ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Direktīvas 98/70 mērķis nav saskaņot visas kvalitātes prasības vai tehniskās specifikācijas, ko varētu piemērot minētajai degvielai, un tādējādi dalībvalstīm aizliegt šajā ziņā paredzēt ierobežojumus vai atkāpes; tās attiecas vienīgi uz tehniskām specifikācijām, kurām ir nozīme vides jomā minētās direktīvas izpratnē, citiem vārdiem, uz tām, kas balstītas uz veselības un vides apsvērumiem. Runājot par dīzeļdegvielas uzliesmošanas temperatūras specifikāciju, ir jākonstatē, šī specifikācija principā ir tāpēc, lai nodrošinātu dīzeļdegvielas kā produkta drošumu, un tai ir arī liela nozīme transportlīdzekļu motora funkcionēšanā un aizsardzībā. Šādā veidā uzliesmošanas temperatūras noteikšana arī ir tāpēc, lai aizsargātu patērētājus no bojājumiem, ko viņu transportlīdzekļi varētu radīt.

Tā kā specifikācija neietilpst ar Savienības tiesībām saskaņotajā jomā, tad dalībvalsts tāda produkta, uz kuru neattiecas Savienības līmenī saskaņota vai atzīta tehniskā specifikācija, laišanai tirgū savā teritorijā var piemērot tikai tādas valsts normas, kas atbilst pienākumiem, kuri izriet no LESD, it īpaši preču brīvas aprites principa, kas ietverts LESD 34. un 36. pantā. Šai sakarā dalībvalstīm preventīvas kontroles veikšanai atbilstoši Direktīvas 98/34, ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu, kā arī informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu jomā, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2006/96, 8. pantam, balstoties uz noteikumiem par preču brīvu apriti un it īpaši attiecībā uz šķēršļu, kas šajā ziņā var tikt radīti, pamatošanu, pirms īstenošanas ir jādara zināms Komisijai jebkurš noteikumu projekts, ar kuru tehniskās specifikācijas kļūst saistošas.

(sal. ar 42. un 43. punktu)
Valsts tiesiskais regulējums noziedzīgu nodarījumu noilguma jomā, kurā ir noteikts, ka ar kriminālprocesā par liela apmēra krāpšanu pievienotās vērtības nodokļa jomā notikušu pārtraucošu darbību noilguma termiņš tiek pagarināts tikai par ceturtdaļu no tā sākotnējā ilguma, var pārkāpt dalībvalstīm LESD 325. panta 1. un 2. punktā paredzētos pienākumus, ja ar šo valsts tiesisko regulējumu tiek likti šķēršļi efektīvu un atturošu sodu piespriešanai ļoti daudzos liela apmēra krāpšanas gadījumos, kuri apdraud Savienības finanšu intereses, vai tiek paredzēti ilgāki noilguma termiņi krāpšanas gadījumiem, kuri apdraud attiecīgās dalībvalsts finanšu intereses, nekā tiem krāpšanas gadījumiem, kuri apdraud Savienības finanšu intereses, kas ir jāpārbauda valsts tiesai. Valsts tiesai ir tieši jāpiemēro LESD 325. panta 1. un 2. punkts, vajadzības gadījumā nepiemērojot valsts tiesību normas, kuras attiecīgajai dalībvalstij liedz ievērot tai LESD 325. panta 1. un 2. punktā paredzētos pienākumus.

Pievienotās vērtības nodokļa jomā no Direktīvas 2006/112 par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, to lasot kopā ar LES 4. panta 3. punktu, izriet, ka dalībvalstīm ne tikai ir jāveic visi atbilstošie normatīvie un administratīvie pasākumi, lai nodrošinātu PVN iekasēšanu pilnā apjomā tās teritorijā, bet tām arī ir jācīnās pret krāpšanu. Tādējādi, lai arī dalībvalstīm nepārprotami ir brīvība izvēlēties piemērojamos sodus, kuri var būt administratīvie sodi, kriminālsodi vai abu kombinācija, lai nodrošinātu pilnīgu ieņēmumu no pievienotās vērtības nodokļa gūšanu un šādi aizsargātu Savienības finanšu intereses saskaņā ar Direktīvas 2006/112 normām un LESD 325. pantu, kriminālsodi tomēr var būt obligāti, lai efektīvi un atturoši apkarotu dažus liela apmēra pievienotās vērtības nodokļa krāpšanas gadījumus.

