ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
8.

Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka ir kļūdaini piemērots Regulas Nr. 2019/943 15. panta 3. punkts, jo ir atzīts, ka šī metodika attiecas arī uz izmaksām, kas attiecīgajām valstīm radušās saistībā ar to rīcības plāniem. Izmaksas, kas attiecīgajām valstīm radušās saistībā ar to rīcības plāniem, esot jāizslēdz no šīs metodikas. Metodikā esot jāiekļauj speciāli noteikumi par šādu izmaksu uzskaiti. Apelācijas padomes argumentācija esot nekonsekventa tehnisko aspektu ziņā. Tā neesot atbildējusi uz prasītājas argumentu attiecībā uz neiespējamību nošķirt izmaksas, kas radušās saistībā ar starpzonu jaudas pieejamības nodrošināšanu, no izmaksām saistībā ar citām vajadzībām.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots būtisku procedūras noteikumu pārkāpums un pamatojuma trūkums. Prasītāji šajā saistībā apgalvo, ka apstrīdētajos lēmumos nav pierādīts, ka aplūkojamā vakcīna ietilpst Regulas Nr. 507/2006 (1) 2. un 4. panta piemērošanas jomā vai atbilst to prasībām. Proti, prasītāji uzskata, ka aplūkojamā tirdzniecības atļauja ar nosacījumiem neatbilst kvalifikācijai par ārkārtas gadījumu vai slimību, kas apdraud attiecīgās iedzīvotāju daļas dzīvību. Prasītāji piebilst, ka minētā atļauja nevar tikt balstīta arī uz pozitīvu ieguvuma un riska attiecību, un ka ar to arī netiks apmierinātas neapmierinātās medicīniskās vajadzības. Visbeidzot, prasītāji uzskata, ka strīdīgās atļaujas sniegtie ieguvumi sabiedrības veselībai nav lielāki par riskiem, kas saistīti ar to, ka vēl ir vajadzīgi papildu dati.
—

par atceltu EVA 2020. gada 21. septembra lēmumu, ciktāl pēc pieteikuma par iekārtošanās pabalsta atmaksu, kur EVA kļūdaini atskaitīja no summām, kas bija jāizmaksā saskaņā ar Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūnija spriedumu lietā T-462/17, tomēr ar minēto lēmumu ir nolemts – un tieši šajā aspektā apstrīdētais lēmums tiek apstrīdēts, – atteikt apmierināt citus lūgumus, ko prasītāja formulējusi it īpaši savā 16. septembra e-pastā, uz ko ir tieša atsauce lēmumā, un kurā ir ietverts lūgums, papildus nepamatoti atskaitītā iekārtošanas pabalsta atmaksai, — atmaksāt būtisku, bet detalizētā izmaksu pārskata neesamības dēļ nenoteiktu naudas summu, kurai ir jāpieskaita procenti no atlaišanas pabalsta, skaitot no 2016. gada 22. septembra, un no sprieduma pasludināšanas dienas piespriestajām summām līdz faktiskās samaksas dienai, — saņemt detalizēto pārskatu par pienākošo pamatsummu, procentu un saistīto summu, un prasītājai jau pārskaitīto summu, kuru ir jāiekasē prioritāri no procentiem un saistītajām summām, un, līdz ar to no kapitāla, un — saņemt zaudējumu atlīdzību dienesta pārkāpuma dēļ, kas izpaužas, pirmkārt, prasītājai Vispārējā tiesā piešķirtās konfidencialitātes pārkāpumā ar paziņojuma par algu par 2019. gada augustam starpniecību, jo EVA informēja ar norādītajām pārskaitītajām summām, proti, aktīviem un pasīviem, viņas jauno darba devēju par strīdu ar EVA, otrkārt, atteicās viņai paziņot par notikušo saraksti ar viņas toreizējo padomnieku gan pirms, gan pēc iepriekš minētā sprieduma pasludināšanas;
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 101. pantu, jo tā esot nepareizi piemērojusi vienota un turpināta pārkāpuma jēdzienu. Konkrētāk: — Komisija neesot pierādījusi un neesot norādījusi pietiekamu pamatojumu par to, ka biežajai saziņai, kas notika daudzpusējās, pastāvīgās tērzētavās (2013. gada februārī šī prakse tika izbeigta) un epizodiskai divpusējai saziņai, kas notika pēc 2013. gada februāra, bija daļa no vispārēja plāna sasniegt kopēju mērķi; — Komisija neesot pierādījusi un neesot norādījusi pietiekamu pamatojumu par to, ka prasītājām bija zināms vai tām vajadzēja zināt, vai, objektīvi spriežot, tās būtu varējušas rēķināties ar pārējo tirgotāju divpusējo saziņu kopš 2013. gada februāra; — lēmumā neesot pierādīts un norādīts pietiekams pamatojums par to, ka apgalvotais pārkāpums bija turpināts; — lēmumā neesot pierādīts, ka vienotais un turpinātais pārkāpums notika visā lēmuma 1. panta d) punktā minētajā laikposmā.
—

