Keywords

Summary



Keywords

1. Process – Pieteikums par lietas ierosināšanu – Formas prasības – Strīda priekšmeta noteikšana – Kopsavilkums par izvirzītajiem pamatiem – Prasības pieteikums par Kopienu iestādes nodarīto zaudējumu atlīdzināšanu

(Tiesas Statūtu 21. panta pirmā daļa un 53. panta pirmā daļa; Pirmās instances tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

2. Eiropas ombuds – Prasības celšanai Kopienu tiesā alternatīvs tiesību aizsardzības līdzeklis – Neiespējamība izmantot abus tiesību aizsardzības līdzekļus paralēli – Pilsoņa iespējas celt prasību ombudā novērtēšana

(EKL 195. panta 1. punkts; Eiropas obmuda noteikumu 2. panta 6. un 7. punkts)

3. Prasība par zaudējumu atlīdzību – Priekšmets – Lūgums atlīdzināt zaudējumus, ko veido izmaksas par advokāta atlīdzību procedūrā ombudā – Neatlīdzināmie tiesāšanās izdevumi – Acīmredzami nepamatota prasība

(EKL 235. pants; Pirmās instances tiesas Reglamenta 90. pants un 91. panta b) apakšpunkts)

Summary

1. Atbilstoši Tiesas Statūtu 21. panta pirmajai daļai, kas piemērojama Pirmās instances tiesai atbilstoši šo pašu statūtu 53. panta pirmajai daļai, un Pirmās instances tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunktam katrā prasības pieteikumā ir jābūt norādītam strīda priekšmetam un kopsavilkumam par izvirzītajiem pamatiem. Šai norādei ir jābūt pietiekami skaidrai un precīzai, lai atbildētājs varētu sagatavot savu aizstāvību un Pirmās instances tiesa, vajadzības gadījumā, bez citas pamatojošās informācijas varētu pieņemt lēmumu par attiecīgo prasību. Ar mērķi nodrošināt tiesisko drošību un pareizu tiesvedību, lai prasības pieteikums būtu pieņemams, ir nepieciešams, ka galvenie faktiskie un tiesiskie apstākļi, uz kuriem tas balstās, izriet, vismaz īsumā, bet loģiski un saprotami, no paša prasības pieteikuma teksta.

Lai izpildītu šīs prasības, prasības pieteikumam par Kopienu iestādes nodarīto zaudējumu atlīdzināšanu ir jāietver elementi, kas ļauj identificēt rīcību, kuru prasītājs pārmet iestādei, iemeslus, kādēļ tas uzskata, ka pastāv cēloņsakarība starp rīcību un tā ciesto kaitējumu, kā arī kaitējuma raksturu un apmēru.

(sal. ar 23. un 24. punktu)

2. Ar Eiropas ombuda nodibināšanu Līgums ir devis Savienības pilsoņiem tiesību aizsardzības līdzekli, kas ir alternatīvs prasības celšanai Kopienu tiesā, lai aizstāvētu savas intereses. Šis alternatīvais ārpustiesas tiesību aizsardzības līdzeklis atbilst īpašiem kritērijiem un tam ne vienmēr ir tas pats mērķis, kāds ir tiesas procesam. Turklāt, kā izriet no EKL 195. panta 1. punkta un Lēmuma 94/262 par noteikumiem un vispārējiem nosacījumiem, kas reglamentē ombuda pienākumu izpildi, 2. panta 6. un 7. punkta, šos divus tiesību aizsardzības līdzekļus nevar izmantot paralēli. Kaut arī ombudam iesniegtās sūdzības neietekmē apelācijas iesniegšanas termiņu Kopienu tiesā, ombudam tomēr ir jāizbeidz veicamā pārbaude un sūdzība jāatzīst par nepieņemamu, ja attiecīgais pilsonis par šiem pašiem faktiem vienlaicīgi ir cēlis prasību Kopienu tiesā. Tādēļ pilsonim pašam ir jāizlemj, kurš no diviem tiesību aizsardzības līdzekļiem labāk atbildīs viņa interesēm.

(sal. ar 47. un 48. punktu)

3. No Pirmās instances tiesas Reglamenta 91. panta b) apakšpunkta izriet, ka atlīdzināmie tiesāšanās izdevumi ir tikai tie, pirmkārt, kas radušies lietas vešanas sakarā Pirmās instances tiesā un, otrkārt, kas šajā sakarā ir bijuši nepieciešamie izdevumi. Ar “lietas vešanu” minētā Reglamenta 91. pantā ir domāta tikai tiesvedība Pirmās instances tiesā, neskarot iepriekšējo stadiju.

Šajā sakarā tiesāšanās izdevumi par procesu ombudā un it īpaši advokāta atlīdzība nav uzskatāmi par nepieciešamajiem izdevumiem iepriekš minētā noteikuma izpratnē. Pretēji Kopienu tiesās uzsāktajiem procesiem, process ombudā ir organizēts tā, ka vēršanās pie advokāta nav nepieciešama. Tādējādi pietiek sūdzībā norādīt faktus, bet nevajag tos pamatot juridiski. Šādos apstākļos pilsoņa brīva izvēle savai pārstāvībai procedūrā ombudā vērsties pie advokāta nozīmē to, ka ar to saistītie izdevumi ir jāsedz viņam pašam.

Līdz ar to, tā kā šie izdevumi nav atlīdzināmie tiesāšanās izdevumi Pirmās instances tiesas Reglamenta minētā 91. panta c) apakšpunkta nozīmē, tie nav atlīdzināmi kā zaudējumi atbilstoši prasībai par zaudējumu atlīdzību.

(sal. ar 50., 52. un 55. punktu)