ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

arī tie būtu novērsuši traucējumus, kas izriet no atbalsta shēmas, piemēram, radot prasītājiem neizdevīgāku situāciju salīdzinājumā ar tirgus konkurentiem, kuriem ir dažādas energoapgādes struktūras vai iespēja daļu no peļņas piešķirt uzņēmumam, ar kuru prasītāji ir nodrošinājuši daļu no sava elektroenerģijas patēriņa, un saviem klientiem.
C 463/58

Prasība, kas celta 2022. gada 15. oktobrī – C. & S/EUIPO – Scuderia AlphaTauri (“CS jeans your best fashion partner”)

(Lieta T-645/22)

(2022/C 463/85)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: C. & S. Srl (Umbertide, Itālija) (pārstāve: E. Montelione, advokāte)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Scuderia AlphaTauri SpA (Faenza, Itālija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “CS jeans your best fashion partner” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 387 986

Process EUIPO: atcelšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2022. gada 4. augusta lēmums lietā R 182/2022-1

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats:
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka pārsūdzētajā lēmumā ir pieļautas procesuālas kļūdas, kā arī kļūdas pēc būtības šādu konkrētu pārsūdzētā lēmuma trūkumu dēļ: — Ar pārsūdzēto lēmumu ir pārkāpts VNMR 22. panta 6. punkts un VNMR (1) 28. panta 2. punkts, jo a) izmaksas nav saprātīgi izdevumi, kas pienācīgi radušies saistībā ar noregulējuma instrumentu vai pilnvaru izmantošanu; b) VNV nav pieņēmusi atbilstīgu lēmumu attiecībā uz veidu, kādā tā atgūst izmaksas, un tai bija jāuzliek izmaksas noregulējamai iestādei un tādējādi netieši pircējam; c) saskaņā ar VNMR 28. panta 2. punktu VNV ir tikai pilnvarota dot norādījumus valsts noregulējuma iestādēm attiecībā uz noregulējuma shēmas izpildes aspektiem, savukārt pārsūdzētajā lēmumā minētās izmaksas ir izmaksas, kas saistītas ar procedūru, kuras rezultātā tiek pieņemts noregulējuma lēmums; un d) ar VNMR netiek radīts pilnvarojums VNV saņemt juridiskas vai citas konsultācijas uz uzraudzītās iestādes vai tās akcionāru rēķina. — Ārējo padomdevēju iesaistīšana ir pretrunā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantam, kas paredz ikvienas personas tiesības, lai tās jautājumus izskatītu Savienības iestādes un struktūras, nevis ārējie padomdevēji. — Ar pārsūdzēto lēmumu prasītājai uzliktās izmaksas katrā ziņā tiktu segtas no katras uzraudzītās iestādes regulārajām iemaksām VNV administratīvajiem izdevumiem. — No īpašajiem noteikumiem, kas ļauj atgūt izdevumus par juridiskajiem konsultantiem noteiktos apstākļos, e contrario izriet, ka šādas izmaksas parasti nevar atgūt. — Izmaksas nav radušās pareizi un pamatoti. — Dažas izmaksas attiecas uz Horvātijas tiesību jautājumiem. Tikai valsts iestādes un tiesas ir atbildīgas par Horvātijas tiesību aktu interpretāciju un piemērošanu. — Dažas izmaksas attiecas uz sankciju jautājumiem, kas arī nav VNV kompetencē.
4.

Ceturtais prasības pamats: tiesiskās drošības principa pārkāpums, jo neesot ņemtas vērā jaunākās zinātniskās atziņas Uzņēmumi, uz kuriem attiecas Deleģētā regula (ES) 2022/973 esot paļāvušies uz to, ka atbildētāja noregulēs tikai tos kritērijus, kas ir lietišķi izsecināmi no jaunākajām zinātniskajām atziņām. Turklāt tie esot paļāvušies uz to, ka atbildētāja noteiks vienīgi agronomiskās efektivitātes un drošuma kritērijus. Kopējā hroma un vanādija robežvērtības neesot agronomiskās efektivitātes un drošuma kritēriji. Deleģētās regulas (ES) 2022/973 2. panta 3. punkta adresāti neesot varējuši paredzēt, ka tiks noteiktas kopējā hroma un vanādija robežvērtības.
10.

