Keywords

Summary



Keywords

1. Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Nodokļa bāze – Priekšnodokļa atskaitīšana – Nodoklis, kas jāmaksā vai kas samaksāts par nodokļu maksātājam piegādātām precēm un sniegtiem pakalpojumiem

(Padomes Direktīvas 77/388 5. un 6. pants, 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkts un 17. panta 2. punkts)

2. Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Nodokļa bāze – Priekšnodokļa atskaitīšana – Nodoklis, kas jāmaksā vai kas samaksāts par nodokļu maksātājam piegādātām precēm un sniegtiem pakalpojumiem

(Padomes Direktīvas 77/388 5. un 6. pants, 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkts un 17. panta 2. punkts)

Summary

1. Tādas lojalitātes programmas ietvaros, kurā programmas pārvaldītājs ar uzticības dāvanu piegādātājiem slēdz līgumus, saskaņā ar kuriem, ja šie piegādātāji piegādā uzticības dāvanas uzņēmēju klientiem apmaiņā pret punktiem, pārvaldītājs tiem maksā šiem punktiem nolīgto vērtību, Sestās direktīvas 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, kas grozīta ar Direktīvu 95/7, 5. un 6. pants, 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkts, kā arī 17. panta 2. punkts, tā redakcijā, kas izriet no 28.g panta 1. punkta, ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecīgās programmas pārvaldītāja veiktie maksājumi piegādātājiem, kuri piegādā klientiem uzticības dāvanas, ir jāuzskata par trešās personas samaksātu atlīdzību par preču piegādi šiem klientiem vai, vajadzības gadījumā, par tiem sniegtajiem pakalpojumiem. Tomēr valsts tiesai ir jāpārbauda, vai šie maksājumi ietver arī atlīdzību par tāda pakalpojuma sniegšanu, kas atbilst atsevišķam pakalpojumam.

Kaut arī šī lojalitātes programma ir izveidota, lai mudinātu klientus iepirkties pie konkrētiem uzņēmējiem, un pārvaldītājs šajā nolūkā sniedz noteiktus pakalpojumus saistībā ar minētās programmas pārvaldīšanu, tomēr saimnieciskā realitāte ir tāda, ka šajā programmā uzticības dāvanas, kuras var būt gan preces, gan pakalpojumu sniegšana, klientiem piegādā piegādātāji. Turklāt šāds darījums – uzticības dāvanu piegāde – ir apliekams ar pievienotās vērtības nodokli, ja to par atlīdzību attiecīgās valsts teritorijā ir veicis nodokļa maksātājs, kas kā tāds rīkojas. Ir skaidrs, ka, pirmkārt, preču pārdošana un pakalpojumu sniegšana, kas klientiem dod tiesības saņemt punktus, un, otrkārt, uzticības dāvanu nodošana apmaiņā pret šiem punktiem ir divi atšķirīgi darījumi. Tomēr Sestajā direktīvā netiek prasīts, ka, ja preču piegāde vai pakalpojumu sniegšana tikusi veikta par atlīdzību tās 2. panta 1. punkta izpratnē, atlīdzībai par šo piegādi vai pakalpojumu sniegšanu ir jābūt saņemtai tieši no to saņēmēja. Šīs direktīvas 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunktā ir paredzēts, ka atlīdzību var saņemt arī no trešās personas. Šajā ziņā ir jānorāda, ka, tā kā piegādātāju veiktā klientu punktu apmaiņa ir pamatā lojalitātes programmas pārvaldītāja maksājumam piegādātājiem un tā kā šis maksājums tiek aprēķināts, pieskaitot komisijas maksu, kas ir jāmaksā pārvaldītājam un kas ir fiksēta naudas summa par katru punktu, kurš daļēji vai pilnībā ir apmainīts pret uzticības dāvanas cenu, šis maksājums ir atlīdzība par uzticības dāvanu piegādi.

