šīm normām, nevēlēdamās, lai attiecīgā gadījumā to sodītu par tādu vispārējo tiesību principu kā vienlīdzīgas attieksmes principa vai tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu.

Tomēr, lai gan Komisijai, kad tā piemēro indikatīvas normas, kuras tā pati sev ir noteikusi, ir pienākums ievērot tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, šis princips nevar būt tādā pašā veidā saistošs Savienības tiesām, ja vien tās, īstenojot savu neierobežoto kompetenci, nemēģina piemērot vienu specifisku naudas sodu aprēķina metodi, bet gan izvērtē katru atsevišķo to izskatīšanai nodoto situāciju, ņemot vērā visus faktiskos un tiesiskos apstākļus, kas uz to attiecas.

(sal. ar 157., 167. un 168. punktu)
Res judicata spēka princips, atbilstoši kuram tiesas nolēmuma galīgais raksturs nevar tikt apšaubīts, attiecībās starp galīgu lēmumu par iebildumiem un pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu nav piemērojams, jo ir jāņem vērā, pirmkārt, ka Iekšējā tirgus saskaņošanas birojā (preču zīmes, paraugi un modeļi) notiekošais process ir nevis tiesas, bet gan administratīvs process un, otrkārt, ka Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 53. panta 4. punktā un 100. panta 2. punktā šajā saistībā nekādas normas nav paredzētas. Tā tas ir arī pretējā gadījumā saistībā ar attiecībām starp procesu, kura rezultātā tiek pieņemts galīgs lēmums par atcelšanu vai spēkā neesamības atzīšanu, un iebildumu procesu. Tomēr galīgajā lēmumā par atcelšanu vai spēkā neesamības atzīšanu veiktos konstatējumus – kad ir jālemj par iebildumiem to pašu lietas dalībnieku starpā, kas attiecas uz to pašu priekšmetu un ir balstīti uz tiem pašiem pamatiem – ITSB nevar pilnībā ignorēt, ar nosacījumu, ka šos konstatējumus vai izskatītos jautājumus nav ietekmējuši jauni faktiskie apstākļi, jauni pierādījumi vai jauns pamatojums. Faktiski šāds apgalvojums ir vienīgi tādas judikatūras īpašā izpausme, saskaņā ar kuru, novērtējot, vai apzīmējumu var reģistrēt, no ITSB agrākajiem lēmumiem izrietošā prakse ir apstāklis, ko var ņemt vērā.

Tādējādi Apelācijas padomei nav uzticīgi jāseko Anulēšanas nodaļas lēmumā norādītajiem apsvērumiem un secinājumiem. Ja tas tā nebūtu, atsevišķu pārsūdzības procedūru – pirmkārt, no iebildumu iesniegšanas par Kopienas preču zīmes reģistrāciju līdz tās reģistrācijai un, otrkārt, saistībā ar reģistrētas Kopienas preču zīmes atcelšanu un spēkā neesamības atzīšanu – lietderīgā iedarbība tiktu apdraudēta, lai gan to secīga vai vienlaicīga apstrīdēšana atbilstoši Regulai Nr. 207/2009 ir iespējama. Šo vērtējumu apstiprina tas, ka, ņemot vērā Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. punktu un 57. panta 2. punktu, atkarībā no pieteikuma par atcelšanu vai spēkā neesamības atzīšanu iesniegšanas dienas vai no reģistrācijas pieteikuma publicēšanas dienas, piecu gadu laikposmi, attiecībā uz kuriem ir prasīts pierādīt Kopienas preču zīmes faktisku izmantošanu, var atšķirties.

(sal. ar 38. un 39. punktu)
2.

Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana — Absolūti atteikuma pamati — Preču zīmes, kas sastāv tikai no apzīmējumiem vai norādēm, kuri var kalpot, lai norādītu preces īpašības — Jēdziens — Preču zīme, ko veido vārds vai neoloģisms, kas izriet no elementu kombinācijas (Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) (sal. ar 29.–31. punktu)
Nepieciešamība vienveidīgi piemērot un līdz ar to interpretēt Eiropas Savienības tiesību aktu nepieļauj, ka tas tiek ņemts vērā izolēti kādā vienā no tā valodu redakcijām, bet gan – tieši pretēji – prasa, lai tas tiktu interpretēts, pamatojoties gan uz tā autora faktisko nolūku, gan arī uz mērķi, ko tas ir vēlējies sasniegt, tostarp ņemot vērā esošās redakcijas visās pārējās oficiālajās valodās.

Regulas Nr. 2868/95, ar ko īsteno Regulu Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, 71. noteikuma 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja inter partes procesā kāds procesa dalībnieks lūdz pagarināt termiņu, Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) var – bet tam nav pienākuma – lūgt otra procesa dalībnieka piekrišanu un ka šī tiesību norma ir jālasa kopsakarā ar šī paša noteikuma 1. punktu tādējādi, ka – it īpaši gadījumā, ja Birojs nolemj nelūgt otra procesa dalībnieka piekrišanu, – tam ir jāņem vērā apstākļi, kādos iesniegts lūgums par termiņa pagarināšanu.

Regulas Nr. 2868/95, ar ko īsteno Regulu Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, 22. noteikuma 6. punkts papildina un precizē šīs pašas regulas 22. noteikuma 2.–4. punktā ietvertās normas, kas mutatis mutandis ir piemērojamas atcelšanas procesiem saskaņā ar šīs regulas 40. noteikuma 5. punktu. Šajos apstākļos Regulas Nr. 2868/95 22. noteikuma 6. punkts ir piemērojams atcelšanas procesam, kas balstīts uz Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 51. panta 1. punkta a) apakšpunktu. No Regulas Nr. 2868/95 22. noteikuma 6. punkta izriet, ka Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) ir iespēja pieprasīt iesniegt to dokumentu tulkojumu, kas nav iesniegti procesa valodā, no procesa dalībnieka, kurš šos dokumentus ir iesniedzis.

(sal. ar 55. un 56. punktu)