Desmitais prasības pamats: Direktīvas 2014/59/ES un Regulas (ES) Nr. 806/2014 kā Deleģētās regulas (ES) 2015/63, kā arī Īstenošanas regulas (ES) 2015/81 un līdz ar to pārsūdzētā lēmuma juridiskā pamata prettiesiskums Pakārtoti, tiek minēts to Direktīvas 2014/59/ES un Regulas (ES) Nr. 806/2014 noteikumu prettiesiskums, kuri iemaksu sistēmu padara obligātu un ar kuriem atbildētājai tiktu piešķirta pārāk plaša rīcības brīvība. Tā kā šīs tiesību normas nav interpretējamas atbilstoši primārajām tiesībām, tās ir pretrunā pienākuma norādīt pamatojumu principam, tiesiskās drošības principam, kā arī Līgumiem (jo īpaši LES 1. panta 2. punktam, LESD 15., 296. un 298. pantam) un Hartai (it īpaši Hartas 16., 17., 41., 42. un 47. pantam).
—

Padome neesot pierādījusi, kādā veidā prasītājs gūst labumu no Lukašenko režīma vai tā atbalsta. Tāpēc Padome neesot pierādījusi, ka prasītājs gūst labumu no Lukašenko režīma vai atbalsta to.
—

Padome neesot pierādījusi, kādā veidā prasītājs gūst labumu no Lukašenko režīma vai atbalsta to. Tādēļ Padome neesot pierādījusi, ka prasītājs gūst labumu no Lukašenko režīma vai atbalsta to.
—

papildu līgumiskos nokavējuma procentus ar gada likmi, kas (katrā nākamajā mēnesī) ir vienāda ar augstāko no šādām likmēm: i) EURIBOR likme plus 2 % (200 bāzespunkti) (attiecībā uz aizdevuma izmaksām USD valūtā – LIBOR likme plus 2 % (200 bāzespunkti)) vai ii) 3.01. punktā paredzētā nemainīgā likme plus 0,25 % (25 bāzespunkti) – par laiku līdz attiecīgajai samaksai;
C 359/89

Prasība, kas celta 2022. gada 22. jūlijā – EIB/Sīrija

(Lieta T-466/22)

(2022/C 359/108)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji: D. Arts un E. Paredis, advokāti, T. Gilliams, R. Stuart un F. de Borja Oxangoiti Briones, pārstāvji)

Atbildētāja: Sīrijas Arābu Republika

Prasījumi

Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu piespriest Sīrijas Arābu Republikai:

— samaksāt visas naudas summas, kuras kopš 2017. gada 25. augusta ir bijušas maksājamas prasītājai uz Water Supply Deir Ez Zor Region Loan Agreement [aizdevuma līguma Deir Ez Zor reģiona ūdensapgādei] Nr. 80310 (turpmāk tekstā – “aizdevuma līgums”) 3.01., 3.02. un 4.01. punkta pamata, tostarp: — 363 150,97 EUR, kas tai bija jāsamaksā prasītājai 2022. gada 30. jūnijā un kas sastāv no pamatsummas 301 679,16 EUR apmērā, procentiem 34 100,36 EUR apmērā un līgumiskajiem nokavējuma procentiem (kas bija uzkrājušies no samaksas termiņa līdz 2022. gada 30. jūnijam) 27 371,45 EUR apmērā; — papildu līgumiskos nokavējuma procentus ar gada likmi 3,5 % apmērā (350 bāzespunkti) – par laiku līdz attiecīgajai samaksai;

— atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību atbilstoši Reglamenta 134. panta 1. punktam.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatojumā prasītāja izvirza vienu pamatu.

