Šajā ziņā, vispirms runājot par iespēju atsākt Galīgā maksājuma regulas un Pagarinājuma regulas pamatā esošo procedūru, lai atkārtoti noteiktu ar šīm regulām uzliktos antidempinga maksājumus to piemērošanas sākotnējā periodā, ir jānorāda, ka, ja ar Tiesas spriedumu tiek atcelta vai atzīta par spēkā neesošu regula, ar ko nosaka antidempinga maksājumus, iestādei, kurai ir jāveic vajadzīgie pasākumi šāda sprieduma izpildei, ir tiesības atsākt šīs regulas pamatā esošo procedūru, pat ja šādas tiesības nav skaidri paredzētas piemērojamajā tiesiskajā regulējumā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 28. janvāris, CM Eurologistik un GLS, C‑283/14 un C‑284/14, EU:C:2016:57, 51. un 52. punkts). Turklāt no pastāvīgās judikatūras izriet, ka, ja vien konstatētais pārkāpums neietver visas procedūras prettiesiskumu, attiecīgajai iestādei, lai pieņemtu aktu, ar kuru tiek aizstāts atceltais vai par spēkā neesošu atzītais akts, ir tiesības šo procedūru atsākt stadijā, kurā šis pārkāpums ir izdarīts (spriedums, 2016. gada 28. janvāris, CM Eurologistik un GLS, C‑283/14 un C‑284/14, EU:C:2016:57, 51. punkts).

Turpinājumā, runājot par jautājumu, vai šāda procedūras atsākšana ir atļauta gadījumā, kad attiecīgie antidempinga maksājumi ir beigušies, ņemot vērā atpakaļejoša spēka aizlieguma jomā piemērojamos noteikumus, no Tiesas judikatūras izriet, ka, ja kāda Savienības iestāde izmanto iespēju atsākt šā sprieduma 73. un 74. punktā minēto procedūru, tai saskaņā ar principiem, kas regulē tiesību aktu piemērošanu laikā, ir jāievēro materiālo tiesību normas, kas bija spēkā brīdī, kad radušies tādā regulā minētie apstākļi, kura ir atcelta vai atzīta par spēkā neesošu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 14. jūnijs, Komisija/McBride u.c., C‑361/14 P, EU:C:2016:434, 40. punkts).

Tādējādi atbilstoši Regulas Nr. 384/96 10. panta 1. punktam šajā lietā ar strīdīgo regulu virzītās procedūras atsākšana nedrīkst izraisīt to, ka ar regulu, kas tiks pieņemta šīs procedūras beigās, aizstājot Galīgā maksājuma regulu un Pagarinājuma regulu, tiek no jauna ieviesti antidempinga maksājumi, kas tiks piemēroti precēm, kuras laistas brīvā apgrozībā pirms datuma, kad šīs regulas ir stājušās spēkā. Savukārt Regulas Nr. 384/96 10. panta 1. punkta formulējums neaizliedz šādu procedūras atsākšanu gadījumā, ja attiecīgie antidempinga maksājumi ir beigušies pēc šī datuma, ja vien šādi maksājumi tiek no jauna ieviesti to sākotnējās piemērošanas periodā, tātad – šajā lietā – attiecībā uz precēm, kas ir laistas brīvā apgrozībā pēc Galīgā maksājuma regulas un Pagarinājuma regulas stāšanās spēkā.

Visbeidzot, runājot par Muitas kodeksa 221. panta 3. punktā paredzēto noteikumu, būtu jāatgādina, ka tā mērķis ir ne tikai nepieļaut, ka muitas nodokļu summa parādniekam var tikt paziņota pēc tam, kad ir beidzies trīs gadu termiņš pēc muitas parāda rašanās datuma, bet arī paredzēt paša muitas parāda noilgumu, kas iestājas līdz ar šī termiņa beigām (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2006. gada 23. februāris, Molenbergnatie, C‑201/04, EU:C:2006:136, 39. un 41. punkts).

Tomēr, kā Tiesa jau ir norādījusi, šis noteikums atbilstoši Muitas kodeksa 221. panta 3. punkta formulējumam attiecas tikai uz muitas nodokļa summas paziņošanu parādniekam, un tās īstenošana šajā ziņā ir jāveic vienīgi valstu muitas iestādēm, kurām ir kompetence izdot šādu paziņojumu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2003. gada 13. marts, Nīderlande/Komisija, C‑156/00, EU:C:2003:149, 63. un 64. punkts).

(skat. 73., 74., 76.–78., 80., 81. punktu)