(sal. ar 36., 39., 58. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)
1)

Francijas Republika, atbrīvojot no nodokļa par īpašumtiesību bezatlīdzības pāreju dāvinājumus un legātus publiskām organizācijām vai sabiedriskā labuma organizācijām tikai tad, ja minētās organizācijas atrodas Francijā vai citā Eiropas Savienības dalībvalstī, vai 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu līgumslēdzējvalstī, kura ar to ir noslēgusi divpusēju konvenciju, ir pārkāpusi savas saistības, kas izriet no LESD 63. panta un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 40. panta;
Apvienotās lietas C‑271/14 un C‑273/14

LFB Biomédicaments SA u.c.

pret

Ministre des Finances et des Comptes publics

un

Ministre des Affaires sociales et de la Santé

(Conseil d’État (Francija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cilvēkiem paredzētas zāles — Direktīva 89/105/EEK — 6. panta 3. un 5. punkts — Zāļu svītrošana no to farmaceitisko produktu saraksta, kurus apmaksā papildus fiksētajai hospitalizācijas maksai — Pienākums norādīt pamatojumu”

Kopsavilkums – Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 16. aprīļa spriedums

Tiesību aktu tuvināšana – Farmaceitiskie produkti – Direktīva 89/105 – Cilvēkiem paredzētas zāles – Zāļu, ko sedz valsts veselības apdrošināšanas sistēma, pozitīvais saraksts – Lēmums, ar ko groza zāļu atmaksas nosacījumus vai apmēru, izslēdzot no šī saraksta zāles kuras apmaksā papildus fiksētajai hospitalizācijas maksai – Pienākums norādīt pamatojumu

(Padomes Direktīvas 89/105 6. panta 3. un 5. punkts)

Direktīvas 89/105 par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās, 6. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šī panta 3. un 5. punktā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu ir piemērojams lēmumam, ar kuru ierobežo atmaksas nosacījumus vai samazina apmaksas līmeni zālēm, svītrojot tās no farmaceitisko produktu saraksta, kurus apmaksā obligātās veselības apdrošināšanas sistēmas papildus hospitalizācijas pakalpojumiem, kuru apmaksu nodrošina ar fiksēto uzturēšanās un aprūpes maksu.

Proti, pretēji pārskatāmības mērķim būtu pieļaut, ka attiecībā uz šādu lēmumu nebūtu pienākuma norādīt pamatojumu, kas minēts Direktīvas 89/105 6. panta 3. un 5. punktā, kurš ir vērsts uz to, lai ieinteresētās personas varētu pārbaudīt, ka lēmumi par zāļu cenu noteikšanu un to iekļaušanu valsts veselības apdrošināšanas sistēmās tiek pieņemti, pamatojoties uz objektīviem un pārbaudāmiem kritērijiem un nediskriminējot citu dalībvalstu izcelsmes zāles salīdzinājumā ar valsts zālēm.

(sal. ar 30. un 31. punktu un rezolutīvo daļu)
17. pants Monreālas Konvencijā par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju ir jāinterpretē tādējādi, ka persona, kura ir pasažieris Regulas Nr. 785/2004 par apdrošināšanas prasībām, kas attiecas uz gaisa pārvadātājiem un gaisa kuģu ekspluatantiem, 3. panta g) punkta nozīmē, ir pasažieris arī minētās konvencijas 17. panta nozīmē, ja šī persona tikusi pārvadāta uz pārvadājuma līguma pamata minētās konvencijas 3. panta nozīmē.

