ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Netiešie nodokļi, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai – Kapitāla nodoklis, ko iekasē no kapitāla sabiedrībām

(Padomes Direktīvas 69/335 7. panta 1. punkts)

2. Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Netiešie nodokļi, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai – Kapitāla nodoklis, ko iekasē no kapitāla sabiedrībām

(Padomes Direktīvas 69/335 7. panta 1. punkts un 10. pants)

Summary

1. Ja valsts ir pievienojusies Eiropas Kopienām no 1986. gada 1. janvāra un ja nav atkāpes noteikumu šīs valsts pievienošanās aktā vai kādā citā Kopienu tiesību aktā, 7. panta 1. punkts Direktīvā 69/335 par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 85/303, ir interpretējams tādējādi, ka tajā paredzētais obligātais atbrīvojums ir piemērojams visiem darījumiem, kas ietilpst Direktīvas 69/335 piemērošanas jomā, kas 1984. gada 1. jūlijā minētajā valstī bija atbrīvoti no kapitāla nodokļa vai kuriem noteiktā nodokļa samazinātā likme bija 0,50 % vai mazāka.

Skaidrs un beznosacījumu dalībvalstu pienākums atbrīvot no kapitāla nodokļa minētos darījumus ir saistošs arī attiecīgajai dalībvalstij no 1986. gada 1. janvāra, kas ir tās pievienošanās Kopienām diena, kura sakrīt ar pēdējo dienu, kas noteikta būtisku Direktīvas 69/335 grozījumu, kuri izdarīti ar Direktīvu 85/303, transponēšanai, līdz ar to uz šo dalībvalsti attiecas tikai tā Direktīvas 69/335 versija, kas noteikta Direktīvā 85/303.

1984. gada 1. jūlijs, kas ir pieņemts par atskaites dienu atbilstoši minētajam 7. panta 1. punktam, ir saistošs arī šai dalībvalstij. Pievienošanās gadījumā, ja pievienošanās aktā vai kādā citā Kopienu tiesību aktā nav tiesību normas ar norādi uz pretējo, atsauce uz Kopienu tiesībās noteikto datumu ir piemērojama arī jaunajai dalībvalstij pat tad, ja šis datums ir pirms pievienošanās dienas.

(sal. ar 28., 30., 32. un 33. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)

2. Ja valsts ir pievienojusies Eiropas Kopienām no 1986. gada 1. janvāra, ar 7. panta 1. punktu un 10. pantu Direktīvā 69/335 par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 85/303, pēc 1986. gada 1. janvāra ir aizliegts ieviest zīmognodevu par pamatkapitāla palielināšanas darījumu, kam ir piemērojama Direktīva 69/335 un kas atbilstoši valsts tiesību normām 1984. gada 1. jūlijā bija atbrīvots no šīs nodevas.

(sal. ar 46. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums – Speciāli no iemaksām neatkarīgi pabalsti

(Padomes Regulas Nr. 1408/71 4. panta 2.a punkts un 10.a pants un II a pielikums)

Summary

Francijas tiesību aktos paredzētais Fonds de solidarité vieillesse [Vecuma solidaritātes fonds] izmaksātais papildu vecuma pabalsts, kas papildina vecuma pabalstu un kura mērķis ir nodrošināt tā saņēmējam minimālos iztikas līdzekļus pensijas nepietiekamības gadījumā, un kurš minēts Regulas Nr. 1408/71, kas grozīta un atjaunināta ar Regulu Nr. 118/97, II a pielikumā zem virsraksta “Francija”, ir uzskatāms par speciālu pabalstu.

Papildu vecuma pabalsta finansēšanas kārtības pārbaude, pamatojoties uz Tiesai iesniegtajiem lietas materiāliem, atklāj, ka nepastāv pietiekami identificējama saistība starp vispārējām sociālās apdrošināšanas iemaksām, no kurām galvenokārt rodas Fonds de solidarité vieillesse līdzekļi, un attiecīgo pabalstu, kā rezultātā jāsecina, ka papildu pabalstam ir no iemaksām neatkarīgs raksturs.

