ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 313/50

Prasība, kas celta 2008. gada 29. septembrī — FIFA/ITSB — Ferrero (“GERMANY 2006”)

(Lieta T-445/08)

(2008/C 313/89)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Fédération Internationale de Football Association (FIFA), Cīrihe (Šveice) (pārstāvji — D. Alexander QC, A. Barav, Barrister, R. Buchel un C. Rassmann, lawyers)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Ferrero OHG mbH, Stadtallendorf (Vācija)

Prasītājas prasījumi:

— pilnībā vai daļēji atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 30. jūnija lēmumu lietā R 1467/2005-1 un

— piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “GERMANY 2006” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 11., 12., 14., 15., 16., 18., 19., 20., 21., 24., 25., 26., 27., 28., 29., 30., 31., 32., 33., 34., 35., 36., 37., 38., 39., 40., 41. un 42. klasē — Kopienas reģistrācija Nr. 2 153 005

Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par atzīšanu par spēkā neesošu

Apelāciju padomes lēmums: atcelt Anulēšanas nodaļas lēmumu

Izvirzītie pamati: pirmkārt, Padomes Regulas Nr. 40/94 73. un 74. panta 1. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome savu lēmumu lielā mērā ir pamatojusi ar Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, uz kuru neatsaucās ne otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, ne arī Anulēšanas nodaļa; otrkārt un pakārtoti, Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome, novērtējot reģistrēto Kopienas preču zīmi, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu, nav to ņēmusi vērā kā veselumu vidusmēra patērētāja uztverē un attiecībā uz pieteiktajām precēm un/vai pakalpojumiem nav piemērojusi attiecīgās tiesību normas par to novērtēšanu un aprakstošo raksturu, un, treškārt, Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome ir pieļāvusi kļūdu, konstatējot, ka reģistrētajai Kopienas preču zīmei, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu, trūkst nepieciešamā atšķirtspēja; un, ceturtkārt, Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkta un 51. panta 2. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome ir pieļāvusi kļūdu, konstatējot, ka reģistrētajai Kopienas preču zīmei, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu, trūkst nepieciešamā atšķirtspēja attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 41. klasē, un attiecībā uz precēm, kuras tiek laistas tirdzniecībā.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 313/52

Prasība, kas celta 2008. gada 29. septembrī — FIFA/ITSB — Ferrero (“WORLD CUP 2006 GERMANY”)

(Lieta T-448/08)

(2008/C 313/92)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Fédération Internationale de Football Association (FIFA), Cīrihe (Šveice) (pārstāvji — D. Alexander QC, A. Barav, Barrister, R. Buchel un C. Rassmann, lawyers)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Ferrero OHG mbH, Stadtallendorf (Vācija)

Prasītājas prasījumi:

— pilnībā vai daļēji atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 30. jūnija lēmumu lietā R 1470/2005-1 un

— piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “WORLD CUP 2006 GERMANY” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1., 3., 4., 6., 7., 8., 9., 11., 12., 14., 16., 18., 20., 25., 28., 29., 30., 32., 35., 36., 37., 38., 41. un 42. klasē — Kopienas reģistrācija Nr. 2 047 843

Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par atzīšanu par spēkā neesošu

Apelāciju padomes lēmums: atcelt Anulēšanas nodaļas lēmumu

Izvirzītie pamati: pirmkārt, Padomes Regulas Nr. 40/94 73. un 74. panta 1. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome savu lēmumu lielā mērā ir pamatojusi ar Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, uz kuru neatsaucās ne otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, ne arī Anulēšanas nodaļa; otrkārt un pakārtoti, Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome, novērtējot reģistrēto Kopienas preču zīmi, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu, nav to ņēmusi vērā kā veselumu vidusmēra patērētāja uztverē un attiecībā uz pieteiktajām precēm un/vai pakalpojumiem nav piemērojusi attiecīgās tiesību normas par to novērtēšanu un aprakstošo raksturu un, treškārt, Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome ir pieļāvusi kļūdu, konstatējot, ka reģistrētajai Kopienas preču zīmei, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu, trūkst nepieciešamā atšķirtspēja.
—

saskaņā ar EKL 231. panta 1. punktu atzīt Komisijas 2008. gada 30. aprīļa Lēmumu C (2008) 1625, galīgā red., (Nr. C 556/2006, ex NN 77/2006 — Bank Burgenland privatizācija) par spēkā neesošu kopumā;
3.