Kaut arī saskaņā ar Monreālas konvencijas 3. panta 1. un 2. punktu pasažiera statuss ir saistīts ar to, vai ir izsniegts atsevišķs vai kolektīvs dokuments par pārvadājumiem, tomēr no minētās konvencijas 3. panta 5. punkta izriet, ka iepriekš minēto noteikumu neievērošana neietekmē pārvadājumu līguma pastāvēšanu vai spēkā esamību un ka uz to tāpat attiecas šīs konvencijas noteikumi, tostarp noteikumi par atbildības ierobežošanu. Tādējādi, ja pastāv pārvadājuma līgums un ir izpildīti visi pārējie nosacījumi minētās konvencijas piemērošanai, konvencija ir piemērojama neatkarīgi no tā, kāda ir pārvadājuma līguma forma.

(sal. ar 37.–39. un 42. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)
Tiesību akta tiesiskā pamata pārbaude ļauj pārbaudīt šī akta autora kompetenci un pārbaudīt, vai šī tiesību akta pieņemšanas procesā nav tikušas pieļautas nelikumības. Savienības tiesību akta tiesiskā pamata izvēle ir jāpamato ar objektīvu informāciju, ko tiesa var pārbaudīt, tostarp ar šī tiesību akta mērķi un saturu.

Ņemot vērā to kopējās ārpolitikas un drošības politikas mērķu un uzdevumu plašo spektru, kas ir izklāstīti LES 3. panta 5. punktā un 21. pantā, kā arī īpašajās tiesību normās attiecībā uz minēto politiku, tostarp LES 23. un 24. pantā, Vispārējā tiesa nav pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka Lēmums 2011/172 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē, varēja likumīgi tikt pieņemts, pamatojoties uz LES 29. pantu, jo tas iekļaujas jaunu Ēģiptes iestāžu atbalsta politikā, kas ir paredzēta šīs valsts gan politiskai, gan arī ekonomiskai stabilizēšanai un, konkrētāk, palīdzības šīs valsts iestādēm sniegšanai to cīņā pret valsts līdzekļu nelikumīgu piesavināšanos, un ka tādējādi šis lēmums pilnībā izriet no kopējās ārpolitikas un drošības politikas un atbilst LES 21. panta 2. punkta b) un d) apakšpunktā minētajiem mērķiem.

(sal. ar 42., 43. un 46. punktu)
23

Balstoties uz Tiesas judikatūru 2004. gada 23. marta spriedumā Francija/Komisija (C‑233/02, EU:C:2004:173, 40. punkts), Padome apgalvo, ka ar to, ka pasākums nav saistošs, nav pietiekami, lai piešķirtu Komisijai pilnvaras to pieņemt. Šī iestāde saskaņā ar LES 17. pantu nav pilnvarota parakstīt tādu nesaistošu starptautisku vienošanos kā 2013. gada papildinājumu Savienības vārdā un bez Padomes iepriekšējas piekrišanas. Tādējādi Komisija pati sev esot piešķīrusi pilnvaras lemt par Savienības politiku un pārkāpusi pilnvaru sadales principu, kas ir izklāstīts LES 13. panta 2. punkta pirmajā teikumā, un līdz ar to arī institucionālā līdzsvara principu.
6

2004. gada 9. un 10. novembrī Komisija veica iepriekš nepaziņotas pārbaudes vairāku sabiedrību un nacionālo profesionālo apvienību, kas darbojas vannas istabu aprīkojuma nozarē, telpās. Pēc tam, kad laikā no 2005. gada 15. novembra līdz 2006. gada 16. maijam Komisija bija pieprasījusi informāciju no minētajām sabiedrībām un apvienībām, tai skaitā no dažām prasītājām lietā T‑379/10, tā 2007. gada 26. martā pieņēma paziņojumu par iebildumiem, kas arī tika tām paziņots. Laikposmā no 2004. gada 15. novembra līdz 2006. gada 20. janvārim zināms skaits uzņēmumu, kuru skaitā nebija prasītājas pirmajā instancē, lūdza atbrīvot tos no naudas sodiem vai samazināt to apmēru.
9

