ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
49

Turklāt pamatojumam ir jābūt atbilstošam attiecīgā akta būtībai un apstākļiem, kādos tas ticis pieņemts. Prasība norādīt pamatojumu ir izvērtējama, ievērojot attiecīgās lietas apstākļus, it īpaši attiecīgā akta saturu, izvirzīto pamatu būtību un interesi saņemt skaidrojumus, kas var būt akta adresātiem vai citām personām, kuras tas skar tieši un individuāli. Netiek prasīts, lai pamatojumā tiktu uzskaitīti visi atbilstošie faktiskie un tiesiskie apstākļi, jo jautājums par to, vai akta pamatojums ir pietiekams, ir jānovērtē, ņemot vērā ne tikai tā tekstu, bet arī tā kontekstu, kā arī visu juridisko noteikumu kopumu, kas regulē attiecīgo jomu. It īpaši nelabvēlīgs akts ir pietiekami pamatots, ja tas ir pieņemts attiecīgajai personai zināmos apstākļos un ļauj tai izprast pret to noteiktā pasākuma apmēru (skat. iepriekš 47. punktā minēto spriedumu lietā Bank Melli Iran/Padome, 82. punkts un tajā minētā judikatūra).
50

Šajā ziņā ir jāatgādina, ka Drošības padome ar savām Rezolūcijām 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) un 1929 (2009), rīkojoties saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu VII nodaļu, ir pieņēmusi noteiktu skaitu ierobežojošu pasākumu, lai pārliecinātu Irānu ievērot Rezolūciju 1737 (2006), saskaņā ar kuru Irānai nekavējoties ir jāpārtrauc visas darbības, kas saistītas ar urāna bagātināšanu un atkārtotu apstrādi, kā arī darbs visos smagā ūdens koncentrēšanas projektos un jāveic konkrēti pasākumi, kurus pieprasa Starptautiskās atomenerģijas aģentūras (SAEA) valde un kurus Drošības padome uzskata par būtiskiem, lai pārliecinātos par to, ka Irānas kodolenerģētikas programma ir vienīgi nemilitāriem mērķiem. Papildus Irānai noteiktajam aizliegumam pārvadāt preces vai tehnoloģijas, kas saistītas ar kodolieroču izplatīšanu saistītām darbībām vai kodolieroču piegādes sistēmu izstrādi (Rezolūcijas 1737 (2006) 7. pants), šajās rezolūcijās ir arī paredzēts, ka Irānai ir aizliegts tieši vai netieši no tās teritorijas vai ar tās pilsoņu starpniecību vai arī izmantojot kuģus, kuri kuģo ar tās karogu, vai arī lidaparātus piegādāt, pārdot vai nodot jebkurus ieročus un ar tiem saistītos materiālus un ka visām valstīm ir jāaizliedz to valstspiederīgajiem iegādāties no Irānas šīs preces, izmantojot kuģus, kuri kuģo ar to karogiem, vai arī lidaparātus, neraugoties uz to, vai šo preču izcelsme ir Irāna (Rezolūcijas 1747 (2007) 5. pants).
1)

Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 24. februāra lēmumu lietā R 1590/2008‑1 atcelt daļā, kurā Kopienas preču zīme ar numuru 3 693 116 ir tikusi atzīta par spēkā neesošu attiecībā uz precēm “rotaslietas, tostarp gredzeni, atslēgu piekariņi, sprādzes un auskari, aproču pogas, rokassprādzes, breloki, brošas, kaklarotas, kaklasaišu adatas, rotas, medaljoni; laika mērāmā aparatūra un hronometriskie aparāti, tostarp pulksteņi, pulksteņu korpusi, modinātāji; riekstu standziņas no cēlmetāliem, to sakausējumiem vai ar to pārklājumiem, svečturi no cēlmetāliem, to sakausējumiem vai ar to pārklājumiem”, kas ietilpst 14. klasē, un precēm “āda un ādas imitācijas” un “lietussargi”, kas ietilpst 18. klasē;
Ja Komisija naudas sodu par konkurences tiesību normu pārkāpumu uzliek, kaut arī attiecīgais uzņēmums nav ticis uzklausīts un tam nav bijuši pieejami lietas materiāli, lēmums ir jāatceļ, ciktāl minētais uzņēmums ir pietiekami pierādījis, nevis ka, nepastāvot šiem procesuālajiem pārkāpumiem, apstrīdētā lēmuma saturs būtu bijis atšķirīgs, bet gan ka tas būtu varējis labāk nodrošināt savu aizstāvību, ja minēto pārkāpumu nebūtu. Šajā ziņā ir jāņem vērā tā administratīvā procesa, kurā ir pieņemts apstrīdētais lēmums, laiks.

