ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Tā tas ir tāda paziņojuma gadījumā, ar ko iestāde individuāli brīdina ierēdni, ka viņam noteiktā termiņā ir jāveic maksājums tās kontā, vienlaikus precizējot minētā maksājuma izpildes noteikumus un to, ka šī summa automātiski tiks ieturēta no viņa pensijas gadījumā, ja tā netiks samaksāta noteiktajā termiņā, kā arī norādot, ka viņam ir iespēja norēķinu birojam pieprasīt maksājumu sadalīt pa daļām. Šādam paziņojumam ir juridiski saistoša iedarbība, kas var tieši un tūlītēji ietekmēt attiecīgā ierēdņa intereses, noteiktā veidā grozot tā tiesisko situāciju, un tajā galīgi ir noteikta iestādes nostāja.

Paziņojumi par algu var būt nelabvēlīgi akti, un kā tādi tie var būt sūdzību un eventuāli – prasību priekšmets. Tā tas ir tad, ja lēmums, kura priekšmets ir pilnībā finansiāls, pēc sava rakstura var tikt atspoguļots šādā paziņojumā par algu. Šajā gadījumā pēc ikmēneša paziņojuma par algu paziņošanas sāk skaitīt Civildienesta noteikumu attiecīgi 90. panta 2. punktā un 91. panta 3. punktā paredzēto termiņu sūdzības un prasības par administratīvo lēmumu iesniegšanai, ja no minētā paziņojuma skaidri un pirmo reizi izriet šī lēmuma esamība un piemērošanas joma.

Tikai tad, kad ierēdnis saņem pirmo paziņojumu par pensiju, kurā ir atspoguļota maksājuma atcelšana vai samazināšana, sāk skaitīt termiņu sūdzības iesniegšanai, kas ir paredzēts Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktā. Ciktāl maksājuma atcelšana vai samazināšana, no kurām viena vai otra ir atspoguļota visos paziņojumos par pensiju pēc pirmā paziņojuma, kurā bija atspoguļota šī atcelšana vai samazināšana, joprojām skar vienas un tās pašas finanšu tiesības, ja atzītu, ka jebkurā brīdī var atsaukties uz viena vai otra pasākuma prettiesiskumu pat pēc vairākiem mēnešiem vai pat gadiem, ja attiecīgais ierēdnis pa to laiku nav apstrīdējis šāda pasākuma piemērošanu attiecībā uz viņu, būtiski tiktu apdraudēts tiesiskās noteiktības princips un stabilitāte, kāda ir jānodrošina iestāžu un to ierēdņu attiecībās.

(skat. 42. un 43. punktu)

Atsauce

Civildienesta tiesa: spriedums, 2008. gada 23. aprīlis, Pickering/Komisija, F‑103/05, EU:F:2008:45, 76. punkts.
EIROPAS SAVIENĪBAS CIVILDIENESTA TIESAS

TREŠĀS PALĀTAS PRIEKŠSĒDĒTĀJA RĪKOJUMS

2015. gada 12. novembrī

FL un citi

pret

Eiropas Policijas akadēmiju (CEPOL)

“Izlīgums — Reglamenta 90. panta 1. punkts — Lietas dalībnieku vienošanās pēc Civildienesta tiesas ierosmes — Izslēgšana no reģistra”

Priekšmets

Prasība, kas ir celta saskaņā ar LESD 270. pantu un ar ko FL, kā arī divi citi prasītāji, FM un FO, lūdz: atcelt Eiropas Policijas akadēmijas (CEPOL) 2014. gada 23. maija lēmumu, kurā ir paredzēts šo aģentūru pārcelt uz Budapeštu (Ungārija) un kurā tās personāls ir informēts, ka jebkāda atteikšanās veikt savus darba pienākumus jaunajā aģentūras atrašanās vietā “tiks uzskatīta par atbrīvošanu no amata [pēc paša vēlēšanās], sākot no 2014. gada 30. septembra”; atcelt dažādus CEPOL2014. gada 28. novembra lēmumus, ar kuriem ir noraidītas sūdzības, ko individuāli ir iesnieguši sākotnējie prasītāji laikposmā no 2014. gada 8. līdz 21. augustam; atcelt divus 2014. gada 22. decembra lēmumus, ar kuriem CEPOL esot akceptējusi attiecīgi FM un FO atbrīvošanu no amata [pēc paša vēlēšanās]; piespriest atlīdzināt morālo un mantisko kaitējumu