Pirmkārt, šķiet, ka šī fonda, kurš nodrošina papildu pabalstam vajadzīgos līdzekļus, uzdevums saskaņā ar atbilstošajiem valsts tiesību aktiem ir nodrošināt tādu vecuma apdrošināšanas pabalstu izmaksu, kuriem ir no iemaksām neatkarīgs raksturs un kas ietilpst nacionālās solidaritātes sistēmā, kurā papildu pabalsts veido tikai ierobežotu daļu. Otrkārt, kaut arī ir tiesa, ka vispārējās sociālās apdrošināšanas iemaksas par ienākumiem no darbības un tiem pielīdzināmiem ienākumiem veido ievērojamu daļu no fonda ienākumiem, šos ienākumus veido arī citas iemaksas un atskaitījumi ar nodokļu raksturu. Treškārt, vispārējās sociālās apdrošināšanas iemaksas par ienākumiem no darbības un tiem pielīdzināmiem ienākumiem tiek izmantotas ne tikai fonda finansēšanai, bet arī citu sociālo sistēmu finansēšanai. Ceturtkārt, papildu pabalsta piešķiršanas nosacījumi un aprēķināšanas kārtība nav noteikta atkarībā no jebkādām attiecībā uz to saņēmējiem veiktām iemaksām.

Tomēr iesniedzējtiesai ir jāpārbauda iepriekš minēto apstākļu precizitāte, lai konstatētu, vai šim pabalstam ir no iemaksām atkarīgs raksturs vai nav.

(sal. ar 33., 34., 48.–53. un 61. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Iestāžu akti – Direktīvas – Izpilde no dalībvalstu puses

(EKL 249. panta trešā daļa)

2. Vide – Dažu projektu ietekmes uz vidi novērtējums – Direktīva 85/337

(Padomes Direktīvas 85/337 6. panta 2. un 3. punkts)

Summary

1. Saskaņā ar EKL 249. panta trešo daļu dalībvalstīm, transponējot direktīvu, ir pienākums nodrošināt tās pilnīgu iedarbību, saglabājot plašu rīcības brīvību līdzekļu izvēlē. Tas, ka saskaņā ar citu direktīvu maksas iekasēšana ir skaidri atļauta, nevar būt par pamatu vispārīgam pieņēmumam, ka Kopienu likumdevējs nav vēlējies atļaut nodevas, ja nav tās skaidri paredzējis. Apgalvojums, ka dalībvalsts nevar pieprasīt maksu, jo attiecīgajā direktīvā nav ietverts neviens skaidrs noteikums, saskaņā ar kuru tās iekasēšana būtu atļauta, nav savienojams ar izvēles brīvību, kas izriet no EKL 249. panta trešās daļas.

(sal. ar 26.‑28. punktu)

2. Administratīvas maksas iekasēšana pati par sevi nav nesaderīga ar Direktīvas 85/337 par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu mērķi. No minētās direktīvas preambulas sestā apsvēruma tāpat kā no 6. panta 2. punkta izriet, ka viens no tās mērķiem ir ļaut ieinteresētajiem sabiedrības locekļiem izteikt savu viedokli tādu projektu saskaņošanas procedūrās, kas var būtiski ietekmēt vidi. Šajā sakarā minētā 6. panta 3. punkts ļauj dalībvalstīm paredzēt noteiktus nosacījumus projektā ieinteresēto sabiedrības locekļu līdzdalībai. Tādējādi saskaņā ar šo tiesību normu dalībvalstis var paredzēt informēšanas un apspriešanas kārtību un noteikt, kas ir ieinteresētie sabiedrības locekļi, kā arī precizēt veidu, kā šie sabiedrības locekļi ir jāinformē un kā ar viņiem ir jāapspriežas.

Maksu tomēr nevar noteikt tādā apmērā, ka tā minētajai direktīvai liegtu tās pilnīgu iedarbību atbilstoši tās mērķim. Tā tas būtu tad, ja maksa sava apmēra dēļ radītu šķērsli Direktīvas 85/337 6. pantā paredzēto līdzdalības tiesību izmantošanai.

