ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 49/31

Prasība, kas celta 2011. gada 15. decembrī — Crown Equipment (Suzhou) un Crown Gabelstapler/Padome

(Lieta T-643/11)

2012/C 49/56

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd (Suzhou, Ķīna) un Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG (Roding, Vācija) (pārstāvji — K. Neuhaus, H. Freund un B. Ecker, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasījumi:

— atzīt prasību par pieņemamu;

— atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1008/2011 (1), ciktāl tā attiecas uz prasītājām;

— piespriest atbildētajai segt savus un atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas prasītāju tiesības uz aizstāvību tiktāl, ciktāl atbildētāja tieši nav ņēmusi vērā daļu no prasītāju apsvērumiem.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 (2) 11. panta 2. punkts, 3. panta 2., 6. un 7. punkts tiktāl, ciktāl atbildētāja pamatoja savus secinājumus par kaitējumu un cēloņsakarību ar vairākām kļūdām faktos. Atbildētāja pamatoja savus secinājumus ar faktiem, kas ir pretēji tiem, kas izklāstīti apstrīdētajā regulā: — pirmkārt, saistībā ar kaitējuma rādītāju, ražošanas un pārdošanas apjomu attiecībā pret Savienības patēriņu; — otrkārt, saistībā ar Savienības rūpniecības rentabilitātes palielināšanos; un — treškārt, saistībā ar Savienības rūpniecības pārdošanas cenu attīstību.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 2. punkts, 3. panta 2., 6. un 7. punkts vai LESD 296. panta 2. punkts, ciktāl atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā savos secinājumos par kaitējumu un cēloņsakarībām vai nav norādījusi pamatojumu. Atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā: — pirmkārt, abstrakti izvērtējot kaitējuma rādītājus, nevis saistībā ar pieprasījuma attīstību; un — otrkārt, tieši pamatojoties uz tirgus daļām kā būtisku rādītāju par cēloņsakarību, lai gan tirgus daļas neliecina ne par kādu skaidru tendenci, un tās ir izstrādātas pretrunā citiem kaitējuma rādītājiem, kurus Padome ir definējusi kā svarīgus.

Katrā ziņā atbildētāja ir pieļāvusi procesuālu kļūdu, jo apstrīdētajā regulā nav sniegti skaidrojumi par apgalvotā kaitējuma, kas nodarīts Savienības rūpniecībai, acīmredzamo ietekmi uz pieprasījuma samazināšanos.

(1) Padomes 2011. gada 10. oktobra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1008/2011, ar ko pēc termiņa beigu pārskata saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 2. punktu uzliek galīgo antidempinga maksājumu, ko piemēro Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes ar roku darbināmu paliktņu autokrāvēju un to galveno daļu importam un ko attiecina arī uz tādu ar roku darbināmu paliktņu autokrāvēju un to galveno daļu importu, kuras nosūtītas no Taizemes, neatkarīgi no tā, vai Taizeme ir deklarēta kā šo ražojumu izcelsmes valsts (OV 2011 L 268, 1. lpp.).

(2) Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009, par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 2009 L 343, 51. lpp.).
—

saskaņā ar LESD 263. un 264. pantu atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 13. jūlija lēmumu valsts atbalsta lietā SA.29064 (11/C) (ex 11/NN) — Īrija — Gaisa satiksme — Atbrīvojumi no aviopasažieru nodokļa, tiktāl, ciktāl tajā secināts, ka transfēra un tranzīta pasažieru atbrīvojums no Īrijas aviopārvadājumu nodokļa nav valsts atbalsts;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 355/21

Prasība, kas celta 2011. gada 26. septembrī — Aldi/ITSB — Dialcos (“dialdi”)

(Lieta T-505/11)

2011/C 355/38

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Vācija) (pārstāvji –N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks un C. Fürsen, Rechtsanwälte)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Dialcos SpA (Due Carrare, Itālija)

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 5. jūlija lēmumu lietā R 1097/2010-2;

— piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Dialcos SpA

Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “dialdi”, attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 29. un 30. klasē

Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “ALDI” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 4., 7., 9., 16., 24., 25., 29., 30., 31., 32., 33., 34. un 36. klasē

Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo attiecībā uz pretstatītajām preču zīmēm pastāvot sajaukšanas iespēja
1)