Pieņemot lēmumu, Komisija neesot pietiekami ņēmusi vērā faktu, ka ražotāja iesniegtie atbilstības pierādījumi esot nepilnīgi būtisku aspektu ziņā. Turklāt no apsvērumiem izrietot, ka Komisija nepareizi uzskatot, ka tirgus uzraudzības iestādei ir pierādīšanas pienākums, ja gadījumā, kad konstatēta novirze no standarta, pastāv strīds par to, vai drošības prasības tiktu izpildītas ar līdzvērtīgu alternatīvu risinājumu.
—

Prasītājs apgalvo, ka viņš pilnīgi atbilst visiem paaugstināšanas amatā kritērijiem, it īpaši tādēļ, ka viņš pašreizējā amatā esot strādājis labi, viņam esot spējas un potenciāls strādāt augstākā amatā, ko vairākkārt esot apliecinājis viņa tiešais priekšnieks, un viņš esot demonstrējis motivāciju strādāt augstākā amatā, it īpaši ņemot vērā to, ka viņš pastāvīgi esot veicis pienākumus, kuri atbilst augstākam atbildības līmenim. Tiek apgalvots, ka atbildētāja savā lēmumā par prasītāja nepaaugstināšanu amatā nav norādījusi pamatojumu. Šāds pamatojums neesot izklāstīts nedz ģenerālpadomnieka lēmumā, nedz personāla ģenerāldirektora lēmumā.
5)

Piektais pamats ir par to, ka esot pārkāptas tiesības uz labu pārvaldību. Prasītāja apgalvo, ka apstāklis, ka Padome atkāpās no atlases komitejas atzinuma un līdz ar to – arī no sarindojuma, kas izriet no šīs komitejas veiktā vērtējuma –, šo atkāpšanos vispārīgi pamatodama ar vienkāršu norādi uz “kandidātu nopelnu atšķirīgu novērtējumu, kas veikts kompetentajās Padomes darba sagatavošanas struktūrās” vien, esot pielīdzināms pilnīgai pamatojuma neesamībai, un tādējādi prasītājai nav iespējas uzzināt šīs atkāpes pamatojumu.
—

No kaļķakmens izejmateriāla izgatavotā dedzinātā kaļķa ražotāji saņem bezmaksas emisijas tiesības saskaņā ar produkta līmeņatzīmi kaļķiem. Kraftcelulozes rūpnīcai, iegādājoties dedzinātos kaļķus no SMA Sandarne iekārtas, no pircēja viedokļa ir tāda pati funkcija kā pirktie dedzinātie kaļķi, kas iegūti no neapstrādāta akmens izejvielas. Bezmaksas emisijas tiesību piešķiršana vienam kaļķu produktam, bet ne citam, nozīmē, ka konkurence starp diviem produktiem, kam ir viena un tā pati funkcija kraftcelulozes rūpnīcā, nenorisināsies ar vienādiem nosacījumiem.
C 289/40

Prasība, kas celta 2021. gada 21. maijā – Nowhere/EUIPO – Junguo Ye (“APE TEES”)

(Lieta T-281/21)

(2021/C 289/56)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Nowhere Co. Ltd (Tokija, Japāna) (pārstāvis: R. Kunze, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Junguo Ye (Elche, Spānija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “APE TEES” melnā un brūnā krāsā reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 319 578

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 10. februāra lēmums lietā R 2474/2017-2

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies procesā Apelācijas padomē, kā arī Iebildumu nodaļā.

