ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Vispārējās tiesas 2019. gada 17. septembra spriedums – Īrija un Aughinish Alumina/Komisija

(Apvienotās lietas T-129/07 un T-130/07) (1)

(Valsts atbalsts - Direktīva 2003/96/EK - Akcīzes nodoklis minerāleļļām - Minerāleļļas, ko izmanto kā kurināmo alumīnija oksīda ražošanai - Atbrīvojums no akcīzes nodokļa - Pasākuma selektīvums - Kopienas 2001. gada pamatnostādnes par valsts atbalstu vides aizsardzībai)

(2019/C 399/44)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja lietā T-129/07: Īrija (pārstāvji: sākotnēji D. O’Hagan un E. Alkin, pēc tam – E Alkin, E. Creedon un A. Joyce, un visbeidzot – E. Alkin, A. Joyce, M. Browne un G. Hodge, pārstāvji, kam palīdz P. McGarry, SC)

Prasītāja lietā T-130/07: Aughinish Alumina Ltd (Askeaton, Īrija) (pārstāvji: sākotnēji J. Handoll un C. Waterson, pēc tam – C. Waterson un C. Little, solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji V. Di Bucci, N. Khan, G. Conte un K. Walkerová, pēc tam – N. Khan un V. Bottka)

Priekšmets

Prasības, kas ir pamatotas ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts pilnībā vai daļēji atcelt Komisijas lēmumu 2007/375/EK (2007. gada 7. februāris) saistībā ar Francijas, Īrijas un Itālijas īstenoto atbrīvojumu no akcīzes nodokļa minerāleļļām, ko attiecīgi Gardannā, Šenonas reģionā un Sardīnijā izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā (C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01)) (OV 2007, L 147, 29. lpp.), ciktāl ar to ir konstatēta valsts atbalsta esamība, ko Īrija esot piešķīrusi no 2004. gada 1. janvāra, pamatojoties uz atbrīvojumu no akcīzes nodokļa tām minerāleļļām, kas tiek izmantotas kā kurināmais alumīnija oksīda ražošanai Šenonā (Īrija), un uzdots Īrijai atgūt minēto atbalstu vai atcelt vai apturēt tā izmaksu.

Rezolutīvā daļa

1) Prasības noraidīt.

2) Īrija atlīdzina tiesāšanās izdevumus lietā T-129/07.

3) Aughinish Alumina Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus lietā T-130/07.

(1) OV C 140, 23.6.2007.
1)

atcelt Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmuma C(2006) 6762, galīgā redakcija, par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.899 — Gāzes izolācijas slēgiekārtas) 1. punkta h) apakšpunktu un 2. punkta d) apakšpunktu tiktāl, ciktāl tajos ir atzīts vai tie ir pamatoti ar atzinumu, ka Fuji Electric Systems Co. Ltd, kuras tiesību pārņēmēja ir Fuji Electric Co. Ltd, var uzskatīt par personīgi atbildīgu par pārkāpumu laika posmā no 2000. gada septembra līdz 2001. gada 30. jūnijam;
1)

atcelt Padomes 2006. gada 17. janvāra Regulu (EK) Nr. 85/2006 par galīgā antidempinga maksājuma uzlikšanu un uzliktā pagaidu maksājuma galīgu iekasēšanu par saimniecībās audzētu Norvēģijas izcelsmes lašu importu tiktāl, ciktāl tā attiecas uz Fiskeri og Havbruksnæringens Landsforening, Norske Sjømatbedrifters Landsforening, Salmar Farming AS, Hydroteck AS, Hallvard Lerøy AS un Lerøy Midnor AS;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 179/32

Vispārējās tiesas 2010. gada 20. maija spriedums — Vācija/Komisija

(Lieta T-258/06) (1)

(Publiskā iepirkuma līgumiem piemērojamie noteikumi - Tādu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršana, uz kuriem neattiecas vai tikai daļēji attiecas publisko iepirkumu direktīvas - Komisijas skaidrojošais paziņojums - Apstrīdams tiesību akts - Akti, kuri rada tiesiskas sekas)