Ar pirmo un vienīgo pamatu tiek apgalvots, ka Sīrijas Arābu Republika nav izpildījusi savas līgumiskās saistības, kas izriet no aizdevuma līguma 3.01. un 4.01. punkta, proti, kopš 2017. gada 25. augusta attiecīgajā samaksas termiņā veikt aizdevuma līgumā paredzētos maksājumus, un no aizdevuma līguma 3.02. punkta, proti, samaksāt nokavējuma procentus ar tajā norādīto gada likmi par katru no veicamajiem, bet neveiktajiem maksājumiem. Tādēļ Sīrijas Arābu Republikai ir līgumisks pienākums samaksāt visas naudas summas, kas maksājamas uz aizdevuma līguma 3.01., 3.02. un 4.01. punkta pamata.
C 359/88

Prasība, kas celta 2022. gada 22. jūlijā – EIB/Sīrija

(Lieta T-465/22)

(2022/C 359/107)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji: D. Arts un E. Paredis, advokāti, T. Gilliams, R. Stuart un F. de Borja Oxangoiti Briones, pārstāvji)

Atbildētāja: Sīrijas Arābu Republika

Prasījumi

Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu piespriest Sīrijas Arābu Republikai:

— samaksāt visas naudas summas, kuras kopš 2017. gada 25. augusta ir bijušas maksājamas prasītājai uz Aleppo – Tall Kojak Road Project Special Term Loan Agreement [īpašā termiņa aizdevuma līguma Aleppo – Tall Kojak ceļa projektam] (turpmāk tekstā – “aizdevuma līgums”) 3.01., 3.02. un 4.01. punkta pamata, tostarp: — 233 051,96 EUR, kas tai bija jāsamaksā prasītājai 2022. gada 30. jūnijā un kas sastāv no pamatsummas 200 900,30 EUR apmērā, procentiem 2 014,25 EUR apmērā un līgumiskajiem nokavējuma procentiem (kas bija uzkrājušies no samaksas termiņa līdz 2022. gada 30. jūnijam) 30 137,41 EUR apmērā; — papildu līgumiskos nokavējuma procentus ar gada likmi 3,5 % apmērā (350 bāzespunkti) – par laiku līdz attiecīgajai samaksai;

— atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību atbilstoši Reglamenta 134. panta 1. punktam.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatojumā prasītāja izvirza vienu pamatu.

Ar pirmo un vienīgo pamatu tiek apgalvots, ka Sīrijas Arābu Republika nav izpildījusi savas līgumiskās saistības, kas izriet no aizdevuma līguma 3.01. un 4.01. punkta, proti, kopš 2017. gada 25. augusta attiecīgajā samaksas termiņā veikt aizdevuma līgumā paredzētos maksājumus, un no aizdevuma līguma 3.02. punkta, proti, samaksāt nokavējuma procentus ar tajā norādīto gada likmi par katru no veicamajiem, bet neveiktajiem maksājumiem. Tādēļ Sīrijas Arābu Republikai ir pienākums samaksāt visas naudas summas, kas maksājamas uz aizdevuma līguma 3.01., 3.02. un 4.01. punkta pamata.
C 359/85

Prasība, kas celta 2022. gada 22. jūlijā – EIB/Sīrija

(Lieta T-455/22)

(2022/C 359/104)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji: D. Arts un E. Paredis, advokāti, T. Gilliams, R. Stuart un F. de Borja Oxangoiti Briones, pārstāvji)

Atbildētāja: Sīrijas Arābu Republika

Prasījumi

Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu piespriest Sīrijas Arābu Republikai:

— samaksāt visas naudas summas, kuras kopš 2017. gada 25. augusta ir bijušas maksājamas prasītājai uz Water Supply Sweida Region Loan Agreement [aizdevuma līguma Sveidas reģiona ūdensapgādei] Nr. 80212 (turpmāk tekstā – “aizdevuma līgums”) 3.01., 3.02. un 4.01. punkta pamata, tostarp: — 652 218,70 EUR, kas tai bija jāsamaksā prasītājai 2022. gada 30. jūnijā un kas sastāv no pamatsummas 559 287,10 EUR apmērā, procentiem 38 925,60 EUR apmērā un līgumiskajiem nokavējuma procentiem (kas bija uzkrājušies no samaksas termiņa līdz 2022. gada 30. jūnijam) 54 006,00 EUR apmērā; — papildu līgumiskos nokavējuma procentus ar gada likmi 3,5 % apmērā (350 bāzespunkti) – par laiku līdz attiecīgajai samaksai;

— atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību atbilstoši Reglamenta 134. panta 1. punktam.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatojumā prasītāja izvirza vienu pamatu.