Izvirzītais pamats:
1.

Atbildētājas apstiprinātā Vācijas atbalsta shēma “Federālā shēma – atbalsts pastāvīgajām izmaksām 2020” neesot saderīga ar iekšējo tirgu, jo tā izkropļojot konkurenci, un tas šajā gadījumā neesot pamatots kā izņēmums. Atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, konstatējot, ka tas, ka atbilstoši atbalsta shēmai saskaņā ar LESD 107. panta trešās daļas b) punktu tiek prasīts apgrozījuma samazinājums visā uzņēmumā par vismaz 30 %, ir saderīgi ar iekšējo tirgu. Atbalsta shēmas aplūkošana visa uzņēmuma mērogā tādiem uzņēmumiem kā prasītāja, kam ir vairāki, atšķirīgi darījumu virzieni, kurus ir skārusi COVID-19 pandēmija un no kuriem stacionārās komercdarbības, kas tika slēgta, apgrozījuma samazinājums ievērojami pārsniedz samazinājumu par 30 %, liedz tiesības iesniegt pieteikumu tikai tāpēc, ka citam darījumu virzienam nav samazinājies apgrozījums un, aprēķinot dažādu darījumu virzienu apgrozījuma aritmētisko vidējo, 30 % robeža netiek sasniegta. Šie uzņēmumi tad tostarp nesaņemot – atšķirībā no uzņēmumiem ar tikai vienu darījumu virzienu – atbalstu un slēgtā darījumu virziena nesegtās pastāvīgās izmaksas tiem esot šķērssubsīdiju veidā jāsedz no citiem darījumu virzieniem. Tas radot konkurences izkropļojumu gan attiecībā uz konkurentiem darījumu virzienos, kurus ir skāris COVID-19, gan attiecībā uz konkurentiem tajos virzienos, kurus COVID-19 nav skāris.
—

Otrkārt, prasītājas apgalvo, ka valsts atbalsta pasākums nav samērīgs. Pašreizējā shēma pārsniedzot to, kas ir nepieciešams, lai novērstu MVU likviditātes nepietiekamību un atbalstītu to pastāvīgos izdevumus. Faktiski MVU piešķirtā nesamērīgā summa ļaujot tiem būt konkurētspējīgākiem, jo tos tik ļoti neierobežo pastāvīgās izmaksas. Turklāt MVU, kas ir saņēmuši atbalstu, neesot bijuši spiesti izmantot (1) savu pašu kapitālu tādā mērā kā prasītājas, lai saglabātu konkurētspēju. Prasītājas saņemot maksimālo summu 600 000 EUR apmērā, lai turpinātu 33 viesnīcu darbību. MVU savukārt esot tiesīgi saņemt gandrīz to pašu atbalsta summu, lai risinātu tikai mazas vai vidēja izmēra viesnīcas likviditātes nepietiekamību.
—

atcelt Komisijas atteikumu ļaut prasītājam iepazīties ar Komisijas dokumentiem (lieta Gestdem 2021/0550) un izgatavot kopijas no visas saziņas – no 2020. gada 1. aprīļa – starp Komisiju un sabiedrību AstraZeneca plc vai tās meitasuzņēmumiem, Komisiju un Vācijas Federālo valsts kanceleju vai Veselības ministriju attiecībā uz sabiedrību AstraZeneca plc vai tās meitasuzņēmumiem un it īpaši par AstraZeneca plc piedāvāto Covid-19 vakcīnu daudzumu un to piegādes termiņiem;
C 252/31

