Keywords

Summary



Keywords

1. Apelācija – Pamati – Vispārējā tiesā izvirzīto pamatu un argumentu vienkārša atkārtošana – Nepieņemamība – Vispārējās tiesas veiktas Kopienu tiesību interpretācijas vai piemērošanas apstrīdēšana – Pieņemamība

(EKL 225. pants; Tiesas Statūtu 58. panta pirmā daļa; Tiesas Reglamenta 112. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

2. Apelācija – Pamati – Pamats, kas pirmoreiz izvirzīts apelācijas tiesvedībā – Nepieņemamība

(Tiesas Reglamenta 113. panta 2. punkts)

3. Prasība sakarā ar valsts pienākumu neizpildi – Komisijas tiesības celt prasību – Diskrecionāra vara

(EKL 81., 82. un 226. pants)

4. Konkurence – Dominējošais stāvoklis – Ļaunprātīga izmantošana – Tarifu šķēru efekts – Piekļuves telekomunikāciju tīklam pakalpojumi, ko sniedz operators, kas ir vienīgās pieejamās infrastruktūras īpašnieks – Komisijas lēmums, ar kuru konstatēta ļaunprātīga rīcība, neskatoties uz valsts regulatīvās iestādes apstiprinātiem tarifiem – Vainojamība pārkāpumā

(EKL 81. un 82. pants)

5. Apelācija – Pamati – Nepietiekams pamatojums – Pieņemamība

(Tiesas Statūtu 58. panta pirmā daļa)

6. Konkurence – Kopienu tiesību normas – Pārkāpumi – Izdarīšana ar tīšu nodomu vai aiz neuzmanības – Jēdziens – Tarifu šķēru efekts, kas izriet no uzņēmuma, kam ir monopols starppakalpojumu tirgū un kvazimonopols pakalpojumu mazumtirdzniecības tirgū, tarifiem

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkta pirmā daļa)

7. Iestāžu akti – Pienākums norādīt pamatojumu – Priekšmets – Apjoms

(EKL 253. pants)

8. Konkurence – Dominējošais stāvoklis – Ļaunprātīga izmantošana – Tarifu šķēru efekts – Piekļuves telekomunikāciju tīklam pakalpojumi, ko sniedz operators, kas ir vienīgās pieejamās infrastruktūras īpašnieks – Negatīva vai nepietiekama atšķirība starp konkurentiem piemērojamajiem tarifiem un mazumtirdzniecības tarifiem

(EKL 82. pants)

9. Konkurence – Dominējošais stāvoklis – Ļaunprātīga izmantošana – Tarifu šķēru efekts – Jēdziens

(EKL 82. pants)

10. Konkurence – Dominējošais stāvoklis – Ļaunprātīga izmantošana – Tarifu šķēru efekts – Piekļuves telekomunikāciju tīklam pakalpojumi, ko sniedz operators, kas ir vienīgās pieejamās infrastruktūras īpašnieks – Konkurentu maržu samazināšanās aprēķināšana

(EKL 82. pants)

11. Konkurence – Dominējošais stāvoklis – Ļaunprātīga izmantošana – Tarifu šķēru efekts – Vienlīdzīgas iespējas – Neesamība – Ieņēmumu, kas rodas no citiem telekomunikāciju pakalpojumiem, ņemšana vērā – Izslēgšana

(EKL 82. pants)

12. Konkurence – Dominējošais stāvoklis – Ļaunprātīga izmantošana – Jēdziens – Rīcība, kurai ir konkurenci ierobežojošas sekas

(EKL 82. pants)

13. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Pārkāpuma smagums – Smags pārkāpums – Tarifu šķēru efekts, kas izriet no monopolstāvoklī esoša uzņēmuma tarifiem – Atbildību mīkstinoši apstākļi

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts; Komisijas paziņojuma 98/C 9/03 1.A punkta 2. daļa)

14. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Komisijas pilnvaras – Iepriekšējās prakses grozīšana – Nediskriminācijas principa pārkāpums – Neesamība

