Keywords

Summary



Keywords

1. Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret trešo valstu subsīdiju praksi – Subsīdija pamatlīdzekļu iegādei

(Padomes Regulas Nr. 2026/97 7. panta 3. punkts)

2. Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret trešo valstu subsīdiju praksi – Subsīdija pamatlīdzekļu iegādei

(Padomes Regulas Nr. 2026/97 7. panta 3. punkts)

3. Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret trešo valstu subsīdiju praksi – Subsīdijas un kaitējuma novērtēšana

(Padomes Regulas Nr. 2026/97 11. panta 1. punkts)

4. Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret trešo valstu subsīdiju praksi – Nolietojuma laika posma noteikšana

(Padomes Regula Nr. 2026/97)

5. Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret trešo valstu subsīdiju praksi – Izmeklēšanas norise

(Padomes Regulas Nr. 2026/97 30. panta 1. un 2. punkts)

6. Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret trešo valstu subsīdiju praksi – Kaitējums

(Padomes Regula Nr. 2026/97)

7. Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret trešo valstu subsīdiju praksi – Kaitējums

(Padomes Regula Nr. 2026/97)

8. Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret trešo valstu subsīdiju praksi – Kaitējums

(Padomes Regula Nr. 2026/97)

9. Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret trešo valstu subsīdiju praksi – Kaitējums

(Padomes Regula Nr. 2026/97)

10. Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret trešo valstu subsīdiju praksi – Kaitējums

(Padomes Regulas Nr. 2026/97 8. panta 7. punkts)

Summary

1. Komercdarbības aizsardzības jomā, kontrolējot iestāžu veikto vērtējumu, Kopienu tiesai jāaprobežojas ar procedūras noteikumu ievērošanas pārbaudi; faktu, ar kuriem pamatota apstrīdētā lēmuma izvēle, precizitātes pārbaudi; pārbaudi par to, vai nav pieļauta acīmredzama kļūda šo faktu vērtējumā un pilnvaru nepareiza izmantošana.

Tas pats attiecas uz novērtējumu par nolietojuma laika posmu saskaņā ar Regulas Nr. 2026/97 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, 7. panta 3. punktu, kas paredz, ka, ja subsīdiju var sasaistīt ar pamatlīdzekļu iegādi, “to sadala par laika posmu, kas atbilst parastam šādu aktīvu nolietojuma laika posmam attiecīgajā ražošanas nozarē”. Faktiski no šīs normas noteikumiem un tās jēgas, kurā tostarp tiek paredzēts vērtējums par attiecīgās ražošanas nozares parasto praksi, izriet, ka attiecīgā laika posma noteikšana ietilpst iestāžu plašajā rīcības brīvībā, kas tām piemīt attiecībā uz sarežģītu ekonomiska rakstura situāciju analīzi.

(sal. ar 28. un 29. punktu)

2. Regulas Nr. 2026/97 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, 7. panta 3. punktā nav specifiskas normas par elementiem, kas ir jāņem vērā parastā nolietojuma laika posma noteikšanas ietvaros attiecīgajā ražošanas nozarē, kā mērķis ir aprēķināt to daļu no ieguvuma, ko eskportētājs ieguva nekustamo īpašumu iegādes laikā, kas attiecas uz izmeklēšanas laiku. Tādējādi Kopienu iestādēm ir plaša rīcības brīvība, kas nav ierobežojusi Komisijas pieņemtās Vadlīnijas šajā jautājumā attiecībā uz elementiem, kas var tikt uzskatīti par būtiskiem.

Tiktāl, ciktāl attiecīgajās trešās valstīs amortizācija ir reglamentēta, valsts tiesību aktos noteiktā amortizācijas metode šajā sakarā var būt atbilstoša. Tas, ka Kopienu iestādes nav izmantojušas šādu metodi citās antisubsidēšanas izmeklēšanās, pats par sevi nenozīmē šīs normas pārkāpumu.

