Šo interpretāciju neietekmē Direktīvas 2005/85 preambulas 29. apsvērums, kurā paredzēts tikai tas, ka ar to paredzētās procedūras, lai piešķirtu un atņemtu bēgļa statusu dalībvalstīs, ir jānošķir no procedūrām, kas reglamentētas Regulā Nr. 343/2003, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu.

Direktīva 2003/9, ar ko nosaka obligātos standartus patvēruma meklētāju uzņemšanai, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstij, kura izskata patvēruma pieteikumu, šajā direktīvā paredzētie minimālie patvēruma meklētāju uzņemšanas nosacījumi ir jānodrošina arī patvēruma meklētājam, attiecībā uz kuru tā, piemērojot Regulas Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, noteikumus, nolemj pieprasīt uzņemt vai atpakaļuzņemt šo patvēruma meklētāju citai dalībvalstij kā dalībvalstij, kura ir atbildīga par viņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu.

Ņemot vērā Direktīvas 2003/9 vispārējo struktūru un mērķi, kā arī ievērojot pamattiesības, it īpaši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 1. pantā ietverto prasību, ka cilvēka cieņa ir jārespektē un jāaizsargā, tam pretrunā ir tas, ka patvēruma meklētājam pēc patvēruma pieteikuma iesniegšanas, pirms viņš ir ticis pārvietots uz atbildīgo dalībvalsti, tiek atņemta ar šo direktīvu paredzēto obligāto tiesību aizsardzība, kaut arī uz pagaidu laiku.

Dalībvalsts, kura izskata patvēruma pieteikumu, pienākums nodrošināt Direktīvā 2003/9, ar ko nosaka obligātos standartus patvēruma meklētāju uzņemšanai, noteiktos minimālos uzņemšanas nosacījumus patvēruma meklētājam, attiecībā uz kuru tā, piemērojot Regulas Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, noteikumus, citai dalībvalstij kā dalībvalstij, kura ir atbildīga par šī patvēruma pieteikuma izvērtēšanu, ir nolēmusi pieprasīt uzņemt vai atpakaļuzņemt attiecīgo personu, izbeidzas tikai tad, kad dalībvalsts, kura izteikusi lūgumu, faktiski īsteno minētā pieteikuma iesniedzēja pārvietošanu.

Izmaksas par Direktīvā 2003/9, ar ko nosaka obligātos standartus patvēruma meklētāju uzņemšanai, paredzēto minimālo uzņemšanas nosacījumu nodrošināšanu ir jāsedz dalībvalstij, kurai ir jānodrošina šie nosacījumi.

Izmaksas, kuras ir saistītas ar prasībām, kas izriet no dalībvalsts nepieciešamības rīkoties atbilstoši Savienības tiesībām, parasti ir jāsedz dalībvalstij, kurai ir jāpilda šīs prasības, ja vien Savienības tiesiskajā regulējumā nav paredzēts citādi. Nepastāvot noteikumiem, kas šajā ziņā būtu pretēji Direktīvas 2003/9 noteikumiem vai arī Regulas Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, noteikumiem, ir jāsecina, ka izmaksas attiecībā uz šo minimālo nosacījumu izpildi ir jāuzņemas dalībvalstij, kurai ir jāizpilda minētais pienākums.

Lai īstenotu nepieciešamību veikt taisnīgu pienākumu sadalījumu dalībvalstu starpā attiecībā uz finansiālajām saistībām, kas izriet no kopējas patvēruma un imigrācijas politikas īstenošanas, Eiropas Bēgļu fonds, kas nodibināts ar Lēmumu Nr. 573/2007, ar ko laikposmam no 2008. gada līdz 2013. gadam izveido Eiropas Bēgļu fondu kā daļu no Vispārīgās programmas “Solidaritāte un migrācijas plūsmu pārvaldība”, paredz, ka dalībvalstīm var piedāvāt finansiālu palīdzību saistībā ar uzņemšanas apstākļiem un patvēruma procedūrām.

(sal. ar 59.–61. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)