Nolēmums

Lietu F‑41/15 DISS I izslēgt no Civildienesta tiesas reģistra. CEPOL sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas ir saistīti ar FL, FM un FO gadījumiem, kā arī tos, kas ir radušies FL, FM un FO, saskaņā ar to starpā noslēgtās vienošanās noteikumiem.

Kopsavilkums

Ierēdņu celta prasība — Izlīgums Civildienesta tiesā — Izslēgšana no reģistra

(Civildienesta tiesas Reglamenta 91. panta 1. punkts)

(skat. 4. un 5. punktu)
Turklāt, lai gan tiesības uz efektīvu tiesisko aizsardzību tiesā tiek garantētas jebkurai personai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā, šo tiesību ierobežojumi var būt netieši pieņemami, jo to prasa paša tiesiskā regulējuma raksturs, un tātad nevar noraidīt LESD 278. pantu, no kura izriet, ka rīkojumu par piemērošanas apturēšanu var izdot tikai tad, ja ir konstatēts būtiska un neatgriezeniska kaitējuma risks.

LESD 278. pantā ir noteikts prasību neapturoša rakstura princips, jo Savienības iestāžu pieņemtajiem tiesību aktiem ir piemērojama tiesiskuma prezumpcija. Tādēļ pagaidu noregulējuma tiesnesis tikai izņēmuma kārtā var izdot rīkojumu tiesai, kas izskata lietu pēc būtības, lai tā apturētu apstrīdētā tiesību akta izpildi. Līdz ar to steidzamības, un precīzāk – nepieciešamības – nosacījums, kuram tostarp ir pakļauta piemērošanas apturēšana, ir tas, ka prasītājs var labticīgi atsaukties uz būtiska un neatgriezeniska kaitējuma risku, ko nedrīkst jaukt ar prasību, saskaņā ar kuru, lai ierēdnis varētu likumīgi celt prasību atbilstoši Civildienesta noteikumu 90. un 91. pantam, viņam jāpamato sava personīgā interese šī apstrīdētā akta atcelšanā.

Pati piemērošanas apturēšana nav atkarīga no labuma, ko apstrīdētā tiesību akta adresāti varētu no tā gūt, bet no būtiska un neatgriezeniska kaitējuma, ko šis tiesību akts var radīt prasītāja paša interesēm.

(skat. 33. punktu)
Vienlīdzīgas attieksmes princips ir pārkāpts, ja divām personu kategorijām, kuru tiesiskais un faktiskais stāvoklis būtiski neatšķiras, piemēro atšķirīgu attieksmi vai ja dažādas situācijas aplūko vienādi. Tāpat vienlīdzīgas attieksmes principa ievērošana ir jālīdzsvaro ar tiesiskuma principa ievērošanu, saskaņā ar kuru persona savās interesēs nevar atsaukties uz citas personas interesēs pieļautu nelikumību.

Konkursa, kurš attiecas uz divām atšķirīgām jomām, ietvaros netiek pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, ja atlases komisija vienā no jomām ir ierakstījusi vairāk veiksmīgo kandidātu, nekā ir pieejamas vietas, bet to nav darījusi attiecīgā kandidāta izvēlētajā jomā. Tā kā pēdējais minētais ir izvēlējies pieteikt savu kandidatūru vienā no konkursa jomām, viņš nav vienādā situācijā ar citas jomas kandidātiem un nevar izvirzīt argumentu par vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu.