Tāpat tad, kad ar piemērojamo tiesisko regulējumu iestādēm tiek paredzēta noteikta rīcības brīvība, ar to, ka tās ir izmantojušas šo rīcības brīvību, detalizēti un jau iepriekš neizskaidrojot kritērijus, ko tās ir paredzējušas piemērot katrā konkrētā situācijā, tiesiskās drošības princips netiek pārkāpts pat tajos gadījumos, kad iestādes nosaka jaunas principa iespējas.

(sal. ar 40.–46., 67., 88. un 104. punktu)

3. Regulas Nr. 2026/97 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, 11. panta 1. punkts tostarp paredz, ka informāciju, kas attiecas uz laika posmu pēc izmeklēšanas, parasti neņem vērā, novērtējot subsidēšanu un kaitējumu. Tādējādi Kopienu iestāžu analīzes atbilstīgie dati parasti ir tie dati, kas attiecas uz laika posmu, kas beidzas līdz ar izmeklēšanas laika beigām. Tomēr šī norma neizslēdz, ka šo datu analīzes ietvaros tiek ņemtas vērā nākotnes notikumu prognozes tiktāl, ciktāl tās ir atbilstošas un pamatotas ar izmeklēšanas laikā iegūtiem objektīviem faktiem.

(sal. ar 92. punktu)

4. Izmeklēšana komerciālo aizsardzības pasākumu jomā ir ilgstošs process, kura gaitā daudzi secinājumi tiek pastāvīgi pārskatīti. Tādējādi nevar izslēgt, ka Kopienu iestāžu galīgie secinājumi par nolietojuma laika posmu atšķiras no kādā noteiktā izmeklēšanas brīdī izdarītajiem secinājumiem.

(sal. ar 114. punktu)

5. Saskaņā ar Regulas Nr. 2026/97 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, 30. panta 1. un 2. punktu attiecīgie eksportētāji var pieprasīt atklāt sīkāku informāciju par tiem būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, uz kuru pamata ir paredzēts ierosināt noteikt galīgos pasākumus. Ar šo pienākumu par galīgās informācijas atklāšanu ir paredzēts nodrošināt attiecīgo uzņēmumu tiesības uz aizstāvību.

Turklāt attiecīgajiem uzņēmumiem, par kuriem tiek veikta izmeklēšana līdz galīgo pasākumu noteikšanai, administratīvā procesa laikā ir jābūt iespējai darīt zināmu savu viedokli par apgalvoto faktu un apstākļu pastāvēšanu un atbilstību.

Šajā ziņā galīgās informācijas nepilnīgums regulu, ar ko piemēro galīgos antidempinga maksājumus, padara par prettiesisku tikai tad, ja šī pārkāpuma dēļ šīs puses nav bijušas spējīgas efektīvi aizstāvēt savas intereses.

(sal. ar 125.–127. punktu)

6. Kopienu iestādēm ir plaša rīcības brīvība, nosakot periodu, kas jāņem vērā, lai izvērtētu kaitējumu procedūras, kas vērsta pret trešo valstu subsidēšanas praksi, ietvaros.

Tās var izvērtēt kaitējumu ilgākā laika posmā nekā periods, uz ko attiecas izmeklēšana. Šī iespēja ir pamatota ar to, ka ekonomisko tendenču izpēte ir jāveic par pietiekami ilgu laika posmu.

(sal. ar 161. un 162. punktu)

7. Procedūras, kas vērsta pret trešo valstu subsidēšanas praksi, ietvaros kaitējuma esamība ir jānovērtē kopumā, neindividualizējot katras atbildīgās sabiedrības veiktā importa ietekmi. Kopienu iestādes nepieļauj acīmredzamu kļūdu vērtējumā gadījumā, kad tās pamatojas uz tādiem datiem, kas tām saprātīgi ir pieejami.

