Šajā lietā, lai arī attiecīgā aģentūra apstrīdēto lēmumu kvalificējusi kā “neaktīva statusa” noteikšanas pasākumu, šāda lēmuma iedarbība ir līdzvērtīga lēmumam par atstādināšanu no pienākumu pildīšanas atbilstoši Civildienesta noteikumu IX pielikuma 23. pantam, kurš pieņemts nepareizas rīcības dēļ, kas pārmesta prasītājam, kuram tas ir nelabvēlīgs gan motīvu daļā, gan rezolutīvajā daļā.

Piemērojot Civildienesta noteikumu IX pielikuma 23. pantu, administrācija var atstādināt darbinieku no pienākumu pildīšanas nopietna pārkāpuma dēļ, ko minētais darbinieks, iespējams, ir pieļāvis. Šāds pasākums, lai arī tas ir pagaidu pasākums, pēc būtības ir ieinteresētajai personai nelabvēlīgs akts, jo tas ir balstīts uz pieņēmumu par nopietnu pārkāpumu un var izraisīt būtiskas sekas ieinteresētajai personai – gan profesionālā, gan personīgā nozīmē – viņa atstādināšanu no faktiskas pienākumu pildīšanas šāda iemesla dēļ. Turklāt par nelabvēlīgiem aktiem var tikt kvalificēti arī pasākumi, ar kuriem attiecīgajam darbiniekam tiek liegta iespēja pildīt savus pienākumus, neatceļot vai nesamazinot viņa atalgojumu.

Ikvienas personas tiesības tikt uzklausītai, pirms pret to tiek veikts kāds individuāls pasākums, kas to varētu nelabvēlīgi ietekmēt, ir daļa no tiesību uz aizstāvību ievērošanas.

Šādas tiesības tika pārņemtas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunktā, kurā ir atzītas tiesības ikvienai personai tikt uzklausītai, pirms pret to tiek veikts kāds individuāls pasākums, kas to varētu nelabvēlīgi ietekmēt, un šī tiesību norma ir vispārpiemērojama. Lai nodrošinātu šāda pasākuma adresāta efektīvu aizsardzību, Hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunkta mērķis ir tostarp ļaut viņam izlabot kļūdu vai sniegt informāciju par viņa personisko situāciju, kas liecinātu par labu tam, lai lēmums tiktu vai netiktu pieņemts vai lai tam būtu noteikts saturs.

Tiesību tikt uzklausītam ievērošana nozīmē, ka ieinteresētajai personai tiek dota iespēja pirms viņai nelabvēlīga lēmuma pieņemšanas lietderīgi izteikt savu viedokli par to faktu un apstākļu īstenību un nozīmību, pamatojoties uz kuriem tika pieņemts šis lēmums.

Runājot tieši par lēmumu par atstādināšanu no pienākumu pildīšanas, kurš ir pieņemts, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu IX pielikuma 23. pantu, balstoties uz pieņēmumu par nopietna pārkāpuma izdarīšanu, ņemot vērā steidzamību, kas parasti piemīt šādu lēmumu pieņemšanai, tas ir jāpieņem, ievērojot tiesības uz aizstāvību, viena no kuru izteiksmēm ir tiesības tikt uzklausītam. Līdz ar to, izņemot īpašus apstākļus, kas ir pienācīgi tikuši pierādīti, lēmums par atstādināšanu disciplinārā kārtībā var tikt pieņemts tikai pēc tam, kad attiecīgais ierēdnis vai darbinieks ir varējis lietderīgi paust savu viedokli par pierādījumiem, kas pret viņu ir vērsti un pamatojoties uz kuriem kompetentā iestāde plāno pieņemt savu lēmumu.

Šajā lietā lēmums par “neaktīva statusa” noteikšanu, ko pieņēmusi Savienības aģentūra nepareizas rīcības dēļ un ar kuru ieinteresētā persona ir atstādināta no pienākumu pildīšanas, pēc savās sekām ir jāuzskata par līdzvērtīgu lēmumam par atstādināšanu no pienākumu pildīšanas disciplinārā kārtā, kas var nelabvēlīgi ietekmēt viņas intereses.

(skat. 54.–58. punktu)

Tiesa: spriedums, 2011. gada 21. decembris, Francija/People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, 65. punkts un tajā minētā judikatūra.

Pirmās instances tiesa: spriedumi, 2000. gada 15. jūnijs, F/Komisija, T‑211/98, EU:T:2000:153, 26. un nākamie punkti, un 2004. gada 16. decembris, De Nicola/EIB, T‑120/01 un T‑300/01, EU:T:2004:367, 123. punkts.

Vispārējā tiesa: spriedums, 2013. gada 11. septembris, L/Parlaments, T‑317/10 P, EU:T:2013:413, 81. punkts.

Civildienesta tiesa: spriedumi, 2014. gada 14. maijs, Delcroix/EĀDD, F‑11/13, EU:F:2014:91, 35. punkts un tajā minētā judikatūra; 2014. gada 19. jūnijs, BN/Parlaments, F‑157/12, EU:F:2014:164, 84. punkts; 2014. gada 13. novembris, De Loecker/EĀDD, F‑78/13, EU:F:2014:246, 33. punkts; 2015. gada 15. aprīlis, Pipiliagkas/Komisija, F‑96/13, EU:F:2015:29, 54. punkts, un 2015. gada 9. septembris, De Loecker/EĀDD, F‑28/14, EU:F:2015:101, 128. punkts.