(skat. 63.–65. punktu)

Tiesa: spriedums, 1985. gada 4. jūlijs, Williams/Revīzijas palāta, 134/84, EU:C:1985:297, 14. punkts.

Pirmās instances tiesa: spriedums, 2005. gada 22. decembris, Gorostiaga Atxalandabaso/Parlaments, T‑146/04, EU:T:2005:584, 141. punkts.

Civildienesta tiesa: spriedums, 2015. gada 18. maijs, Dupré/EĀDD, F‑11/14, EU:F:2015:47, 69. punkts.
EIROPAS SAVIENĪBAS CIVILDIENESTA TIESAS RĪKOJUMS

(otrā palāta)

2016. gada 20. jūlijā

Rosalba Polizzi

pret

Eiropas Komisiju

“Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Valstī iegūto pensijas tiesību nodošana — Ieskaitāmo izdienas gadu piedāvājums — Akts, kas nav nelabvēlīgs — Prasības nepieņemamība — Lūgums lemt, neaplūkojot lietu pēc būtības — Reglamenta 83. pants”

Priekšmets

Prasība, kura celta saskaņā ar LESD 270. pantu, kas piemērojams EAEK līgumam atbilstoši tā 106.a pantam, un ar kuru Rosalba Polizzi lūdz galvenokārt atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 17. februāra priekšlikumu, ar ko pēc viņas lūguma ir noteikts to izdienas gadu skaits Eiropas Savienības pensiju shēmā, kas izriet no to pensijas tiesību nodošanas, ko viņa ir ieguvusi valsts pensiju shēmā pirms stāšanās darbā Komisijā

Nolēmums

Prasību noraidīt kā nepieņemamu. Rosalba Polizzi sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

Kopsavilkums

Ierēdņu celta prasība – Nelabvēlīgs akts – Jēdziens – Priekšlikums par izdienas gadu noteikšanu, nododot Savienības sistēmai pensijas tiesības, kas iegūtas pirms stāšanās darbā Savienībā – Izslēgšana

(Civildienesta noteikumu 91. panta 1. punkts un VIII pielikuma 11. panta 2. punkts)

Priekšlikums par izdienas gadu noteikšanu, kas ir paziņots ierēdnim, lai uz Eiropas Savienības pensiju shēmu pārnestu pensijas tiesības, kuras iegūtas citā shēmā, nerada juridiski saistošas sekas, kas tieši un tūlītēji ietekmē tās adresāta tiesisko stāvokli, konkrētā veidā to grozot, un to nevar kvalificēt kā nelabvēlīgu aktu Civildienesta noteikumu 91. panta 1. punkta izpratnē.

(skat. 16. punktu)

Atsauces

Vispārējā tiesa: spriedumi, 2015. gada 13. oktobris, Komisija/Verile un Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, 73. punkts; Komisija/Cocchi un Falcione, T‑103/13 P, EU:T:2015:777, 65. punkts, un Teughels/Komisija, T‑131/14 P, EU:T:2015:778, 69. punkts.
Atbilstoši Civildienesta tiesas Reglamenta 81. pantam, ja prasība pilnībā vai daļēji ir acīmredzami nepieņemama vai acīmredzami juridiski nepamatota, Civildienesta tiesa, neveicot tālākas procesuālās darbības, var lemt, izdodot motivētu rīkojumu.

Prasības pieteikuma noraidīšana, izdodot motivētu rīkojumu, kas pieņemts Reglamenta 81. pantam, it īpaši ne tikai veicina tiesvedības procesa ekonomiju, bet arī aiztaupa lietas dalībniekiem izdevumus, kas rastos tiesas sēdes noturēšanas gadījumā, ja Civildienesta tiesa, izskatot lietu, uzskata, ka tai ir pietiekami skaidra informācija no šīs lietas materiāliem, un ir pilnībā pārliecināta par prasības pieteikuma acīmredzamo nepieņemamību vai to, ka tā ir acīmredzami juridiski nepamatota prasība, un turklāt uzskata, ka tiesas sēdes noturēšana nesniegtu jaunus elementus, kas varētu ietekmēt tās lēmumu.