Prasība, kas celta 2021. gada 10. maijā – Armadora Parleros/Komisija

(Lieta T-254/21)

(2021/C 252/42)

Tiesvedības valoda – spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Armadora Parleros, S.L. (Santa Eugenia de Ribeira, Spānija) (pārstāvis: J. Navas Marqués, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atzīt, ka Eiropas Komisija ar savu bezdarbību ir pārkāpusi Regulas [(EK)] Nr. 1224/2009, ar kuru reglamentē kopējo zivsaimniecības politiku, 118. pantu, jo tā neveica pienācīgu kontroli un uzraudzību pār to, vai Spānijas Karaliste pareizi piemēro šo tiesisko regulējumu, un šī bezdarbība ir atzīstama par prasītājai ARMADORA PARLEROS, S.L. nelabvēlīgu aktu;

— atzīt, ka ar šo Komisijas pārkāpumu prasītājai ARMADORA PARLEROS, S.L. ir nodarīts kaitējums, jo tā ir nav guvusi peļņu no makreļu un heku nozvejas laikposmā no 2006. līdz 2020. gadam;

— piespriest Eiropas Komisijai izmaksāt komercsabiedrībai ARMADORA PARLEROS, S.L. summu DEVIŅU MILJONU ASTOŅSIMT ASTOŅDESMIT VIENA TŪKSTOŠA ČETRSIMT TRĪSDESMIT ČETRU EURO UN SEŠDESMIT VIENA CENTA (9 881 434,61 EUR) apmērā kā zaudējumu atlīdzību līdz ar likumiskajiem procentiem un šo procentu kapitalizāciju;

— piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Savas prasības pamatojumam prasītāja vienu pamatu.

Prasītāja Eiropas Komisijai pārmet prettiesisku rīcību. It īpaši tā pārmet to, ka Komisija nav izpildījusi savu pienākumu uzraudzīt un kontrolēt to, vai Spānijas Karaliste faktiski īsteno zivsaimniecības politiku (KZP) un konkrēti – Padomes Regulu (EEK) Nr. 2847/93 (1993. gada 12. oktobris), ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai (OV 1993, L 261, 1. lpp.) un Padomes Regulu (EK) Nr. 1224/2009 (2009. gada 20. novembris), ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem (OV 2009, L 343, 1. lpp.). Prasītāja šajā ziņā ir īpaši piemin “dzinēja jaudas pārbaudes neveikšanu traleriem, kas zvejo Kantabrijas un [Spānijas] ziemeļrietumu ūdeņos”.

Šīs pienākumu neizpildes rezultātā prasītāja laikā no 2006. līdz 2020. gadam ir cietusi zaudējumus, jo tā nav varējusi izmantot kuģi “Vianto Tercero”, kurš nepareizas KZP piemērošanas dēļ bija jānoraksta un līdz ar to nemaz vairs netika izmantots. Visa iepriekš minētā rezultātā sabiedrībai RMADORA PARLEROS, S.L. ir nodarīti finansiāli zaudējumi.
—

piespriest pirmajiem trim atbildētājiem saistībā ar to ārpuslīgumisko atbildību izmaksāt kompensāciju prasītājiem viņu pamattiesību neievērošanu dēļ, kas novērtēta ex aequo et bono20 000 EUR apmērā par katru nostrādāto gadu;
—

piespriest atcelt Padomes Lēmumu (ES) 2020/2252 (2020. gada 29. decembris) (1) par to, lai Savienības vārdā parakstītu un provizoriski piemērotu Tirdzniecības un sadarbības nolīgumu starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu, no vienas puses, un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti, no otras puses, un Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti par drošības procedūrām klasificētas informācijas apmaiņai un aizsardzībai (2), ciktāl ar šo lēmumu Tirdzniecības un sadarbības nolīguma trešās daļas VII sadaļu provizoriski piemēro attiecībā uz Īriju;
—

