9

Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 3.–29. punktā tiesvedības priekšvēsturi rezumēja šādi: “3 2003. gada 11. jūlijāWanadoo España SL (šobrīd – France Telecom España SA) (turpmāk tekstā – “France Telecom”) iesniedza Eiropas Kopienu Komisijai sūdzību, apgalvojot, ka cenu starpība starp vairumtirdzniecības cenu, kuru Telefónica meitassabiedrības piemēroja saviem konkurentiem par vairumtirdzniecības platjoslas interneta pakalpojuma sniegšanu Spānijā, un mazumtirdzniecības cenu, ko tās piemēroja galapatērētājiem, nebija pietiekama, lai Telefónica konkurenti varētu ar to konkurēt ([strīdīgā] lēmuma preambulas 26. apsvērums). [..] 6 2007. gada 4. jūlijā Komisija pieņēma [strīdīgo] lēmumu, kas ir šīs prasības priekšmets. 7 Pirmām kārtām, [strīdīgajā] lēmumā Komisija noteica trīs attiecīgos produktu tirgus, proti, vienu mazumtirdzniecības platjoslas tirgu un divus vairumtirdzniecības platjoslas tirgus ([strīdīgā] lēmuma preambulas 145.–208. apsvērums) 8 Saskaņā ar [strīdīgo] lēmumu attiecīgais mazumtirdzniecības tirgus ietver visus nediferencētos platjoslas produktus neatkarīgi no tā, vai tie tiek piegādāti, izmantojot ADSL (Asymetric Digital Subscriber Line – asimetriskā ciparu abonentlīnija) vai jebkādu citu tehnoloģiju, kuri tiek piedāvāti “plaša patēriņa tirgū” mājsaimniecībām un lietotājiem, kas nav mājsaimniecības. Savukārt tas neietver individuāli pielāgotus platjoslas piekļuves pakalpojumus, kas galvenokārt domāti “lielajiem klientiem” ([strīdīgā] lēmuma preambulas 153. apsvērums). 9 Attiecībā uz vairumtirdzniecības tirgiem Komisija norādīja, ka ir pieejami trīs galvenie vairumtirdzniecības piedāvājumi, proti, atskaites piedāvājums atsaistītai piekļuvei abonentlīnijām, ko pārdod vienīgi Telefónica, viens reģionāla mēroga vairumtirdzniecības piedāvājums (GigADSL, turpmāk tekstā – “reģionālais vairumtirdzniecības produkts”), kuru tāpat pārdod vienīgi Telefónica, un vairāki valsts mēroga vairumtirdzniecības piedāvājumi, kurus pārdod gan Telefónica (ADSL‑IP un ADSL‑IP Total, turpmāk tekstā – “valsts vairumtirdzniecības produkts”), gan citi operatori, pamatojoties uz atsaistītas piekļuves abonentlīnijām un/vai reģionālo vairumtirdzniecības produktu ([strīdīgā] lēmuma preambulas 75. apsvērums). [..] 14 Komisija secināja, ka attiecīgie vairumtirdzniecības tirgi [strīdīgā] lēmuma mērķiem ietvēra reģionālo vairumtirdzniecības produktu un valsts vairumtirdzniecības produktu, atskaitot vairumtirdzniecības pakalpojumus pa kabeļiem un no ADSL atšķirīgas tehnoloģijas ([strīdīgā] lēmuma preambulas 6. un 208. apsvērums). 15 Saskaņā ar [strīdīgo] lēmumu konkrētie vairumtirdzniecības un mazumtirdzniecības ģeogrāfiskie tirgi ir valsts mēroga (Spānijas teritorija) ([strīdīgā] lēmuma preambulas 209. apsvērums). 16 Otrām kārtām, Komisija konstatēja, ka Telefónica abos attiecīgajos vairumtirdzniecības tirgos bija dominējošā stāvoklī ([strīdīgā] lēmuma preambulas 223.–242. apsvērums). Aplūkotajā laikposmā Telefónica esot bijis monopols uz reģionālā vairumtirdzniecības produkta piegādi un vairāk nekā 84 % no valsts vairumtirdzniecības produkta tirgus ([strīdīgā] lēmuma preambulas 223. un 235. apsvērums). Saskaņā ar [strīdīgo] lēmumu (preambulas 243.–277. apsvērums) Telefónica bija dominējošā stāvoklī arī mazumtirdzniecības tirgū. 17 Trešām kārtām, Komisija pārbaudīja, vai Telefónica bija ļaunprātīgi izmantojusi savu dominējošo stāvokli attiecīgajos tirgos ([strīdīgā] lēmuma preambulas 278.