(skat. 15. un 16. punktu)

Civildienesta tiesa: rīkojums Mészáros/Komisija, F‑22/13, EU:F:2014:189, 39. punkts un tajā minētā judikatūra.
EIROPAS SAVIENĪBAS CIVILDIENESTA TIESAS RĪKOJUMS

(pirmā palāta)

2015. gada 14. jūlijā

Silvana Roda

pret

Eiropas Komisiju

“Civildienests — Atalgojums — Apgādnieka zaudējuma pensija — Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 27. pants — Mirušā ierēdņa šķirtā laulātā tiesības — Uzturlīdzekļi, kas ir jāmaksā mirušajam ierēdnim — Apgādnieka zaudējuma pensijas maksimālais apmērs — Acīmredzami nepamatota prasība”

Priekšmets

Prasība, kura celta saskaņā ar LESD 270. pantu, kas piemērojams EAEK līgumam atbilstoši tā 106.a pantam, un ar kuru S. Roda lūdz piespriest Eiropas Komisijai viņai izmaksāt apgādnieka zaudējuma pensiju, kuru viņai bija tiesības saņemt, 35 % apmērā no izdienas pensijas, ko viņas bijušais laulātais saņēma nāves dienā, un to darīt no viņa miršanas dienas, summai pieskaitot procentus par neizmaksātajām summām

Nolēmums

Prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu. S. Roda sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

Kopsavilkums

Tiesvedība – Lēmums, kas pieņemts ar motivētu rīkojumu – Nosacījumi – Acīmredzami nepieņemama vai acīmredzami juridiski nepamatota prasība – Piemērojamība (Civildienesta tiesas Reglamenta 81. pants) Ierēdņi – Pensijas – Apgādnieka zaudējuma pensija – Uzturlīdzekļi, kas noteikti ar vienošanos starp bijušajiem laulātajiem – Apgādnieka zaudējuma pensijas maksimālais apmērs (Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 18. un 27. pants)
Pagaidu noregulējuma tiesvedības mērķis ir nevis nodrošināt kaitējuma atlīdzināšanu, bet nodrošināt pilnīgu sprieduma pēc būtības efektivitāti. Lai sasniegtu minēto mērķi, prasītajiem pasākumiem jābūt steidzamiem tādā nozīmē, ka, lai novērstu būtisku un neatgriezenisku kaitējumu prasītāja interesēm, tie ir jānosaka un to iedarbībai jāizpaužas pirms lēmuma pamata tiesvedībā.

Šajā gadījumā jākonstatē, ka, ņemot vērā it īpaši pamatus, kas izvirzīti prasījumu par atcelšanu pamatošanai un kuru mērķis ir panākt konstatējumu, ka iestāde nav ievērojusi ne principu, saskaņā ar kuru disciplinārais process ir atkarīgs no kriminālprocesuālā lēmuma, ne nevainīguma prezumpciju, prasītais pagaidu pasākums attiecībā uz apstrīdēto lēmumu par atstādināšanu no amata ir vērsts uz tāda paša rezultāta sasniegšanu, kāds ir pamata prasībai, tāpēc pagaidu noregulējuma tiesvedības papildinošais raksturs salīdzinājumā ar pamata tiesvedību, ar kuru tā ir saistīta, un līdz ar to tās pagaidu raksturs tiktu zaudēts, kas pats par sevi varētu pamatot pieteikuma par piemērošanas apturēšanu noraidīšanu.

