45.

Šādos apstākļos Bundesverwaltungsgericht (Federālā administratīvā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Ja trešās valsts valstspiederīgais pēc otra patvēruma pieteikuma iesniegšanas citā dalībvalstī (šajā gadījumā – Vācijā), pamatojoties uz to, ka tiesa ir noraidījusi viņa pieteikumu apturēt pārsūtīšanas lēmumu, atbilstoši Dublinas III regulai ir pārsūtīts uz sākotnēji atbildīgo dalībvalsti (šajā gadījumā – Itāliju), kurā tika iesniegts pirmais patvēruma pieteikums, un viņš pēc tam nekavējoties ir nelikumīgi atgriezies otrajā dalībvalstī (šajā gadījumā – Vācijā): a) Vai saskaņā ar Dublinas III regulas principiem pārsūtīšanas lēmuma pārbaudē tiesā galvenā nozīme ir faktiskajai situācijai pārsūtīšanas brīdī, jo atbildība galīgi ir noteikta līdz ar laikus veikto pārsūtīšanu un tāpēc turpmākajai faktisko apstākļu attīstībai vairs nav piemērojamas Dublinas III regulas normas par atbildības noteikšanu, vai arī ir jāņem vērā atbildības noteikšanai vispārīgi būtisko apstākļu – piemēram, atpakaļuzņemšanas vai (atkārtotas) pārsūtīšanas termiņu izbeigšanās – turpmākā attīstība? b) Vai pēc atbildības galīgas noteikšanas, pamatojoties uz pārsūtīšanas lēmumu, ir iespējams veikt turpmākas pārsūtīšanas uz sākotnēji atbildīgo dalībvalsti, un vai šai dalībvalstij saglabājas pienākums trešās valsts valstspiederīgo uzņemt? 2) Ja līdz ar pārsūtīšanas lēmumu atbildība nav galīgi noteikta, kura no turpmāk minētajām normām ir piemērojama personai Dublinas III regulas 18. panta 1. punkta b), c) vai d) apakšpunkta izpratnē saistībā ar jau izpildīta pārsūtīšanas lēmuma apstrīdēšanas procesu, kas vēl turpinās: a) Dublinas III regulas 23. pants (pēc analoģijas), no kā izriet, ka laikus neiesniegta jauna atpakaļuzņemšanas pieprasījuma gadījumā atbildība var pāriet saskaņā ar Dublinas III regulas 23. panta 2. un 3. punktu, vai b) Dublinas III regulas 24. pants (pēc analoģijas), vai c) neviena no a) un b) daļā minētajām tiesību normām? 3) Gadījumā, ja šādai personai (pēc analoģijas) nav piemērojams ne Dublinas III regulas 23. pants, ne 24. pants (otrā jautājuma c) daļa), vai, pamatojoties uz apstrīdēto pārsūtīšanas lēmumu, līdz par to uzsākta apstrīdēšanas procesa beigām ir iespējams veikt turpmākas pārsūtīšanas uz sākotnēji atbildīgo dalībvalsti (šajā gadījumā – Itāliju) un vai šai dalībvalstij saglabājas pienākums uzņemt trešās valsts valstspiederīgo neatkarīgi no vēl citu atpakaļuzņemšanas pieprasījumu iesniegšanas, neievērojot Dublinas III regulas 23. panta 3. punktā vai 24. panta 2. punktā paredzētos termiņus un neatkarīgi no [šīs] regulas 29. panta 1. un 2. punktā paredzētajiem pārsūtīšanas termiņiem? 4) Gadījumā, ja šādai personai (pēc analoģijas) nav piemērojams Dublinas III regulas 23. pants (otrā jautājuma a) daļa), vai, iesniedzot jaunu atpakaļuzņemšanas pieprasījumu, (pēc analoģijas) ir jāievēro Dublinas III regulas 23. panta 2. punktā paredzētais jaunais termiņš? Ja atbilde ir apstiprinoša, vai šis jaunais termiņš sākas no brīža, kad atbildīgā iestāde uzzina par atkārtotu ieceļošanu, vai arī termiņa sākums ir atkarīgs no cita notikuma? 5) Gadījumā, ja šādai personai (pēc analoģijas) nav piemērojams Dublinas III regulas 24. pants (otrā jautājuma b) daļa): a) Vai, iesniedzot jaunu atpakaļuzņemšanas pieprasījumu, (pēc analoģijas) ir jāievēro Dublinas III regulas 24. panta 2. punktā paredzētais jaunais termiņš? Ja atbilde ir apstiprinoša, vai šis jaunais termiņš sākas no brīža, kad atbildīgā iestāde uzzina par atkārtotu ieceļošanu, vai arī termiņa sākums ir atkarīgs no cita notikuma? b) Ja cita dalībvalsts (šajā gadījumā – Vācija) pieļauj, ka beidzas saskaņā ar Dublinas III regulas 24. panta 2. punktu (pēc analoģijas) ievērojamais termiņš, vai jauna patvēruma pieteikuma iesniegšana saskaņā ar [šīs] regulas 24. panta 3. pantu tieši pamato citas dalībvalsts (šajā gadījumā – Vācijas) atbildību, vai arī tā, neņemot vērā jauno patvēruma pieteikumu, var vēlreiz pieprasīt atpakaļuzņemšanu sākotnēji atbildīgajai dalībvalstij (šajā gadījumā – Itālijai), nenosakot nekādu termiņu, vai pārsūtīt ārvalstnieku uz šo dalībvalsti, neiesniedzot atpakaļuzņemšanas pieprasījumu? c) Ja cita dalībvalsts (šajā gadījumā – Vācija) pieļauj, ka beidzas saskaņā ar Dublinas III regulas 24. panta 2. punktu (pēc analoģijas) ievērojamais termiņš, vai tad citā dalībvalstī (šajā gadījumā – Vācijā) pirms pārsūtīšanas iesniegta patvēruma pieteikuma vēl nepabeigta izskatīšana tiesā ir jāpielīdzina jauna patvēruma pieteikuma iesniegšanai saskaņā ar Dublinas III regulas 24. panta 3. punktu? d) Ja cita dalībvalsts (šajā gadījumā – Vācija) pieļauj, ka beidzas saskaņā ar Dublinas III regulas 24. panta 2. punktu (pēc analoģijas) ievērojamais termiņš, un ja ārvalstnieks nav iesniedzis jaunu patvēruma pieteikumu un citā dalībvalstī (šajā gadījumā – Vācijā) pirms pārsūtīšanas iesniegta patvēruma pieteikuma vēl nepabeigta izskatīšana tiesā nav pielīdzināma jauna patvēruma pieteikuma iesniegšanai saskaņā ar Dublinas III regulas 24. panta 3. punktu, vai cita dalībvalsts (šajā gadījumā – Vācija) var vēlreiz pieprasīt atpakaļuzņemšanu sākotnēji atbildīgajai dalībvalstij (šajā gadījumā – Itālijai), nenosakot nekādu termiņu, vai pārsūtīt ārvalstnieku uz šo dalībvalsti, neiesniedzot atpakaļuzņemšanas pieprasījumu?”