Šīs pašas regulas 8. panta “Pāreja” 2. un 3. punktā ir noteikts: “2. Neskarot 3. punktu, pakalpojumu valsts līgumu piešķiršana pārvadājumiem pa dzelzceļu un autoceļiem atbilst 5. panta prasībām no 2019. gada 3. decembra. Šajā pārejas laikā dalībvalstis veic pasākumus, lai pakāpeniski izpildītu 5. panta prasības nolūkā novērst nopietnas strukturālas problēmas, jo īpaši attiecībā uz transporta jaudu. Sešos mēnešos pēc pārejas laika pirmās puses beigām dalībvalstis sniedz Komisijai progresa ziņojumu, īpaši norādot, kā īsteno pakalpojumu valsts līgumu pakāpenisku piešķiršanu saskaņā ar 5. pantu. Pamatojoties uz dalībvalstu progresa ziņojumiem, Komisija var ierosināt attiecīgus dalībvalstīm adresētus pasākumus. 3. Piemērojot 2. punktu, neņem vērā pakalpojumu valsts līgumus, kas saskaņā ar Kopienas un valsts tiesību aktiem piešķirti: a) pirms 2000. gada 26. jūlija saskaņā ar taisnīgu konkursa procedūru; b) pirms 2000. gada 26. jūlija saskaņā ar procedūru, kas nav taisnīga konkursa procedūra; c) no 2000. gada 26. jūlija un pirms 2009. gada 3. decembra saskaņā ar taisnīgu konkursa procedūru; d) no 2000. gada 26. jūlija un pirms 2009. gada 3. decembra saskaņā ar procedūru, kas nav taisnīga konkursa procedūra. Līgumi, kas minēti a) apakšpunktā, var palikt spēkā līdz to darbības termiņa beigām. Līgumi, kas minēti b) un c) apakšpunktā, var palikt spēkā līdz to darbības termiņa beigām, bet ne ilgāk par 30 gadiem. Līgumi, kas minēti d) apakšpunktā, var palikt spēkā līdz to darbības termiņa beigām, ja vien tie ir termiņa līgumi un ja to termiņi ir salīdzināmi ar 4. pantā paredzētajiem termiņiem. Pakalpojumu valsts līgumi var palikt spēkā līdz to darbības termiņa beigām, ja to pārtraukšana radītu nesamērīgas juridiskas vai ekonomiskas sekas un ja Komisija ir devusi atļauju.”
67

Otrā pamata trešajā daļā apelācijas sūdzības iesniedzējas min, ka, pastāvot uz to atbildību saistībām ar pārkāpumu veidojošām divām daļām, Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 626. punktā ir sagrozījusi pierādījumus un pārkāpusi nevainīguma prezumpcijas principu. Konstatējums balstījās uz V. C. paziņojuma nepilnīgu citātu, no kura skaidri izrietēja, ka V. C. it neko nav zinājis par kompensācijas mehānismu, uz kuriem attiecas lēmums, būtību.
62

Šajā ziņā no Tiesas judikatūras izriet, ka LESD 218. pants starptautisko nolīgumu slēgšanas jomā veido autonomu un vispārīgu konstitucionālas piemērojamības normu, jo ar to Savienības iestādēm tiek piešķirtas noteiktas pilnvaras. Tā kā šīs tiesību normas mērķis ir izveidot līdzsvaru starp šīm pēdējām minētajām, tajā it īpaši ir paredzēts, ka sarunas par nolīgumiem starp Savienību un vienu vai vairākām trešajām valstīm risina Komisija, ievērojot Padomes pieņemtās sarunu norādes, un pēc tam – vai nu pēc tam, kad Parlaments tos apstiprinājis, vai arī pēc apspriešanās ar to – tos noslēdz Padome. Tomēr kompetence noslēgt šādus nolīgumus ir piešķirta Padomei, ievērojot pilnvaras, kas Komisijai piešķirtas šajā jomā (šajā ziņā skat. spriedumu Francija/Komisija, C‑327/91, EU:C:1994:305, 28. punkts).
89