Ar pirmo un vienīgo pamatu tiek apgalvots, ka Sīrijas Arābu Republika nav izpildījusi savas līgumiskās saistības, kas izriet no aizdevuma līguma 3.01. un 4.01. punkta, proti, kopš 2017. gada 25. augusta attiecīgajā samaksas termiņā veikt aizdevuma līgumā paredzētos maksājumus, un no aizdevuma līguma 3.02. punkta, proti, samaksāt nokavējuma procentus ar tajā norādīto gada likmi par katru no veicamajiem, bet neveiktajiem maksājumiem. Tādēļ Sīrijas Arābu Republikai ir līgumisks pienākums samaksāt visas naudas summas, kas maksājamas uz aizdevuma līguma 3.01., 3.02. un 4.01. punkta pamata.
—

atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2022/908 (2022. gada 8. jūnijs), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus izdevumus, kuri dalībvalstīm radušies Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) satvarā, daļā, kas attiecas uz Ungāriju, ciktāl ar to no Savienības finansējuma konstatēto nepilnību dēļ ir izslēgti izdevumi tā finanšu atbalsta ietvaros, kas Ungārijai piešķirts kā atsaistītais tiešais atbalsts un brīvprātīgs saistītais atbalsts attiecībā uz 2017.–2019. finanšu gadu un atbilstoši pasākumiem, kurus aptver IAKS un risku pārvaldība (ELFLA – Lauku attīstība), attiecībā uz 2017.–2018. finanšu gadu;
—

atzīt, ka Eiropas Centrālajai bankai (ECB), ko pārstāv tās prezidente Christine Lagarde, ir ārpuslīgumiska atbildība par to, ka: a) tā ir radījusi Vincenzo D’Agostino turēto vērtspapīru ar nosaukumu SI FTSE.COPERP vērtības samazināšanos, no kā izriet kopējie ieguldītā kapitāla zaudējumi 450 596,28 EUR apmērā, jo Christine Lagarde2020. gada 12. martā, būdama ECB prezidente, ir izteikusi slaveno frāzi: “tas nav ECB uzdevums mazināt procentu likmju atšķirības atsevišķu valstu vidū”, kas provocēja būtisku vērtspapīru vērtības samazinājumu visās pasaules biržās un 16,92 % samazinājumu Milānas biržā, kas ir tāda procentuāla daļa, kura šīs biržas un arī citi biržu vēsturē visā pasaulē vēl nav bijusi sasniegta, un turklāt viņa preses konferencē informēja visu pasauli par to, ka ECB vairs nevar saglabāt aizdevumu, kuri izsniegti grūtībās nonākušām valstīm, vērtību, un tādējādi paziņoja par pilnīgu virziena maiņu monetārajai politikai, kurai ECB bija sekojusi prezidenta Mario Draghi, kura pilnvaras beidzās 2019. gada novembrī, laikā. b) tā ar šo rīcību, kuras dēļ notika iepriekš minētais krasais indeksa kritums Milānas biržā, radīja prasītājam kapitāla vērtības samazinājumu; c) tā ir likusi prasītājam viņa ievērojamā un būtiskā kapitāla vērtības samazinājuma dēļ – lai izlīdzinātu kapitāla vērtības samazinājumu un kā Banca Fideuram SpA sabiedrībai Dafin Srl piešķirtās kredītlīnijas garantijas sniedzējam – paplašināt šīs kredītlīnijas izmantoto daļu, no kuras viņš saņem nepieciešamos līdzekļus, lai īslaicīgi pārdotu citus viņam piederošus vērtspapīrus, no kā viņš cieta zaudējumus 2 534 422,16 EUR apmērā 2020. gadā un vēl 336 517,30 EUR laikposmā no 2021. gada 1. janvāra līdz 2021. gada 15. aprīlim un tādējādi kopējos zaudējumus 2 870 939,30 EUR apmērā; d) tā ir radījusi mantiskos zaudējumus no negūtās peļņas 1 013 074,00 EUR apmērā; e) tā kopumā ir radījusi mantiskos zaudējumus 4 334 609,28 EUR apmērā.
Prasība, kas celta 2022. gada 20. jūlijā – Millennium BCP Participações un BCP África/Komisija