(Padomes Regula Nr. 17)

Summary

1. No EKL 225. panta, Tiesas Statūtu 58. panta pirmās daļas un Tiesas Reglamenta 112. panta 1. punkta c) apakšpunkta izriet, ka apelācijas sūdzībā ir precīzi jānorāda tās sprieduma apstrīdētās daļas, kuru atcelšana tiek pieprasīta, kā arī juridiskie argumenti, kas konkrēti izvirzīti apelācijas sūdzības pamatošanai. Šādai prasībai neatbilst apelācijas sūdzība, kurā nav norādīti specifiski argumenti, ar kuriem tiek identificēta kļūda tiesību piemērošanā, kas esot pieļauta pārsūdzētajā spriedumā, kurā tiek vienīgi atkārtoti argumenti, kas jau tika iesniegti Vispārējā tiesā. Būtībā šāda apelācijas sūdzība faktiski ir lūgums vienkārši izvērtēt prasības pieteikumu, kas jau ticis iesniegts Vispārējā tiesā; šāda atkārtota izskatīšana nav Tiesas kompetencē.

Tomēr tad, ja apelācijas sūdzības iesniedzējs apstrīd to, kā Vispārējā tiesa ir interpretējusi vai piemērojusi Kopienu tiesības, tad pirmajā instancē izskatītos tiesību jautājumus var no jauna izskatīt apelācijas tiesvedībā. Ja apelācijas sūdzības iesniedzējs nevarētu savu apelācijas sūdzību balstīt uz pamatiem un argumentiem, kurus tas jau ir izmantojis Vispārējā tiesā, tad apelācijas sūdzība zaudētu daļu no savas jēgas.

(sal. ar 24. un 25. punktu)

2. Apelācijā nedrīkst grozīt Vispārējā tiesā izskatītā strīda priekšmetu. Tiesas kompetence apelācijas sūdzības izskatīšanā attiecas vienīgi uz juridiskā risinājuma izvērtēšanu, kas tika sniegts saistībā ar pamatiem, kurus izskatīja pirmajā tiesā. Tādēļ lietas dalībnieks nevar pirmo reizi izvirzīt Tiesā pamatu, kas netika izvirzīts Vispārējā tiesā, jo tas šim lietas dalībniekam ļautu iesniegt Tiesā, kuras kompetence apelācijas jomā ir ierobežota, strīdu, kas ir plašāks par to, kurš tika izskatīts Vispārējā tiesā.

(sal. ar 34., 42. un 49. punktu)

3. Dalībvalstīm ir jāīsteno visi vispārīgie vai īpašie pasākumi, lai nodrošinātu, ka valsts regulatīvās iestādes izpilda pienākumus, kas ir saistoši saskaņā ar Eiropas Savienības tiesībām. EKL 81. un 82. pants, lasot tos kopā ar EKL 10. pantu, nosaka dalībvalstīm pienākumu neveikt vai atcelt tādus pasākumus, pat ja tiem ir normatīvs vai administratīvs raksturs, kuru rezultātā uzņēmumiem piemērojamie konkurences noteikumi zaudētu savu lietderīgo iedarbību.

Tomēr saistībā ar Komisijas iespēju celt prasību par valsts pienākumu neizpildi pret attiecīgo dalībvalsti ir jānorāda, ka, tā kā šajā lietā pārsūdzētais spriedums attiecas vienīgi uz tāda lēmuma tiesiskumu, kuru saskaņā ar EKL 82. pantu pieņēmusi Komisija pret sabiedrību – apelācijas sūdzības iesniedzēju, Tiesai šīs apelācijas sūdzības ietvaros ir vienīgi jāpārliecinās, vai šajā apelācijas sūdzībā izvirzītie iebildumi ir tādi, kuri var atklāt, ka Vispārējās tiesas veiktā šāda lēmuma tiesiskuma pārbaudē ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, neatkarīgi no tā, vai Komisija varēja vienlaicīgi vai alternatīvi pieņemt lēmumu, ar kuru tiek konstatēts, ka attiecīgā dalībvalsts ir pārkāpusi Eiropas Savienības tiesības.

