LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 24/30

Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 15. septembra spriedumu lietā T-446/07 Royal Appliance International GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi); citi lietas dalībnieki: BSH Bosch un Siemens Hausgeräte GmbH, 2009. gada 18. novembrī iesniegusi Royal Appliance International GmbH

(Lieta C-448/09 P)

2010/C 24/56

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Royal Appliance International GmbH (pārstāvji — K.-J. Michaeli, Rechtsanwalt, M. Schork, Rechtsanwältin)

Citi lietas dalībnieki:

— Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi);

— BSH Bosch un Siemens Hausgeräte GmbH

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

— atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2009. gada 15. septembra spriedumu lietā T-446/07;

— atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 3. oktobra lēmumu lietā R 572/2006-4;

— piespriest atbildētājam un personai, kas iestājusies lietā, segt pašām savus un atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējai gan pirmajā instancē, gan apelācijas instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzēja vēršas pret Pirmās instances tiesas spriedumu, ar kuru tika apstiprināts Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju padomes 2007. gada 3. oktobra lēmums. Pirmās instances tiesa un Apelāciju padome uzskata, ka starp iebildumos izvirzīto Vācijas preču zīmi “sensixx” un reģistrācijai pieteikto preču zīmi “Centrixx” attiecībā uz preci “putekļusūcējs” pastāv sajaukšanas iespēja. Attiecībā uz iebildumos izvirzīto preču zīmi pēc Apelāciju padomes lēmuma pieņemšanas dienas un pirms tiesvedības Pirmās instances tiesā saistībā ar preci “putekļusūcējs” ir stājies spēkā [lēmums par tās] atcelšanu. Pirmās instances tiesa sākotnēji iesniegto pieteikumu par tiesvedības apturēšanu noraidīja un iebildumos izvirzītās preču zīmes atcelšanu uzskatīja par tiesiski nenozīmīgu, jo tas neietilpstot padomes izskatītajā faktiskajā un tiesiskajā prāvas kontekstā, un tādēļ Pirmās instances tiesai tas neesot jāņem vērā.

Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Pirmās instances tiesa, neņemot vērā iebildumos izvirzītās preču zīmes atcelšanu, nav ievērojusi tās Reglamenta 77. pantā paredzētos tiesvedības apturēšanas iemesla tiesiskos nosacījumus. Šajā gadījumā strīdu izšķirošās izmaiņas pamata faktos attiecoties uz iebildumos izvirzītās preču zīmes spēkā esamību, kuru apelācijas sūdzības iesniedzēja nevarot nekādi ietekmēt. Šīs izmaiņas atspēko pret reģistrācijai pieteikto preču zīmi izvirzīto iebildumu pamatu un obligāti būtu bijis jāņem vērā. Tas izriet no apelācijas sūdzības iesniedzējas pamattiesībām uz īpašumu, kas ietver arī preču zīmes reģistrēšanu. Sakarā ar nevēlēšanos ņemt vērā gaidāmo Oberlandesgericht München nolēmumu par atcelšanu attiecībā uz iebildumos izvirzīto preču zīmi Pirmās instances tiesa pārbaudot divu tādu preču zīmju aptverto preču sarakstu līdzību, no kurām viena sprieduma pasludināšanas brīdī ir gandrīz pilnībā atcelta. Tādējādi Pirmās instances tiesa pārkāpjot Regulas par Kopienas preču zīmi (turpmāk tekstā — “RPKPZ”) 45. pantu, jo trešās personas tiesības Pirmās instances tiesas sprieduma pasludināšanas brīdī vairs neesot pastāvējušas, jo lielākoties bija notikusi iebildumos izvirzītās preču zīmes atcelšana. Kopienu tiesas pašas esot pieļāvušas atkāpes no aizlieguma ņemt vērā no jauna radušos faktus, jo tās esot nolēmušas, ka valsts tiesu nolēmumi var tikt ņemti vērā arī tad, ja tie tiesā ir iesniegti tikai tiesvedības laikā. Tam tā ir jābūt it īpaši gadījumos, ja apelācijas sūdzības iesniedzēja nekādi nevar ietekmēt Apelāciju padomes tāda lēmuma pieņemšanas brīdi, kurš, kā šajā gadījumā, ir pieņemts neilgi pirms faktiskas neizmantošanas termiņa beigām, jo lēmuma pieņemšanas brīdis ir tikai pašas padomes ziņā. Šāds uz patvaļīga pamata balstīts lēmums par preču zīmes reģistrēšanu ir pretrunā Kopienu tiesību jēgai un mērķim.

Apelācijas sūdzības iesniedzēja turklāt izvirza RPKPZ 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta kļūdainu piemērošanu. Pirmās instances tiesa neesot pietiekami izpildījusi savu pienākumu pārbaudīt un norādīt pamatojumu. Tādējādi tā neesot ņēmusi vērā būtiskus faktus saistībā ar attiecīgajām šī gadījuma precēm un to ietekmi uz patērētājiem un esot piemērojusi kļūdainus pārbaudes kritērijus jautājumā par uzmanības līmeni un preču līdzību. Pirmās instances tiesa preču zīmju kopīgās iezīmes un atšķirības attiecībā uz preču zīmju līdzību nav novērtējusi vienlīdzīgi un it īpaši, novērtējot vizuālo līdzību, ir pamatojusies uz nenozīmīgām kopīgām iezīmēm. Pirmās instances tiesa neesot ņēmusi vērā to, kā reģistrācijai pieteikto preču zīmi izrunā šajā gadījumā nozīmīgā Vācijas sabiedrības daļa un vēl vairāk pastiprinājusi prasībā apstrīdēto fonētiskās un konceptuālās līdzības novērtējuma pretrunīgumu, jo tā ir apstiprinājusi pamatošanos uz “center”, tomēr asociēšanu ar šo jēdzienu noliedza. Pirmās instances tiesa neņemot vērā fonētiskās uztveres pamatnoteikumus, jo tā uzskata, ka vārda galotnei “xx” ir īpaši skanīga izruna, un sagroza prasītājas izklāstītos faktus, jo tā apgalvo, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja noliedzot abu preču zīmju skaidro nozīmi. Visbeidzot, Pirmās instances tiesa kļūdaini esot pārbaudījusi sajaukšanas iespējas nosacījumus, jo tā nenovērtē sabiedrības uzmanības līmeni [preces] iegādes brīdī un tādējādi prettiesiski apstiprina fonētiskās un vizuālās uztveres līdzību.