noteikt, ka materiālie zaudējumi ir vismaz 25 miljoni EUR (1) kopā ar kompensācijas procentiem sākot no 2016. gada 3. marta līdz sprieduma pasludināšanai šajā lietā un kopā ar attiecīgiem nokavējuma procentiem no sprieduma pasludināšanas dienas līdz to pilnīgai samaksai, un
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi prasītājas procesuālās tiesības, neuzsākot formālu izmeklēšanas procedūru saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu, lai gan tās iepriekšējā izmeklēšana nebija kliedējusi visas šaubas par valsts atbalsta pastāvēšanu. — Tiek apgalvots, ka iepriekšējās izmeklēšanas ilgums un apstākļi liecina par to, ka atbildētājai bija šaubas par valsts atbalsta pastāvēšanu. — Turklāt prasītāja apgalvo, ka būtiska pieejas maiņa atbildētājas analīzē saistībā ar iepriekšējo izmeklēšanu liecina par to, ka atbildētājai bija šaubas par valsts atbalsta pastāvēšanu. — Prasītāja arī apgalvo, ka atbildētāja ir kļūdaini secinājusi, ka vairs nepastāv šaubas attiecībā uz to, vai ar to, ka Nīderlande atjaunoja pastāvošās licences sporta derībām, zirgu skriešanās derībām, loterijām un kazino, tika piešķirta priekšrocība šo licenču turētājiem.
1.

Pirmais pamats ir saistīts ar to, ka atbildētājs neesot izpildījis nosacījumus, lai atteiktu piekļuvi dokumentiem, uz kuriem attiecas pieteikums, atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem. Pieteikumā norādīto dokumentu publiskošana neesot varējusi kaitēt izmeklēšanas mērķu aizsardzībai, kā norādījis atbildētājs. Atbildētājs neesot pierādījis, ka dokumentu publiskošanas dēļ rastos jebkāds, it īpaši saprātīgi paredzams, konkrētu un faktisku draudu šai izmeklēšanai risks, jo to saturs jau daļēji publiski bija zināms.
—

atzīt, ka [Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF)] attiecībā uz prasītāju prettiesiski nav veicis attiecīgajās tiesību normās paredzētos pasākumus, proti, paziņot prasītājai lēmumu sākt izmeklēšanas, kuras to skar tieši, informēt prasītāju par izmeklēšanām, kuras to var skart personiski, un atļaut prasītājai izteikt viedokļus par visiem faktiem, kuri uz to attiecas, pirms secinājumu attiecībā uz to izdarīšanas, pamatojoties uz šīm izmeklēšanām;
1.

Pirmais pamats attiecas uz pamatojuma atbilstoši LESD 296. pantam neesamību. Prasītājs norāda, ka Komisija neesot izpildījusi LESD 296. panta prasības, pieņemot lēmumu, no kura argumentācijas nedz prasītājs, nedz Vispārējā tiesa nevarot saprast iemeslus, kādēļ Komisija uzskatīja, ka ir piemērojama EK Apvienošanās regulas 7. panta 2. punktā paredzētā automātiskā atkāpe. Prasītājs arī apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā esot norādīts pretrunīgs pamatojums EK Apvienošanās regulas 7. panta 1. punkta piemērošanai attiecībā uz prasītāja kapitāldaļu 29,9 % apmērā iegādi. Visbeidzot prasītājs uzskata, ka apstrīdētais lēmums bez pietiekama pamatojuma esot novirzījies no Tiesas pastāvīgās judikatūras attiecībā uz principu, ka izņēmums no EK Apvienošanās regulas 7. panta 2. punktā paredzētās apturošās iedarbības ir jāpiemēro šauri.
—

piešķirt prasītājam summu, kas atbilst atšķirībai starp pārrēķināto viņa pensijas summu un faktiski [QC] saņemto apmēru, par laika posmu no 2020. gada 1. maija līdz iepriekš minētā pensijas tiesību pārrēķina dienai, šai summai pieskaitot likumā noteiktos procentus, ja ne – sākot no sūdzības iesniegšanas dienas, ja ne – tad no šīs prasības celšana dienas, ar atrunu, ka šī summa tiek palielināta par mēnešiem pēc 2021. gada janvāra, līdz netiešā noraidošā apstrīdētā lēmuma atcelšanai;
1-