konkursā Nr. 1695 par elektroniskās publikācijas pakalpojumu sniegšanu, it īpaši par Oficiālā Vēstneša (S) Pielikumu: pagarinot Līgumu Nr. 1695, lai to grozītu. Prasītāja apgalvo, ka Publikāciju birojam nebija juridiska pamata pagarināt līgumu, vai izsniegt pilnvaru to darīt, un līdz ar to grozīt šo līgumu, nomainot apakšuzņēmēju. Prasītāja apgalvo, ka Publikāciju birojs nav nopietni pārrunājis vai izskatījis iespēju saglabāt prasītāju kā esošo galveno apakšuzņēmēju uz atlikušo laika posmu.
—

atcelt Komisijas 2008. gada 8. aprīļa Lēmumu (2008/321/EK), ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz dažus izdevumus, kas dalībvalstīm radušies un ko finansē no Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) un Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) līdzekļiem, ciktāl tajā ietvertas Spānijas Karalisti skarošas korekcijas, kuras izriet no diviem pētījumiem par vīnogulāju produkcijas potenciālu (VT/VI/2002/14 un VT/VI/2006/09) un kuru kopsumma, piemērojot fiksētas 10 % likmes korekciju attiecībā uz visiem izdevumiem, kas agrāk paziņoti kā saistītais atbalsts, ir EUR 54 949 195,80, un
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 183/29

Prasība, kas celta 2008. gada 22. maijā — Interflon/ITSB — Illinois Tool Works (“FOODLUBE”)

(Lieta T-200/08)

(2008/C 183/54)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Interflon BV, Roosendaal (Nīderlande) (pārstāvis — S. M. Werteijn, lawyer)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Illinois Tool Works Inc., Glenview (Amerikas Savienotās Valstis)

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 3. marta lēmumu lietā R 638/2007-2; un

— apmierināt prasītājas lūgumu par attiecīgās Kopienas preču zīmes atzīšanu par spēkā neesošu.

Pamati un galvenie argumenti

Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Foodlube” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1. un 4. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 1 647 734

Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt lūgumu par preču zīmes atzīšanu par spēkā neesošu

Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo attiecīgajai preču zīmei nav atšķirtspējas; Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, jo attiecīgā preču zīme nevar norādītās preces identificēt no to izcelsmes viedokļa.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 142/36

Prasība, kas celta 2008. gada 21. aprīlī — Beifa Group/ITSB — Schwan-STABILO Schwanhäußer (rakstāmlietu dizains)

(Lieta T-148/08)

(2008/C 142/65)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Beifa Group Co. Ltd, (iepriekš — Ningbo Beifa Group Co. Ltd) Zheijiang (Ķīna) (pārstāvji — R. Davis, Barrister un N. Cordell, Solicitor)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Schwan-STABILO Schwanhäußer GmbH & Co KG, Heroldsberg (Vācija)

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju tresās padomes 2008. gada 31. janvāra lēmumu lietā R 1352/2006-3;

— nodot lietu atpakaļ Anulēšanas nodaļai, lai tālāk izvērtētu pieteikumā pat atzīšanu par spēkā neesošu izvirzītos jautājumus; un

— piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas reģistrētais dizainparaugs, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: preces “rakstāmlietas” dizainparaugs — reģistrētais Kopienas dizainparaugs Nr. 352315-0007

Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu: otra Lietas dalībniece procesā Apelāciju padomē

Personas, kas lūdz atzīt Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: valsts grafiska preču zīme, kas attēlo rakstāmlietu; reģistrēta 2006. gada 14. decembrī attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 16. klasē — reģistrācijas numurs DE 30045470