Taču prasītāja izvirzītie faktiskie un tiesību argumenti rada šaubas par apstrīdētā lēmuma tiesiskumu it īpaši attiecībā uz principu, ka disciplinārais process ir atkarīgs no kriminālprocesuālā lēmuma. Šādos apstākļos pagaidu noregulējuma tiesnesis, neriskējot ar pārmetumu par šī paša principa neievērošanu no savas puses, steidzamības trūkuma dēļ nevar noraidīt pieteikumu par apstrīdētā lēmuma piemērošanas apturēšanu, ja pieteikums par piemērošanas apturēšanu tieši sakrīt ar minētā principa īstenošanu, katrā ziņā tas tā ir vismaz līdz Civildienesta tiesas, kura lemj par pamata prasību, nolēmumam. Šis princips ir daļa no pamattiesībām uz lietas taisnīgu izskatīšanu, ko aizsargā gan Eiropas Savienības Pamattiesību hartas, gan Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas noteikumi, uz kuru atsauce ir izdarīta Eiropas Savienības Pamattiesību hartas preambulā.

Citiem vārdiem sakot, tiklīdz pirmšķietami ir pārkāpts princips, ka disciplinārais process ir atkarīgs no kriminālprocesuālā lēmuma, šī principa aizsardzība pat ne provizoriski nevar tikt atlikta, lai gaidītu tiesneša, kas lietu izskata pēc būtības, viedokli, neradot prasītājam būtisku un neatgriezenisku kaitējumu, jo, iespējams, kriminālprocesa iznākums var būtiski ietekmēt administratīvās iestādes viedokli par šāda procesa pamatā esošo faktu patiesumu.

(skat. 57.–60. punktu)

Atsauces

Tiesa: 1999. gada 25. marts, Willeme/Komisija, C‑65/99 P(R), 62. punkts; 2003. gada 26. jūnijs, Beļģija un Forum 187/Komisija, C‑182/03 R un C‑217/03 R, 142. punkts.

Pirmās instances tiesa: 1994. gada 29. jūnijs, Williams/Revīzijas palāta, T‑146/94 R, 23. punkts; 1999. gada 10. septembris, Elkaïm un Mazuel/Komisija, T‑173/99 R, 25. punkts; 2012. gada 16. novembris, Akzo Nobel u.c./Komisija, T‑345/12 R, 25. punkts, un tajā minētā judikatūra.

Civildienesta tiesa: 2014. gada 13. februāris, CX/Komisija, F‑5/14 R, 80. punkts.
EIROPAS SAVIENĪBAS CIVILDIENESTA TIESAS

PIRMĀS PALĀTAS PRIEKŠSĒDĒTĀJA RĪKOJUMS

2015. gada 15. janvārī

Lieta F‑30/14

Herman Speyart

pret

Eiropas Komisiju

Civildienests – Disciplinārlieta – Disciplinārsods – “Kinderbijslag” kā līdzīga pabalsta no citiem avotiem saņemšanas nedeklarēšana – Prasītāja atteikšanās no prasības – Izslēgšana no reģistra

Priekšmets Prasība, kura celta saskaņā ar LESD 270. pantu, kas piemērojams EAEK līgumam atbilstoši tā 106.a pantam, un ar kuru H. Speyart lūdza atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 18. jūnija lēmumu, ar kuru tā viņam kā disciplinārsodu ir piemērojusi galīgu pazemināšanu pakāpē par vienu pakāpi tādēļ, ka viņš nebija deklarējis to, ka viņš papildus ģimenes apgādājamo bērnu pabalstiem saskaņā ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 67. panta 2. punktu saņem līdzīgu valsts pabalstu – “Kinderbijslag”; to viņš saņem kopš 1997. gada 1. aprīļa, kā rezultātā prasītājs un viņa sieva, kura arī ir Eiropas Savienības ierēdne, ir nepamatoti saņēmuši kopējo summu EUR 39 380 apmērā