Pirmais pamats attiecas uz apstrīdētā lēmuma ārējo nelikumību, kas izriet no pilnvaru nepareizas izmantošanas un nevainīguma prezumpcijas, likumpārkāpumu un sodu tiesiskuma, non bis in idem, sacīkstes, kā arī lietas taisnīgas izskatīšanas principu pārkāpuma.
4)

Kļūda tiesību piemērošanā, no pasākuma nodalot tā finansēšanas avotu, jo no finansēšanas avotu nesaderības ar Kopienu tiesībām obligāti jāizriet to nesaderībai ar tiesību normām valsts atbalsta jomā. Šajā ziņā tiek norādīts, ka apstrīdētajā lēmumā par saderīgu atzīts valsts atbalsts, kas saistīts ar tādu finansēšanas kārtību, kuru pati Komisija kādā līdztekus notiekošā procedūrā ir atzinusi par Savienības tiesībām pretrunā esošu.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 139/26

Prasība, kas celta 2011. gada 15. martā — High Tech/ITSB — Vitra Collections (krēsla forma)

(Lieta T-161/11)

2011/C 139/50

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: High Tech Srl (Milāna, Itālija) (pārstāvji — G. Floridia un R. Floridia, advokāti)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Vitra Collections AG

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu un atzīt Kopienas preču zīmi Nr. 2 298 420 par spēkā neesošu.

Pamati un galvenie argumenti

Reģistrētā Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: Grafiska trīsdimensiju preču zīme, kuras priekšmets ir “Alu chair” (Kopienas preču zīme Nr. 2 298 420), attiecībā uz precēm, kas ietilpst 20. klasē

Kopienas preču zīmes īpašnieks: Vitra Collections AG

Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: Regulas 207/2009 7. panta pirmās daļas e) punkta iii) apakšpunkta pārkāpums. Prasītāja arī ir norādījusi uz preču zīmes spēkā neesamību, pamatojoties uz to, ka tās reģistrācijas mērķis ir izslēgt prasītāju no to dizaina priekšmetu tirgus, kuru aizsardzība ir beigusies, un tāpēc tā ir ļaunprātīga reģistrācija.

Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par atzīšanu par spēkā neesošu noraidīt

Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

Izvirzītie pamati: Regulas 207/2009 7. panta pirmās daļas e) punkta iii) apakšpunkta un 52. panta pirmās daļas b) punkta nepareiza interpretācija un piemērošana.
4)

Ar ceturto pamatu tās apgalvo, ka ar to, ka Komisija izslēdza Japānas LCD piegādātājus no apstrīdētā lēmuma, kaut arī divi no tiem atzinās, ka piedalījās tajā pašā vienotajā un ilgstošajā pārkāpumā, tiek pārkāpts tiesiskās drošības princips, LG Display tiek pakļauta ievērojamam divkāršas sodīšanas riskam un tiek pārkāpts samērīguma princips.
Prasība, kas celta 2010. gada 27. augustā — Vtesse Networks/Komisija

(Lieta T-362/10)

()

(2010/C 288/106)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Vtesse Networks Ltd (Hertford, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — H. Mercer QC, Barrister)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

— atzīt prasību par pieņemamu;

— atcelt Komisijas Lēmuma C(2010) 3204 saistībā ar valsts atbalsta lietu N 461/2009 (OV C 162, 1. lpp.) 72. punktu un

— piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies prasītājai.

Pamati un galvenie argumenti

Ar šo prasību prasītāja atbilstoši LESD 263. pantam prasa atcelt Komisijas Lēmumu C(2010) 3204 saistībā ar valsts atbalsta lietu N 461/2009 (OV C 162, 1. lpp.), ar kuru tika nolemts, ka atbalsta pasākums “Cornwall & Isles of Scilly Next Generation Broadband”, kura ietvaros atbalstu sniedz Eiropas Reģionālās attīstības fonds, lai atbalstītu jaunās paaudzes platjoslas tīklu izvietošanu Cornwall un Isles of Scilly reģionā, ir saderīgs ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu

Savas prasības pamatošanai prasītāja ir izvirzījusi šādus pamatus:

Pirmkārt, prasītājs apgalvo, ka Komisija pieļāva acīmredzamas kļūdas faktu vērtējumā, it īpaši uzskatot, ka: a) konkurss bija atklāts, notika bez diskriminācijas un pastāvot konkurencei, kaut arī konkurence konkursa procedūrā tika izslēgta; b) pastāvošā infrastruktūra bija pieejama visiem pretendentiem pēc lūguma, kaut arī pašreizējais operators atklāti atzina, ka tas neizmantoja infrastruktūru, kas bija ievietota precēs un pieejama visiem pretendentiem pēc lūguma; c) kopējā ietekme uz konkurenci bija pozitīva, kaut arī pašreizējā operatora rīcība izslēdza konkurenci.