Līdz ar to, lai gan nevar noliegt, ka valsts regulatīvās iestādes šajā lietā bija pārkāpušas Eiropas Savienības tiesības, un, pat ja Komisija patiešām būtu varējusi izvēlēties celt prasību par valsts pienākumu neizpildi pret dalībvalsti saskaņā ar EKL 226. pantu, šādām iespējām nav nozīmes šajā apelācijas sūdzības stadijā pat ne vismazākajā mērā tādēļ, ka saskaņā ar EKL 226. pantā paredzēto sistēmu Komisijai ir rīcības brīvība celt prasību par valsts pienākumu neizpildi, un Eiropas Savienības tiesām nav jāizvērtē, vai ir pamatoti izmantot šo brīvību.

(sal. ar 45.–47. punktu)

4. Ja pret konkurenci vērstu rīcību uzņēmumam uzspiež valsts tiesību akti vai ja to rada tiesību normas, kas izslēdz jebkādu iespēju rīkoties atbilstoši konkurencei, EKL 81. un 82. pants nav piemērojams. Šādā situācijā uzņēmuma autonomā rīcība, kā to netieši nosaka šie noteikumi, nerada konkurences ierobežojumu.

Tomēr EKL 81. un 82. pants var tikt piemēroti, ja tiek konstatēts, ka valsts tiesību akti paredz konkurences iespēju, kas var tikt novērsta, ierobežota vai kropļota ar uzņēmumu autonomo rīcību. Tādēļ Tiesa ir vienīgi ierobežotā mērā akceptējusi iespēju izslēgt noteiktu pret konkurenci vērstu rīcību no EKL 81. un 82. panta piemērošanas jomas, ja minētā rīcība ir tikusi pieprasīta no attiecīgajiem uzņēmumiem saskaņā ar spēkā esošajiem valsts tiesību aktiem vai tiesību akti ir lieguši jebkādu iespēju uz konkurences ievērošanu no minēto uzņēmumu puses. Ja valsts likums vienīgi mudina vai atvieglo, lai uzņēmumi veiktu autonomu pret konkurenci vērstu rīcību, tiem ir jāatbild saskaņā ar EKL 81. un 82. pantu. Dominējošā stāvoklī esošiem uzņēmumiem ir īpaša atbildība ar savu rīcību netraucēt efektīvai un neizkropļotai konkurencei kopējā tirgū.

Vienīgi tas, ka telekomunikāciju nozarē dominējošā stāvoklī esošs uzņēmums tika mudināts ar tādas valsts regulatīvās iestādes kā Telekomunikāciju un pasta regulatores iejaukšanos uzturēt cenu praksi, kuras rezultātā tās konkurenti, kuri ir vismaz tikpat efektīvi kā šis uzņēmums, piedzīvoja maržu samazināšanos, nevar pats par sevi nekādā ziņā atbrīvot apelācijas sūdzības iesniedzēju no atbildības saskaņā ar EKL 82. pantu.

Ja, neņemot vērā šādu iejaukšanos, uzņēmumam bija rīcības brīvība grozīt piekļuves pakalpojumu abonentiem mazumtirdzniecības cenas, tad tas ir vainojams maržu samazināšanā. Šādas rīcības pārkāpuma rakstura esamība vai neesamība nevar atspēkot konstatāciju, ka prasītājai bija rīcības brīvība grozīt attiecīgās cenas, bet tā var tikt ņemta vērā vienīgi, lai noteiktu, vai attiecīgā rīcība ir pārkāpums, kā arī var tikt ņemta vērā naudas soda noteikšanas stadijā.

(sal. ar 80.–85., 88. un 89. punktu)

5. Jautājums par to, vai Vispārējās tiesas sprieduma pamatojums ir nepietiekams, ir tāds tiesību jautājums, kas var tikt izvirzīts apelācijas tiesvedībā.