Nolēmums Izslēgt lietu F‑30/14 no Civildienesta tiesas reģistra. H. Speyart sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

Kopsavilkums

Tiesvedība – Tiesāšanās izdevumi – Atteikšanās no prasības, ko nepamato pretējās puses rīcība

(Civildienesta tiesas Reglamenta 84. pantsun 103. panta 5. punkts)
Procedūrā par pensijas tiesību pārskaitīšanu, kas paredzēta Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punktā, lēmums, kuru atkarībā no gadījuma pieņem iecēlējinstitūcija vai institūcija, kas ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, un ar kuru faktiski īsteno līdzekļu, kas atspoguļo ieinteresētās personas uzkrātās pensijas tiesības pirms tās stāšanās darbā Savienības dienestā, pārskaitīšanu, ir nelabvēlīgs akts, par kuru var iesniegt prasību saskaņā ar LESD 270. pantu un Civildienesta noteikumu 91. panta 1. punktu. Savukārt priekšlikums par pensijas tiesību noteikšanu, pat ja ieinteresētā persona to ir akceptējusi, nav nelabvēlīgs akts, par kuru varētu iesniegt prasību atbilstoši LESD 270. pantam un Civildienesta noteikumu 91. panta 1. punktam.

Ieskaitāmos izdienas gadus var atzīt tikai tad, ja ierēdnis piekrīt procedūras par līdzekļu, kas atspoguļo šīs ieinteresētās personas attiecīgajā ārējā pensiju fondā iegūtās pensijas tiesības, pārskaitīšanu uz Savienības pensiju sistēmu, turpināšanai, šo piekrišanu paskaidrojot ar iesniegto priekšlikumu par izdienas gadu noteikšanu, kuru atkarībā no gadījuma ir sniegusi iecēlējinstitūcija vai institūcija, kas ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, pamatojoties uz attiecīgā valsts pensiju fonda paziņoto pagaidu līdzekļu apmēru.

Šajā ziņā priekšlikuma par pensijas tiesību noteikšanu stadijā attiecīgā iestāde tikai apņemas pareizi piemērot ieinteresētās personas situācijā Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punktu un vispārējos īstenošanas noteikumus. Šis attiecīgās iestādes pienākums izriet tieši no aplūkojamām Civildienesta noteikumu normām pat tad, ja iestādei nav tiešu saistību.

Tādējādi no šādām saistībām, kas izteiktas priekšlikumā par izdienas gadu noteikšanu, neizriet nedz jauns minētās iestādes pienākums, nedz līdz ar to ieinteresētās personas juridiskā stāvokļa izmaiņas, it īpaši tāpēc, ka, pat ja ieinteresētā persona piekrīt tās citā shēmā iegūto pensijas tiesību pārskaitīšanai uz Savienības pensiju sistēmu, priekšlikuma autorei iestādei tomēr, nododot valsts [pensiju] fonda paziņoto kapitāla summu, nav atbilstoša pienākuma automātiski atzīt ieinteresētajai personai to izdienas gadu skaitu, kas norādīts sākotnējā priekšlikumā, atbilstoši kuram ierēdnis ir apstiprinājis savu vēlmi pārskaitīt šo kapitālu uz Savienības pensiju sistēmu.

(skat. 36.–40. punktu)