Šajā ziņā tāda Komisijas lēmuma kontekstā, kurā naudas soda samaksas pienākums solidāri ir noteikts vairākām sabiedrībām, kas veido vienu un to pašu uzņēmumu LESD 101. panta izpratnē, attiecīgais mātesuzņēmums var apstrīdēt faktu, ka tas nav saņēmis samazinājumu, kurš vienam no solidāri atbildīgajiem meitasuzņēmumiem piešķirts ar otro lēmumu, kas pieņemts, šo mātesuzņēmumu neuzklausot vai nedodot tam pieeju lietas materiāliem. Šādos apstākļos attiecīgais mātesuzņēmums var labāk nodrošināt savu aizstāvību, apspriežot jautājumu par to, kādi pienākumi Komisijai bija, dažādajām sabiedrībām nosakot to attiecīgo daļu no summām, kuras tām ir piespriestas solidāri; jautājums, kurā administratīvā procesa laikā judikatūrā nebija atrisināts.

Turklāt, ja minētajam mātesuzņēmumam uzliktā naudas soda apmērs izrādās lielāks nekā tā meitasuzņēmumiem uzliktais naudas soda apmērs, lai gan šī mātesuzņēmuma atbildība pilnībā tika izsecināta no tā meitasuzņēmumu atbildības, mātesuzņēmums var apstrīdēt tam noteiktā naudas soda apmēru.

(sal. ar 72.–74., 76., 80. un 83. punktu)
Konkurences jomā vienota pārkāpuma jēdziens aptver situāciju, kad vairāki uzņēmumi ir piedalījušies pārkāpumā, ko veido turpināta rīcība, kas vērsta uz vienu ekonomisku mērķi, kurš paredz izkropļot konkurenci, vai pat individuāli pārkāpumi, kas savstarpēji saistīti to mērķa identiskuma dēļ (elementu kopuma vienots mērķis) un subjektu identiskuma dēļ (attiecīgo uzņēmumu, kuri apzinās, ka piedalās kopējā mērķī, identiskums). EKL 81. panta 1. punkta pārkāpumu var izraisīt ne tikai atsevišķa darbība, bet arī vairākas darbības vai arī turpināta rīcība. Šo interpretāciju nevar apstrīdēt tādēļ, ka arī viens vai vairāki šādu darbību vai turpinātas rīcības elementi paši par sevi katrs atsevišķi var būt minētās normas pārkāpums. Ja dažādas darbības ietilpst “kopējā plānā” to identiskā mērķa dēļ, kas izkropļo konkurenci kopējā tirgū, Komisijai ir tiesības uzlikt atbildību par šīm darbībām atkarībā no dalības attiecīgajā pārkāpumā kopumā.

Vienota mērķa jēdzienu nevar noteikt ar vispārīgu norādi uz konkurences izkropļošanu tirgū, uz kuru attiecas pārkāpums, jo konkurences ietekmēšana gan kā mērķis, gan kā sekas ir nedalāms elements jebkādām darbībām, kas ietilpst EKL 81. panta 1. punkta piemērošanas jomā. Tādējādi, lai dažādas darbības kvalificētu kā vienotu un turpinātu pārkāpumu, ir jāpārbauda, vai tās veido papildinošu saikni tādā nozīmē, ka katra no tām ir vērsta pret vienu vai vairākām normālas konkurences sekām un mijiedarbojoties veicina visu to pret konkurenci vērsto seku īstenošanu, kuras vēlējās pārkāpuma izdarītāji kopējā plāna, kam ir vienots mērķis, ietvaros. Šajā ziņā ir jāņem vērā visi apstākļi, kas varētu pierādīt vai likt apšaubīt minēto saikni, tādi kā piemērošanas periods, saturs, un atbilstoši – dažādo attiecīgo darbību mērķi.

