25.

Šādos apstākļos iesniedzējtiesa ir uzdevusi Tiesai šādus jautājumus: A. Par Direktīvas 2004/38 2., 3. un 7. pantu: 1) Vai, paplašināti interpretējot Direktīvas 2004/38 2. panta 2. punkta d) apakšpunktu un it īpaši atbilstoši Pamattiesību hartas 7. un 24. pantam un ECPAK 8. pantam, “ģimenes loceklis” var nozīmēt arī vienu no vecākiem, kurš ir trešās valsts pilsonis un kuram ir aizgādības tiesības pār brīvi pārvietoties tiesīgu bērnu – Savienības pilsoni, kurš nav viņa apgādībā? 2) Ja tas tā ir, vai Direktīva 2004/38, paplašināti interpretējot tās 3. panta 1. punktu un it īpaši atbilstoši Pamattiesību hartas 7. un 24. pantam un ECPAK 8. pantam, ir piemērojama šim vecākam arī tad, ja viņš nepavada vai nepārceļas kopā ar savu bērnu – Savienības pilsoni, kurš no izcelsmes dalībvalsts ir pārcēlies uz dzīvi citā dalībvalstī? 3) Ja tas tā ir, vai, paplašināti interpretējot Direktīvas 2004/38 7. panta 2. punktu un it īpaši atbilstoši Pamattiesību hartas 7. un 24. pantam un ECPAK 8. pantam, šim vecākam ir tiesības uzturēties bērna – Savienības pilsoņa – izcelsmes dalībvalstī vairāk par trim mēnešiem un katrā ziņā vismaz tik ilgi, kamēr pastāv aizgādības tiesības un tās tiek faktiski īstenotas? B. Par LES 6. panta 1. punktu apvienojumā ar Pamattiesību hartu: 1) jautājums a) Vai Pamattiesību harta saskaņā ar tās 51. panta 1. punkta pirmajā teikumā ietverto otro alternatīvu ir piemērojama arī tad, ja strīdus priekšmets ir atkarīgs no valsts likuma (vai likuma daļas), ar ko arī – bet ne tikai – ir tikušas transponētas direktīvas? b) Ja tas tā nav, vai Pamattiesību harta saskaņā ar tās 51. panta 1. punkta pirmajā teikumā ietverto otro alternatīvu ir piemērojama tāpēc vien, ka prasītājam, iespējams, ir Savienības tiesībās noteiktas uzturēšanās tiesības un viņš tādējādi saskaņā ar Pārvietošanās brīvības likuma/ES 5. panta 2. punkta pirmo teikumu varētu lūgt Savienības pilsoņa ģimenes locekļa uzturēšanās atļauju, kuras juridiskais pamats ir paredzēts Direktīvas 2004/38 10. panta 1. punkta pirmajā teikumā? c) Ja tas tā nav, vai Pamattiesību harta saskaņā ar tās 51. panta 1. punkta pirmajā teikumā ietverto otro alternatīvu, attīstot spriedumā lietā ERT (Tiesas 1991. gada 18. jūnija spriedums lietā C-260/89, Recueil, I-2925. lpp., 41.–45. punkts) ietverto judikatūru, ir piemērojama, ja dalībvalsts ierobežo tādas nepilngadīgas Savienības pilsones tēva, kurš ir trešās valsts pilsonis un kuram arī ir aizgādības tiesības pār bērnu, uzturēšanās tiesības, kura kopā ar savu māti pārsvarā uzturas citā Eiropas Savienības dalībvalstī mātes profesionālās darbības dēļ? 2) jautājums a) Ja Pamattiesību harta ir piemērojama, vai no tās 24. panta 3. punkta var tieši atvasināt Savienības tiesībās noteiktas uzturēšanās tiesības tēvam, kurš ir trešās valsts pilsonis, katrā ziņā vismaz tik ilgi, kamēr viņam ir aizgādības tiesības pār savu bērnu – Savienības pilsoni – un viņš tās faktiski īsteno, kaut arī bērns pārsvarā uzturas citā Eiropas Savienības dalībvalstī? b) Ja tas tā nav, vai, lai nepadarītu it īpaši bērna – Savienības pilsoņa – tiesības uz brīvu pārvietošanos par neefektīvām, no bērna – Savienības pilsoņa – tiesībām uz brīvu pārvietošanos atbilstoši Pamattiesību hartas 45. panta 1. punktam, attiecīgajā gadījumā – apvienojumā ar tās 24. panta 3. punktu, izriet Savienības tiesībās noteiktas uzturēšanās tiesības tēvam, kurš ir trešās valsts pilsonis, katrā ziņā vismaz tik ilgi, kamēr viņam ir aizgādības tiesības pār savu bērnu – Savienības pilsoni un viņš tās faktiski īsteno? C. Par LES 6. panta 3. punktu apvienojumā ar vispārīgajiem Savienības tiesību principiem: 1) Vai Tiesas judikatūrā kopš Štutgartes lietas Stauder (29/69, 7. punkts) līdz pat, piemēram, lietai Mangold (C-144/04, Krājums, I-9981. lpp., 75. punkts) attīstītās “nerakstītās” Eiropas Savienības pamattiesības var tikt piemērotas pilnā apjomā, arī ja konkrētajā gadījumā Pamattiesību harta nav piemērojama, citiem vārdiem, vai atbilstoši LES 6. panta 3. punktam turpmāk kā vispārīgi Savienības tiesību principi spēkā esošās pamattiesības ir spēkā patstāvīgi un neatkarīgi no jaunajām Pamattiesību hartā noteiktajām pamattiesībām saskaņā ar LES 6. panta 1. punktu? 2) Ja tas tā ir, vai, lai efektīvi īstenotu aizgādības tiesības, no vispārīgajiem Savienības tiesību principiem, it īpaši, ņemot vērā tiesības uz ģimenes dzīves neaizskaramību saskaņā ar ECPAK 8. pantu, var atvasināt Savienības tiesībās noteiktas uzturēšanās tiesības tādas nepilngadīgas Savienības pilsones tēvam, kurš ir trešās valsts pilsonis, kura kopā ar savu māti tās profesionālās darbības dēļ pārsvarā uzturas citā Eiropas Savienības dalībvalstī? D. Par LESD 21. panta 1. punktu apvienojumā ar ECPAK 8. pantu: Ja saskaņā ar LES 6. panta 1. vai 3. punktu prasītājam nav Savienības tiesībās noteiktas uzturēšanās tiesības, vai, attīstot Tiesas 2004. gada 19. oktobra spriedumā lietā Zhu un Chen (C-200/02, Krājums, I-9925. lpp. 45.–47. punkts) ietverto judikatūru attiecībā uz efektīvu aprūpes tiesību īstenošanu, no nepilngadīgas Savienības pilsones, kura kopā ar savu māti tās profesionālās darbības dēļ pārsvarā uzturas citā Eiropas Savienības dalībvalstī, tiesībām uz brīvu pārvietošanos saskaņā ar LESD 21. panta 1. punktu, attiecīgā gadījumā – ievērojot ECPAK 8. pantu, var atvasināt Savienības tiesībās noteiktas uzturēšanās tiesības viņas tēvam, kurš ir trešās valsts pilsonis, bērna – Savienības pilsoņa – izcelsmes dalībvalstī? E. Par Direktīvas 2004/38 10. pantu: Ja uz jautājumu par Savienības tiesībās noteiktajām uzturēšanās tiesībām tiek atbildēts apstiprinoši, vai vecākam, kurš ir trešās valsts pilsonis un kurš atrodas tādā situācijā kā prasītājs, ir tiesības uz “Savienības pilsoņa ģimenes locekļa uzturēšanās atļaujas” izsniegšanu?