Tālāk it īpaši runājot par Savienības ražotāju atlasi, jānorāda, ka no pagaidu regulas 11. apsvēruma tostarp izriet, ka šī izlase aptver 24 % no visu ražotāju, kuri sadarbojās, kopējās produkcijas un 7 % no Savienības kopējās produkcijas. Turklāt no šīs regulas 13. apvēruma izriet, ka, neraugoties uz Polijas ražotāja izslēgšanu no izlases, tā joprojām bija ļoti raksturotspējīga saskaņā ar visiem izvēlētajiem šīs izlases izveides kritērijiem.
17

Ziņojumā, ko C. Rogeau sagatavoja 2010. gada 23. novembrī sekundārās procedūras ietvaros, tika konstatēts pozitīvs saldo EUR 38980313 apmērā NNSA bankas kontos 2010. gada 30. septembrī, kas ļāva paredzēt, ka no 2011. gada maija mēneša būs iespējama pirmā atliktā AP samaksa. Pēc NNSA uzņēmuma komitejas brīdinājuma vēstules ar 2011. gada 18. maija vēstuli C. Rogeau norādīja tai, ka viņš nevar piemērot konflikta izbeigšanas protokola noteikumus, jo naudas plūsmas pārskats parāda negatīvu aizdevuma summu gandrīz EUR 6 miljonu apmērā tostarp saistībā ar apvienoto administratoru maksājuma pieprasījumiem, it īpaši par izmaksām, kas radušās, Nortel grupai turpinot darbību procedūras laikā, kā arī nododot īpašumtiesības uz atsevišķiem aktīviem.
12

Šīs direktīvas 2. panta 2. un 3. punktā ir noteikts: “2. Sistēma paredz ieguldītājiem nodrošinājumu saskaņā ar 4. pantu, ja: — kompetentās iestādes ir atzinušas, ka pēc to ieskata ieguldījumu sabiedrība ar tās finanšu stāvokli tieši saistītu iemeslu dēļ attiecīgajā brīdī nespēj pildīt saistības, kas rodas no ieguldītāju prasījumiem, un tuvākajā laikā nespēs tās pildīt, vai arī — tiesu iestāde ar ieguldījumu sabiedrības finanšu stāvokli tieši saistītu iemeslu dēļ ir pieņēmusi lēmumu, kas attiecībā uz ieguldītājiem atceļ iespēju apmierināt to prasījumus neatkarīgi no tā, kas notiek vispirms. Nodrošinājumu paredz prasījumiem, kas ceļas no ieguldījumu sabiedrības nespējas: — atmaksāt no ieguldītājiem saņemto naudas aizdevumu vai ieguldītājiem piederošu un sakarā ar ieguldījumu darījumiem viņu vārdā turētu naudu vai — atdot ieguldītājiem visus finanšu instrumentus, kas tiem pieder un ko sakarā ar ieguldījumu tur, pārzina vai pārvalda viņu vārdā saskaņā ar likumos un līgumos ietvertajiem nosacījumiem. 3. Visus prasījumus, ko saskaņā ar 2. punktu izvirza pret kredītiestādi, uz kuru attiecīgā dalībvalstī attiecas gan šī direktīva, gan Direktīva 94/19/EK, minētā dalībvalsts pēc sava ieskata attiecina uz sistēmu, ko nosaka viena vai otra no minētajām direktīvām. Ne par vienu prasījumu šajās direktīvās paredzēto kompensāciju nevar piešķirt vairāk kā vienu reizi.”
12

