EIROPAS SAVIENĪBAS CIVILDIENESTA TIESAS SPRIEDUMS

(otrā palāta)

2014. gada 10. aprīlī

Lieta F‑81/12

Risto Nieminen

pret

Eiropas Savienības Padomi

Civildienests – Paaugstināšana amatā – 2010. gada paaugstināšana amatā – 2011. gada paaugstināšana amatā – Lēmums nepaaugstināt amatā prasītāju– Pienākums norādīt pamatojumu – Salīdzinošs nopelnu izvērtējums – Administratori, kuri veic lingvistu darbu, un administratori, kuri veic darbu, kas nav lingvistu darbs – Amatā paaugstināšanas kvotas – Nopelnu ilguma pastāvīgums

Priekšmets Prasība, kas celta saskaņā ar LESD 270. pantu, kurš piemērojams EAEK līgumam atbilstoši tā 106.a pantam, ar ko R. Nieminen ir cēlis šo prasību ar mērķi panākt, ka tiek atcelti Eiropas Savienības Padomes lēmumi nepaaugstināt viņu amatā AD 12 pakāpē, īstenojot 2010. un 2011. gada paaugstināšanu amatā

Nolēmums Prasību noraidīt. R. Nieminen sedz savus un atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

Kopsavilkums

1. Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – Salīdzinošs nopelnu izvērtējums – Elementi, ko var ņemt vērā – Administratori, kuri veic lingvistu darbu, un kuri veic darbu, kas nav lingvistu darbs – Amatā paaugstināšanas kvotas – Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punkta pārkāpums

(Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punkts)

2. Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – Kritēriji – Nopelni – Darba stāža attiecīgajā pakāpē ņemšana vērā – Pakārtots raksturs – Nopelnu ilguma pastāvīguma ņemšana vērā – Apjoms

(Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punkts)

3. Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – Salīdzinošs nopelnu izvērtējums – Noteikumi – Administrācijas novērtējuma brīvība – Robežas – Vienlīdzīgas attieksmes principa ievērošana – Pārbaude tiesā – Robežas

(Civildienesta noteikumu 45. pants)

4. Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – Salīdzinošs nopelnu izvērtējums – Administrācijas novērtējuma brīvība – Apjoms – Acīmredzama kļūda amatā nepaaugstināta ierēdņa nopelnu vērtējumā

(Civildienesta noteikumu 45. pants)

1. Fakts, ka zināms skaits paaugstināmo darbavietu tiek rezervētas administratoriem, kuri veic lingvistu darbu, var būt šķērslis viena vai vairāku administratoru, kuri veic darbu, kas nav lingvistu darbs, paaugstināšanai, lai gan viņu nopelni ir lielāki par nopelniem, kādi ir viņu kolēģiem, kuri veic lingvistu darbu un kuri ir tikuši paaugstināti. Šādi rezervējot darbavietas, netiek ievērotas Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punkta normas, kurās ir pieņemts, ka salīdzinošais nopelnu izvērtējums tiek veikts uz vienlīdzīga pamata.

(skat. 40. punktu)

Atsauce

Civildienesta tiesa: 2010. gada 15. decembris, F‑14/09 Almeida Campos u.c./Padome, 37. un 38. punkts.

2. Darba stāžs pakāpē un dienestā var būt viens no amatā paaugstināšanas kritērijiem tikai pakārtoti, ja nopelni, kas ir noteikti, pamatojoties, konkrēti, uz trim Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punktā skaidri paredzētajiem kritērijiem, ir vienādi. Tomēr iecēlējinstitūcija var tiesiski veikt amatā paaugstināmo ierēdņu nopelnu salīdzinošo izvērtējumu, pamatodamās uz viņu attiecīgo nopelnu ilguma pastāvīgumu.

Nopelnu ilguma pastāvīguma kritērijs nav kritērijs, kas būtu nošķirts no trim Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punktā paredzētajiem kritērijiem, bet gan tieši ietilpst pirmajā no tiem, kas pamatots ar ziņojumiem par ierēdņiem. Konkrētāk, nopelnu ilguma pastāvīguma kritērijs ļauj labāk ņemt vērā visus amatā paaugstināmo ierēdņu nopelnus, ievērojot vienlīdzīgas attieksmes principu. Ja iecēlējinstitūcija ņemtu vērā vienīgi jaunāko ziņojumu vai ziņojumus par amatā paaugstināmajiem ierēdņiem, tad salīdzinošais nopelnu izvērtējums būtu nepatiess vai vismaz nepilnīgs, ņemot vērā, ka iecēlējinstitūcija neizvērtētu visus nopelnus ierēdņiem, kuru stāžs attiecīgajā pakāpē ir ilgāks par diviem gadiem. Turklāt, Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punktā ietvertajā formulējumā “ziņojumi par ierēdņiem” lietotais daudzskaitlis liecina, ka iecēlējinstitūcijai principā ir jāizvērtē visi ziņojumi par ierēdņiem kopš viņu iecelšanas pakāpē, kas noteikti nozīmē, ka jāņem vērā nopelnu ilguma pastāvīguma kritērijs. Visbeidzot, ar nopelnu ilguma pastāvīguma kritēriju salīdzinošajā izvērtējumā, kas tiek veikts atbilstoši Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punktam, nevar tikt vienkārši no jauna ieviests darba stāža kritērijs, jo liels stāžs ļoti labi var arī nebūt kopā ar ilglaicīgiem lieliem un pastāvīgiem nopelniem tāpēc, ka šie abi kritēriji nekādi nesakrīt, lai gan starp tiem ir zināma saikne.