(sal. ar 123. punktu)

6. Attiecībā uz jautājumu, vai pārkāpumi tika izdarīti ar nodomu vai aiz neuzmanības un tādēļ par tiem var sodīt ar naudassodu saskaņā ar Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkta pirmo daļu, ir nospriests, ka šis nosacījums ir izpildīts, ja attiecīgais uzņēmums nevar nezināt savas rīcības pret konkurenci vērsto raksturu neatkarīgi no tā, vai tas zināja vai nezināja par Līguma konkurences normu pārkāpumu.

Tā tas ir gadījumā, ja uzņēmums telekomunikāciju nozarē nevarēja nezināt, pirmkārt, ka, lai gan bija telekomunikācijas regulējošās iestādes lēmumi, ar kuriem tika sniegtas atļaujas, tam bija patiesa rīcības brīvība noteikt savas piekļuves pakalpojumu abonentiem mazumtirdzniecības cenas, un, otrkārt, ka maržu samazināšanās ietvēra nopietnus konkurences ierobežojumus, it īpaši ņemot vērā šī uzņēmuma monopolu piekļuves vietējai sakaru līnijai vairumtirdzniecības tirgū un virtuālo monopolu piekļuves pakalpojumu abonentiem mazumtirdzniecības tirgū.

(sal. ar 124. un 125. punktu)

7. EKL 253. pantā paredzētais pamatojuma norādīšanas pienākums ir būtiska formalitāte, kura ir jānošķir no jautājuma par pamatojuma pamatotību, kas attiecas uz strīdīgā akta likumību pēc būtības. Vērtējot šādā perspektīvā, EKL 253. pantā prasītajam pamatojumam ir jābūt pielāgotam attiecīgā akta būtībai un tam nepārprotami un viennozīmīgi jāatspoguļo iestādes – akta autores – argumentācija, lai ļautu ieinteresētajām personām noskaidrot pieņemtā akta pamatojumu un kompetentajai tiesai – veikt pārbaudi.

Prasība norādīt pamatojumu ir jāizvērtē, ņemot vērā konkrētā gadījuma apstākļus, it īpaši akta saturu, izvirzīto pamatu būtību un akta adresātu vai citu personu, kuras šis akts ietekmē tieši un individuāli, iespējamās intereses saņemt paskaidrojumus. Netiek prasīts, lai pamatojumā tiktu precizēti visi atbilstošie faktiskie un tiesību apstākļi, jo jautājums, vai akta pamatojumā ir izpildītas EKL 253. panta prasības, ir jāizvērtē, ņemot vērā ne tikai šī panta formulējumu, bet arī tā kontekstu, kā arī visas tiesību normas, kas regulē attiecīgo jomu.

(sal. ar 130. un 131. punktu)

8. EKL 82. panta otrā daļās a) punktā it īpaši ir aizliegts, ka dominējošā stāvoklī esošs uzņēmums realizē cenu praksi, kurai ir izslēdzoša iedarbība attiecībā pret tikpat efektīviem esošiem vai potenciāliem konkurentiem, t.i., praksi, kas var padarīt šādiem konkurentiem iekļūšanu tirgū daudz grūtāku vai pat neiespējamu, kā arī padarīt tā līgumslēdzējiem daudz grūtāk vai pat neiespējami izvēlēties starp dažādiem piegādes avotiem vai komercpartneriem, tādējādi nostiprinot dominējošo stāvokli ar līdzekļiem, kas neietilpst konkurences pēc nopelniem ietvaros. Tādēļ no šī skatpunkta ne visa konkurence, kas notiek, balstoties uz cenu, var tikt uzskatīta par leģitīmu.