Dažādu produktu tirgu pastāvēšana, kaut arī tie būtu blakus esoši tirgi, ir atbilstošs kritērijs, lai noteiktu EKL 81. panta pārkāpumu apjomu un līdz ar to – identiskumu. Tomēr tas, ka divas aizliegtās vienošanās, iespējams, ir attiekušās uz diviem dažādu produktu tirgiem, noteikti neizslēdz to, ka tās ir ietilpušas vienā un tajā pašā kopējā plānā, ja vien ir iespējams pārbaudīt to starpā pastāvošu papildinošo saikni savstarpējās atbilstības vai koordinācijas ziņā.

Tam, vai atsevišķas prettiesiskas darbības tiek kvalificētas kā viens pārkāpums vai vairāki, principā ir zināma ietekme uz piemērojamo sodu, jo, konstatējot, ka ir izdarīti vairāki atsevišķi pārkāpumi, var uzlikt vairākus atsevišķus naudas sodus, katru no tiem nosakot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktā paredzētajās robežās, proti, ievērojot ierobežojumu 10 % apmērā no apgrozījuma iepriekšējā finanšu gadā pirms lēmuma pieņemšanas.

(sal. ar 230., 238.–241., 249. un 255. punktu)
Runājot par Komisijas Paziņojumu par atbrīvojumu no sodanaudas [naudas soda] un sodanaudas [naudas soda] samazināšanu karteļu gadījumos, Komisija, pirmkārt, tā 8.–27. punktā vispārīgi un abstrakti ir paredzējusi nosacījumus, kas jāizpilda uzņēmumiem, lai tie iegūtu naudas sodu pilnīgu vai daļēju samazinājumu saistībā ar LESD 101. panta pārkāpumiem, un, otrkārt, tā 29. punktā noteikusi, ka minētais paziņojums rada uzņēmumiem tiesisku paļāvību. Lai gan ir taisnība, ka Komisija nepieņem lēmumus, ar kuriem tiek konstatēts konkurences tiesību normu pārkāpums, pamatojoties uz paziņojumu par sadarbību, jo šādi lēmumi ir balstīti uz Regulas Nr. 1/2003 7. pantu, tomēr var pastāvēt tieša juridiska saikne starp šādiem lēmumiem un vispārpiemērojamo aktu, kas ir paziņojums par sadarbību. Tas tā ir it īpaši tad, ja Komisija, pamatojoties uz konkurentu atbilstoši paziņojumam par sadarbību iesniegtajiem pieteikumiem par naudas soda samazināšanu, saņem informāciju, kas tai ļauj veikt pārbaudes uz vietas un savākt pierādījumus, kā rezultātā tā pieņem savu lēmumu.

LESD 277. pantā ir īstenots vispārējs princips, ar kuru ikvienam lietas dalībniekam tiek nodrošinātas tiesības – lai panāktu tiesību akta, kas tam ir adresēts vai kas to skar tieši un individuāli, atcelšanu – apstrīdēt tādu iestāžu iepriekš pieņemtu tiesību aktu spēkā esamību, kas – kaut arī tie nav pieņemti regulas formā – ir apstrīdētā lēmuma juridiskais pamats, ja šim lietas dalībniekam nav bijis tiesību, pamatojoties uz LESD 263. pantu, celt tiešu prasību par šādiem aktiem, ar kuriem tas tādējādi ir ticis ietekmēts, nebūdams spējīgs prasīt to atcelšanu. Ņemot vērā, ka LESD 277. panta mērķis nav atļaut lietas dalībniekam apstrīdēt ikviena vispārpiemērojama akta piemērojamību, lai pamatotu jebkuru prasību, vispārpiemērojamajam aktam, kura prettiesiskums tiek apgalvots, tieši vai netieši jābūt piemērojamam lietā, kas ir prasības priekšmets, un jāpastāv tiešai juridiskai saiknei starp apstrīdēto individuālo lēmumu un attiecīgo vispārpiemērojamo aktu.