(skat. 43. un 44. punktu)

Atsauces

Vispārējā tiesa: 2014. gada 15. janvāris, T‑95/12 P Stols/Padome, 41.–44. punkts.

Civildienesta tiesa: 2011. gada 13. decembris, F‑51/08 RENV Stols/Padome, 47. punkts.

3. Izvērtējot nopelnus, kas jāņem vērā, pieņemot lēmumu par paaugstināšanu amatā atbilstoši Civildienesta noteikumu 45. pantam, iecēlējinstitūcijai ir plaša novērtējuma brīvība, un Savienības tiesas pārbaudei ir jāaprobežojas ar pārbaudi par to, vai, ņemot vērā līdzekļus un pamatus, kas varēja likt administrācijai sniegt attiecīgo vērtējumu, tā nav pārsniegusi robežas, kas nav apstrīdamas, un nav izmantojusi savas pilnvaras acīmredzami kļūdaini. Tādējādi tiesa nevar iecēlējinstitūcijas veikto ierēdņu kvalifikācijas un nopelnu vērtējumu aizstāt ar savu. Tiesai ir jāpārbauda tikai tas, vai Civildienesta noteikumu 45. pantā paredzētais salīdzinošais nopelnu izvērtējums ir objektīvs un pareizs, ņemot vērā precizējumus, ko iecēlējinstitūcija sniegusi par paaugstināšanu amatā pirms minētā izvērtējuma. Tādējādi Savienības tiesai nav jāpārbauda tas, cik pamatots ir vērtējums, ieskaitot saturiski sarežģītus spriedumus, kuri pēc to rakstura nevar tikt objektīvi pārbaudīti, ko administrācija sniegusi par ierēdņa profesionālajām spējām.

Šādi administrācijai atzītā novērtējuma brīvība tomēr ir ierobežota, ņemot vērā nepieciešamību salīdzinošo nopelnu izvērtējumu veikt rūpīgi un objektīvi, dienesta interesēs un saskaņā ar vienlīdzīgas attieksmes principu. Ja iecēlējinstitūcijai ir Civildienesta noteikumos paredzētas pilnvaras veikt šādu izvērtējumu saskaņā ar tādu procedūru vai pēc tādas metodes, ko tā uzskata par piemērotāko, tad praksē minētais izvērtējums ir jāveic uz vienlīdzīga pamata un izmantojot salīdzināmus informācijas un ziņu avotus.

Vērtēšanas metode, kas tiek izmantota ierēdņu nopelnu salīdzināšanai, kura izpaužas tādējādi, ka ierēdņu analītisko vērtējumu vidējais rādītājs tiek salīdzināts ar viņu novērtētāju sniegto analītisko vērtējumu vidējo rādītāju, ir atbilstīga, jo tās mērķis ir novērst subjektivitāti, kas izriet no dažādu novērtētāju sniegtajiem vērtējumiem.

Turklāt iecēlējinstitūcijai ir Civildienesta noteikumos paredzētas pilnvaras veikt Civildienesta noteikumu 45. pantā noteikto salīdzinošo nopelnu izvērtējumu saskaņā ar tādu procedūru vai pēc tādas metodes, ko tā uzskata par piemērotāko. Šīs pilnvaras tomēr ir ierobežotas, ņemot vērā nepieciešamību minēto izvērtējumu veikt rūpīgi un objektīvi, dienesta interesēs un saskaņā ar vienlīdzīgas attieksmes principu. Praksē šis izvērtējums ir jāveic uz vienlīdzīga pamata un izmantojot salīdzināmus informācijas un ziņu avotus.

(skat. 57., 58., 90. un 91. punktu)

Atsauces

Pirmās instances tiesa: 1995. gada 13. jūlijs, T‑557/93 Rasmussen/Komisija, 20. punkts un tajā minētā judikatūra; 2000. gada 3. oktobris, T‑187/98 Cubero Vermurie/Komisija, 85. punkts.

Vispārējā tiesa: 2013. gada 16. maijs, T‑281/11 P Canga Fano/Padome, 41. un 42. punkts, un tajos minētā judikatūra; Stols/Padome, minēts iepriekš, 29.–31. punkts.

Civildienesta tiesa: 2011. gada 14. jūlijs, F‑81/10 Praskevicius/Parlaments, 53. punkts.

4. Saistībā ar pārbaudi, kuru Savienības tiesa veic attiecībā uz izvēlēm, ko administrācija izdarījusi amatā paaugstināšanas jomā, kļūda ir acīmredzama, ja tā ir viegli pamanāma un skaidri nosakāma, ņemot vērā kritērijus, kurus likumdevējs ir paredzējis attiecināt uz lēmumiem attiecībā uz paaugstināšanu amatā. Tādējādi, lai pierādītu, ka administrācija, izvērtēdama faktus, kas attaisno lēmuma atcelšanu, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, pierādījumiem, kuri prasītājam ir jāsniedz, ir jābūt pietiekamiem, lai ar tiem varētu atspēkot administrācijas sniegto vērtējumu ticamību. Citiem vārdiem sakot, pamats par acīmredzamu kļūdu ir jānoraida, ja, neraugoties uz prasītāja sniegto informāciju, var tikt pieņemts, ka apstrīdētais vērtējums ir patiess vai derīgs.

(skat. 59. punktu)

Atsauces

Vispārējā tiesa: Canga Fano/Padome, minēts iepriekš, 127. punkts.

Civildienesta tiesa: 2011. gada 24. marts, F‑104/09 Canga Fano/Padome, 35. punkts; 2012. gada 12. decembris, F‑43/10 Cerafogli/ECB, 131. punkts, spriedums pārsūdzēts Vispārējā tiesā, lieta T‑114/13 P.