(sal. ar 41.–43., 47., 55.–57. un 65. punktu un rezolutīvo daļu)

2. Tādas lojalitātes programmas ietvaros, kurā programmas pārvaldītājs, kas iegādājas uzticības dāvanas un tādējādi ir to īpašnieks, pārdod minēto programmu un izplata šīs dāvanas sponsorējošo uzņēmumu klientiem apmaiņā pret uzticības punktiem, Sestās direktīvas 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, kas grozīta ar Direktīvu 95/7, 5. un 6. pants, 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkts, kā arī 17. panta 2. punkts, tā redakcijā, kas izriet no 28.g panta 1. punkta, ir jāinterpretē tādējādi, ka sponsora veiktie maksājumi minētās programmas pārvaldītājam, kurš piegādā klientiem uzticības dāvanas, ir jāuzskata daļēji par trešās personas atlīdzību par preču piegādi šiem klientiem un daļēji par atlīdzību par šīs programmas pārvaldītāja sniegtajiem pakalpojumiem šim sponsoram.

Kaut arī šī lojalitātes programma ir izveidota, lai mudinātu klientus iepirkties pie konkrētiem uzņēmējiem, un pārvaldītājs šajā nolūkā sniedz noteiktus pakalpojumus saistībā ar minētās programmas pārvaldīšanu, tomēr saimnieciskā realitāte ir tāda, ka šajā programmā uzticības dāvanas, ko veido preces, klientiem piegādā pārvaldītājs. Turklāt šāds darījums – uzticības dāvanu piegāde – ir apliekams ar pievienotās vērtības nodokli, ja to par atlīdzību attiecīgās valsts teritorijā ir veicis nodokļa maksātājs, kas kā tāds rīkojas. Ir skaidrs, ka, pirmkārt, preču pārdošana un pakalpojumu sniegšana, kas klientiem dod tiesības saņemt punktus, un, otrkārt, uzticības dāvanu nodošana apmaiņā pret šiem punktiem ir divi atšķirīgi darījumi. Tomēr Sestajā direktīvā netiek prasīts, ka, ja preču piegāde vai pakalpojumu sniegšana tikusi veikta par atlīdzību tās 2. panta 1. punkta izpratnē, atlīdzībai par šo piegādi vai pakalpojumu sniegšanu ir jābūt saņemtai tieši no to saņēmēja. Šīs direktīvas 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunktā ir paredzēts, ka atlīdzību var saņemt arī no trešās personas. Tādējādi, tā kā par uzticības dāvanām programmas pārvaldītājs izraksta rēķinu sponsoram par mazumtirdzniecības pārdošanas cenu, tai pieskaitot pasta izmaksas, kas ir piemērojamas pasūtījuma vietā, kur tiek nodotas īpašumtiesības un apmainīti punkti, atskaitot pārvaldītāja peļņu, kas atbilst starpībai starp uzticības dāvanu mazumtirdzniecības pārdošanas cenu un iepirkšanas cenu, par kuru pārvaldītājs iegādājas šīs dāvanas, sponsora maksājums pārvaldītājam ir atlīdzība par minēto dāvanu piegādi.

Tomēr, tā kā sponsora veiktie maksājumi pārvaldītājam atbilst uzticības dāvanu mazumtirdzniecības cenai, tai pieskaitot iepakošanas un nosūtīšanas izdevumus, un pārvaldītājs saņem peļņu, ko veido starpība starp uzticības dāvanu pārdošanas mazumtirdzniecības cenu un iepirkšanas cenu, par kuru pārvaldītājs iegādājas šīs dāvanas, maksājumu var sadalīt divās daļās, kur katra no šīm daļām atbilst atsevišķam pakalpojumam. Tādējādi iepirkuma cenas summa ir atlīdzība par uzticības dāvanu piegādi klientiem, savukārt starpība starp mazumtirdzniecības pārdošanas cenu, kuru maksā sponsors, un iepirkuma cenu, kuru maksā pārvaldītājs, lai iegādātos uzticības dāvanas, proti, šī peļņas daļa, ir atlīdzība par pārvaldītāja sniegtajiem pakalpojumiem sponsoram.

(sal. ar 22., 41.–43., 48., 55., 56., 58., 61.–63. un 65. punktu un rezolutīvo daļu)