Turklāt prasītāja apgalvo, ka Komisija nepiemēroja un/vai pārkāpa LESD 102. pantu tādējādi, ka pasākuma ietekmes uz konkurenci vērtējums Komisijas Lēmumā C(2010) 3204 nav pamatots un ka tāpēc minētais lēmums ir prettiesisks un neietilpst LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta piemērošanas jomā. Attiecīgie LESD 102. panta pārkāpumi ir šādi: a) prettiesiska preču sagrupēšana attiecībā uz pastāvošo tumšās šķiedras ar aktīviem elektroelementiem infrastruktūru; b) atteikums piešķirt konkurējošiem pretendentiem pieeju šķiedrai un/vai vadiem; c) nepietiekama cenu starpība, sagrupējot šķiedras ar aktīviem elektroelementiem, lai izveidotu preces, kas neļauj prasītājai vai citiem konkurentiem konkurēt konkursa procedūrā.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 260/17

Prasība, kas celta 2010. gada 30. jūnijā — CBp Carbon Industries/ITSB

(Lieta T-294/10)

()

2010/C 260/23

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: CBp Carbon Industries, Inc. (Ņujorka, ASV) (pārstāvji — J. Fish, Solicitor un S. Malynicz, Barrister)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 21. aprīļa lēmumu lietā R 1361/2009-1;

— piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “CARBON GREEN” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 17. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 973531

Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

Izvirzītie pamati: sava pieteikuma pamatojumam prasītāja izvirza divus pamatus.

Sava pirmā pamata ietvaros prasītāja norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts, jo Apelāciju padome esot pieļāvusi kļūdu, novērtējot attiecīgās vārdiskās preču zīmes atšķirtspēju attiecībā uz atbilstošajām precēm.

Sava otrā pamata ietvaros prasītāja uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts, jo Apelāciju padome (i) esot pieļāvusi kļūdu attiecībā uz attiecīgās preču zīmes nozīmi un sintaksi, tāpat arī attiecībā uz tās spēju būt attiecīgās preces nepastarpināti un tieši aprakstošam apzīmējumam; (ii) no vienas puses, esot pamatoti secinājusi, ka konkrētā sabiedrības daļa esot specializēta, tomēr, no otras puses, pēc savas iniciatīvas neesot konstatējusi faktus, kas liecinātu, ka preču zīme minētās sabiedrības daļas uztverē esot aprakstoša; un (iii), pamatojoties uz pierādījumiem, neesot konstatējusi, ka attiecīgajā specializētajā jomā pastāvot saprātīga iespēja, ka citi tirgus dalībnieki varētu vēlēties izmantot apzīmējumu nākotnē.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 209/39

Prasība, kas celta 2010. gada 7. aprīlī — Samskip Multimodal Container Logistics/Komisija

(Lieta T-166/10)

()

2010/C 209/61

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Samskip Multimodal Container Logistics BV ('s-Gravenzande, Nīderlande) (pārstāvji — K. Platteau, Y. Maasdam un P. Broers, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Komisijas 2010. gada 27. janvāra Lēmumu C(2010) 580 par finanšu atbalsta piešķiršanu saistībā ar uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus darbībām 2009. gada atlases procedūrā saistībā ar Eiropas Savienības programmu par Kopienas finanšu atbalsta piešķiršanu, lai uzlabotu kravu autopārvadājumu sistēmas ekoloģiskās īpašības (Marco Polo II) (1) tiktāl, ciktāl ar to ir akceptēts Piedāvājums Nr. TREN/B4/SUB/01-2009 MP-II/6, G2G@2XL projekts, saistībā ar finansējumu EUR 2 190 539 apmērā;

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Reglamenta 87. panta 2. punktu.

Pamati un galvenie argumenti

Lai pamatotu savu prasības pieteikumu, prasītāja izvirza divus pamatus ar šādu pamatojumu.