Pirms dzīvības apdrošināšanas līguma ar NN noslēgšanas, tā H. W. Van Leeuwen iesniedza “elastīgi apdrošinātu ieguldījumu piedāvājumu”. Tajā, pamatojoties uz dažādiem ienākumiem un administratīvajām izmaksām 0,3 % apmērā, ir izklāstīti trīs kapitāla ieguldījumu piemēri. Turklāt sadaļā “Produktu ienākumi” ir noteikts, ka “starpība starp ienākumiem no fondiem un ienākumiem no produktiem ir atkarīga no apdrošinātajiem riskiem, sedzamajām izmaksām, kā arī iespējamiem papildpakalpojumiem”.
8

AuslInvestmG 18. pantā – no 1993. gada 30. decembra līdz 2000. gada 31. decembrim spēkā esošajā redakcijā – bija paredzēts: “1. Ja nav izpildīti 17. panta nosacījumi, dividendes no ārvalstu ieguldījumu daļām ir uzskatāmas par [..] ienākumiem no pamatlīdzekļiem Likuma par ienākuma nodokli 20. panta 1. punkta 1. apakšpunkta izpratnē [..]. 2. 1. punktā minētās nodokļa bāzes ir jāpierāda. Pierādīšanai izmantojamajiem dokumentiem ir jābūt sagatavotiem vācu valodā, vai tiem jābūt pievienotam tulkojumam vācu valodā. Ārvalstu ieguldījumu sabiedrībai ir jāieceļ pārstāvis, kura reģistrācijas vieta vai dzīvesvieta ietilpst šī likuma piemērošanas jomā un kurš to var pārstāvēt nodokļu iestādēs un nodokļu tiesās. 3. Ja netiek iesniegti neapstrīdami pierādījumi vai nav iecelts pārstāvis, ar nodokli apliek saņēmēja dividendes no ārvalstu ieguldījumu daļām, kā arī 90 % no kapitāla vērtības pieauguma, kas radies no pirmās kalendārā gada laikā noteiktās atpakaļpirkšanas cenas un pēdējās šī paša gada laikā noteiktās atpakaļpirkšanas cenas starpības; nodokli nosaka vismaz 10 % apmērā no pēdējās kalendārā gada laikā noteiktās atpakaļpirkšanas cenas. [..]”
96

Runājot par argumentu attiecībā uz LES 10. panta 1. un 2. punktā paredzētā demokrātijas principa pārkāpumu, no LES 17. panta 2. punkta, skatot to kopsakarā ar LESD 289. un 293. pantu, izriet, ka Komisijai ir pilnvaras ne tikai iesniegt tiesību akta priekšlikumu, bet arī grozīt savu priekšlikumu, vai pat nepieciešamības gadījumā to atsaukt, kamēr Padome vēl nav lēmusi. Tā kā šīs Komisijas atsaukšanas pilnvaras nav nošķiramas no šai iestādei piešķirtajām iniciatīvas tiesībām un to īstenošana ir noteikta iepriekš minētajās LESD pantu tiesību normās, šajā lietā nevar būt runa par minētā principa pārkāpumu. Līdz ar to šis arguments ir jānoraida kā nepamatots.
“32