Ciktāl telekomunikāciju nozarē esošam uzņēmuma bija rīcības brīvība samazināt vai izbeigt šādu maržu samazināšanos saviem konkurentiem, kas ir vismaz tikpat efektīvi kā pats uzņēmums, palielinot savas cenas par piekļuves pakalpojumiem abonentiem, šī maržu samazināšanās pati par sevi var būt ļaunprātīga rīcība EKL 82. panta izpratnē, ņemot vērā izstumjošo iedarbību, ko tā rada attiecībā pret minētajiem konkurentiem.

EKL 82. pants ir it īpaši vērsts uz patērētāju aizsardzību, nodrošinot netraucētu konkurenci. Šajā ziņā tam nav nozīmes, ka dominējošā stāvoklī esošam uzņēmumam ir jāpalielina savas cenas, lai izbeigtu ļaunprātīgo rīcību.

Vēl vairāk samazinot konkurences, kāda pastāv piekļuves pakalpojumu abonentiem tirgū un kura jau ir pavājināta tieši minētā uzņēmuma klātesamības dēļ, līmeni un līdz ar to pastiprinot apelācijas sūdzības iesniedzējas dominējošo stāvokli šajā tirgū, šādas maržu samazināšanās rezultātā arī patērētāji cieš zaudējumus no to izvēles iespēju ierobežošanas un līdz ar to no tādas ilgtermiņa iespējas ierobežošanas, ka tiks samazinātas mazumtirdzniecības cenas tāpēc, ka ir konkurence no konkurentu puses, kuri ir vismaz tikpat efektīvi šajā tirgū.

Vispārējai tiesai nav jāpierāda, ka piekļuves vietējai sakaru līnijai starppakalpojumu vairumtirdzniecības cenas vai piekļuves pakalpojumu abonentiem mazumtirdzniecības cenas pašas par sevi bija ļaunprātīgas, ņemot vērā to pārmērīgo vai plēsonīgo raksturu atkarībā no apstākļiem.

(sal. ar 172., 177., 180. –183. punktu)

9. Lai novērtētu, vai dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma cenu prakse var izstumt konkurentu, tiekot pārkāptam EKL 82. pantam, ir jāizmanto kritērijs, kas ir balstīts uz paša dominējošā stāvoklī esošā uzņēmuma izmaksām un stratēģiju. Dominējošā stāvoklī esošs uzņēmums nedrīkst izstumt no tirgus uzņēmumus, kuri ir tikpat efektīvi kā tas, bet kuri to mazo finanšu resursu dēļ nav spējīgi turēties pretī konkurencei, kas pret tiem tiek vērsta.

Tādā situācijā, kurā dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma cenu prakses ļaunprātīgais raksturs izriet no tā, ka ar šo praksi tiek izstumti tā konkurenti, šāda ļaunprātīgā rakstura izvērtēšana ir jābalsta vienīgi uz dominējošā stāvoklī esošā uzņēmuma cenām un izmaksām. Šāds kritērijs ļauj pārbaudīt, vai telekomunikāciju nozarē dominējošs uzņēmums pats būtu varējis piedāvāt savus piekļuves mazumtirdzniecības pakalpojumus abonentiem vienīgi ar zaudējumiem, ja tam būtu bijis jāmaksā paša vairumtirdzniecības cenas par piekļuves vietējai sakaru līnijai starppakalpojumiem. Minētais kritērijs ir derīgs, lai noteiktu, vai dominējošā uzņēmuma cenu praksei bija izslēdzoša iedarbība, izmantojot maržu samazināšanu.

Šāda pieeja ir īpaši pamatota, jo tā ir arī saderīga ar vispārējo tiesiskās drošības principu, jo dominējošā stāvoklī esošā uzņēmuma izmaksu ņemšana vērā ļauj šim uzņēmumam, ņemot vērā tā īpašu atbildību saskaņā ar EKL 82. pantu, novērtēt tā rīcības tiesiskumu. Kaut gan dominējošā stāvoklī esošs uzņēmums zina savas izmaksas un cenas, tas principā nezina savu konkurentu izmaksas un cenas.

