276.

Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, iesaku Tiesai uz Competition Appeal Tribunal (Konkurences apelācijas tiesa, Apvienotā Karaliste) prejudiciālajiem jautājumiem atbildēt šādi: 1. Nedrošība par zāļu patenta spēkā esamību vai par šo zāļu ģenēriskās formas pārkāpjošo raksturu neliedz uzskatīt patenta īpašnieku un ģenērisko zāļu ražotāju par potenciāliem konkurentiem. Tas, ka pastāv bona fide strīds par to, vai patents ir spēkā esošs un vai ar ģenērisko produktu tiek pārkāpts patents, neatkarīgi no tā, vai šis strīds jau ir bijis par pamatu tiesvedībai, pagaidu rīkojumiem vai juridiskām saistībām, gluži pretēji, ir elements, ar ko var pierādīt, ka pastāv potenciāla konkurence starp patenta īpašnieku un ģenērisko zāļu ražotāju. Tāpat patenta īpašnieka uztvere un tas, ka šis patenta īpašnieks ģenērisko zāļu ražotāju uzskata par potenciālu konkurentu, ir elementi, kas var liecināt par potenciālas konkurences esamību starp šiem abiem tirgus dalībniekiem. 2. Tāds izlīguma nolīgums tiesvedībā, kuras iznākums nav skaidri paredzams, par faktisku strīdu saistībā ar patenta spēkā esamību vai ģenēriska produkta pārkāpjošo raksturu, saskaņā ar kuru patenta īpašnieks apņemas par labu ģenērisko zāļu ražotājam veikt pietiekami lielu līdzekļu nodošanu, lai pamudinātu šo pēdējo atteikties no centieniem neatkarīgi ienākt tirgū, ir konkurences ierobežojums mērķa dēļ, ja izrādās, ka vienīgais, kas tiek saņemts pretī par šo līdzekļu nodošanu, ir ģenērisko zāļu ražotāja atturēšanās no sava produkta laišanas tirgū un no patenta apstrīdēšanas turpināšanas laikā, par kuru panākta vienošanās, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. Tas tā ir arī gadījumā, ja ar šādu nolīgumu noteiktie ierobežojumi nepārsniedz patenta apjomu un atlikušo spēkā esamības laiku un ja šim ģenērisko zāļu ražotājam pārskaitītā summa ir zemāka par šī pēdējā sagaidāmo peļņu neatkarīgas ienākšanas tirgū gadījumā. 3. Starp konkurentiem noslēgta nolīguma patērētājiem radīto priekšrocību vērtējumam ir nozīme atbilstoši LESD 101. panta 1. punktam, vērtējot, vai šo priekšrocību pastāvēšana var radīt šaubas attiecībā uz konkurences ierobežojumu vispār un it īpaši konkurences ierobežojumu mērķa dēļ. Tas, ka izlīguma nolīgums starp patenta īpašnieku un ģenērisko zāļu ražotāju paredz tādu šī ražotāja kontrolētu ienākšanu tirgū, kura nerada nozīmīgu konkurences spiedienu uz patenta īpašnieku, bet sniedz patērētājiem ierobežotas priekšrocības, ko tie nebūtu guvuši, ja tiesvedības iznākums būtu labvēlīgs patenta īpašniekam, tomēr nevar radīt šādas šaubas, ja aplūkojamā nolīguma mērķis turklāt ir mudināt ģenērisko zāļu ražotāju atteikties no centieniem neatkarīgi ienākt tirgū, šim nolūkam izmantojot līdzekļu nodošanu, kurai pretī tiek saņemta vienīgi minētā atteikšanās no centieniem, kas ir jāpierāda iesniedzējtiesai. 