No Lēmuma 2011/522 preambulas apsvērumiem izriet, ka, tā kā ar Lēmumā 2011/273 noteiktajiem ierobežojošajiem pasākumiem neizdevās izbeigt Sīrijas režīma īstenotās represijas pret civiliedzīvotājiem, Padome uzskatīja, ka minētie pasākumi ir jāpiemēro citām personām un vienībām, kuras guva labumu no režīma vai to atbalstīja, it īpaši tām, kuras finansēja režīmu vai sniedza loģistikas atbalstu, tostarp drošības struktūrām, vai kuras lika šķēršļus centieniem Sīrijā īstenot miermīlīgu pāreju uz demokrātiju. Tādējādi ar Lēmumu 2011/522 tika paredzēts attiecināt ierobežojošus pasākumus arī uz galvenajiem Sīrijas uzņēmējiem, jo Padome uzskatīja, ka tos var kvalificēt kā personas, kuras atbalsta Sīrijas režīmu, tāpēc ka to uzņēmumi nevarēja veiksmīgi darboties, ja neguva labumu no minētā režīma un no savas puses nesniedza tam konkrētu atbalstu. Tāpēc Padome galvenajiem Sīrijas uzņēmumiem nolēma piemērot prezumpciju par atbalstu Sīrijas režīmam.
22

Komisija uzskata, ka “viszemākās” PVN likmes 3 % apmērā (turpmāk tekstā – “PVN samazinātā likme 3 % apmērā”) piemērošana digitālo vai elektronisko grāmatu piegādei no 2012. gada 1. janvāra ir pretrunā PVN direktīvai. Līdz ar to Komisija 2012. gada 4. jūlijā nosūtīja Luksemburgas Lielhercogistei brīdinājuma vēstuli. Šī dalībvalsts uz to atbildēja 2012. gada 31. jūlijā.
10

Šīs pašas regulas 5. pantā “Jaudas atvēlēšanas mehānismu principi un pārslodzes novēršanas procedūras” ir paredzēts: “1. Maksimāli iespējamo jaudu visos būtiskos 6. panta 3. punktā minētajos punktos dara pieejamu tirgus dalībniekiem, ņemot vērā sistēmas viengabalainību un tīkla efektīvu darbību. 2. Pārvades sistēmas [tīkla] operatori īsteno un publicē nediskriminatīvus un pārskatāmus jaudas piešķiršanas mehānismus, kas: a) dod pareizus ekonomiskus signālus efektīvam un maksimālam tehnisko jaudu izmantojumam un veicina investīcijas jaunās infrastruktūrās; b) ir saderīgas ar tādiem tirgus mehānismiem kā tūlītējas piegādes tirgi un tirdzniecība no centralizētām noliktavām, un reizē ir elastīgas un spējīgas piemēroties mainīgiem tirgus apstākļiem; c) ir saderīgas ar dalībvalstu tīkla piekļuves sistēmām. 3. Ja pārvades sistēmu [tīklu] operatori noslēdz jaunus transportēšanas līgumus vai no jauna vienojas par spēkā esošiem transportēšanas līgumiem, šajos līgumos ievēro šādus principus: a) līgumpārslodzes gadījumā pārvades sistēmas [tīkla] operators piedāvā neizmantoto jaudu primārajā tirgū vismaz nākamajai dienai, šo jaudu darot atslēdzami pieejamu; b) tīkla lietotājiem, kas vēlas no jauna pārdot vai apakšnomāt savu neizmantoto līgumā paredzēto jaudu sekundārajā tirgū, ir tiesības to darīt. Dalībvalstis var prasīt paziņojumu vai informāciju par pārvades sistēmu [tīklu] operatoriem no tīkla lietotājiem. 4. Ja jauda, par ko ir noslēgti spēkā esoši transportēšanas līgumi, paliek neizmantota un notiek līgumpārslodze, pārvades sistēmu [tīklu] operatori piemēro 3. punktu, ja vien tādējādi nepārkāpj spēkā esošos transportēšanas līgumus. Ja pārvades sistēmu [tīklu] operatori tādējādi pārkāpj spēkā esošos transportēšanas līgumus, tie, apspriedušies ar kompetentām iestādēm un saskaņā ar 3. punktu, iesniedz tīkla lietotājam lūgumu neizmantoto jaudu izmantot sekundārajā tirgū. 5. Ja pastāv fiziska pārslodze, pārvades sistēmas [tīkla] operatori vai attiecīgā gadījumā pārvaldes [regulatīvās] iestādes piemēro nediskriminatīvus, pārskatāmus jaudas piešķiršanas mehānismus.”
16

