Regulas Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Regulu Nr. 118/97, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 1606/98, 13. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, atbilstoši kuram ir jāietur tādas iemaksas no maksājumiem atbilstoši papildpensiju shēmām, kurām ir tieša un pietiekami atbilstoša saikne ar minētās grozītās Regulas Nr. 1408/71 4. pantā uzskaitītās sociālā nodrošinājuma jomas reglamentējošiem tiesību aktiem, gadījumā, kad šīs papildpensijas saņēmējs nedzīvo šajā dalībvalstī un viņam atbilstoši šīs pašas grozītās regulas 13. panta 2. punkta f) apakšpunktam ir piemērojamās tās dalībvalsts sociālā nodrošinājuma jomas tiesību akti, kurā viņš dzīvo.

Proti, ieturējumi, kas attiecas uz papildu pensiju shēmām ietilpst šīs regulas piemērošanas jomā, jo šo iemaksu summa tieši un konkrēti tiek izlietota noteiktu noteiktu sociālā nodrošinājuma jomu finansēšanai attiecīgajā dalībvalstī.

Šādu interpretāciju apstiprina Regulas Nr. 1408/71 mērķis, kā arī principi, uz kuriem tā ir balstīta. Regulā Nr. 1408/71 ietvertās kolīziju normu sistēmas pilnīgais raksturs liedz valsts likumdevējiem tiesības pēc sava prāta noteikt valsts tiesību aktu piemērošanas apjomu un nosacījumus attiecībā uz personām, kuras tiem pakļautas, un teritoriju, uz kuru tās ir attiecināmas. Šī principa, saskaņā ar kuru sociālā nodrošinājuma jomā ir piemērojami tikai vienas valsts tiesību akti, mērķis ir izvairīties no sarežģījumiem, kas var rasties, vienlaicīgi piemērojot vairāku valstu tiesību aktus, un novērst nevienlīdzīgu attieksmi, kas attiecībā pret personām, kuras pārvietojas Savienībā, ir piemērojamo tiesību aktu daļējas vai pilnīgas pārklāšanās rezultāts. Šis princips, tomēr regulē tikai tādas situācijas, uz kurām ir atsauce Regulas Nr. 1408/71 13. panta 2. punktā un 14.–17. pantā, ciktāl tajos ir noteiktas dažādos gadījumos piemērojamās kolīziju normas. Tomēr kopš ar Regulu Nr. 2195/91, ar ko grozīja Regulu Nr. 1408/71, tajā tika iekļauts 13. panta 2. punkta f) apakšpunkts, princips, saskaņā ar kuru ir piemērojami tikai vienas valsts tiesību akti, ir piemērojams arī darba ņēmējiem, kuri profesionālo karjeru ir noslēguši.

Visbeidzot, Regulas Nr. 1408/71 33. pants ir jālasa kopsakarā ar šīs regulas I daļas III sadaļas 5. nodaļas 27., 28. un 28.a pantu, kas piemērojami pensiju saņēmēju un to ģimenes locekļu tiesībām un kuros ir noteiktas situācijas, kad pensionārs saņem pensiju, kas maksājama saskaņā ar vienas vai vairāku dalībvalstu tiesību aktiem, gan arī situācijas, kurās pensionārs pensiju saņem atbilstoši vienas dalībvalsts tiesību aktiem, taču tam nav tiesību saņemt pabalstus tajā dalībvalstī, kurā viņš dzīvo.

Līdz ar to no tā, ka pastāv materiāltiesiskas normas par pensiju saņēmēju tiesībām, kuras jebkādā ziņā nav piemērojamas vecuma pensijām vai papildpensijām, kas tiek izmaksātas, pamatojoties uz darba devēju un darba ņēmēju vienošanos, nevar secināt, ka sociālo iemaksu ieturēšana no šādām papildpensijām ir saderīga ar Regulas Nr. 1408/71 13. panta 1. punktā ietverto principu par vienas dalībvalsts tiesību aktu piemērošanu.

(skat. 31., 32., 34., 36.–38. un 41.–43. punktu un rezolutīvo daļu)