Staff case summary



Staff case summary

Kopsavilkums

1. Ierēdņi – Novērtējums – Novērtējuma ziņojums – Pienākums norādīt pamatojumu – Piemērojamība – Pienākums novērtējuma ziņojumā ietvertos komentārus pamatot ar faktiem – Neesamība

(Civildienesta noteikumu 43. pants)

2. Ierēdņi – Novērtējums – Karjeras attīstības ziņojums – Sagatavošana bez ieinteresētās personas piedalīšanās procesā – Tiesību tikt uzklausītam pārkāpums

(Civildienesta noteikumu 43. pants)

3. Ierēdņi – Novērtējums – Novērtējuma ziņojums – Pieņemšana – Ziņojums, kurā pieļauts procesuāls pārkāpums – Sekas

(Civildienesta noteikumu 43. pants)

4. Ierēdņi – Novērtējums – Novērtējuma ziņojums – Pienākums noteikt sasniedzamos mērķus – Ziņojuma atcelšana neesamības gadījumā

(Civildienesta noteikumu 43. pants)

1. Sagatavojot novērtējuma ziņojumu, novērtētāju plašā novērtējuma brīvība nozīmē, ka tiem nav pienākuma to sagatavotajos novērtējuma ziņojumos norādīt visus faktiskos un tiesiskos apstākļus, lai pamatotu savu novērtējumu, vai ilustrēt tos ar konkrētiem piemēriem, nedz arī pārbaudīt un katrā ziņā atspēkot visus attiecīgā ierēdņa vai darbinieka apstrīdētos punktus. Proti, novērtējuma ziņojuma mērķis nav sniegt izsmeļošu un aprakstošu to pienākumu uzskaitījumu, kurus attiecīgais ierēdnis ir veicis, pildot savus amata pienākumus, bet gan no viņa snieguma iezīmēm izcelt spēju, efektivitātes, kā arī uzvedības dienestā līmeni.

Turklāt saistībā ar pamatu par nepietiekamu pamatojumu nevar pārmest iestādei, kura ir pilnvarota slēgt darba līgumus, ka tā darbinieka profesionālā snieguma novērtējumu nav pamatojusi ar konkrētiem papildu piemēriem, tā kā, pirmkārt, apstrīdētā novērtējuma ziņojuma redakcija jau sniedz ieinteresētajai personai pietiekamas norādes par to, vai šis ziņojums ir pamatots vai arī tajā ir pieļauts pārkāpums, kas ļautu apstrīdēt tā tiesiskumu, un, otrkārt, ļauj tiesai pārbaudīt ziņojuma tiesiskumu.

(skat. 22., 23. un 26. punktu)

Atsauces

Pirmās instances tiesa: 2007. gada 12. septembris, T‑249/04 Combescot /Komisija, 86. punkts; 2009. gada 8. septembris, T‑404/06 P ETF / Landgren , 108. punkts un tajā minētā judikatūra.

Civildienesta tiesa: 2009. gada 10. septembris, F‑139/07 van Arum /Parlaments, 88. un 101. punkts; 2011. gada 29. septembris, F‑74/10 Kimman /Komisija, 95. punkts, par ko Eiropas Savienības Vispārējā tiesā ir iesniegta apelācijas sūdzība, lieta T‑644/11 P.

2. Sagatavojot novērtējuma ziņojumu, novērtētājam ir jāuzaicina darbinieks uz ikgadējām pārrunām 20 darba dienu laikā no novērtējuma veikšanas sākuma, lai izvairītos no tā, ka novērtējuma ziņojums tiktu pieņemts, pirms attiecīgajam ierēdnim būtu dota iespēja tikt piemēroti uzklausītam, tādējādi, ka pārrunu neesamība starp ierēdni vai darbinieku un novērtētāju arī ir uzskatāma par tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu. Novērtējuma veikšanā kvalitatīvas pārrunas ir obligātas, tā kā tās ir šī vērtējuma stūrakmens un paredz tiešu kontaktu starp vērtējamo un novērtētāju, un tikai šāds kontakts spēj sekmēt atklātu un padziļinātu sarunu, tiem ļaujot, pirmkārt, precīzi apzināt to iespējamo atšķirīgo viedokļu raksturu, iemeslus un apjomu un, otrkārt, nonākt pie labākas saprašanās.

(skat. 36. un 37. punktu)

Atsauces

Pirmās instances tiesa: 2004. gada 30. septembris, T‑16/03 Ferrer de Moncada /Komisija, 40. un 48. punkts; 2006. gada 14. septembris, T‑115/04 Laroche /Komisija, 36. punkts; 2006. gada 25. oktobris, T‑173/04 Carius /Komisija, 69. punkts; 2007. gada 25. oktobris, T‑27/05 Lo Giudice /Komisija, 46.– 49. punkts.

3. Lai procesuāla pārkāpuma rezultātā atceltu lēmumu, konkrēti, Savienības ierēdņa vai darbinieka novērtējuma ziņojumu, ir jākonstatē, ka gadījumā, ja šāda pārkāpuma nebūtu, procedūrā būtu ticis sasniegts atšķirīgs rezultāts.

(skat. 40. punktu)

Atsauces

Tiesa: 1990. gada 21. marts, C‑142/87 Beļģija/Komisija, 48. punkts.

Pirmās instances tiesa: 2002. gada 23. aprīlis, T‑372/00 Campolargo /Komisija, 39. punkts.

Civildienesta tiesa: Kimman /Komisija, minēts iepriekš, 76. punkts.

4. Noteikumu, kas paredz katra novērtēšanas perioda sākumā noteikt ierēdnim mērķus, neievērošana ir būtiska un pamato apstrīdētā novērtējuma ziņojuma atcelšanu. Tā kā mērķu noteikšana ir atskaites pamatelements, lai novērtētu ierēdņa sniegumu un sagatavotu novērtējuma ziņojumu, ja tiktu atcelts pienākums amata maiņas gadījumā ieinteresētajai personai formāli paredzēt mērķus pārrunās ar viņa novērtētāju, tad pret ierēdņiem būtu atšķirīga attieksme attiecībā uz mērķu noteikšanu atkarībā no amata maiņas datuma. Turklāt mērķu noteikšana a fortiori ir būtiska ierēdņa gadījumā, kuram tiek uzticēti jauni pienākumi citā nodaļā, kurā viņam ir pēc iespējas ātrāk jāintegrējas.

(skat. 45. un 52. punktu)

Atsauces

Pirmās instances tiesa: 2009. gada 30. septembris, T‑193/08 P Skareby /Komisija, 71.–75. punkts.

Civildienesta tiesa: 2007. gada 13. decembris, F‑42/06 Sundholm /Komisija, 39.–41. punkts; 2009. gada 10. novembris, F‑71/08 N /Parlaments, 54.–60. punkts; 2011. gada 12. maijs, F‑66/10 AQ /Komisija, 68., 83. un 84. punkts.