(sal. ar 37., 38. un 42.–44. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Tiesību aktu tuvināšana – Pārtikas produktu marķēšana, noformēšana un reklāma – Direktīva 2000/13

(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/13 2., 3. un 12. pants)

Summary

Direktīvas 2000/13 par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmu 2., 3. un 12. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neiestājas pret tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kas paredz iespēju tirgus dalībnieku, kurš atrodas šajā dalībvalstī un kurš izplata alkoholisku dzērienu, ko ir paredzēts piegādāt bez turpmākas apstrādes minētās direktīvas 1. panta izpratnē un ko ražo tirgus dalībnieks, kurš atrodas citā dalībvalstī, uzskatīt par atbildīgu par minētā tiesiskā regulējuma pārkāpumu, ko konstatē valsts iestāde un kas izriet no minētā produkta etiķetē ražotāja neprecīzi norādītā spirta satura tilpuma procentos, un līdz ar to piemērot administratīvu naudas sodu, lai gan pirmais tirgus dalībnieks kā vienkāršs izplatītājs tikai izplata šo produktu tādā veidā, kādā to ir piegādājis minētais ražotājs.

Šāds valsts tiesiskais regulējums, kas minētā pienākuma marķējuma jomā neizpildes gadījumā paredz ne tikai ražotāju, bet arī izplatītāju atbildību, ar šo direktīvu paredzēto rezultātu nekādā ziņā neapdraud. Tieši pretēji, šāds tiesiskais regulējums, kas sniedz tirgus dalībnieku, kuri var būt atbildīgi par Direktīvā 2000/13 paredzēto pienākumu marķējuma jomā neizpildi, plašu definīciju, acīmredzami var palīdzēt sasniegt šajā direktīvā paredzēto pārtikas produktu galapatērētāja informēšanas un aizsardzības mērķi.

Turklāt normu, atbilstoši kurām izplatītājs var tikt atzīts par atbildīgu par Direktīvas 2000/13 2., 3. un 12. pantā paredzētā pienākuma neizpildi marķējuma jomā, noteikšana un it īpaši dažādu tirgus dalībnieku, kas piedalās attiecīga pārtikas produkta laišanā tirgū, attiecīgās atbildības sadalījuma regulējums principā ietilpst valsts tiesību jomā.

(sal. ar 49., 50., 59. un 60. punktu un rezolutīvo daļu)
13

Likuma Nr. 109/1994 2. panta 5. punkts no tā piemērošanas jomas izslēdz darbus, ko tieši veic privātpersonas kā atskaitījumu no maksājumiem, kas veikti par būvatļaujām, kā arī darbus, kas izriet no 1942. gada 17. augusta Likuma Nr. 1150 par pilsētbūvniecību (legge urbanistica,1942. gada 16. oktobraGURI Nr. 244; turpmāk tekstā — “Likums Nr. 1150/1942”) 28. panta 5. punktā noteiktajiem pienākumiem. Šis 2. panta 5. punkts no [Likuma Nr. 109/1994] piemērošanas jomas izslēdz arī iepriekš minētajiem analoģiskus darbus. Šajā pēdējā minētajā normā precizēts — ja būvdarbu vērtība, [vairāku darbu gadījumā] to aprēķinot par katru atsevišķi, pārsniedz Kopienu robežvērtības, [līguma slēgšanas tiesību] piešķiršana veicama saskaņā ar Direktīvā 93/37 paredzētajām procedūrām.
Keywords

Summary



Keywords

Prejudiciālie jautājumi – Vēršanās Tiesā – Valsts tiesa EKL 234. panta izpratnē – Jēdziens

(EKL 234. pants)

Summary

No EKL 234. panta izriet, ka valsts tiesām ir tiesības Tiesā vērsties tikai tad, ja tās izskata prāvu un ja tām ir jāpieņem lēmums tādas procedūras ietvaros, kuras rezultātā tiek pieņemts tiesas nolēmums.

Tādējādi Amtsgericht (Vācija) kā Familiengericht nevar vērsties Tiesā, ja tā rīkojas kā administratīva iestāde un vienlaikus tai netiek prasīts izšķirt strīdu.