Atsauces

Vispārējā tiesa: spriedumi, 2015. gada 13. oktobris, Komisija/Verile un Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, 50., 52., 53. un 74. punkts; Komisija/Cocchi un Falcione, T‑103/13 P, EU:T:2015:777, 66. punkts, un Teughels/Komisija, T‑131/14 P, EU:T:2015:778, 37., 46., 48., 49., 58. un 70. punkts.
LV
Jud ikatūr askrājums
ECLI:EU:F:2011 :14 1CIVILDIENESTA TIESAS OT RĀS PALĀTAS PR IEKŠSĒDĒTĀJA RĪKOJUMS
2011 . gada 15 . februārī
Lieta F-18/10
Georges Capidis
pret
Eiropas Komisiju
Izlīgums pēc Civildienesta tiesas iniciatīvas — Izslēgšana no r eģistra
PriekšmetsPrasība, kas celta saskaņā ar E KL 236 . pantu un EAEKL 152 . pantu un ar ku ru G. Capidis 
lūdz atcelt iecēlējinstitūcijas 2009 . gada 30 . aprīļa lēmumu, ar ku ru viņam tika u zlikts 
disciplinārsods – p azemināšana pakāpē
NolēmumsIzslēgt lietu F-18/10 Ca pidis/Komisija no C ivildienesta tiesas reģistra. Lietas da lībnieki 
sedz savus tiesāšanās izdevumus saskaņā ar s avā starpā panākto vienošanos.
Kopsavilkums
Ierēdņi — Prasība — Izlīgums Civildienesta tiesā — Izslēgšana no reģistra
(Civildienesta tiesas Reglamenta 69 . pants)
EIROPAS SAVIENĪBAS CIVILDIENESTA TIESAS RĪKOJUMS (pirmā palāta)

2014. gada 10. septembrī

Anne Esneau‑Kappé

pret

Eiropas Policijas biroju (Eiropolu)

“Civildienests — Tiesvedība — Tiesāšanās izdevumu noteikšana”

Priekšmets

Prasības pieteikums par tiesāšanās izdevumu apmēra noteikšanu, ko A. Esneau‑Kappé iesniegusi pēc sprieduma lietā Esneau‑Kappé/Eiropols (F‑42/09, EU:F:2010:67).

Nolēmums

Tiesāšanās izdevumu, kas Eiropas policijas birojam ir jāatmaksā A. Esneau‑Kappé, kopējā summa tiek noteikta EUR 1343,18 apmērā; minētajai summai tiek pieskaitīti nokavējuma procenti no šī rīkojuma izsniegšanas dienas līdz samaksas dienai, kuri tiks maksāti atbilstoši procentu likmei, kura tiek aprēķināta, pamatojoties uz procentu likmi, ko Eiropas Centrālā banka noteikusi par galvenajām refinansēšanas operācijām, kura ir piemērojama iepriekš minētajā laika posmā, pieskaitot šai likmei divus punktus.

Kopsavilkums

Tiesvedība – Tiesāšanās izdevumi – Apmēra noteikšana – Atlīdzināmie tiesāšanās izdevumi – Vērā ņemami elementi – Starp lietas dalībnieku un tā advokātu noslēgta vienošanās par honorāriem – Izslēgšana

(Civildienesta tiesas Reglamenta 91. panta b) punkts)

Savienības tiesa nav tiesīga noteikt apmēru honorāriem, kas lietas dalībniekiem ir jāmaksā saviem advokātiem, bet tā ir tiesīga noteikt to atlīdzības apmēru, kādā šī atlīdzība var tikt atgūta no lietas dalībnieka, kuram ir piespriests segt tiesāšanās izdevumus. No tā izriet, ka pierādījumi par tiesāšanās izdevumu, kurus prasīts atlīdzināt, samaksu nav nepieciešami, lai Civildienesta tiesa noteiktu atlīdzināmo tiesāšanās izdevumu apmēru.

Lemjot par prasību par tiesāšanās izdevumu apmēra noteikšanu, Savienības tiesai nav jāņem vērā par tiem noslēgta iespējamā vienošanās starp attiecīgo lietas dalībnieku un tā pārstāvjiem vai padomdevējiem.

Tādējādi fakts, ka saskaņā ar vienošanos, kas noslēgta starp prasītāju un tā advokātiem, ir nolemts, ka prasītājs nemaksās honorāru saviem advokātiem, neietekmē prasītāja tiesības piedzīt tiesāšanās izdevumus, kas radušies pamata tiesvedībā.