(Lieta T-462/22)

(2022/C 340/76)

Tiesvedības valoda – portugāļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Millennium BCP Participações, SGPS, SU, Lda (Funšala, Portugāle), BCP África, SGPS, Lda (Funšala) (pārstāvji: B. Santiago, L. do Nascimento Ferreira, P. Gouveia e Melo, D. Oda un A. Queiroz Martins, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 88. panta 1. un 2. punktu un 89. panta 3. punkta d) apakšpunktu uzdot Eiropas Komisijai iesniegt pievienošanai lietas materiāliem 2006. gada 28. jūlija vēstuli, kurā Portugāles iestādes Komisijai pieteica “III shēmas” pasākuma projektu saskaņā ar LESD 108. panta 3. punktu, t.sk. visus šīs vēstules pielikumus;

— atcelt Komisijas 2020. gada 4. decembra Lēmuma C(2020)8550 final“Par valsts atbalsta shēmu SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN), ko Portugāle īstenojusi par labu Madeiras Brīvajai zonai (MBZ) – III shēma”, 1. pantu un 4. panta 1. punktu, ciktāl tie attiecas uz tādām Estatuto dos Beneficios Fiscais (Noteikumi par nodokļu atvieglojumiem) 36. panta 8. punktā minētajām pārvaldītājsabiedrībām (sociedades gestoras de participações sociais – SGPS) kā prasītājas;

— piespriest atbildētājai segt savus, kā arī atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

Pirmais pamats: tiesību kļūda, jo neesot izpildīts LESD 296. pantā noteiktais pienākums norādīt pamatojumu.

Otrais pamats: tiesību kļūda, jo LESD 108. panta 3. punkts esot pārkāpts ar to, ka Komisijas 2020. gada 4. decembra Lēmumā C(2020)8550 final“Par valsts atbalsta shēmu SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN), ko Portugāle īstenojusi par labu Madeiras Brīvajai zonai (MBZ) – III shēma”, pārvaldītājsabiedrības (sociedades gestoras de participações sociais – SGPS) ir ietvertas to saņēmēju lokā, no kuriem atbalsts ir jāatgūst gadījumā, ja netiek izpildīts nosacījums par darbavietu radīšanu.

Trešais pamats: tiesību kļūda, jo esot pārkāpti tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības principi.
—

piespriest Komisijai samaksāt saliktos procentus par nesamaksāto nokavējuma procentu summu (vai summu, kas konkretizēta iepriekšējā punktā) par laiku no 2019. gada 5. novembra līdz šādas summas samaksas dienai ar nokavējuma procentu likmi 3,5 % (kas vienāda ar ECB refinansēšanas likmi plus 3,5 %, vai – pakārtoti – par tādu laikposmu un ar tādu procentu likmi, kādus Vispārējā tiesa uzskatītu par pareiziem), vai – pakārtoti – piespriest Komisijai samaksāt šādus saliktos procentus par laikposmu no attiecīgā HBCE pieprasījuma 2022. gada 14. martā vai no šīs prasības celšanas dienas (un pirms tam samaksāt parastos procentus – ar nokavējuma procentu likmi 3,5 %);
4.