Tā tas ir tad, kad Familiengericht tiek prasīts bērna uzvārda noteikšanas tiesības piešķirt vienam no vecākiem gadījumā, kad vecāki, kuriem nav kopīgs laulāto uzvārds, bet kuri bērnu audzina kopīgi, šī bērna uzvārdu dzimšanas brīdī nav izvēlējušies vai nu tēva, vai mātes uzvārdu, par to paziņojot civilo aktu reģistrācijas nodaļai; Familiengericht tiek prasīts pieņemt lēmumu, pat ja civilo aktu reģistrācijas nodaļa, kura vērsās Familiengericht , pirms tam šajā sakarā nav pieņēmusi vai nav varējusi pieņemt lēmumu; strīdu starp attiecīgajiem vecākiem, no vienas puses, un iestādi, no otras puses, attiecībā uz iespēju Vācijā reģistrēt dubultuzvārdu, kas veidots no abu vecāku uzvārdiem, atrisināja pēdējā instancē cita tiesa, un tas nebija prāvas priekšmets Amtsgericht ; pamata lietā strīds nebija minēto vecāku starpā, jo viņiem ir kopīga nostāja attiecībā uz uzvārdu, ko viņi vēlas dot savam bērnam, proti, dubultuzvārdu, kas attiecīgi ir viņu abu uzvārdu apvienojums.

(sal. ar 13.–19. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Tiesas un ārpustiesas dokumentu izsniegšana – Regula Nr. 1348/2000

(Padomes Regulas Nr. 1348/2000 4.–11. pants un 14. pants)

Summary

Padomes Regula Nr. 1348/2000 par tiesas un ārpustiesas civillietu un komerclietu dokumentu izsniegšanu Eiropas Savienības dalībvalstīs ir interpretējama tādējādi, ka ar to nav iedibināta hierarhija starp 4.–11. pantā paredzēto nosūtīšanas un izsniegšanas līdzekli ar iestādes starpniecību un 14. pantā paredzēto izsniegšanas līdzekli ar pasta starpniecību, un tā rezultātā tiesas dokumentu var izsniegt, izmantojot vienu vai otru no šiem diviem līdzekļiem vai arī abus šos līdzekļus vienlaicīgi. Pirmkārt, ne Regulas apsvērumos, ne arī noteikumos nav minēts, ka kādam saskaņā ar šīs Regulas noteikumiem pielietotam nosūtīšanas vai izsniegšanas veidam šķietami piešķirta zemāka nozīme salīdzinājumā ar izsniegšanas veidu ar iestādes starpniecību. Otrkārt, ņemot vērā Regulas jēgu un mērķi, kas ir nodrošināt tiesas dokumentu efektīvu izsniegšanas un paziņošanas izpildi, ievērojot to adresātu leģitīmās intereses, un ievērojot, ka principā ar visiem Regulā paredzētajiem izsniegšanas līdzekļiem var nodrošināt šo interešu aizsardzību, tad būtu jābūt iespējamam izmantot vienu vai otru, vai vienlaicīgi divus vai vairākus šos izsniegšanas līdzekļus, kas, ņemot vērā attiecīgā gadījuma apstākļus, var izrādīties izdevīgāki vai piemērotāki.

Tādējādi, vienlaicīgi pielietojot gan izsniegšanu ar iestādes starpniecību, gan izsniegšanu pa pastu, lai attiecībā uz [dokumenta] adresātu noteiktu procesuālā termiņa sākumu, kas saistīts ar izsniegšanas izpildi, ir jāatsaucas uz datumu, kad tika veikta pirmā likumīgi veiktā izsniegšana. Faktiski, lai nemazinātu Regulas noteikuma par izsniegšanas veidiem nozīmi, visas juridiskās sekas, kas saistītas ar jebkāda spēkā esoša izsniegšanas veida izpildi, ir jāņem vērā neatkarīgi no vēlāka kāda izsniegšanas veida iznākuma. Otrkārt, atbilstoši Regulas otrajam apsvērumam tās mērķis ir paātrināt tiesas dokumentu nosūtīšanu izsniegšanai [dalībvalstīs] un tādējādi paātrināt tiesvedību. Tomēr, ja procesuālā termiņa aprēķināšanas dēļ tiek ņemts vērā pirmais no tiesas dokumenta izsniegšanas veidiem, tad šī dokumenta adresātam, uz ko šāds termiņš attiecas, ir jāceļ prasība tiesā iespējami īsā laikā, kā rezultātā kompetentā tiesa var pieņemt lēmumu visīsākajā termiņā.