Savā pirmajā pamatā prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdēto finansējumu tiek pārkāpti finansēšanas nosacījumi un prasības, kuras ir noteiktas Regulas Nr. 1692/2006 5. panta 2. punktā, jo

— tas izraisa nepieņemamu konkurences izkropļojumu, kas ir pretrunā kopējām interesēm kravu autopārvadājumu tirgū, kas tiek veikti ar alternatīvām metodēm, kuras tiek piedāvātas G2G@2XL projektā, proti, veicot dzelzceļa un īsos jūras pārvadājumus no Itālijas, Šveices un Austrijas uz Apvienoto Karalisti; un

— G2G@2XL projekts nebūs dzīvotspējīgs pēc noteiktā 36 mēnešu termiņa.

Savā otrajā pamatā prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdēto finansējumu tiek pārkāpts Regulas Nr. 1692/2006 1. pants, jo tas neveicina kopējo interešu mērķu, kuras ir Marco Polo II programmai, sasniegšanu. Apstrīdētā finansējuma vienīgais rezultāts būs tas, ka notiks novirze no viena multimodāla operatora uz citu multimodālu operatoru, nevis no ceļu transporta uz dzelzceļa transportu. Līdz ar to nekāds papildu autotransports netiks novirzīts uz videi draudzīgākām metodēm. Tādēļ apstrīdētais finansējums neveicinās starptautisko kravu autopārvadājumu faktisko samazināšanos un tātad nesamazinās ne noslogojumu, ne veicinās kravu autopārvadājumu sistēmas ekoloģisko īpašību uzlabošanos (t.i., kopējos mērķus, kas ir Marco Polo II programmai un kas ir paredzēti Regulas Nr. 1692/2006 1. pantā).

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 24. oktobra Regula (EK) Nr. 1692/2006, ar ko izveido otro Marco Polo programmu Kopienas finansiālās palīdzības piešķiršanai, lai uzlabotu kravu autopārvadājumu sistēmas ekoloģiskās īpašības (Marco Polo II), un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1382/2003 (OV L 328, 1. lpp.).
—

konstatējums, ka ASV izcelsmes etanolamīna dempings turpināsies, ir kļūdaini pamatots ar secinājumu par dempinga esamību pārskatīšanas izmeklēšanas laikposmā saistībā ar ražotājiem eksportētājiem, kuri pārstāv tikai ļoti nelielu daļu no importa no ASV; iestāde ignorēja faktu, ka tika konstatēts, ka ražotājs, kuram piedēvēja nomācošo vairākumu importa no ASV, dempingā nebija iesaistīts un ka tā rezultātā etanolamīna imports no ASV, to kopumā ņemot, nebija dempings;
1)

LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums, jo apstrīdētajā lēmumā attiecīgais pasākums tiek uzskatīts par valsts atbalstu. Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Komisija neesot pierādījusi, ka izvērtētais nodokļu pasākums dotu “priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai”, kā tas prasīts LESD 107. panta 1. punktā. Komisija vienīgi prezumē, ka tam ir selektīvs raksturs, pamatodamās uz apstākli, ka to piemēro tikai attiecībā uz līdzdalības iegūšanu ārvalsts sabiedrībās, bet ne pašmāju sabiedrībās. Prasītāja uzskata, ka minētā argumentācija esot kļūdaina un cirkulāra, proti, izvērtētā pasākuma — gluži tāpat kā jebkuras citas nodokļu tiesību normas — piemērošana pakārtoti noteiktu objektīvu priekšnosacījumu izpildei šo pasākumu nepadara par de iure vai de facto selektīvu. Komisijas izmantotās argumentācijas automātiskums faktiski liekot par selektīvu prima facie uzskatīt ikvienu nodokļu tiesību normu. Turklāt gan pasākuma juridiskais vērtējums, gan Spānijas Karalistes iesniegtie statistikas dati apliecina, ka TRLIS 12. panta 5. punkts ir vispārīgs pasākums, kas de iure un de facto ir attiecināms uz visiem uzņēmumiem, kas ir Spānijas uzņēmumu ienākuma nodokļa maksātāji, neatkarīgi no to lieluma, dabas, [darbības] nozares vai izcelsmes. No otras puses, ar TRLIS 12. panta 5. punktā paredzēto prima facie atšķirīgo attieksmi, kura nebūt nav selektīva priekšrocība, par nodokļu ziņā vienlīdzīgiem tiek padarīti visi — gan pašmāju, gan ārvalsts uzņēmumu — akciju iegādes darījumi, jo, ievērojot, ka nav iespējams īstenot pārrobežu saplūšanas, uzņēmuma nemateriālās vērtības norakstīšana var tikt veikta tikai valsts mērogā un tamdēļ pastāv nodokļu sistēmas tiesību normas, kas to ļauj izdarīt, TRLIS 12. panta 5. punkts faktiski tikai paplašinot šo iespēju attiecībā uz ārvalsts sabiedrību aktīvu iegādi. Pakārtoti — Komisijas lēmums esot nesamērīgs, jo attiecībā uz kontroles iegūšanu ārvalsts uzņēmumos tas būtu jāpiemēro vismaz tāpat kā attiecībā uz pašmāju uzņēmumu saplūšanām, kuras tādējādi pamato Spānijas sistēmas sistemātika un loģika.
Prasība, kas celta 2010. gada 13. aprīlī — Niki Luftfahrt/Komisija