Pirmais pamats ir par to, ka esot pārkāpti Eiropas prokuroru iecelšanai piemērojamie noteikumi, ar kuriem tiek garantēta Eiropas Prokuratūras neatkarības principa ievērošana. Prasītāja apgalvo, ka gan ar to, ka Eiropas Savienības Padomei 2019. gada 29. novembrī nosūtītajā vēstulē Portugāles valdība apstrīd Regulas (ES) 2017/1939 14. panta 3. punktā minētās atlases komitejas veikto šīs valdības izvirzīto kandidātu sarindojumu un norāda no minētās komitejas izvēlētā kandidāta atšķirīgu kandidātu, gan ar to, ka Padome to akceptē, tiek apdraudēta Eiropas prokuroru iecelšanas procesa kārtība. Šīs kārtības mērķis ir nodrošināt Eiropas Prokuratūras un Eiropas prokuroru neatkarību. Eiropas prokuroru leģitimitāte izriet no viņu iecelšanas procesā iesaistīto Savienības iestāžu, it īpaši Eiropas Savienības Padomes, kā arī Eiropas Parlamenta iesaistīšanās, taču nevis no dalībvalstu valdību iesaistīšanās. Minētā Portugāles valdības vēstule un apstāklis, ka Padome to ir akceptējusi, nopietni apdraud Eiropas Prokuratūras un līdz ar to arī Eiropas prokuroru neatkarību un līdz ar to arī uzticamību.
2.