Šīs konstatācijas nevar tikt apšaubītas ar to, ka dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma konkurenti ir pakļauti juridiskiem un faktiskiem apstākļiem, kuri ir mazāk saistoši, lai sniegtu telekomunikāciju pakalpojumus abonentiem. Pieņemot, ka šis apgalvojums ir pierādīts, ir maz ticams, ka tas var grozīt faktu, ka dominējošā stāvoklī esošs uzņēmums nevar realizēt cenu praksi, ar kuru varētu izstumt vismaz tikpat efektīvus konkurentus no attiecīgā tirgus, vai faktu, ka šādam uzņēmumam, ņemot vērā tā īpašu atbildību saskaņā ar EKL 82. pantu, ir pašam jāspēj noteikt, vai tā cenu prakse ir saderīga ar minēto tiesību normu.

(sal. ar 198.–203. punktu)

10. Pat ja no abonenta skatpunkta piekļuves pakalpojumi un zvanu pakalpojumi var patiešām tikt uzskatīti par kopumu, Komisija, ņemot vērā tarifu restrukturēšanas principu un vienlīdzīgo iespēju principu, ir tiesīga izvērtēt, vai pastāvēja maržu samazināšanās vienīgi saistībā ar piekļuves pakalpojumiem, neiekļaujot zvanu pakalpojumus.

Šajā ziņā Vispārējā tiesa nav pieļāvusi nekādu kļūdu tiesību piemērošanā, ņemot vērā šādu principu, kurš izriet no tiesību aktiem, kas attiecas uz telekomunikāciju nozari, lai novērtētu, vai Komisija ir pamatoti piemērojusi EKL 82. pantu saistībā ar dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma cenu praksi. Tā kā tiesiskais regulējums, kas attiecas uz telekomunikāciju nozari, nosaka atbilstošās šai nozarei piemērojamās tiesību normas un līdz ar to konkurences apstākļus, saskaņā ar kuriem dominējošais uzņēmums veic savu uzņēmējdarbību attiecīgajos tirgos, tas ir atbilstošs faktors EKL 82. panta piemērošanai saistībā ar šī uzņēmuma rīcību, vai nu nosakot attiecīgos tirgus, novērtējot šādas rīcības ļaunprātīgo raksturu, vai pat nosakot naudas sodu apmēru.

Šo konstatāciju neietekmē tas, ka tarifu restrukturēšanas princips attiecas vienīgi uz dominējošā stāvoklī esošu uzņēmumu, nevis tā konkurentiem, jo Vispārējā tiesa, lai saskaņā ar EKL 82. pantu noteiktu attiecīgās cenu prakses ļaunprātīgo raksturu, pamatoti balstījās saskaņā ar tikpat efektīva konkurenta kritēriju uz dominējošā stāvoklī esošā uzņēmuma situāciju un izmaksām.

Līdz ar to, tā kā Vispārējā tiesa konstatēja, ka tarifu restrukturēšanai, kas paredzēta Eiropas Savienības tiesību aktos saistībā ar telekomunikāciju nozari, bija it īpaši jāizpaužas kā valsts līmeņa un starptautisko zvanu cenu samazināšanās un ikmēneša abonementa un vietējo zvanu cenu paaugstināšanās, tā varēja leģitīmi no tā secināt, ka tarifu restrukturēšanas princips nepieprasa, ka piekļuves pakalpojumu mazumtirdzniecības cenas un zvanu mazumtirdzniecības cenas būtu jāņem vērā atsevišķi, lai noteiktu, vai dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma cenu prakse ir ļaunprātīga.

(sal. ar 221., 223.–226. punktu)

11. Neizkropļotas konkurences sistēmu var garantēt tikai tad, ja ir nodrošināta dažādu tirgus dalībnieku iespēju vienlīdzība.