Šādos apstākļos Conseil d’État nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu: “Vai Direktīvas 89/105 6. panta 2. punkta noteikumos ir paredzēts pienākums pamatot lēmumus par iekļaušanu vai iekļaušanu no jauna zāļu sarakstā, kas dod tiesības saņemt kompensāciju no veselības apdrošināšanas kases, ja šajos lēmumos – vai nu ierobežojot, salīdzinājumā ar iesniegto lūgumu, terapeitiskās indikācijas, uz kurām pamatojoties ir tiesības saņemt kompensāciju, vai pakļaujot šo kompensāciju nosacījumiem it īpaši attiecībā uz recepti izrakstošo ārstu kvalifikāciju, pacientu aprūpes un uzraudzības organizēšanu, vai arī kā citādi – tiesības saņemt kompensāciju no veselības apdrošināšanas kases ir paredzētas tikai daļai no pacientiem, kurus var ārstēt ar šīm zālēm, vai arī tikai noteiktos apstākļos?”
19

Pirmkārt, ir jāvērtē, vai aplūkotais valsts tiesiskais regulējums ietilpst Direktīvas 2000/78 tvērumā. Šai sakarā it īpaši no tās 3. panta 1. punkta a) un c) apakšpunkta izriet, ka to piemēro Eiropas Savienības kompetenču ietvaros “visām personām gan valsts, gan privātajā sektorā, tostarp valsts iestādēs”, attiecībā uz, pirmkārt, “nosacījumiem darba [..] iegūšanai, to skaitā atlases kritērijiem un darbā pieņemšanas nosacījumiem, lai kāda būtu darbības nozare, un visos profesionālās hierarhijas līmeņos” un, otrkārt, “nodarbinātību un darba nosacījumiem, to skaitā atlaišanu un atalgojumu”.
(35)

Jākontrolē visa zāļu izplatīšanas ķēde no to ražošanas vai importēšanas Kopienā līdz piegādei iedzīvotājiem, lai garantētu to, ka minētās zāles glabā, transportē, kā arī rīkojas ar tām piemērotos apstākļos. Prasības, kas jāpieņem šim nolūkam, ievērojami atvieglos bojātu zāļu izņemšanu no tirgus un ļaus efektīvāk cīnīties pret viltotām zālēm.”
7

Likuma par ienākuma nodokli 6.2. pantā “Personīgajām vajadzībām veiktu atskaitījumu ņemšana vērā” ir noteikts: “1. Personīgajām vajadzībām veikts atskaitījums samazina taksācijas gadā gūtos ienākumus no darba un mājokļa, taču to apmērs nevar būt mazāks par nulli. 2. Ja personīgajām vajadzībām veikts atskaitījums nesamazina taksācijas gadā gūtos ienākumus no darba un mājokļa, tad tas samazina taksācijas gadā gūtos apliekamos ienākumus no uzkrājumiem un ieguldījumiem, taču to apmērs nevar būt mazāks par nulli. 3. Ja personīgajām vajadzībām veikts atskaitījums nesamazina taksācijas gadā gūtos ienākumus no darba un mājokļa vai taksācijas gadā gūtos apliekamos ienākumus no uzkrājumiem un ieguldījumiem, tad tas samazina taksācijas gadā gūtos ienākumus no būtiskas daļas uzņēmumā, taču to apmērs nevar būt mazāks par nulli. 4. 1. un 3. punkta piemērošanas nolūkā taksācijas gadā gūtie ienākumi no darba un mājokļa un no būtiskas daļas uzņēmumā tiek noteikti, neņemot vērā saglabājamos ienākumus. 5. Samazināšanas gadījumā vispirms tiek ņemti vērā īpaši ar uzturēšanas izmaksām saistīti izdevumi, kas paredzēti 6.1. panta 2. punkta d) apakšpunktā.”