2010/C 179/54

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un C. Schulze-Bahr)

Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — X. Lewis un B. Schima)

Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji — sākotnēji G. de Bergues, pēc tam — G. de Bergues un J.-C. Gracia, un visbeidzot G. de Bergues un J.-S. Pilczer); Austrijas Republika (pārstāvji — M. Fruhmann, C. Pesendorfer un C. Mayr); Polijas Republika (pārstāvji — sākotnēji E. Ośniecka-Tamecka, pēc tam — T. Nowakowski, pēc tam — M. Dowgielewicz, pēc tam — M. Dowgielewicz, K. Rokicka un K. Zawisza, un visbeidzot M. Szpunar); Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — sākotnēji H. Sevenster, pēc tam — C. Wissels un M. de Grave, un visbeidzot C. Wissels, M. de Grave un Y. de Vries); Eiropas Parlaments (pārstāvji — U. Rösslein un J. Rodrigues); Grieķijas Republika (pārstāvji — D. Tsagkaraki un M. Tassopoulou); un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — sākotnēji Z. Bryanston-Cross, pēc tam — L. Seeboruth)

Priekšmets

Komisijas 2006. gada 23. jūnija skaidrojošā paziņojuma par Kopienu tiesībām, kas attiecas uz publiskajiem iepirkumiem, uz kuriem neattiecas vai tikai daļēji attiecas publisko iepirkumu direktīvas (OV C 179, 2. lpp.), atcelšana

Rezolutīvā daļa:

1) prasību noraidīt kā nepieņemamu;

2) Vācijas Federatīvā Republika sedz savus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

3) Francijas Republika, Austrijas Republika, Polijas Republika, Nīderlandes Karaliste, Eiropas Parlaments, Grieķijas Republika un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

(1) OV C 294, 02.12.2006.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 272/24

Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. septembra spriedums — Vācija/Komisija

(Apvienotās lietas T-349/06, T-371/06, T-14/07, T-15/07 un lieta T-332/07) (1)

(ERAF - Finanšu atbalsta samazināšana - Finansēšanas plānu grozījumi bez Komisijas piekrišanas - Būtisku grozījumu jēdziens - Regulas (EEK) Nr. 4253/88 24. pants - Prasība atcelt tiesību aktu)

(2008/C 272/44)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un, lietās T-349/06, T-371/06, T-14/07 un T-15/07 arī C. Schulze-Bahr, kam palīdz C. von Donat, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Wilms un L. Flynn)

Priekšmets

Prasības atcelt 2006. gada 25. septembra Lēmumus C(2006) 4193 galīgā redakcija un C (2006) 4194 galīgā redakcija, 2006. gada 3. novembra Lēmumus C (2006) 5163 galīgā redakcija un C (2006) 5164 galīgā redakcija un 2007. gada 25. jūnija Lēmumu C (2007) 2619 galīgā redakcija samazināt Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) atbalstu, kas tika piešķirts par labu, attiecīgi, 1997.–1999. gada otrā mērķa Ziemeļreinas — Vestfālenes programmai, 1994.–1999. gada Ziemeļreinas — Vestfālenes darbības programmai Resider, Ziemeļreinas — Vestfālenes darbības programmām Kopienas MVU (mazie un vidējie uzņēmumi) un Rechar II iniciatīvas ietvaros un 1994.–1996. gada Ziemeļreinas — Vestfālenes darbības programmai Kopienas strukturālajai palīdzībai otrā mērķa reģionos

Rezolutīvā daļa:

1) lietu T-332/07 pievienot lietām T-349/06, T-371/06, T-14/07 un T-15/07 sprieduma taisīšanas vajadzībām;

2) prasības noraidīt;

3) Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

(1) OV C 20, 27.1.2007.
4)

AstraZeneca AB un AstraZeneca plc sedz 90 % no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina 90 % no Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumiem, izņemot Komisijas izdevumus, kas saistīti ar European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) iestāšanos lietā;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 282/36

Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. septembra spriedums — Elf Aquitaine/Komisija

(Lieta T-174/05) (1)

(Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Monohloretiķskābes tirgus - Lēmums, ar kuru atzīts EKL 81. panta pārkāpums - Tirgu sadale un cenu noteikšana - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu - Vainojamība prettiesiskā rīcībā - Sodu un sankciju individualitātes princips - Nevainīguma prezumpcija - Labas pārvaldības princips - Tiesiskās drošības princips - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Naudas sodi)

2009/C 282/66

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Elf Aquitaine SA, Courbevoie (Francija) (pārstāvji — É. Morgan de Rivery un É. Friedel, avocats)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji A. Bouquet un F. Amato, pēc tam A. Bouquet un X. Lewis)

Priekšmets

Primāri, lūgums atcelt Komisijas 2005. gada 19. janvāra Lēmuma C(2002) 4876, galīgā redakcija, par EKL 81. panta un EEK līguma 53. panta piemērošanu (lieta COMP/E-1/37.773 — Monohloretiķskābe) 1. panta d) punktu, 2. panta c) punktu, 3. pantu un 4. panta 9. punktu, kā arī, pakārtoti, atcelt minētā lēmuma 2. panta c) punktu un, vēl pakārtoti, grozīt minētā lēmuma 2. panta c) punktu

Rezolutīvā daļa:

1) prasību noraidīt;

2) Elf Aquitaine SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

(1) OV C 171, 09.07.2005.
2)

Shanghai Excell M&E Enterprise Co. Ltd un Shanghai Adeptech Precision Co. Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Padomes tiesāšanās izdevumus;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 319/11

Vispārējās tiesas 2011. gada 20. septembra spriedums — Arch Chemicals u.c./Komisija

(apvienotās lietas T-75/04 un no T-77/04 līdz T-79/04) (1)

(Prasība atcelt tiesību aktu - Dzīvnieku veselība - Biocīdo produktu laišana tirgū - Regula (EK) Nr. 2032/2003 - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)

2011/C 319/19

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Arch Chemicals, Inc. (Norwalk, Connecticut, Amerikas Savienotās Valstis) un Arch Timber Protection Ltd (Castleford, West Yorkshire, Apvienotā Karaliste) (lieta T-75/04); Rhodia UK Ltd, agrāk — Rhodia Consumer Specialties Ltd (Watford, Hertfordshire, Apvienotā Karaliste) (lieta T-77/04); Sumitomo Chemical (UK) plc (Londona, Apvienotā Karaliste) (lieta T-78/04); kā arī Troy Chemical Co. BV (Vlaardingen, Nīderlande) (lieta T-79/04) (pārstāvji — K. Van Maldegem un C. Mereu, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji X. Lewis un F. Simonetti, pēc tam P. Oliver un G. Wilms)

Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: European Chemical Industry Council (CEFIC) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji M. Bronckers, Y. van Gerven un P. Charro, pēc tam Y. van Gerven, avocats)

Personas, kas iestājusšās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Parlaments (pārstāvji — sākotnēji A. Neergaard un M. Moore, pēc tam A. Neergaard un J. Rodrigues), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji B. Hoff-Nielsen, M. Sims un F. Ruggeri Laderchi, pēc tam M. Sims un F. Florindo Gijón, un visbeidzot F. Florindo Gijón un R. Liudvinaviciute-Cordeiro) un Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — sākotnēji S. Terstal, pēc tam H. Sevenster)

Priekšmets

Prasība atcelt Komisijas 2003. gada 4. novembra Regulas (EK) Nr. 2032/2003 par 10 gadu darba programmas otro fāzi, kas minēta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 98/8/EK 16. panta 2. punktā par biocīdu laišanu tirgū un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1896/2000, 3. pantu, 4. panta 2. punktu, 5. panta 3. punktu, 10. panta 2. punkta otro daļu, 11. panta 3. punktu, 13. pantu, 14. panta 2. punktu un II pielikumu (OV L 307, 1. lpp.)