(sal. ar 20., 21., 28.–32. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Kapitāla brīva aprite – Ierobežojumi

(EK līguma 73.b pants (jaunajā redakcijā – EKL 56. pants)

Summary

Līguma 73.b pants (jaunajā redakcijā – EKL 56. pants) ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nav pretējs tādam dalībvalsts tiesiskajam regulējumam, atbilstoši kuram šīs dalībvalsts pilsoņa, kurš ir miris desmit gadu laikā pēc savas šajā dalībvalstī bijušās dzīvesvietas pārcelšanas uz ārvalsti, mantojumu apliek ar nodokli tā, it kā šī pilsoņa dzīvesvieta būtu saglabājusies šajā pašā dalībvalstī, pat ja tam pienākas samazinājums atbilstoši citās valstīs iekasētajam mantojuma nodoklim.

Faktiski, paredzot vienādus mantojuma nodokļa uzlikšanas noteikumus pilsoņiem, kas pārcēluši savu dzīvesvietu uz ārvalstīm, un tiem pilsoņiem, kas palikuši dzīvot minētajā dalībvalstī, šāds tiesiskais regulējums neliedz pirmajai pilsoņu grupai veikt ieguldījumus šajā dalībvalstī no citas valsts, ne arī otrai pilsoņu grupai veikt ieguldījumus citā valstī no minētās dalībvalsts, un neatkarīgi no vietas, kur minētais īpašums atrodas, tas nesamazinās pilsoņa, kas pārcēlis savu dzīvesvietu uz ārvalstīm, mantojuma vērtību.

No tāda valsts tiesiskā regulējuma izrietošā atšķirīgā attieksme pret minētās dalībvalsts pilsoņiem – rezidentiem un citu dalībvalstu pilsoņiem, tā kā Kopienu līmenī nepastāv apvienošanas vai saskaņošanas pasākumi, izriet no dalībvalstu kompetences ar nolīgumu vai vienpusēji definēt pilnvaru sadales kritērijus nodokļu iekasēšanas jomā.

Turklāt, valsts tiesiskais regulējums, kura rezultātā pilsonis, kas vēlas mainīt savu dzīvesvietu uz citu valsti, tiek no tā atturēts un tādējādi tiek ierobežota tā pārvietošanās brīvība, tikai šī iemesla dēļ nav kapitāla aprites ierobežojums Līguma 73.b panta nozīmē.

(sal. ar 46., 47., 50. un 51. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Tiesību aktu tuvināšana – Zāles – Tirdzniecības atļauja – Saīsinātā hibrīdā procedūra – Atsauces (references) zāles tirdzniecības atļaujas pieteikuma izskatīšanas laikā – Kompetentās iestādes iespēja atsaukties uz zāļu, kas Kopienā atļautas vismaz sešu vai desmit gadu ilgu laikposmu, jauno farmaceitisko formu

(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/83 10. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) daļa)

Summary

Zāļu C tirdzniecības atļaujas pieteikums var tikt iesniegts atbilstoši saīsinātajai hibrīdajai procedūrai, kas ieviesta ar Direktīvas 2001/83 par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, 10. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) daļu, ja šī pieteikuma mērķis ir pierādīt, ka zāles C pēc būtības ir līdzīgas zālēm B, lai gan zāles B ir jauna zāļu A farmaceitiskā forma, un zāles A atšķirībā no zālēm B Kopienā ir atļautas tirdzniecībai vismaz sešu vai desmit gadu ilgu laikposmu, kas paredzēts minētajā noteikumā.

(sal. ar 30. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Kopējais muitas tarifs – Tarifu pozīcijas – Krēsliem ar ritentiņiem paredzēti paliktņi – Klasifikācija Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 3918 10 90, kas attiecas uz segumiem grīdai un kas ir konkrētāka par apakšpozīciju, kura attiecas uz mēbelēm

Summary

Kombinētā nomenklatūra, kas dota I pielikumā Regulai Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, redakcijā ar grozījumiem, kuri izdarīti ar Regulu Nr. 1734/96, Regulu Nr. 2086/97, Regulu Nr. 2261/98 un Regulu Nr. 2204/99, ir interpretējama tā, ka prāvā, kurā lietas dalībnieki pretrunīgi apgalvo, ka tādi krēsliem ar ritentiņiem paredzēti paliktņi, kuri veido dažādu formu plastmasas paklājus, kas īpaši paredzēti novietošanai krēslu ar ritentiņiem pārbīdīšanas vietās, to ripošanas atvieglošanai, vienlaikus aizsargājot grīdu no nolietošanās, atbilst apakšpozīcijai 3918 10 90 un apakšpozīcijai 9403 70 90, priekšroka ir dodama pirmajai no minētajām pozīcijām.