–694. apsvērums). Šajā ziņā Komisija uzskatīja, ka Telefónica ir pārkāpusi [LESD 102.] pantu, saviem konkurentiem nosakot netaisnīgas cenas tarifu šķēru formā starp platjoslas piekļuves mazumtirdzniecības cenām Spānijas “plašai sabiedrībai” domātajā tirgū un platjoslas piekļuves vairumtirdzniecības cenām reģionālajā un valsts mērogā laikā no 2001. gada septembra līdz 2006. gada decembrim ([strīdīgā] lēmuma preambulas 694. apsvērums) [..] 24 Ceturtām kārtām, Komisija atzina, ka šajā lietā tika ietekmēta tirdzniecība starp dalībvalstīm, jo Telefónica tarifu politika attiecās uz piekļuves pakalpojumiem, kurus sniedza dominējošā stāvoklī esošs operators, kurš nosedza visu Spānijas teritoriju, kas ir būtiska iekšējā tirgus daļa ([strīdīgā] lēmuma preambulas 695.–697. apsvērums). 25 Lai aprēķinātu naudas soda summu, Komisija [strīdīgajā] lēmumā piemēroja metodoloģiju, kas norādīta [1998. gada pamatnostādnēs]. 26 Pirmkārt, Komisija novērtēja pārkāpuma smagumu un sekas, kā arī konkrētā ģeogrāfiskā tirgus lielumu. Vispirms attiecībā uz pārkāpuma smagumu tā uzskatīja, ka runa bija par būtisku ļaunprātīgu izmantošanu, ko bija veicis uzņēmums, kurš atradās gandrīz monopola stāvoklī, un tas bija jākvalificē kā “sevišķi smags” saskaņā ar 1998. gada pamatnostādnēm ([strīdīgā] lēmuma preambulas 739.–743. apsvērums). [Strīdīgā] lēmuma preambulas 744.–750. apsvērumā Komisija it īpaši nošķir šo lietu no 2003. gada 21. maija Komisijas Lēmuma 2003/707/EK par [LESD 102.] panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/C 1/37.451, 37.578, 37.579 - Deutsche Telekom AG) (OV L 263, 9. lpp.; turpmāk tekstā – “lēmums lietā Deutsche Telekom”), kurā Deutsche Telekom ļaunprātīgā izmantošana, kas arī izpaudās kā cenu starpības samazināšana, netika kvalificēta kā “sevišķi smaga” 1998. gada pamatnostādņu izpratnē. Turpinājumā par konstatētā pārkāpuma ietekmi Komisija ņēma vērā to, ka konkrētajiem tirgiem bija ievērojama ekonomiska vērtība, ka tiem bija izšķiroša loma informācijas sabiedrības izveidošanā un ka Telefónica ļaunprātīgās izmantošanas sekas mazumtirdzniecības tirgū bija ievērojamas ([strīdīgā] lēmuma preambulas 751. un 753. apsvērums). Visbeidzot, runājot par konkrētā ģeogrāfiskā tirgus lielumu, Komisija it īpaši norādīja, ka Spānijas platjoslas tirgus bija piektais lielākais valsts platjoslas tirgus Eiropas Savienībā un ka, lai gan tarifu šķēru gadījumi noteikti aptver tikai vienu dalībvalsti, tas kavēja operatorus no citām dalībvalstīm ieiet strauji augošā tirgū ([strīdīgā] lēmuma preambulas 754. un 755. apsvērums). 27 Saskaņā ar [strīdīgo] lēmumu naudas soda sākumsummā EUR 90 000 000 apmērā ir ņemts vērā, ka ļaunprātīgās izmantošanas smagums konkretizējās apskatāmā laikposma gaitā un it īpaši pēc lēmuma lietā Deutsche Telekom pieņemšanas ([strīdīgā] lēmuma preambulas 756. un 757. apsvērums). Minētajai summai tika piemērots reizinātājs 1,25, lai ņemtu vērā Telefónica lielo ekonomisko ietekmi un lai naudas sodam nodrošinātu pietiekami preventīvu iedarbību, tādēļ naudas soda sākumsumma tika palielināta līdz EUR 112 500 000 ([strīdīgā] lēmuma preambulas 758. apsvērums). 28 Otrkārt, tā kā pārkāpums tika veikts no 2001. gada septembra līdz 2006. gada decembrim, tas ir, piecus gadus un četrus mēnešus, Komisija naudas soda sākumsummu palielināja par 50 %. Naudas soda pamatsumma tādējādi sasniedza EUR 168 750 000 ([strīdīgā] lēmuma preambulas 759.–761. apsvērums) 29 Treškārt, ņemot vērā pieejamos pierādījumus, Komisija uzskatīja, ka šajā lietā varēja ņemt vērā zināmus atbildību mīkstinošu apstākļus, jo pārkāpums vismaz bija izdarīts aiz neuzmanības. Tāpēc Telefónica tika piešķirts 10 % naudas soda summas samazinājums, kas naudas soda summu samazināja līdz EUR 151 875 000 ([strīdīgā] lēmuma preambulas 765. un 766. apsvērums).”