Rezolutīvā daļa:

1) prasības noraidīt;

2) Arch Chemicals, Inc., Arch Timber Protection Ltd, Rhodia UK Ltd, Sumitomo Chemical (UK) plc un Troy Chemical Co. BV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, attiecībā uz Sumitomo Chemical (UK) plc ieskaitot arī tiesāšanās izdevumus par pagaidu noregulējuma tiesvedību;

3) Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome, Nīderlandes Karaliste un European Chemical Industry Council (CEFIC) sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

(1) OV C 106, 30.04.2004.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 209/42

Pirmās instances tiesas 2008. gada 1. jūlija spriedums — Região autónoma dos Açores/Padome

(Lieta T-37/04) (1)

(Prasība atcelt tiesību aktu - Regula (EK) Nr. 1954/2003 - Zveja - Zvejas intensitātes pārvaldība - Kopienas zvejas apgabali un resursi - Reģionālās vienības celta prasība - Individuāli skartas personas - Nepieņemamība)

(2008/C 209/71)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Região autónoma dos Açores (Portugāle) (pārstāvji — sākotnēji M. Renouf, S. Crosby, C. Bryant, solicitors, un H. Mercer, barrister, pēc tam — M. Renouf, C. Bryant un H. Mercer)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J. Monteiro un F. Florindo Gijón)

Personas, kas iestājušās lietā prasītāja atbalstam: Seas at Risk VZW, iepriekš Stichting Seas at Risk Federation, Brisele (Beļģija); WWF — World Wide Fund for Nature, Glanda (Šveice); un Stichting Greenpeace Council, Amsterdama (Nīderlande) (pārstāvji — R. Buxton, solicitor, un D. Owen, barrister)

Personas, kas iestājusšās lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — T. van Rijn un B. Doherty) un Spānijas Karaliste (pārstāvis — N. Díaz Abad, abogado del Estado)

Priekšmets

Lūgums daļēji atcelt Padomes 2003. gada 4. novembra Regulu (EK) Nr. 1954/2003, kura attiecas uz zvejas intensitātes pārvaldību saistībā ar dažiem Kopienas zvejas apgabaliem un resursiem un ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 2847/93 un atceļ Regulas (EK) Nr. 685/95 un (EK) Nr. 2027/95 (OV L 289, 1. lpp.).

Rezolutīvā daļa:

1) prasību noraidīt kā nepieņemamu;

2) Região autónoma dos Açores sedz savus tiesāšanās izdevumus pats, kā arī atlīdzina Padomes tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma procedūru;

3) Spānijas Karaliste un Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma procedūru, pašas;

4) Seas at Risk VZW un WWF — World Wide Fund for Nature sedz savus tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma procedūru, paši;

5) Stichting Greenpeace Council sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo instanci pats;

6) Porto de Abrigo — Organização de Produtores da Pesca CRL et GÊ-Questa — Associação de Defesa do Ambiente sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma procedūru paši.

(1) OV C 94, 17.4.2004.
1.