Konkurences jomā Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktā, kas kļuvis par Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktu, nav izsmeļoši uzskaitīti kritēriji, kurus Komisija var ņemt vērā, lai noteiktu naudas soda apmēru. Tādēļ uzņēmuma rīcība administratīvā procesa gaitā var būt viens no elementiem, kas jāņem vērā, nosakot naudas soda apmēru. Šajā ziņā pilnīgā vai daļējā naudas soda samazinājuma, kas tiek piedāvāts uzņēmumiem saistībā ar Komisijas Paziņojumu par atbrīvojumu no sodanaudas [naudas soda] un sodanaudas [naudas soda] samazināšanu karteļu gadījumos, mērķis ir atvieglot Komisijai slepeno aizliegto vienošanos atklāšanu un tajās piedalījušos uzņēmumu sodīšanu. Šajos apstākļos atbilstoši Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktam Komisija, lai nodrošinātu pārskatāmību un vienlīdzīgu attieksmi, varēja definēt apstākļus, kādos visi uzņēmumi, kas ar to sadarbojas, var iegūt pilnīgu vai daļēju naudas sodu samazinājumu.

Līdz ar to ir jānoraida argumenti par to, ka nebija juridiska pamata paziņojuma par sadarbību pieņemšanai, un par varas dalījuma, pārskatāmības, labas pārvaldības un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpumu.

(sal. ar 54.–59. punktu)
Lai noteiktu “priekšrocību” EKL 87. panta 1. punkta nozīmē kapitāla ieguldījuma gadījumā, ir jāizvērtē, vai līdzīgos apstākļos privātais ieguldītājs, kurš ir līdzīga lieluma kā publiskā iestāde, varētu būt veicis tāda paša lieluma kapitāla ieguldījumus, ņemot tostarp vērā minēto ieguldījumu laikā pieejamo informāciju un paredzamo attīstību. Lai pārbaudītu, vai valsts ir rīkojusies kā apdomīgs privātais ieguldītājs tirgus ekonomikas apstākļos, ir jāiztēlojas sevi tā laika kontekstā, kurā tika pieņemti finanšu palīdzības pasākumi, un tādējādi jāatturas no jebkāda novērtējuma, kas balstīts uz vēlāku situāciju.

Šie principi ir piemērojami gadījumā, ja valsts, izlēmusi parakstīties uz kapitāla ieguldījumu, kuru emitējis uzņēmums saskaņā ar noteiktiem atmaksāšanas nosacījumiem, akceptē grozīt minētos nosacījumus. Šajos apstākļos valsts atbalsts var tikt piešķirts gan kapitāla ieguldījuma veikšanas laikā, gan šo atmaksāšanas nosacījumu grozīšanas laikā.

Saistībā ar Komisijas analīzi par valsts rīcības ekonomisko racionalitāti Komisija nevar nepildīt savu pienākumu izvērtēt atmaksāšanas nosacījumu grozīšanas ekonomisko racionalitāti saistībā ar privātā ieguldītāja kritēriju vienīgi tādēļ, ka kapitāla ieguldījums, kas ir jāatmaksā, jau pats par sevi ir valsts atbalsts. Vienīgi šādas pārbaudes, t.i., pārbaudes, kas it īpaši ietver sākotnējo atmaksāšanas nosacījumu salīdzināšanu ar grozītajiem nosacījumiem, beigās Komisija var secināt par papildu priekšrocības esamību vai neesamību EKL 87. panta 1. punkta nozīmē.

Veicot šo pārbaudi, Komisijai ir jāņem vērā visi atbilstošie apstākļi, tostarp tie, kas izriet no sākotnējiem atmaksāšanas nosacījumiem un grozītajiem nosacījumiem. Šajā kontekstā pieeja, kas ietver vienīgi konstatāciju, ka kapitāla ieguldījuma atmaksāšanas nosacījumu grozījums ir valsts atbalsts, iepriekš neveicot pārbaudi, vai veiktais grozījums sniedza priekšrocību, kādai privātais ieguldītājs, kurš ir tādā pašā situācijā kā valsts, nebūtu piekritis, nav pietiekama, lai konstatētu valsts atbalstu EKL 87. panta 1. punkta nozīmē. Šāda pieeja nevar pilnībā abstrahēties ne no valsts iespējas – nevis tās tiesībām – saņemt atmaksu saskaņā ar sākotnējiem nosacījumiem, ne no ekonomiskās racionalitātes, kas var izskaidrot veikto grozījumu.

Līdz ar to Komisija nav ievērojusi atbalsta jēdzienu, neizvērtējot, vai, akceptējot atmaksāšanas nosacījumu grozījumu, valsts ir rīkojusies tā, kā būtu rīkojies privātais ieguldītājs līdzīgā situācijā, it īpaši sakarā ar to, ka valstij varēja tikt atmaksāts pirms termiņa un ka tai šajā gadījumā bija lielāka noteiktība par to, ka tā saņems apmierinošu atlīdzību, ņemot vērā tajā brīdī esošos tirgus apstākļus.