Ceturtais pamats: Atbrīvojuma no nodokļa nosacījumu nepareiza interpretācija — Prasītājs uzskata, ka administratīvā vadītāja pašreizējais atzinums esot bijis daļa no Civildienesta noteikumu 2004. gada reformas, un tāpēc tie esot jāvērtē šajā kopējā kontekstā. Administrācija nevarot atsevišķas daļas vienkārši aplūkot atrauti no reformas kopuma sev finansiāli izdevīgā veidā. — Attiecīgajā spriedumā T-484/18 esot atsauce uz 1980. gada 27. novembra sprieduma Sorasio-Allo u.c./Komisija (81/79, 82/79 un 146/79, EU:C:1980:270) pamatojumu, un tāpēc tas nevarot būt jauna judikatūra. Šajā spriedumā Tiesa neesot ņēmusi vērā visas valodu versijas. Tās toreizējo secinājumu, ka atbrīvojums no nodokļa esot apgādājamā bērna pabalsta papildinājums, Regulas Nr. 260/68 citu valodu versijas neapstiprinot. Tam tomēr līdz šim neesot bijis nozīmes, jo par atbrīvojuma no nodokļa piešķiršanu gados vecākiem bērniem gadu desmitus neesot bijis domstarpību. — Arī no satura ziņā gandrīz identiskās iepriekšējās Regulas 32 (EEK), 12 (EAEK) (2) vēsturiskās interpretācijas neizrietot apgādājamā bērna pabalsta papildinājums atbrīvojuma no nodokļa veidā par apgādājamu bērnu. Kā savienojums izmantotais vārds “turklāt” viennozīmīgi attiecoties uz iepriekšējā daļā minēto izdevumu, kas saistīti ar saimniecisko darbību, fiksēto summu, nevis uz apgādājama bērna pabalstu. — Veicot salīdzinošu interpretāciju, atbrīvojuma no nodokļa piešķiršana par apgādājamu personu apgādību kā ārkārtas apgrūtinājums esot standarts, kuru Padome, pieņemot Regulu 260/68, visdrīzāk ir izmantojusi kā paraugu. — Abos gadījumos – gan apgādājama bērna pabalstam, gan atbrīvojumam no nodokļa –- ir nepieciešams apgādājams bērns; lai saņemtu atbrīvojumu no nodokļa, nav nepieciešams, lai būtu apgādājama bērna pabalsts. Tā esot formālās loģikas kļūda, kurā cēlonis un sekas ir nepamatoti samainīti vietām.
C 284/47

Prasība, kas celta 2022. gada 24. maijā – Fun Factory/EUIPO – I Love You (“love you so much”)

(Lieta T-306/22)

(2022/C 284/65)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Fun Factory GmbH (Brēmene, Vācija) (pārstāvis: K.-D. Franzen, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: I Love You, Inc. (Lewes, Delavēra, Amerikas Savienotās Valstis)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “love you so much” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 157 726

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2022. gada 22. marta lēmums lietā R 1464/2021-4

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu un apmierināt prasītājas prasību;

— piespriest otrai procesa Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats:
—

atzīt par spēkā neesošiem, prettiesiskiem vai tādiem, kas nerada tiesiskas sekas, vai atcelt: (a) Eiropas Komisijas (Directorate-General for Research & Innovation, Directorate H – Common Implementation Centre H.2 – Common Audit Service) 2021. gada 21. decembra vēstuli “Letter of Conclusion – ref. Ares (2021) 7900224 –” – ref. CAIA389007; (b) Final Audit Report, kas pievienots Letter of Conclusion Ares (2021) 7900224; (c) Eiropas Pētniecības izpildaģentūras (REA) 2022. gada 23. februāra“Confirmation Letter REA. C – Future Society C.2 – Secure Society” (pieprasījuma vēstule); (d) Eiropas Pētniecības izpildaģentūras 2022. gada 23. februāra paziņojumu par parādu Nr. 3242202693 (paziņojums par parādu);
—