Anulēšanas nodaļas lēmums: atzīt apstrīdēto dizainparaugu par spēkā neesošu

Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta e) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju trešā padome piemērojusi nepareizu kritēriju, lai izlemtu, vai, kā tiek prasīts, prasītāja izmantojusi preču zīmi; Apelāciju trešajai padomei esot bijis jāizvērtē, vai otra procesa dalībniece preču zīmi izmantojusi gan Padomes Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta e) apakšpunkta izpratnē, gan Vācijas tiesiskā regulējuma izpratnē; nonākot pie sava lēmuma atbilstoši Padomes Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta e) apakšpunktam, Apelāciju trešajai padomei esot bijis jāizmanto preču zīmes tiesību pārkāpuma kritēriji atbilstoši Vācijas tiesiskajā regulējumā apstiprinātajam.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 107/35

Prasība, kas celta 2008. gada 12. februārī — Guardian Industries un Guardian Europe/Komisija

(Lieta T-82/08)

(2008/C 107/59)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Guardian Industries Corp, Oburnhila (Amerikas Savienotās Valstis) un Guardian Europe Sàrl, Dudelanža (Luksemburga) (pārstāvji — S. Völcker, F. Louis, A. Vallery. C. Eggers un H.-G. Kamann, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītāju prasījumi:

— daļēji atcelt apstrīdētā lēmuma 1. pantu saskaņā ar A1 un A2 sadaļā minētajiem pamatiem;

— samazināt prasītājiem uzliktā naudas soda apmēru; un

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāji lūdz daļēji atcelt Komisijas 2007. gada 28. novembra Lēmumu Nr. C(2007)5791 gala redakcija (lieta COMP/39.165 — Plakanais stikls), par kuru tiem paziņoja 2007. gada 3. decembrī un kurā Komisija atzina, ka prasītāji kopā ar citiem uzņēmumiem pārkāpa EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu, no 2004. gada 20. aprīļa līdz 2005. gada 22. februārim piedaloties kompleksā vienošanos un saskaņotu darbību kopumā, aptverot visu EEZ.

Prasītāji apgalvo, ka apstrīdēto lēmumu ir jāatceļ un tiem piespriestais naudassods ir attiecīgi jāpārskata, jo ar to ir pieļautas šādas rupjas kļūdas:

i) Komisija nav sniegusi precīzus un saskanīgus pierādījumus, ka prasītāji piedalījās aizliegtā vienošanās, kuru veidoja trīs stikla ražotāji pirms 2005. gada 11. februāra sanāksmes;

ii) Komisijas nepamatotais pieņēmums, ka šajā sanāksmē prasītāji noslēdza vienošanās, kas attiecās uz visu EEZ.

Papildus prasītāji lūdz Pirmās instances tiesu izmantot tās neierobežotās kompetences pilnvaras, lai samazinātu tiem uzlikto naudas sodu. Balstoties uz to, prasītāji uzskata, ka, pirmkārt, bez izskaidrojuma, atkāpjoties no savas pašas konsekventās pozīcijas un skaidri pārkāpjot Tiesas nostiprināto judikatūru, Komisija izslēdza garantēto izpārdošanu ieņēmumus viena miljarda eiro apmērā no citiem adresātiem aprēķinātajām soda naudām, tādējādi ievērojami pārspīlējot prasītāju tirgus stāvokli, un, otrkārt, ka Komisija ignorēja prasītāju būtiski ierobežoto pasīvo lomu pārkāpumā, salīdzinot ar citu dalībnieku ilgstošiem centieniem panākt aizliegtu vienošanos plakanā stikla pārdošanai Eiropā, un to mēģinājumus iesaistīt prasītājus šajos centienos.
—