(sal. ar 97.–99., 110., 111., 118. un 125. punktu)
Keywords

Subject of the case

Rezolutīvā daļa



Keywords

Kopienas preču zīme

–

Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana

–

Relatīvi atteikuma pamatojumi

–

Agrākas preču zīmes, kas ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi

–

Sajaukšanas ar agrāku preču zīmi iespēja (Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)(sal. ar 24.

–

27. un 41. punktu)

Subject of the case

Priekšmets

Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 18. februāra lēmumu lietā R 230/2009‑1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Teco Electric & Machinery Co. Ltd un Graf‑Syteco GmbH & Co. KG

Informācija par lietu

>lt>15

Rezolutīvā daļa

Rezolutīvā daļa:

1) prasību noraidīt;

2) Graf‑Syteco GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
97

Apstrīdētās regulas 55.–57. apsvērumā Padome noraidīja prasītājas argumentu par to, ka importu no Armēnijas nevar aplūkot kumulatīvi ar importu no Brazīlijas un ĶTR, to redakcija ir šāda: “(55) Pēc pagaidu paziņojuma sniegšanas Armēnijas ražotājs eksportētājs apgalvoja, lai veiktu kaitējuma analīzi, Armēnijas importa apjomi nav jākumulē ar citiem, jo importa apjomi un tirgus daļa nav lieli un importa tendences nav nozīmīgas, turklāt ir acīmredzamas kvalitātes atšķirības ražojumiem, kas eksportēti no Armēnijas, un tiem, kas eksportēti no Brazīlijas un ĶTR. (56) Šo prasību nevar pieņemt, jo konstatēja, ka ir izpildīti visi pamatregulas 3. panta 4. punktā izklāstītie kumulatīvie nosacījumi. — Kā provizoriski noteikts un apstiprināts iepriekš 38.–39. apsvērumā, Armēnijai noteiktā dempinga starpība bija virs de minimis sliekšņa, kas definēts pamatregulas 9. panta 3. punktā, — no Armēnijas, Brazīlijas un ĶTR veiktā importa apjoms pamatregulas 5. panta 7. punkta nozīmē bija nenozīmīgs, t.i., tā tirgus daļas sasniedza 5,26 %, kā norādīts pamatregulas 96. apsvērumā (4. tabula)[;] konstatēja arī, ka no 2006. gada līdz IP beigām importa apjomi no Armēnijas ievērojami palielinājušies, neraugoties uz ĶTR importa atkārtotu ienākšanu tirgū un ievērojamajiem importa apjomiem no Brazīlijas attiecīgajā periodā, — attiecībā uz konkurences apstākļiem starp ražojumiem, kas importēti no attiecīgajām valstīm, un jo īpaši attiecībā uz argumentiem, kuri izteikti saistībā ar importēto ražojumu ievērojamām kvalitātes atšķirībām, kā izklāstīts 52. apsvērumā, konstatēja, ka Armēnijas ražojumiem ir līdzīgas pamata fiziskās un tehniskās īpašības un tos izmanto vieniem un tiem pašiem galvenajiem mērķiem, neskatoties uz to īpašo kvalitāti[;] atzīmē arī to, ka šis ražotājs eksportētājs paziņoja savu nolūku pārslēgt ražošanu pat uz augstākas kvalitātes pārveidotu foliju, kas norāda uz to, ka arguments par izgatavoto ražojumu iespējami slikto kvalitāti var būt pārspīlēts. (57) Tāpēc prasības, ko šajā sakarā iesniedza Armēnijas ražotājs eksportētājs, noraidīja.”
35