(skat. 14., 19. un 20. punktu)

Atsauces

Tiesa: rīkojumi Leeuwarder Papierwarenfabriek/Komisija, 318/82, EU:C:1985:468, 2. punkts; C. A. S./Komisija, C‑204/07 P‑DEP, EU:C:2009:526, 13. punkts, un Kronofrance/Vācija u.c., C‑75/05 P‑DEP un C‑80/05 P‑DEP, EU:C:2013:458, 30. punkts.
CIVILDIENESTA TIESAS PIRMĀS PALĀTAS PRIEKŠSĒDĒTĀJA RĪKOJUMS

2008. gada 18. decembrī

Lieta F‑14/08

X

pret

Eiropas Parlamentu

Izslēgšana no reģistra – Atteikšanās no prasības – Tiesāšanās izdevumi – Pieņemamība

Priekšmets: Prasība, kas celta saskaņā ar EKL 236. pantu un EAEKL 152. pantu un ar kuru X lūdz, pirmkārt, atcelt invaliditātes komitejas 2007. gada 22. jūnija atzinumu attiecībā uz prasītāju un Parlamenta personāla direktora 2007. gada 27. jūnija lēmumu, ar kuru tika uzskatīts, ka viņa nebija ieguvusi pastāvīgu pilnīgu invaliditāti, kas tai liegtu pildīt darba pienākumus, un, otrkārt, nosūtīt atpakaļ lietas materiālus invaliditātes komitejai viņas gadījuma atkārtotai izskatīšanai.

Nolēmums: Lietu F‑14/08 X/Parlaments izslēgt no Civildienesta tiesas reģistra. Parlaments sedz savus, kā arī atlīdzina trīs ceturtdaļas no prasītājas tiesāšanās izdevumiem. Prasītāja sedz vienu ceturtdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem.

Kopsavilkums

1. Tiesvedība – Tiesāšanās izdevumi – Atteikšanās no prasības, pamatojoties uz otras puses rīcību

(Civildienesta tiesas Reglamenta 89. panta 5. punkts)

2. Ierēdņi – Prasība – Nelabvēlīgs akts – Jēdziens – Lēmums, ar kuru ir konstatētas ierēdņa darba spējas un viņam izdots rīkojums atsākt darbu – Pieņemamība

(Civildienesta noteikumu 59. panta 4. punkts, 90. un 91. pants)

1. Kā ir paredzēts Civildienesta tiesas Reglamenta 89. panta 5. punktā, pusei, kas atsakās no prasības, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja pretējā puse to ir prasījusi apsvērumos par atteikšanos no prasības. Tomēr pēc tās puses pieteikuma, kura atsakās no prasības, tiesāšanās izdevumus var piespriest pretējai pusei, ja to pamato šīs pretējās puses rīcība. Ja ierēdnis ir cēlis prasību par lēmumu, ar kuru nav atzīta viņa invaliditāte, tad attiecībā uz iestādi, kas nav atbildējusi uz iepriekšējo sūdzību četru mēnešu laikā, lai pieņemtu netiešu lēmumu par noraidīšanu, un kas ir pieņēmusi neskaidru nostāju attiecībā uz ieinteresētās personas situāciju pēc prasības celšanas, ir jāuzskata, ka tā ar savu rīcību ir veicinājusi lietas nodošanu tiesai un tai var piespriest atlīdzināt daļu no prasītāja ierēdņa tiesāšanās izdevumiem.

(skat. 6.–10. punktu)

2. Ja iecēlējinstitūcijas lēmums, kas izriet no invaliditātes komitejas atzinuma, bez ierēdņa darba spēju vērtējuma, kas pats par sevi nemaina attiecīgās personas agrāko stāvokli, ietver arī rīkojumu atsākt darbu, tas ir uzskatāms par nelabvēlīgu aktu, ko ierēdnim ir tiesības apstrīdēt.

(skat. 14., 17. un 19. punktu)