pēc prasītājas domām, nepareizi izvērtējot apstākļus par to, ka sabiedrība Technologie Buczek S.A. ir parādā valsts iestādēm, jo ir piešķirts ar kopējo tirgu nesaderīgs atbalsts, ir pārkāpts EKL 88. panta 2.punkts un 87. panta 1. punkts. Atbilstošo secinājumu Komisija pamato ar nepareizu pieņēmumu, ka valsts iestādes nav īstenojušas piespiedu izpildi pret sabiedrību Technologie Buczek S.A.. EKL 88. panta 2. punkta un 87. panta 1. punkta pārkāpums izriet no tā, ka Polijas valsts pieprasīja atbalsta atgūšanu, kas nav saderīgs ar kopējo tirgu, lai gan nedz Polija nedz sabiedrībai Technologie Buczek S.A., nedz arī Technologie-Buczek koncernam nepiešķīra atbalstu lēmumā minētajā apmērā, kā arī no tā, ka atbalsta garantijas summa patvaļīgi tika noteikta, nepastāvot juridiskam pamatam vai ekonomiskam pamatojumam. Tāpat EKL 88. panta 2. punkts un 87. panta 1. punkts ir pakāpts arī tādēļ, ka atbalsta atgūšanu Polijas valstij nodrošināja sabiedrība Huta Buczek sp. z o.o., lai gan nebija pamata pieņēmumam, ka šī sabiedrība tik tiešām var būt viens no labuma guvējiem no sabiedrībai Technologie Buczek S.A. piešķirtā atbalsta un lai gan tai šis atbalsts netika piešķirts, kā arī pieņēmumam, ka faktiskās labuma guvējas no minētā atbalsta ir bijušas tikai sabiedrības Huta Buczek sp. z o.o. un Buczek Automotive sp. z o. o., lai gan tās ir saņēmušas tikai daļu no sabiedrības Technologie Buczek S.A. mantas.
—

piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājam zaudējumus nokavējuma procentu veidā, piešķirt kompensāciju par kaitējumu viņa karjerai, atlīdzināt citus zaudējumus tiesiskas un pienācīgas samaksas veidā, proti, piemērojot no 2004. gada 1. maija spēkā esošās Civildienesta noteikumu redakcijas XIII pielikuma 21. pantā noteiktos pārejas noteikumus, vai, alternatīvi, piespriest pensiju programmas iemaksu samazinājumu, balstoties uz atlīdzības vienlīdzības principu. Šīs tiesības, kas ir pienācīgi jānovērtē vēlākā stadijā, uz doto brīdi ir iepriekšēji un ex aequo et bono novērtētas par minimālo summu 10 000 EUR gadā;
47

Tomēr no izstāšanās līguma noteikumiem un sistēmas – un it īpaši no tā preambulas sestās norādes, no tā 2. panta b)–d) punkta, 10. panta 1. punkta a)–d) apakšpunkta un no tā otrās daļas “Pilsoņu tiesības” kopumā – skaidri izriet, ka šis līgums pret Apvienotās Karalistes valstspiederīgajiem, tostarp tiem, kuri ir Savienības pilsoņi brīdī, kad Apvienotā Karaliste izstājas no Savienības, attiecas kā pret personām, kurām nav vai arī no šā datuma vairs nav Savienības pilsoņu statusa. Tādējādi minētajā nolīgumā nav paredzēts Apvienotās Karalistes valstspiederīgajiem saglabāt Savienības pilsoņu statusu un visas ar šo statusu saistītās tiesības.
55

Prasītājs lūdz noraidīt iebildi par nepieņemamību, ciktāl tā attiecas uz prasību par 2020. gada 13. janvāra konstatāciju. Prasītājs uzskata, ka 2020. gada 13. janvāra konstatācija ir radījusi “būtiskas” tiesiskās sekas. It īpaši tā esot liegusi atzīt viņa Eiropas Parlamenta deputāta statusu, un tādējādi viņam esot liegta iespēja panākt, ka Parlaments atsakās atcelt viņa imunitāti. Turklāt prasītājs būtībā apgalvo, ka, piemērojot Ievēlēšanas akta 13. panta 3. punktu un Reglamenta 4. panta 7. punktu, Parlamentam esot bijis jāatsakās konstatēt viņa amata vietas vakanci. Šajā ziņā prasītājs apgalvo, ka Parlaments varēja izvērtēt, pirmkārt, to, ka Tribunal Supremo (Augstākā tiesa) nav ievērojusi valsts procedūras, kā arī 2019. gada 19. decembra spriedumu Junqueras Vies (C‑502/19, EU:C:2019:1115), un, otrkārt, to, ka Tribunal Supremo (Augstākā tiesa) ir pārkāpusi Savienības tiesības, it īpaši Protokola Nr. 7 9. panta otro daļu un lojālas sadarbības principu, kas noteikts LES 4. panta 3. punktā.
Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2020. gada 31. marta rīkojums –

AP/EIF

(lieta T‑155/19)

Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus – Civildienests – EIF personāls – Darbinieka paziņojums par atkāpšanos no amata personisku iemeslu dēļ – Atvaļinājums saistībā ar smagu slimību, kas aizsākusies pirms darbinieka izvēlētā darba līguma beigu datuma – Lūgums atsaukt atkāpšanos no amata pēc darbinieka izvēlētā darba līguma beigu datuma – EIF atteikums pieņemt atkāpšanās no amata atsaukšanu ar atpakaļejošu spēku – Darba līguma beigu datuma pārcelšana slimības atvaļinājuma dēļ – EIF Personāla reglamenta 33. panta piemērojamība – Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota

1. Tiesvedība – Lēmums, kas pieņemts ar motivētu rīkojumu – Nosacījumi – Acīmredzami nepieņemama vai acīmredzami juridiski nepamatota prasība – Iespēja noraidīt prasību pēc būtības, iepriekš nespriežot par atbildētāja izvirzīto iebildi par nepieņemamību (Vispārējās tiesas Reglamenta 126. un 130. pants) (skat. 21.–23. punktu)

2. Ierēdņi – Eiropas Investīciju fonda darbinieki – Atkāpšanās no amata – Piemērojamie noteikumi – EIF Personāla reglamenta 33. pants – Piemērojamība – Pienākums apturēt paziņošanas par atkāpšanās no amata termiņu slimības gadījumā – Izslēgšana (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 34. pants; Eiropas Investīciju fonda Personāla reglamenta 17., 18. un 33. pants) (skat. 30., 35., 36., 40., 41. punktu)

3. Ierēdņu celta prasība – Eiropas Investīciju fonda darbinieki – Priekšmets – Norādījumu došana administrācijai – Nepieņemamība (Civildienesta noteikumu 91. pants) (skat. 45. punktu)

4. Ierēdņu celta prasība – Prasība par zaudējumu atlīdzību, kas saistīta ar prasību atcelt tiesību aktu – Prasības atcelt tiesību aktu noraidīšana, kā rezultātā tiek noraidīta prasība par zaudējumu atlīdzību (Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants) (skat. 49., 50. punktu)

Priekšmets

Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un Eiropas Savienības Tiesas Statūtu 50.a pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, atcelt EIF 2018. gada 30. augusta un 3. oktobra vēstules, ar kurām noraidīts prasītājas 2018. gada 20. jūnija lūgums, otrkārt, piespriest EIF izmaksāt prasītājai EIF Personāla reglamenta 33. pantā paredzētās priekšrocības un, treškārt, atlīdzināt morālo kaitējumu, kas esot nodarīts prasītājai.

Rezolutīvā daļa

1) Prasību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami juridiski nepamatotu.
11

Galvenokārt attiecībā uz pieteikuma iesniedzējas ekonomiskā stāvokļa pārbaudi, kā tas izriet no Reglamenta 147. panta 3. punkta, pieteikumam par juridisko palīdzību ir jāpievieno visa informācija un apliecinošie dokumenti, kas ļauj novērtēt, vai, ņemot vērā šo stāvokli, pieteikuma iesniedzēja pilnībā vai daļēji nespēj segt izdevumus, kas saistīti ar palīdzību un pārstāvību Vispārējā tiesā. No šāda novērtējuma automātiski izriet, ka pieteikuma iesniedzējai ir jāiesniedz informācija un apliecinoši dokumenti, kas datēti pietiekami tuvu datumam, kad iesniegts pieteikums, lai objektīvi novērtētu pieteikuma iesniedzējas finansiālās spējas segt izmaksas. Tādējādi veidlapas sadaļā ar virsrakstu “līdzekļi” ir sevišķi norādīts, ka, “ja pieteikuma iesniegšanas brīdī [..] līdzekļu stāvoklis pēdējā gada laikā nav mainījies, vērā ņem tos līdzekļus, [kas deklarēti] [..] valsts iestādēm attiecībā uz pēdējā kalendārā gada laika posmu no 1. janvāra līdz 31. decembrim”, un ka, “ja [..] finansiālais stāvoklis ir mainījies, tiek ņemti vērā [..] pašreizējie līdzekļi, sākot no šī gada 1. janvāra līdz [..] pieteikuma iesniegšanas dienai”.
36