Apstrīdētā lēmuma rezolutīvā daļa ir izteikta šādā redakcijā: “1. pants Intel [..] laikposmā no 2002. gada oktobra līdz 2007. gada decembrim ir izdarījis vienotu un turpinātu [EKL] 82. panta un EEZ līguma 54. panta pārkāpumu, īstenojot stratēģiju ar mērķi izstumt konkurentus no CPU x86 tirgus, šādā veidā: a) laikposmā no 2002. gada decembra līdz 2005. gada decembrim piešķirot Dell atlaides, kuru līmenis bija atkarīgs no fakta, ka Dell iegādājas visus savus CPU x86 no Intel; b) laikposmā no 2002. gada novembra līdz 2005. gada maijam piešķirot HP atlaides, kuru līmenis bija atkarīgs no fakta, ka HP iegādājas vismaz 95 % CPU x86, kas paredzēti tās galddatoriem uzņēmumu segmentā, no Intel; c) laikposmā no 2002. gada oktobra līdz 2005. gada novembrim piešķirot NEC atlaides, kuru līmenis bija atkarīgs no fakta, ka NEC iegādājas vismaz 80 % CPU x86, kas paredzēti tās datoru klientiem, no Intel; d) laikposmā no 2007. gada janvāra līdz decembrim piešķirot Lenovo atlaides, kuru līmenis bija atkarīgs no fakta, ka Lenovo iegādājas visus CPU x86, kas paredzēti tās portatīviem datoriem, no Intel; e) laikposmā no 2002. gada oktobra līdz 2007. gada decembrim piešķirot [MSH] maksājumus, kuru līmenis bija atkarīgs no fakta, ka [MSH] pārdod tikai datorus, kas aprīkoti ar Intel ražotajiem CPU x86; f) laikposmā no 2002. gada novembra līdz 2005. gada maijam piešķirot HP maksājumus ar nosacījumu, ka: i) HP savus galddatorus, kas aprīkoti ar AMD ražotajiem CPU x86 un paredzēti uzņēmumiem, drīzāk virzīs maziem un vidējiem uzņēmumiem un klientiem valsts pārvaldes, izglītības un medicīnas sektorā, nevis lieliem uzņēmumiem; ii) HP aizliedz saviem izplatīšanas partneriem veidot HP galddatoru, kas aprīkoti ar AMD ražotajiem CPU x86 un paredzēti uzņēmumiem, krājumus, lai šie datori klientiem būtu pieejami vienīgi tad, ja tie šos datorus pasūta no HP (vai nu tieši, vai arī ar HP izplatīšanas partneru, kas pilda tirdzniecības aģentu funkcijas, starpniecību); iii) HP atliek uz sešiem mēnešiem sava galddatora, kas aprīkots ar AMD ražoto CPU x86 un paredzēts uzņēmumiem, laišanu tirgū [Eiropas, Tuvo Austrumu un Āfrikas] reģionā; g) laikposmā no 2003. gada septembra līdz 2004. gada janvārim piešķirot Acer maksājumus ar nosacījumu, ka Acer atliek portatīvā datora, kas aprīkots ar AMD ražoto CPU x86, laišanu tirgū; h) laikposmā no 2006. gada jūnija līdz 2006. gada decembrim piešķirot Lenovo maksājumus ar nosacījumu, ka Lenovo atliek un galu galā atceļ tās portatīvu datoru, kas aprīkoti ar AMD ražotajiem CPU x86, laišanu tirgū. 2. pants Par 1. pantā norādīto pārkāpumu Intel [..] tiek uzlikts naudas sods EUR 1 060 000 000 apmērā. 3. pants Intel [..] nekavējoties jāizbeidz 1. pantā minētais pārkāpums, ja tas vēl nav izdarīts. Intel [..] ir jāatturas no 1. pantā minētās darbības vai rīcības atkārtošanas, kā arī no jebkādas darbības vai rīcības, kurai ir identisks vai līdzvērtīgs mērķis vai sekas. [..].”
87

No visa iepriekš minētā izriet, ka Oniflhor vienpusēji lēma par pasākumiem, kas finansējami no ārkārtas rīcības plāniem, kā arī par to īstenošanas kārtību un ka, lai arī apstiprinātajām lauksaimniecības ekonomikas komitejām bija pienākums pārvaldīt darbības fondus, kas bija domāti šo pasākumu finansēšanai, tām tomēr nebija nekādas rīcības brīvības to piemērošanā.
35

Savukārt no iepriekš 33. punktā minētā sprieduma lietā Lindt Goldhase (48. un 49. punkts) izriet, ka pieteikuma iesniedzējam var būt arī leģitīms mērķis, kad tas vēlas aizsargāt sevi no trešās personas centieniem ar savu neseno ienākšanu tirgū mēģināt gūt labumu no pieteikuma iesniedzējam piederošā apzīmējuma reputācijas.
3.