(Lieta T-162/10)

(2010/C 161/72)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Niki Luftfahrt GmbH (Vīne, Austrija) (pārstāvis — H. Asenbauer, Rechtsanwalt)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

— saskaņā ar LESD 264. panta pirmo daļu (EKL 231. panta pirmā daļa) atcelt apstrīdēto Eiropas Komisijas 2009. gada 28. augusta lēmumu lietā COMP/M.5440 — Lufthansa/Austrian Airlines;

— piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktu.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja pārsūdz Komisijas 2009. gada 28. augusta Lēmumu C(2009) 6690, galīgā redakcija, par apvienošanās saderību ar kopējo tirgu un EEZ līgumu (lieta COMP/M.5440 — Lufthansa/Austrian Airlines). Komisija šajā lēmumā uzskatīja, ka tas, ka Vācijas uzņēmums Lufthansa AG viens pats pārņem savā kontrolē uzņēmumu Austrian Airlines, ir saderīgi ar kopējo tirgu un EEZ līgumu, ar nosacījumu, ka tiek ievērotas Vācijas uzņēmuma Lufthansa AG ierosinātās saistības.

Prasības atcelt tiesību aktu pamatojumā prasītāja, kas ir no privātiem līdzekļiem finansēta aviosabiedrība, pirmkārt, apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi EK līgumu (vai LESD) un tā īstenošanai pieņemtās tiesību normas. Šajā sakarā tā iebilst, ka Komisija lēmumā ir izmatojusi tādu tirgus definīciju, kas liedz izvērtēt apvienošanās sekas, kas nav labvēlīgas konkurencei. Vēl prasītāja apgalvo, ka Komisija ir nepareizi novērtējusi apvienošanās sekas it īpaši uz lidojumiem uz Austrumeiropu, tāpēc šajā sakarā ir pieļauta nopietna un acīmredzama kļūda vērtējumā. Komisija arī neesot ievērojusi Pamatnostādnes par horizontālo apvienošanos novērtēšanu saskaņā ar Padomes Regulu par uzņēmumu koncentrāciju kontroli (1). Pēc prasītājas domām, Komisija it īpaši ir nepareizi novērtējusi attiecīgās apvienošanās negatīvās sekas uz kopējo tirgu, jo ar to tiek ierobežotas atlikušo konkurentu iespējas konkurēt attiecīgajos tirgos, tajos trūkšot alternatīvu pakalpojumu sniedzēju un pieeja attiecīgajiem tirgiem neesot pietiekami viegla. Prasītāja arī apgalvo, ka Komisijas apstiprinātās Vācijas uzņēmuma Lufthansa AG saistības neesot piemērotas, lai novērstu būtiskus traucējumus efektīvai konkurencei.

Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts EKL 253. pants (LESD 296. pants), jo Komisija nav atbilstoši pamatojusi apstrīdēto lēmumu tādā ziņā, ka tā nav norādījusi, ar kādiem konkrētiem argumentiem tiek izslēgta konkurences traucēšana attiecībā uz lidojumiem uz Austrumeiropu. Tā iebilst arī, ka ir nepilnīgi izvērtēti lietas fakti.