Vienlīdzīgas iespējas nozīmē, ka dominējošā stāvoklī esošs uzņēmums un tā vismaz tikpat efektīvie konkurenti atrodas līdzvērtīgā stāvoklī piekļuves pakalpojumu abonentiem mazumtirdzniecības tirgū. Šis nosacījums nav izpildīts, ja dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma piekļuves vietējai sakaru līnijai starppakalpojumu cenas nevar tikt ietvertas piekļuves pakalpojumu abonentiem mazumtirdzniecībā kā vienīgi, sniedzot šos pakalpojumus ar zaudējumiem.

Tā kā, pirmkārt, piekļuves pakalpojumu abonentiem mazumtirdzniecības tirgus ir atsevišķs tirgus un piekļuves vietējai sakaru līnijai starppakalpojumi ir nepieciešami konkurentiem, kuri ir vismaz tikpat efektīvi kā dominējošā stāvoklī esošs uzņēmums, lai efektīvi konkurētu šajā tirgū ar tādu uzņēmumu, kuram ir dominējošais stāvoklis, kas lielā mērā izriet no tiesiskā monopola, kurš tam bija pirms telekomunikāciju nozares liberalizācijas, netraucētas konkurences sistēmas izveidošana pieprasa, lai dominējošā stāvoklī esošs uzņēmums nevarētu ar cenu praksi šajā mazumtirdzniecības tirgū noteikt visiem vismaz tikpat efektīvajiem konkurentiem konkurētspējas traucēkli, lai liegtu vai ierobežotu to pieeju minētajam tirgum vai izaugsmi šajā tirgū.

Tā tas ir it īpaši gadījumā, kad, lai šie konkurenti varētu sniegt citus telekomunikāciju pakalpojumus abonentiem dominējošā stāvoklī esošā uzņēmuma fiksētajā tīklā, arī viņiem ir jābūt pieejai dominējošā stāvoklī esošā uzņēmuma piekļuves vietējai sakaru līnijai starppakalpojumiem, šis konkurētspējas traucēklis piekļuves pakalpojumu abonentiem mazumtirdzniecības tirgū obligāti izpaužas arī tirgos, kas ir saistīti ar šiem citiem telekomunikāciju pakalpojumiem. Tomēr šis pēdējais minētais apstāklis nenozīmē, ka ieņēmumi no šiem citiem telekomunikāciju pakalpojumiem ir jāņem vērā, lai noteiktu, vai konkurenti, kuri ir vismaz tikpat efektīvi kā dominējošā stāvoklī esošs uzņēmums, ir nevienlīdzīgā situācijā saistībā ar konkurences nosacījumiem piekļuves pakalpojumu abonentiem mazumtirdzniecības tirgū. Šie citi telekomunikāciju pakalpojumi ietilpst tirgos, kas atšķiras no pēdējā minētā tirgus.

Tāpēc ir jākonstatē, ka dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma cenu prakse piekļuves pakalpojumu abonentiem tirgū rada visiem vismaz tikpat efektīviem konkurentiem nevienlīdzīgu stāvokli šajā tirgū salīdzinājumā ar dominējošā stāvoklī esošu uzņēmumu, kura rezultātā rodas minēto konkurentu maržu samazināšanās saistībā ar piekļuves pakalpojumiem.

(sal. ar 230., 233.–236. un 240. punktu)

12. Aizliedzot dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu, ciktāl var tikt ietekmēta tirdzniecība starp dalībvalstīm, EKL 82. pantā ir norāde uz dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma, kurš, izmantojot metodes, kas atšķiras no tām, kuras nosaka normālu konkurenci saistībā ar precēm un pakalpojumiem komerciālo tirgus dalībnieku darījumos, rīcību, kuras sekas ir tādas, ka tiek kavēta vēl tirgū pastāvošā konkurences līmeņa uzturēšana vai šīs konkurences attīstība. No tā izriet, ka tas, ka dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma cenu prakse izraisa tā konkurentu, kuri ir vismaz tikpat efektīvi kā šis uzņēmums, maržu samazināšanos, ir ļaunprātīga rīcība EKL 82. panta izpratnē vienīgi tad, ja tiek pierādītas pret konkurenci vērstas sekas.

