LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 179/9

Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 20. maija spriedums (Commissione tributaria provinciale di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Emiliano Zanotti/Agenzia delle Entrate — Ufficio Roma 2

(Lieta C-56/09) (1)

(Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Eiropas Savienības pilsonība - EKL 18. un 49. pants - Valsts tiesiskais regulējums ienākuma nodokļa jomā - Tiesības no kopējās nodokļa summas atskaitīt noteiktu procentuālo daļu no kopējiem izdevumiem par mācībām - Citā dalībvalstī apmeklēts universitātes līmeņa mācību kurss - Kvantitatīva ierobežojuma noteikšana - Atskaitījums tādā apmērā, kurš nepārsniedz to maksimālo atskaitāmo izdevumu apmēru, kas saistībā ar līdzīgiem valsts universitātēs sniegtiem pakalpojumiem ir noteikts par reģistrāciju un mācībām - Teritoriāla ierobežojuma noteikšana - Atskaitāmo izdevumu apmērs, kurš nepārsniedz to maksimālo izdevumu summu, kas par līdzīgu mācību kursu ir jāmaksā tajā valsts universitātē, kura atrodas vistuvāk nodokļa maksātāja dzīves vietai)

2010/C 179/14

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Commissione tributaria provinciale di Roma

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Emiliano Zanotti

Atbildētāja: Agenzia delle Entrate — Ufficio Roma 2

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu –Commissione tributaria provinciale di Roma — EKL 149. un 151. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums ienākuma nodokļa nozarē — Izmaksu, kas rodas, apmeklējot vidusskolas vai universitātes kursus ārvalstīs, iekļaušana atskaitāmā ienākuma nodokļa summā — Ierobežojumi

Rezolutīvā daļa:

1) EKL 49. pants ir interpretējams tādā nozīmē, ka: — tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā nodokļa maksātājiem ir paredzēta iespēja no kopējās nodokļa summas atskaitīt izdevumus par universitātes līmeņa mācību kursiem, kurus piedāvā tādas universitātes, kas atrodas šīs dalībvalsts teritorijā, bet ar kuru vispārējā veidā šī iespēja ir izslēgta attiecībā uz universitātes līmeņa mācību izdevumiem, kas radušies citā dalībvalstī reģistrētā privātā universitātē; — tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā nodokļa maksātājiem iespēja no kopējās nodokļa summas atskaitīt izdevumus, kas radušies citā dalībvalstī reģistrētā privātā universitātē, ir paredzēta tikai tādā apmērā, kurš nepārsniedz to maksimālo izdevumu apmēru, kas par līdzīgu mācību kursu apmeklēšanu ir jāmaksā tajā valsts universitātē, kura atrodas vistuvāk nodokļa maksātāja dzīves vietai;

2) EKL 18. pants ir interpretējams tādā nozīmē, ka: — tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā nodokļa maksātājiem ir paredzēta iespēja no kopējās nodokļa summas atskaitīt izdevumus par universitātes mācību kursiem, kurus piedāvā tādas iestādes, kas atrodas šīs dalībvalsts teritorijā, bet kurā vispārējā veidā šī iespēja netiek piedāvāta attiecībā uz tiem universitātes līmeņa mācību izdevumiem, kas radušies citā dalībvalstī reģistrētā universitātē; — tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā nodokļa maksātājiem iespēja no kopējās nodokļa summas atskaitīt izdevumus, kas radušies citā dalībvalstī reģistrētā universitātē, ir paredzēta tikai tādā apmērā, kurš nepārsniedz to maksimālo izdevumu apmēru, kas par līdzīgu mācību kursu ir jāmaksā tajā valsts universitātē, kura atrodas vistuvāk nodokļa maksātāja dzīves vietai.

(1) OV C 90, 18.04.2009.