Otrais prasības pamats: atbildētāja neesot pietiekami izzinājusi lietas apstākļus. — Atbildētāja, nosakot konkrēto produktu tirgu attiecībā uz Vācijas mājsaimniecību un mazo uzņēmumu lietotāju elektroenerģijas un gāzes apgādi neesot izpētījusi, kā produktu viendabīgums pircēju uztverē, izmantošanas mērķa vienveidīgums un citi svarīgi mājsaimniecību un mazo uzņēmumu lietotāju apgādes faktori ietekmē produktu tirgu definēšanu. Tādējādi tā kļūdaini esot aplūkojusi atsevišķus piegādes tirgus pamatapgādei un piegādei saskaņā ar īpašiem līgumiem. — Definējot ģeogrāfisko tirgu atbildētāja neesot izskaidrojusi, kā ir veidota mājsaimniecību un mazo uzņēmumu lietotāju apgāde no piedāvājuma un pieprasījuma viedokļa teritoriālā aspektā un līdz ar to neesot ievērojusi faktiski lokālo struktūru, kas variējot atkarībā no attiecīgajiem pasta indeksiem. — Attiecībā uz tirgus apstākļiem mājsaimniecību un mazo uzņēmumu lietotāju lokālajos tirgos neesot (pareizi) veikta izziņa par E.ON un Innogy klientu portfeļu apvienošanu to tradicionālajās piegādes zonās, E.ON dominējošais stāvoklis centrālajos izplatīšanas kanālos Google, Verivox un Check24 un spēja izstumt pakalpojumu sniedzējus trešās personas. — Arī veiktā izziņa attiecībā uz darbību tīklu jomā neesot pietiekama. Tas attiecoties gan uz E.ON izplatību tirgū saistībā ar tīkla aprīkojumu, pakalpojumiem un informācijas tehnoloģijas sagādi un tās pašas ar tīklu saistīto pakalpojumu piedāvājumu trešajām personām sadales sistēmu ekspluatācijā, gan arī uz konkurenci attiecībā uz pašām sadales sistēmām (tā saucamā, konkurence koncesiju jomā). Neesot vai esot nepareizi prognozētas it īpaši Innogy kā E.ON konkurenta statusa zaudēšanas sekas nākotnē konkurencē koncesiju jomā. — Darbība inovāciju jomā E.ON dominētā izplatīšanas un darbības tīklu jomā savienojuma punktā esot analizēta tikai izlases veidā, tostarp ņemot vērā mērījumu jomas nozīmi piekļuves iespējas inovatīviem produktu risinājumiem nodrošināšanā un E.ON lomu šajā ziņā. Attiecībā uz strauji augošo E-Mobility konkrētāk esot aplūkota vienīgi uzlādes kolonnu uz autoceļiem ekspluatācija, kas tomēr esot tikai tirgus segments. Svarīgās nākotnes tēmas lielie dati un inovatīvie (paketes) produkti esot aplūkoti tikai stipri saīsinātā veidā. — Nepieļaujamā kārtā novērtējuma pamatā kopumā esot uz pagātni vērsti apsvērumi. Neesot izzināta ietekme attiecībā uz turpmākajiem gadiem (piemēram, paaugstinātā tīkla attīstības speciālistu trūkuma, pieaugošās datu nozīmes dēļ utt.).
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots tiesiskās paļāvības princips. Prasītājas apgalvo, ka pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas Komisija tām esot devusi konkrētus solījumus, ka, pirmkārt, jau 2021. gada janvārī attiecībā uz visām publiskā iepirkuma konkursa Nr. OIB/2019/CPN/0039 daļām – A, B un C – tiks noslēgts jauns koncesijas līgums, otrkārt, publiskā iepirkuma konkursa Nr. OIB/2019/CPN/0039 ieilgšanas gadījumā koncesijas līgums attiecībā uz A un C daļas pakalpojumiem, kurus faktiski sniedz prasītājas, tiks pagarināts līdz brīdim, kad Komisija būs izraudzījusi jauno pakalpojumu sniedzēju, kuram tiktu uzticēta minēto pakalpojumu sniegšana un, treškārt, attiecīgie, ar A un C daļas pakalpojumiem saistītie darbinieki tiks nodoti jaunā pakalpojumu sniedzēja rīcībā, kā paredzēts Darba koplīgumā Nr. 32.a. Šādi konkrēti solījumi, kas doti tikai dažas dienas pirms apstrīdētā lēmuma nosūtīšanas uz Ciano, prasītājām esot radījuši pamatotas cerības, ka attiecīgie, ar A un C daļas pakalpojumiem saistītie darbinieki jebkurā gadījumā tiks nodoti jaunajam pakalpojumu sniedzējam. Taču, pieņemdama apstrīdēto lēmumu, ar ko publiskā iepirkuma konkurss Nr. OIB/2019/CPN/0039 vienkārši tika atcelts – bez koncesijas līguma pagarināšanas attiecībā uz A un C daļu, tā kā tuvākajā nākotnē neviens jauns pakalpojumu sniedzējs netiks izraudzīts, Komisija izvairoties no šo darbinieku nodošanas, un tas esot pilnīgā pretrunā tās dotajiem solījumiem. Prasītājas uzskata, ka līdz ar to Komisija, šādā kontekstā pieņemdama apstrīdēto lēmumu, nav ievērojusi tiesiskās paļāvības principu.
C 88/41

Prasība, kas celta 2021. gada 27. janvārī – Cepewa/EUIPO – Out of the blue (“LIEBLINGSMENSCH”)

(Lieta T-47/21)

(2021/C 88/54)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Cepewa GmbH (Karben, Vācija) (pārstāvis: M. Gail, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Out of the blue KG (Lilienthal, Vācija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “LIEBLINGSMENSCH” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 16 566 531

Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 23. novembra lēmums lietā R 918/2020-2

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītie pamati:

— Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) un d) apakšpunktu, pārkāpums;

— Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta pirmā teikuma pārkāpums;
—

atcelt Komisijas īstenošanas lēmumu (ES) 2020/1734 (2020. gada 18. novembris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (1), ciktāl tā attiecas uz Ungāriju un ciktāl ar to no Savienības finansējuma ir izslēgts platībatkarīgais atbalsts attiecībā uz 2018. finanšu gadu, jo tā nav veikusi pietiekamu skaitu pārbaužu uz vietas;