Treškārt, prasītāja Komisijai pārmet nepareizu rīcības brīvības izmantošanu.

(1) OV 2004, C 31, 5. lpp.
—

Komisija esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, attiecoties pret prasītāju tāpat kā pret pārējiem uzņēmumiem, kamēr tās pārkāpuma relatīvais smagums prasīja nozīmīgi atšķirīgu attieksmi. Komisija, nosakot naudas sodu, noteica atšķirību tikai 1 % apmērā no tirdzniecības vērtības konkrētajā tirgū, neraugoties uz apstākli, ka prasītāja bija izdarījusi mazāk pārkāpumu un neviens no tās izdarītajiem pārkāpumiem nebija kāds no vissmagākajiem pārkāpumiem, un neraugoties uz to, ka tā bija konstatējusi, ka prasītāja nebija vienošanos īstenojusi. Turklāt Komisija esot pārkāpusi diskriminācijas aizliegumu, prasītāju par to, ka attiecībā uz to tika veikta izmeklēšana, informējot daudz vēlāk nekā pārējos uzņēmumus, tādējādi nodarot tai kaitējumu.
Ar otro prasības pamatu prasītājs norāda, ka Komisija atbilstoši tiesību aktu prasībām nav pierādījusi, ka ir noticis apstrīdētā lēmuma 1. pantā minētais pārkāpums, ciktāl tas attiecas uz magniju. Prasītājs uzskata, ka pat tajā gadījumā, ja nelikumīgi iegūtie dokumenti tiktu iekļauti Komisijas lietas materiālos, tie ir ļoti neprecīzi un nesaskanīgi. Atbilstoši prasītāja apgalvojumiem, pārējie pierādījumi sastāv no mutiska lūguma piemērot iecietības režīmu, kurš ir ne tikai neprecīzs, bet arī satur nepatiesus faktus, un citi lietas dalībnieki ir to apstrīdējuši. Pamatojoties uz to, prasītājs uzskata, ka iespējamā pārkāpuma pierādīšanas pienākums joprojām ir Komisijai.
—

atcelt Komisijas 2009. gada 13. jūlija Lēmumu C (2009) 5497 par valsts atbalsta shēmu Nr. C 6/2004 (ex NN. 70/01) un C 5/2005 (ex NN 71/04), ko Itālija ieviesusi attiecībā uz lauksaimniekiem, kuri nodarbojas ar audzēšanu siltumnīcās (atbrīvojums no akcīzes nodokļa par degvielu, ko izmanto siltumnīcu apsildīšanai);
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 153/44

Prasība, kas celta 2009. gada 27. aprīlī — Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda/Eiropas Kopienu Komisija

(lieta T-159/09)

2009/C 153/86

Tiesvedības valoda — portugāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Comércio de Produtos Alimentares, Lda, Linda-a-Velha (Portugāle) (pārstāvis — A. Magalhães e Menezes, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Komisijas 2009. gada 16. janvāra lēmumu, ar kuru noraidīts prasītājas lūgums par atbrīvošanu no ievedmuitas nodokļa EUR 41 271,09 apmērā un uzdota tā vēlāka piedziņa.

Pamati un galvenie argumenti

Laikā no 2003. gada septembra līdz 2005. gada februārim prasītāja no Indonēzijas ieveda vairākas partijas saldētu garneļu, attiecībā uz kurām tā lūdza atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļa saskaņā ar Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (1) 220. panta 2. punkta b) apakšpunktu, 236. pantu un 239. panta 1. punktu.

Prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi vismaz iepriekš minētās normas tiktāl, ciktāl, pirmkārt, tā neizteica savu viedokli par visiem prasītājas lūgumā par atbrīvošanu no ievedmuitas nodokļa minētajiem argumentiem; otrkārt, tā sniedza nepietiekamu, maldinošu un nesaprotamu pamatojumu; treškārt, tā nepareizi interpretēja Indonēzijas iestāžu pašu pieļauto kļūdu; un, visbeidzot, ceturtkārt, tā kā pierādītus pasniedza faktus, kas patiesībā nav pierādīti un attiecībā uz kuriem pierādīšanas pienākums bija dažādām iestādēm, kas secīgi iesaistījās procedūrā, nevis prasītājai.

(1) OV L 97, 38. lpp.