4. Izlīguma nolīgums strīdā starp zāļu patenta īpašnieku un šo zāļu ģenēriskā produkta ražotāju ir konkurences ierobežojums seku dēļ, kas aizliegts ar LESD 101. panta 1. punktu, ja šī nolīguma sekas ir tādas, ka tiek izbeigta konkurence starp šiem uzņēmējiem, un ja šīs sekas ir būtiskas nolīguma konteksta dēļ, kurā ietilpst it īpaši tirgus struktūra, pušu stāvoklis šajā tirgū, kā arī attiecīgā gadījumā citu tāda paša veida nolīgumu esamība. Turpretī secinājums, ka šādam nolīgumam ir šādas konkurenci ierobežojošas sekas, neliek konstatēt, ka gadījumā, ja šāda nolīguma nebūtu, ģenērisko zāļu ražotājs, iespējams, būtu uzvarējis ar patentu saistītajā strīdā vai puses, iespējams, būtu noslēgušas mazāk ierobežojošu izlīguma nolīgumu. 5. Patentētu zāļu ģenēriskās versijas, kuras attiecīgajā brīdī vēl nav laistas tirgū, var ņemt vērā, nosakot konkrēto produktu tirgu LESD 102. panta izpratnē, ja to ražotāji spēj ienākt tirgū pietiekami ātri un spēcīgi, lai veidotu nopietnu pretspēku patentētajām zālēm, un tādējādi radīt nozīmīgu konkurences spiedienu uz patenta īpašnieku, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. Šajā kontekstā apstāklis, ka attiecīgajā brīdī pastāv nedrošība par to, vai minētās ģenēriskās versijas var ienākt tirgū pirms īpašnieka patentu tiesību termiņa beigām, nepārkāpjot šīs tiesības, nenozīmē, ka nepastāv konkurences attiecības starp patenta īpašnieku un aplūkojamajiem ģenērisko zāļu ražotājiem, un līdz ar to neliedz ņemt vērā attiecīgos ģenēriskos produktus, nosakot konkrēto produktu tirgu. 6. Apstāklis, ka patenta īpašnieks, kurš attiecīgajā tirgū ieņem dominējošu stāvokli, ar vairākiem ģenērisko zāļu ražotājiem ir noslēdzis vairākus izlīguma nolīgumus patentu jomā, neatkarīgi no tā, vai par tiem jau ir uzsākta tiesvedība, ir dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana, ja šie nolīgumi ir vērsti uz to, lai mudinātu minētos ražotājus atteikties no centieniem neatkarīgi ienākt tirgū, izmantojot līdzekļu nodošanu, par ko pretī tiek saņemta vienīgi minētā atteikšanās no centieniem, un ja šo nolīgumu noslēgšana var ietekmēt attiecīgā tirgus struktūru tādējādi, ka tiek kavēta vai pat izbeigta tajā atlikusī konkurence, un tādā veidā stiprināt patenta īpašnieka dominējošo stāvokli ar citiem līdzekļiem, nevis uz sniegumu balstītu konkurenci, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. 7. Pārbaudot dominējošā stāvokļa ļaunprātīgas izmantošanas esamību, konkurences iestādei vai kompetentajai tiesai ir jāņem vērā konkrētās prakses radītās iespējamās priekšrocības neatkarīgi no tā, vai iesaistītajiem uzņēmumiem bija vai nebija nodoms tādas radīt. Tomēr ar šādām priekšrocībām rīcību, uz kuru attiecas LESD 102. pantā noteiktais aizliegums, var attaisnot vienīgi tad, ja uzņēmums, kuram ir dominējošs stāvoklis, pierāda, ka tās neitralizē prakses kaitīgo iedarbību uz konkurenci attiecīgajos tirgos. Apstāklis, ka vairāki izlīguma nolīgumi, ko patenta īpašnieks ir noslēdzis ar ģenērisko zāļu ražotājiem, paredz šo ražotāju tādu kontrolētu ienākšanu tirgū, kas piešķir patērētājiem ierobežotas priekšrocības, tomēr nevar izpildīt šos nosacījumus, ja šo nolīgumu sekas turklāt ir tādas, ka tiek izbeigta faktiskā konkurence, izslēdzot visus vai lielāko daļu potenciālās konkurences pastāvošo avotu, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.