Atbildētājas kompetencē, piemērojot Regulas (EK) Nr. 834/2007 (2) 33. panta 2. punktu un Regulas (EK) Nr. 1235/2008 (3) 7. pantu, ir izveidot atzīto trešo valstu sarakstu, kas ir minēts Regulas (EK) Nr. 1235/2008 III pielikumā. Taču tikai kompetentā trešās valsts iestāde var akreditēt vai izslēgt no saraksta kontroles institūcijas. Tiek apgalvots, ka, svītrojot prasītāju no atzītu kontroles institūciju saraksta, atbildētāja pārsniedza savas kompetences robežas un pārkāpa Regulas (EK) Nr. 834/2007 33. panta 2. punktu, skatot to kopā ar Regulas (EK) Nr. 1235/2008 7. pantu. Papildus, noteikumi, ar kuriem atbildētāja pamatoja Regulu (ES) 2021/2325, proti, Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2021/1342 (2021. gada 27. maijs) (4) 3. panta a) punkts, nebija stājušies spēkā līdz 2022. gada 1. janvārim.
C 207/44

Prasība, kas celta 2022. gada 23. martā – Hyundai Heavy Industries Holdings/Komisija

(Lieta T-156/22)

(2022/C 207/59)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Hyundai Heavy Industries Holdings Co. Ltd (Seula, Dienvidkoreja) (pārstāvji: S. Völcker, J. Ruiz Calzado, H. Armengod Suarez, J.-B. Douchy, advokāti, un D. Little, Solicitor)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— pilnībā atcelt Komisijas 2022. gada 13. janvāra lēmumu Lietā M.9343 – Hyundai Heavy Industries Holdings/Daewoo Shipbuilding & Marine Engineering (turpmāk tekstā – “Lēmums”) un

— piespriest atbildētājai segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļautas tiesību kļūdas sakarā ar Komisijas mēģinājumu pierādīt dominējošā stāvokļa izveidi, pamatojoties uz analīzi pēc būtības, kas ir nošķirta no juridiskās pārbaudes, kuras piemērošana ir paredzēta Lēmumā.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļautas tiesību kļūdas un kļūdas vērtējumā un neesot nodrošināta pietiekama argumentācija saistībā ar Komisijas secinājumu, ka apstrīdētais darījums būtu izveidojis dominējošo stāvokli, kas izraisītu būtiskus šķēršļus efektīvai konkurencei iekšējā tirgū, jo a) tā paļāvusies uz tirgus daļām kā uz “prima facie” pierādījumiem par dominējošā stāvokļa izveidi, neskatoties uz pastāvīgi zemu peļņu, pārmērīgajām strukturālajām jaudām un retiem publiskajiem iepirkumiem, b) tā neesot atzinusi konkurentu īstenotos konkurences ierobežojumus un kļūdaino nozīmīguma novērtējumu, c) tā noraidījusi patērētāju acīmredzamo pircēja ietekmi tirgū, ko raksturo jaudas pārmērīgums un reti un augstas vērtības publiskie iepirkumi, d) tā neesot noteikusi, kā apstrīdētais darījums var izraisīt būtiskus šķēršļus efektīvai konkurencei iekšējā tirgū un e) tā nepareizi novērtējusi iespējamo rezultātu virkni, kas būtu radušies apstrīdētā darījuma neesamības gadījumā.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots tiesību uz aizstāvību pārkāpums un tiesību uz labu pārvaldību pārkāpums, jo Komisija neesot pieņēmusi papildu paziņojumu par iebildumiem, lai paziņojumā par iebildumiem labotu galveno aspektu neskaidrību un paļaušanos uz tajā neiekļautiem pierādījumiem.
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīts Civildienesta noteikumu 24. pantā paredzētais palīdzības un rūpības pienākums. Prasītāja norāda, ka, iemaksājot pensijas tiesības no valsts shēmas CPUE, ierēdņi parasti no Komisijas saņem tabulu, kurā ir precizēts, vai viņiem ir tiesības uz to izcelsmes valsts shēmā iemaksāto neatlīdzināto summu, kuras nav iekļautas Savienības pensiju shēmas grāmatvedības uzskaitē, aktuārā ekvivalenta atmaksu. Turklāt atmaksa tiek veikta bez ierobežojumiem un īpašas pieejas. Taču, kā apgalvo prasītāja, viņa neesot saņēmusi nedz tabulu, nedz atmaksu.