Valsts atbalsts — Jēdziens — Atbalsts, kura pamatā ir valsts līdzekļi — Pasākumi, kas finansēti gan no valsts līdzekļiem, gan no nozares uzņēmēju brīvprātīgajām iemaksām — Attiecīgais kritērijs — Valsts iestādes iejaukšanās pakāpe, nosakot pasākumus, kas finansēti no nozares iemaksām, un to finansēšanas noteikumus (EKL 87. pants) (sal. ar 49.–56., 60., 61., 71., 76. un 77. punktu)
2.

Kopējā tirdzniecības politika — Aizsardzība pret dempinga praksi — Dempinga starpība — Normālās vērtības noteikšana — Imports no valstīm, kurās nav tirgus ekonomikas Regulas Nr. 384/96 2. panta 7. punkta b) apakšpunkta izpratnē — Nosacījumu, kas ražotājam ļauj iegūt uzņēmuma, kurš darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statusu, novērtēšanas procedūra — Komisijas izdarīts minētās regulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta otrajā daļā paredzētā trīs mēnešu termiņa pārkāpums — Sekas (Padomes Regulas Nr. 384/96, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 1225/2009, 2. panta 7. punkta c) apakšpunkts) (sal. ar 50., 53.–55., 57., 59., 64., 65. un 68. punktu)
Komisijas lēmums, ar ko dalībvalstij ir piešķirta pagaidu atkāpe no pienākumiem, kas paredzēti Direktīvā 2008/50 par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai, nav individuāls pasākums, un to nevar kvalificēt par administratīvu aktu Regulas Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, 2. panta 1. punkta g) apakšpunkta izpratnē. Līdz ar to attiecībā uz šo lēmumu nevar iesniegt pieprasījumu veikt iekšēju pārskatīšanu saskaņā ar šīs regulas 10. panta 1. punktu.

Lai noteiktu akta piemērojamību, vispirms ir jāņem vērā tā mērķis un saturs. Lēmums, kura adresāts ir dalībvalsts, ir vispārpiemērojams pasākums, ja tas tiek piemērots objektīvi noteiktās situācijās un ja tam ir tiesiskas sekas attiecībā uz vispārīgā un abstraktā veidā noteiktu personu kategoriju.

Turklāt pagaidu rakstura vai teritoriāli darbojošies ierobežojumi vai atkāpes, kas ietvertas tiesību aktā, ir neatņemama sastāvdaļa tām tiesību normām kopumā, kuras tās ietver, un, izņemot pilnvaru nepareizas izmantošanas gadījumu, tām ir tāds pats vispārējs raksturs kā attiecīgajām tiesību normām.

Visbeidzot Savienības tiesa ir nospriedusi, ka izņēmumi no vispārējās kārtības, ko nosaka lēmumi par apstiprināšanu, kurus ir pieņēmusi Komisija, pamatojoties uz direktīvas normu, pieder pie šīs direktīvas vispārējā rakstura, jo tie ir abstraktā veidā adresēti nenoteiktam personu lokam un attiecas uz objektīvi noteiktām situācijām.

(sal. ar 26.–28., 34., un 41. punktu)
Tikai lēmuma rezolutīvā daļa var radīt tiesiskas sekas un tātad būt nelabvēlīga neatkarīgi no tā, kāds ir šā lēmuma pamatojums. Savukārt vērtējums, kas izklāstīts lēmuma pamatojumā, pats par sevi nevar būt prasības atcelt tiesību aktu priekšmets un tam var piemērot Savienības tiesas tiesiskuma kontroli tikai tiktāl, ciktāl tas kā nelabvēlīga tiesību akta pieņemšanas pamatojums sniedz nepieciešamo atbalstu šā akta rezolutīvajai daļai.

Tomēr, lai gan šajā gadījumā apstrīdētā lēmuma rezolutīvajā daļā saņēmēja izteiktais lūgums nav skaidri noraidīts kā nepieņemams, tomēr no lēmuma, lasot to, ņemot vērā tā galvenos apsvērumus, izriet, ka tiesību akta izdevēja iestāde ir ieņēmusi skaidru nostāju attiecībā uz šo lūgumu un to ir noraidījusi. Tādējādi šādā situācijā ir jāsecina, ka attiecīgajam lēmumam ir juridiski saistošas sekas, kas konkrētajā jautājumā nelabvēlīgi ietekmē saņēmēju.

(sal. ar 44.–46. punktu)