(sal. ar 168. punktu)

8. Procedūras, kas vērsta pret trešo valstu subsidēšanas praksi, ietvaros, veicot ekonomisko tendenču izpēti, Kopienu iestādes varēja likumīgi ņemt vērā attīstību, kas tika konstatēta Kopienas ražošanas nozarē visa attiecīgā perioda laikā, tai skaitā par gadiem, kuros vēl nebija sasniegts būtisks importa apjoma līmenis.

(sal. ar 176. punktu)

9. Procedūras, kas vērsta pret trešo valstu subsidēšanas praksi, ietvaros kaitējuma novērtējums jāveic par faktoru kopumu, no kura viens vai otrs faktors nevar būt noteicošais pamats secinājumam. Faktora pozitīva attīstība nav šķērslis nozīmīga kaitējuma konstatēšanai, tāpēc ka šis secinājums ir pamatots ar dažādiem faktoriem, kurus Regulā Nr. 2026/97 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, ir paredzēts ņemt vērā.

Kaitējuma vispārējā vērtējuma apstrīdēšanas ietvaros prasītājs nevar aprobežoties ar savas interpretācijas par dažādiem ekonomiskiem faktoriem piedāvāšanu, bet tam ir jāprecizē iemesli, kādēļ Padomei, pamatojoties uz šiem faktoriem, būtu jānonāk pie citāda secinājuma attiecībā uz kaitējuma esamību.

(sal. ar 213. un 216. punktu)

10. Regulas Nr. 2026/97 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, 8. panta 7. punktā ir paredzēts pienākums pārbaudīt zināmos faktorus, kas kopā ar subsidēto importu rada kaitējumu Kopienas ražošanas nozarei. Šīs pārbaudes rezultātā ir jāspēj izslēgt, ka šo pārējo faktoru radītais kaitējums tiek piedevēts attiecīgajam importam. Minētie faktori tostarp ietver nesubsidētā importa apjomu un cenas. To daļa var arī būt konkurenci deformējoša rīcība, kas iesaista Kopienas ražotājus.

Tātad gadījumā, ja attiecīgā Kopienas ražošanas nozare attiecīgajā laika posmā saskārās ar citiem tādiem faktoriem, kā, piemēram, trešo valstu importu, kas bija dempinga prakses priekšmets, Kopienu iestādēm importa rezultātā radītā kaitējuma noteikšanas laikā bija jāizvērtē, vai šo citu faktoru ietekme nebija tāda, kas izjauc cēloņskarību starp subsidēto importu un kaitējumu, kas nodarīts Kopienas ražošanas nozarei.

Šī pārbaude noteikti neparedz noteikt attiecīgā faktora precīzu ietekmi. Pietiek ar to, ka Kopienu iestādes atzīst, ka, neskatoties uz šādu ārējo faktoru, attiecīgā importa rezultātā nodarītais kaitējums bijis ievērojams.

Tātad tikai tas, ka šie citi faktori varēja veicināt kaitējumu, kas radies Kopienas ražošanas nozarei vienā attiecīgā perioda daļā, nevar izlēgt iespēju, ka subsidētais imports arī ir radījis nozīmīgu kaitējumu šajā pašā periodā.

Faktiski atbildība par kaitējumu var tikt piedēvēta attiecīgajam importam pat tad, ja tā ietekme ir tikai viena daļa no plašāka kaitējuma, kas savukārt piedēvējams pārējiem faktoriem. Tādējādi kopumā nevar izslēgt, ka kaitējums ir radies vienlaicīgi vairāku faktoru rezultātā, kuri katrs atsevišķi var būt pamats ievērojamam kaitējumam.

Tādējādi ārēja svarīga faktora klātesamība automātiski neizjauc cēloņsakarību starp strīdīgo importu un kaitējumu, kas radies Kopienas ražošanas nozarei.

(sal. ar 230.–232., 236.–238., 260. un 269. punktu)