(sal. ar 26. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Noteikumi par nodokļiem – Dalībvalstu tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Sestajā direktīvā paredzētie atbrīvojumi no nodokļa – Dažu darbību, kas ir saistītas ar lidmašīnām, kuras lieto aviosabiedrības, kas par samaksu darbojas galvenokārt starptautiskos maršrutos, atbrīvošana no nodokļa – Piemērošanas joma – Darbības, kas ir saistītas ar lidmašīnām, kuras veic iekšzemes lidojumus – Iekļaušana – Jēdziens "aviosabiedrības, kas darbojas galvenokārt starptautiskos maršrutos" – Valsts tiesas vērtējums

(Padomes Direktīvas 77/388 15. panta 6., 7. un 9. punkts)

Summary

Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 15. panta 6., 7. un 9. punkts, kas paredz noteiktu darījumu, kuri saistīti ar lidmašīnām, ko lieto aviosabiedrības, kas par samaksu darbojas galvenokārt starptautiskos maršrutos, atbrīvojumu no pievienotās vērtības nodokļa, ir jāinterpretē tādā veidā, ka preču piegāde vai pakalpojumu sniegšana, kas minētas attiecīgajās normās, lidmašīnām, kuras veic iekšzemes lidojumus, bet kuras lieto minētās aviosabiedrības, ir atbrīvota no pievienotās vērtības nodokļa.

Lai noteiktu, vai kāda aviosabiedrība darbojas galvenokārt starptautiskos maršrutos iepriekš minētā 15. panta 6. punkta nozīmē, par šādu aviosabiedrību jebkurā gadījumā ir jāuzskata tāda aviosabiedrība, kuras pārvadājumi maršrutos, kas nav starptautiski, ir acīmredzami nenozīmīgāki nekā pārvadājumi starptautiskajos maršrutos. Šajā sakarā valsts tiesām ir jānovērtē aviosabiedrību starptautisko pārvadājumu un cita veida pārvadājumu nozīmīgums. Lai veiktu šādu novērtējumu, var ņemt vērā visus elementus, kas norāda uz attiecīgā pārvadājumu veida nozīmīgumu, jo īpaši apgrozījumu.

(sal. ar 30., 39. – 40. punktu, rezolutīvās daļas 1) un 2) punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Lauksaimniecība – Tirgu kopīgā organizācija – Piens un piena produkti – Papildu nodeva par pienu – Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas aizstāj regulējumu, kuru Tiesa atzinusi par diskriminējošu – Piemērošana ar atpakaļejošu spēku produktiem, uz kuriem attiecās atceltais režīms – Tiesiskās drošības un retroaktivitātes aizlieguma principu pārkāpums – Trūkums

(Padomes Regulas Nr. 856/84 un Nr. 857/84)

2. Lauksaimniecība – Kopējā lauksaimniecības politika – Mērķi – Racionālas piena ražošanas attīstīšana un taisnīgu ienākumu garantija ražotājiem – Papildu nodevas par pienu ieviešana – Likumība

(Padomes Regulas Nr. 856/84 un Nr. 857/84)

Summary

1. Kopienas tiesību tiesiskās drošības un retroaktivitātes aizlieguma vispārējie principi, ciktāl tas skar Kopienu tiesību normu piemērošanu, kuras paredz ar Regulu Nr. 856/84, kas groza Regulu Nr. 804/68 par kopējā piena un piena produktu tirgus organizēšanu, un Regulu Nr. 857/84, kas nosaka vispārējos noteikumus Regulas Nr. 804/68 5.c pantā minētās nodevas piemērošanai piena un piena produktu sektorā, ieviestām kvotām līdzīgas ražošanas kvotas, neiestājas pret to, ka dalībvalsts, aizstājot savas iepriekš spēkā esošās tiesību normas, kuras Eiropas Kopienu tiesa atzinusi par diskriminējošām, pieņem jaunas normas, kas ļauj ar atpakaļejošu spēku sodīt par ražošanas kvotu pārsniegšanu, kuras noteiktas pēc Kopienas tiesību normu stāšanās spēkā, taču atbilstoši aizstātajām valsts tiesību normām.