Šajā lietā prasītāja norāda, ka 2017. gadā kopējie ieņēmumi bija 114751316 EUR, no kuriem 15216941,17 EUR bija iegūti no līdzekļa Laguna pārdošanas, proti, aptuveni 13,26 % no tās kopējā apgrozījuma. Turklāt ienākumi no trim līdzekļiem, kas tiek tirgoti kopā ar līdzekli Laguna, tai tajā pašā gadā bijuši 5079535,60 EUR, proti, aptuveni 4,43 % no tās kopējā apgrozījuma. Pēc tam tā norāda, ka imports no šiem četriem līdzekļiem attiecībā uz Kavran ir 15716330,04 EUR no kopējā 56996563 EUR apgrozījuma, proti, aptuveni 27,57 % no Kavran kopējā apgrozījuma. Visbeidzot tā apgalvo, ka līdzeklis Laguna un tā papildproduktu līdzekļi kopā veido vairāk nekā 50 % no tās “uzņēmuma netiešās vērtības” ar Kavran.
30

No Regulas Nr. 2868/95 19. panta 2. punkta c) apakšpunkta izriet, ka tad, ja ir iesniegti iebildumi, kas balstīti uz Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punktā minēto pamatu, iebildumu iesniedzējs principā var brīvi izvēlēties to pierādījumu formu par agrākas preču zīmes reputāciju, kurus tas uzskata par lietderīgu iesniegt EUIPO, un tāpēc pēdējam minētajam ir jāanalizē iebildumu iesniedzēja iesniegtie pierādījumi un tas nevar no paša sākuma noraidīt vienu pierādījumu veidu tā formas dēļ. Tāpēc iebildumu iesniedzējs var iebildumu pamatojumam iesniegt kā pierādījumu par agrākas preču zīmes reputāciju vienu vai vairākus agrākus EUIPO lēmumus, kuros konstatēta tās pašas preču zīmes reputācija, un EUIPO ir šajā gadījumā jāņem vērā minētie lēmumi (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 28. jūnijs, EUIPO/Puma, C‑564/16 P, EU:C:2018:509, 58., 69. un 76. punkts).
69

Proti, atsaucoties uz vairākiem tās priekšsēdētāja sagatavotajiem dokumentiem, Eiropadome norādīja, ka praktiski Savienības dalībvalstu vai to valdību vadītāji uztic tai uzdevumu savā vārdā pārstāvēt un koordinēt sarunas ar Turcijas Republiku, un tas izskaidro viņa klātbūtni 2016. gada 18. marta sanāksmē. Komisijas priekšsēdētāja klātbūtne šajā sanāksmē esot skaidrojama arī ar to, ka šī sanāksme iekļāvās tā politiskā dialoga ar Turcijas Republiku nepārtrauktībā, kuru 2015. gada oktobrī ir ierosinājusi Komisija pēc 2015. gada 23. septembrī izteiktā Savienības valstu vai to valdību vadītāju uzaicinājuma. Kā to pamatoti uzsver Eiropadome, saistībā ar 2016. gada 18. marta darbu šajos dokumentos skaidri un vairākkārt ir izdarīta atsauce uz Savienības valstu vai to valdību vadītāju sanāksmi ar saviem kolēģiem no Turcijas, nevis uz Eiropadomes sanāksmi. Tā tas it īpaši ir Eiropadomes priekšsēdētāja Paziņojuma Nr. 151/16 gadījumā, kurš sniegts uzreiz pēc 2016. gada 18. marta sanāksmes un kura nosaukums ir “Priekšsēdētāja Donalda Tuska [Donald Tusk] piezīmes pēc sanāksmes starp [Savienības] valstu vai to valdību vadītājiem un Turciju”.
2.

Eiropas Savienības preču zīme–Eiropas Savienības preču zīmes definīcija un iegūšana–Absolūti atteikuma pamati–Preču zīmes, kas sastāv tikai no apzīmējumiem vai norādēm, kuri var kalpot, lai apzīmētu preces vai pakalpojuma īpašības–Jēdziens–Preču zīme, ko veido vārds vai neoloģisms, kas izriet no elementu kombinācijas (Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) (skat. 15.–19. un 26. punktu)