Pirmais pamats ir balstīts acīmredzamām tiesību kļūdām un kļūdām vērtējumā attiecībā uz apjomu, kādā prasītājai ir piekļuve pārskatīšanas tiesībām saskaņā ar Orhūsas regulu, ņemot vērā to, ka Padome: — atteicās pārskatīt provizorisko kopējo pieļaujamo nozveju (KPN), kas vēlāk aizstāta ar galīgo ES/Apvienotās Karalistes KPN, pat ja prasītāja ir ieinteresēta to pārskatīt; un — konstatēja, ka prasītājas apgalvojumi par to, ka Padomei nav kompetences un ka tā, pieņemot KPN regulu, ir ļaunprātīgi izmantojusi savas pilnvaras, nav pieņemami, jo tie neietilpst Orhūsas regulas 10. panta tvērumā.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka pārsūdzētajā lēmumā ir pieļautas procesuālas kļūdas, kā arī kļūdas pēc būtības šādu konkrētu pārsūdzētā lēmuma trūkumu dēļ: — Ar pārsūdzēto lēmumu ir pārkāpts VNMR 22. panta 6. punkts un VNMR (1) 28. panta 2. punkts, jo a) izmaksas nav saprātīgi izdevumi, kas pienācīgi radušies saistībā ar noregulējuma instrumentu vai pilnvaru izmantošanu; b) VNV nav pieņēmusi atbilstīgu lēmumu attiecībā uz veidu, kādā tā atgūst izmaksas, un tai bija jāuzliek izmaksas noregulējamai iestādei un tādējādi netieši pircējam; c) saskaņā ar VNMR 28. panta 2. punktu VNV ir tikai pilnvarota dot norādījumus valsts noregulējuma iestādēm attiecībā uz noregulējuma shēmas izpildes aspektiem, savukārt pārsūdzētajā lēmumā minētās izmaksas ir izmaksas, kas saistītas ar procedūru, kuras rezultātā tiek pieņemts noregulējuma lēmums; un d) ar VNMR netiek radīts pilnvarojums VNV saņemt juridiskas vai citas konsultācijas uz uzraudzītās iestādes vai tās akcionāru rēķina. — Ārējo padomdevēju iesaistīšana ir pretrunā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantam, kas paredz ikvienas personas tiesības, lai tās jautājumus izskatītu Savienības iestādes un struktūras, nevis ārējie padomdevēji. — Ar pārsūdzēto lēmumu prasītājai uzliktās izmaksas katrā ziņā tiktu segtas no katras uzraudzītās iestādes regulārajām iemaksām VNV administratīvajiem izdevumiem. — No īpašajiem noteikumiem, kas ļauj atgūt izdevumus par juridiskajiem konsultantiem noteiktos apstākļos, e contrario izriet, ka šādas izmaksas parasti nevar atgūt. — Izmaksas nav radušās pareizi un pamatoti. — Dažas izmaksas attiecas uz Slovēnijas tiesību jautājumiem. Tikai valsts iestādes un tiesas ir atbildīgas par Slovēnijas tiesību aktu interpretāciju un piemērošanu. — Dažas izmaksas attiecas uz sankciju jautājumiem, kas arī nav VNV kompetencē.
C 359/90

Prasība, kas celta 2022. gada 22. jūlijā – EIB/Sīrija

(Lieta T-468/22)

(2022/C 359/110)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji: D. Arts un E. Paredis, advokāti, T. Gilliams, R. Stuart un F. de Borja Oxangoiti Briones, pārstāvji)

Atbildētāja: Sīrijas Arābu Republika

Prasījumi

Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu piespriest Sīrijas Arābu Republikai:

— samaksāt visas naudas summas, kuras kopš 2017. gada 9. augusta ir bijušas maksājamas Eiropas Savienībai uz Electricity Transmission Project Loan Agreement [aizdevuma līguma elektroenerģijas pārvades projektam] Nr. 20868 (turpmāk tekstā – “aizdevuma līgums”) 3.01., 3.02. un 4.01. punkta pamata saistībā ar ES subrogācijas tiesībām: — 1 984 763,43 CHF un 22 856 655,23 EUR, kas 2022. gada 30. jūnijā bija maksājami prasītājai un kas sastāv no pamatsummas 1 716 822,98 CHF un 18 655 393,62 EUR apmērā, procentiem 51 915,64 CHF un 1 040 629,74 EUR apmērā un līgumiskajiem nokavējuma procentiem (kas bija uzkrājušies no samaksas termiņa līdz 2022. gada 30. jūnijam) 216 024,81 CHF un 3 160 631,87 EUR apmērā; — papildu līgumiskos nokavējuma procentus ar gada likmi, kas sastāv no: i) 2,5 % (250 bāzespunkti) un ii) 3.01. punktā norādītās piemērojamās likmes – par laiku līdz attiecīgajai samaksai;

— atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību atbilstoši Reglamenta 134. panta 1. punktam.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatojumā prasītāja izvirza vienu pamatu.