Faktiski, no vienas puses, mērķis, kura īstenošanai pieņemtas valsts tiesību normas, prasa, lai nolūkā pareizi un efektīgi īstenotu kārtību, kādā iekasējama papildu nodeva par pienu, šī kārtība būtu piemērojama ar atpakaļejošu spēku. No otras puses, tirgus dalībniekiem nav jāmaksā nodeva par papildu piena daudzumu, ja kompetentās valsts iestādes nav ļāvušas rasties ne mazākajām šaubām par to, ka diskriminējošais valsts tiesiskais regulējums tiks aizstāts ar jaunu tiesisko regulējumu, kam būs atpakaļejošs spēks.

(sal. ar 27., 32.-33., 38. punktu un rezolutīvo daļu.)

2. Regulā Nr. 856/84, kas groza Regulu Nr. 804/68 par piena un piena tirgus kopīgo organizāciju, un Regulā Nr. 857/84 kas nosaka vispārējos noteikumus Regulas Nr. 804/68 5.c pantā minētās nodevas piemērošanai, paredzēto papildu nodevu par pienu nevar uzskatīt par Regulas Nr. 536/93, kas nosaka sīki izstrādātus noteikumus kārtībai, kādā iekasējama papildu nodeva par pienu un piena produktiem, 3. un 4. pantā paredzētajiem noteikumiem līdzvērtīgu soda pasākumu.

Faktiski tas ir ierobežojums, kas rodas, realizējot tirgus politiku vai struktūrpolitiku, ciktāl tas ir daļa no intervences, kas tiek īstenota, lai stabilizētu lauksaimniecības tirgus, un ir izmantojama, lai segtu izdevumus piena sektorā. No tā ir jāsecina, ka līdz ar tās acīmredzamo mērķi – nodrošināt, lai piena ražotāji ievērotu tiem paredzētos references daudzumus – papildu nodevai ir arī ekonomisks mērķis, ciktāl ir iecerēts, ka tas Kopienai ienesīs nepieciešamos līdzekļus, lai atbrīvotos no piena, ko ražotāji saražojuši, pārsniedzot tiem piešķirtās kvotas.

(sal. ar 36.-37. punktu)
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 38/53

Vispārējās tiesas 2015. gada 30. novembra rīkojums – Gmina Miasto Gdynia un Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Komisija

(Lieta T-215/14) (1)

(Prasība atcelt tiesību aktu - Apstrīdētā tiesību akta aizstāšana tiesvedības laikā - Prasījumu pielāgošana - Paralēla prasība pret jaunu lēmumu - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

(2016/C 038/69)

Tiesvedības valoda – poļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Gmina Miasto Gdynia (Gdiņa, Polija) (pārstāvji – T. Koncewicz un K. Gruszecka-Spychała, advokāti) un Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. (Gdiņa) (pārstāvji – sākotnēji T. Koncewicz un K. Gruszecka-Spychała, vēlāk P. Rosiak, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Grespan, S. Noë un A. Stobiecka-Kuik)

Persona, kas iestājusies lietā prasītāju atbalstam: Polijas Republika (pārstāvis – B. Majczyna)

Priekšmets

Sākotnēji prasība atcelt Komisijas 2014. gada 11. februāra Lēmumu 2014/883/ES par pasākumu SA.35388 (13/C) (ex 13/NN un ex 12/N) – Polija – Gdynia-Kosakowo lidostas izveide (OV L 357, 51. lpp.), kā arī vēlāk prasība atcelt Komisijas 2015. gada 26. februāra Lēmumu (ES) 2015/1586 par pasākumu SA.35388 (13/C) (ex 13/NN un ex 12/N) – Polija – Gdynia-Kosakowo lidostas [pārveidošana] (OV L 250, 165. lpp.), ar ko tika aizstāts Lēmums 2014/883

Rezolutīvā daļa:

1) izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

2) Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas Gmina Miasto Gdynia un Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. Z o.o. radušies pamattiesvedībā;

3) Gmina Miasto Gdynia un Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas Komisijai radušies pagaidu noregulējuma tiesvedībā;

4) Polijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

(1) OV C 175, 10.6.2014.