Saistībā ar telekomunikāciju nozarē dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma cenu praksi, kuras rezultātā rodas tā vismaz tikpat efektīvo konkurentu maržu samazināšanās, pret konkurenci vērstās sekas, kas Komisijai ir jāpierāda, attiecas uz iespējamajiem šķēršļiem, kurus dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma cenu prakse varētu būtu radījusi attiecībā pret produktu attīstību piekļuves pakalpojumu abonentiem mazumtirdzniecības tirgū un līdz ar to attiecībā pret konkurences līmeni šajā tirgū. Šāda prakse ir ļaunprātīga rīcība EKL 82. panta izpratnē, ja tai attiecībā pret konkurentiem, kuri ir vismaz tikpat efektīvi kā pats dominējošais uzņēmums, ir izstumjoša iedarbība, kura izpaužas kā maržu samazināšanās un kura var padarīt šiem konkurentiem ienākšanu tirgū ļoti grūtu vai neiespējamu, tādējādi stiprinot dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma dominējošo stāvokli šajā tirgū par sliktu patērētāju interesēm.

Ja dominējošā stāvoklī esošs uzņēmums patiešām īsteno cenu praksi, kuras rezultātā tikpat efektīviem konkurentiem rodas maržu samazināšanās un kuras mērķis ir izstumt tos no attiecīgā tirgus, fakts, ka iecerētais rezultāts nav galīgi sasniegts, negroza šīs rīcības kvalificēšanu par ļaunprātīgu rīcību EKL 82. panta izpratnē. Tomēr, ja attiecībā uz konkurentu konkurētspējas situāciju nav nekādu seku, tāda cenu prakse, par kādu ir runa, nevar tikt uzskatīta par izstumjošu, ja tā nepadara šiem konkurentiem iekļūšanu attiecīgajā tirgū par grūtāku.

(sal. ar 251.–254. punktu)

13. Komisijai ir plaša rīcības brīvība attiecībā uz naudas sodu aprēķina metodi. Šajā aprēķina metodē, kas ir aprakstīta Pamatnostādnēs naudas soda aprēķināšanai, ir iekļauti dažādi elastīgi elementi, kas Komisijai ļauj izmantot tai piešķirto rīcības brīvību atbilstoši Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkta un EOTK 65. panta noteikumiem. Šajā ziņā Tiesai ir jāpārbauda, vai Vispārējā tiesa ir pareizi novērtējusi šo Komisijas īstenoto rīcības brīvību.

Eiropas Savienības tiesību pārkāpumu smagums ir jānoskaidro, pamatojoties uz ļoti daudziem apstākļiem, piemēram, īpašajiem lietas apstākļiem, lietā pastāvošo situāciju un naudas sodu preventīvo raksturu, kaut arī nav izstrādāts saistošs vai izsmeļošs to kritēriju saraksts, kas obligāti ir jāņem vērā. Apstākļiem, kas varētu ietekmēt pārkāpumu smaguma novērtējumu, ir pieskaitāma katra uzņēmuma rīcība, katra uzņēmuma nozīme saskaņotu darbību veikšanā, labums, ko tas varēja gūt no šīm darbībām, tā lielums un attiecīgo preču vērtība, kā arī risks, ko šāda veida pārkāpumi rada Savienības mērķiem.

(sal. ar 271.–274. punktu)

14. Tas, ka Komisija attiecībā uz konkrētiem pārkāpumiem iepriekš ir noteikusi naudas sodu attiecīgā apmērā, nevar tai liegt palielināt šos naudas sodus, ja tas ir nepieciešams, nepārkāpjot Regulā Nr. 17 noteikto robežu, lai nodrošinātu Savienības konkurences politikas īstenošanu. Savienības konkurences tiesību normu efektīva piemērošana daudz lielākā mērā prasa, lai Komisija jebkurā laikā varētu pielāgot naudas sodu apmēru šīs politikas prasībām.

(sal. ar 294. punktu)