Ar pirmo un vienīgo pamatu tiek apgalvots, ka Sīrijas Arābu Republika nav izpildījusi savas līgumiskās saistības, kas izriet no aizdevuma līguma 3.01. un 4.01. punkta, proti, kopš 2017. gada 9. augusta attiecīgajā samaksas termiņā veikt aizdevuma līgumā paredzētos maksājumus, un no aizdevuma līguma 3.02. punkta, proti, samaksāt nokavējuma procentus ar tajā norādīto gada likmi par katru no veicamajiem, bet neveiktajiem maksājumiem. Tādēļ Sīrijas Arābu Republikai ir līgumisks pienākums samaksāt visas naudas summas, kas maksājamas ES (kas pārņēmusi EIB prasījumus) uz aizdevuma līguma 3.01., 3.02. un 4.01. punkta pamata.
—

ex tunc atcelt ECB 2022. gada 22. marta lēmumu ECB-SSM-2022-EN-4 QLF-2020–0037, kas paziņots tajā pašā datumā un ar ko iebilsts pret attiecīgās būtiskās līdzdalības iegādi un pret to, ka tiktu pārsniegti 50 % no kapitāla un balsstiesībām;
C 284/52

Prasība, kas celta 2022. gada 27. maijā – Ecoalf Recycled Fabrics/EUIPO (“BECAUSE THERE IS NO PLANET B”)

(Lieta T-324/22)

(2022/C 284/71)

Tiesvedības valoda – spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Ecoalf Recycled Fabrics, SL (Madride, Spānija) (pārstāvji: D. Gómez Sánchez un J. Gracia Albero, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Informācija par procesu EUIPO

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “BECAUSE THERE IS NO PLANET B” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 354 287

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2022. gada 29. marta lēmums lietā R 1925/2021-5

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu un atļaut veikt Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 18 354 287 “BECAUSE THERE IS NO PLANET B”, kas pieteikta, lai atšķirtu 3., 16., 18. un 21. klasē ietilpstošās preces, reģistrāciju; un

— piespriest atbildētājam atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus procesā EUIPO.

Izvirzītie pamati:

— Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpums;
—

piespriest, ka visām prasītājiem saņemtajām summām tiek pieskaitīti kompensācijas procenti, skaitot no 2017. gada 23. maija (vai, pakārtoti, sākot no 2017. gada 7. jūnija) līdz sprieduma datumam, kā arī nokavējuma procenti, skaitot no sprieduma datuma, izņemot tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kuriem tiks pieskaitīti nokavējuma procenti no sprieduma datuma; un
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka trūkstot pietiekami precīzi un konkrēti argumentēta pamatojuma nelabvēlīgā akta attaisnošanai. Šī pamata atbalstam, prasītājs it īpaši apgalvo, ka Padomes pamatojums attiecas uz darbības nozarēm, bet Lēmumā 2022/397/KĀDP minētie kritēriji attiecas tikai uz noteiktām personām. Prasītājs atsaucas arī uz to, ka neesot precizēts kritērijs, kas attiecas uz būtisku ienākumu nodrošināšanu, un uz to, ka pamatojuma izmantošana neatbilst nevienam attiecīgam Padomes izvirzītam kritērijam. Visbeidzot prasītājs uzskata, ka ar rīcības vai politikas atbalstu vai īstenošanu saistīts pamatojums atšķiras no attiecīgā kritērija par “materiālu vai finansiālu” atbalstu Krievijas Federācijas valdībai.
C 222/38

Prasība, kas celta 2022. gada 14. aprīlī – Rimini Street/EUIPO – (“OTHER COMPANIES DO SOFTWARE WE DO SUPPORT”)

(Lieta T-204/22)

(2022/C 222/62)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Rimini Street, Inc. (Lasvegasa, Nevada, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: E. Ratjen, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Informācija par procesu EUIPO:

Attiecīgā strīdus preču zīme: preču zīmes “OTHER COMPANIES DO SOFTWARE WE DO SUPPORT” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – reģistrācijas pieteikums Nr. 1 559 651

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2022. gada 14. februāra lēmums lietā R 1389/2021-4

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats
—

atcelt Eiropas Komisijas pieņemto lēmumu saistībā ar iepirkuma līguma TAXUD/2019/OP/0006 “CCN-Evolution: Specification, development, maintenance and 3rd level support of TAXUD IT platforms – A daļu: Evolution services for the CCN/CSI Platform” un 2021. gada 20. decembra paziņojumu, ar kuru Komisija apstiprināja, ka tā noraida prasītāju izveidotās apvienības piedāvājumu un piešķir līguma slēgšanas tiesības konkurentu apvienībai;
3.

Trešais pamats attiecas uz 2009. gada EIB Statement of Environmental and Social Principles and Standards 36. punkta pārkāpumu. — Šajā ziņā tiek norādīts, ka konkrēti 36. punktā ir paredzēts, ka EIB prasa, lai visi finansētie projekti atbilstu vismaz: — piemērojamajiem valsts tiesību aktiem vides jomā; — piemērojamajiem ES tiesību aktiem vides jomā, it īpaši ES direktīvai par ietekmes uz vidi novērtējumu (IVN) un direktīvai par dabas aizsardzību, kā arī nozaru un “pārnozaru” direktīvām; — ES tiesībās iekļauto atbilstošo starptautisko konvenciju vides jomā principiem un standartiem. Šajā gadījumā neviens no šiem punktiem neesot ievērots. Proti, esot pierādīti šādi pārkāpumi: a. ES vides tiesību aktu un it īpaši: a.I Regulas (ES) Nr. 347/2013 36. apsvēruma un 4. un 14. panta apvienoto noteikumu pārkāpums (izmaksu un ieņēmumu analīzes neesamība); a.II Regulas (ES) Nr. 347/2013 31. apsvēruma un Direktīvas 2011/92/ES 5. panta 1. punkta un IV pielikuma 1. punkta apvienoto noteikumu pārkāpums (ārējā kumulatīvā ietekme); a.III Regulas (ES) Nr. 347/2013 31. apsvēruma un Direktīvas 2011/92/ES 5. panta 1. punkta un IV pielikuma 1. punkta apvienoto noteikumu pārkāpums (iekšējā kumulatīvā ietekme) – “Salami Slicing” aizliegums; a.IV Direktīvas 2011/92/ES 2. panta 1. punkta un Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. un 4. punkta pārkāpums; a.V Direktīvas 2009/147, Putnu aizsardzības direktīva, 4. panta 4. punkta pārkāpums; a.VI Regulas (EK) Nr. 1367/2006 30. apsvēruma un 9. panta un IVN direktīvas 6. panta apvienoto noteikumu pārkāpums (pārredzamība un līdzdalība); a.VII Regulas (ES) Nr. 347/2013 28. apsvēruma un 7. panta apvienoto noteikumu pārkāpums (dzīvotņu tiesiskais regulējums); a.VIII LESD 191. panta 1. punkta kopsakarā ar Eiropas Investīciju bankas Paziņojumu par vides un sociālajiem principiem un standartiem, ko Direktoru padome ir apstiprinājusi 2009. gada 3. februārī, pārkāpums. b. Itālijas tiesību aktu un it īpaši: b.I Leģislatīvā dekrēta 42/2004 par Ainavu konvencijas piemērošanu 26. panta pārkāpums; b.II Leģislatīvā dekrēta 42/2004 par Ainavu konvencijas piemērošanu 146. panta pārkāpums; b.III 1990. gada 7. augusta Likuma Nr. 241 par dienestu sanāksmēm 14.ter panta pārkāpums; b.IV Ministrijas dekrēta par saderību ar vidi 223/14 A57 noteikuma pārkāpums; b.V Leģislatīvā dekrēta 152/06 – Sankciju neesamība pārkāpums; b.VI Kriminālkodeksa 452. quater panta pārkāpums (vides katastrofa).