ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Tas pats ir attiecināms uz kriminālprocesu 113. Proti, arī šajā tiesvedībā Vispārējā tiesa norādīja, ka Padome nav paskaidrojusi, kādu iemeslu dēļ tā aprobežojās tikai ar ĢP un minētā izmeklēšanas tiesneša apgalvojumiem par prasītāja vārda iekļaušanu starptautiskā meklēto personu sarakstā, neraugoties uz dokumentiem, kas apliecināja, ka viņa vārds nebija iekļauts Interpola meklēto personu sarakstā. Pēc Vispārējās tiesas domām, Padomes rīcībā esošā informācija tai neļāva pārbaudīt, vai ir ticis ievērots nosacījums attiecībā uz to, ka prokurors ir veicis šādu iekļaušanu, un līdz ar to, vai izmeklēšanas tiesnesis, pieņemot savu lēmumu, ir ievērojis prasītāja tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā. Šajā ziņā Vispārējā tiesa arī norādīja, ka no 2020. gada 13. maija sprieduma, kas tomēr ir pasludināts pēc 2020. gada marta aktu pieņemšanas un nevis apstrīdēto aktu pieņemšanas brīdī, izrietēja, pirmkārt, ka ar to vien, ka prokurors rezolūcijas veidā pieņem procesuālu lēmumu iekļaut personu Interpola meklēto personu sarakstā veidā, nepietiek, jo ir arī prasīts veikt visus nepieciešamos pasākumus šādas rezolūcijas īstenošanai, un to prokurors nekādi nebija pierādījis, un, otrkārt, šādu Kriminālprocesa kodeksa 193.‑6. panta interpretāciju jau bija sniegusi Ukrainas korupcijas apkarošanas Augstās tiesas apelāciju palāta vairākos tiesas nolēmumos, kas pieņemti laikā no 2019. gada septembra līdz 2020. gada februārim (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2021. gada 3. februāris, Klymenko/Padome, T–258/20, EU:T:2021:52, 86.–92. punkts) un tādējādi it īpaši tas bija jāzina prokuroram.
66

Kā izriet no 2017. gada jūnija novērtējuma ziņojumu 2.4. punkta, kompetentā novērtētājiestāde pieprasīja, lai prasītāja attiecībā uz katru produkta veidu (2. un 7.) un katru norādē pausto apgalvojumu sniegtu vismaz vienu izvēlētā reprezentatīvā biocīda lietojuma piemēru un pierādītu šā biocīda efektivitāti katram no šiem lietojuma piemēriem, tam izmantojot vismaz 1. posma un 2. posma izmēģinājumus. Tā šajā punktā ir paskaidrojusi, ka efektivitāte lielā mērā ir atkarīga no lietošanas apstākļiem, it īpaši no mitruma līmeņa un no materiāla, kura sastāvā reprezentatīvais biocīds bija iekļauts.
14

Pirmajā pamatā prasītājs apgalvo, ka atlases komisija esot iejaukusies to Horvātijas iestāžu pilnvarās, kuras viņa Francijā iegūto diplomu esot atzinušas par līdzvērtīgu Horvātijā iegūtam diplomam saistībā ar ārvalstu augstākās izglītības diplomu profesionālo atzīšanu darba veikšanai Horvātijā. Šajā atzīšanas procedūrā esot ņemts vērā vienīgi iegūto zināšanu, prasmju un kompetenču līmenis, nesalīdzinot izglītības programmas, un tādēļ, pēc prasītāja domām, atlases komisija, lai noraidītu viņa pieteikumu, nevarēja pamatoties uz to, ka šajā procedūrā nav salīdzinātas programmas, pēc kuru apgūšanas tiek piešķirts prasītāja diploms Francijā un paziņojumā par konkursu prasītie diplomi Horvātijā, kā arī to, ka Horvātijas iestādes nepārbaudīja prasītāja zināšanas Horvātijas tiesībās. Prasītāja Francijā iegūtais diploms esot viņam ļāvis uzsākt darbu advokāta profesijā Horvātijā un strādāt par advokāta palīgu Zagrebas (Horvātija) advokātu kolēģijā divos birojos pēc kārtas, lai gan viens no galvenajiem nosacījumiem, lai uz to varētu pretendēt, esot pabeigta augstākā izglītība tiesību zinātnēs juridiskajā fakultātē Horvātijā. Tas apliecinot, ka saskaņā ar Horvātijas tiesībām prasītāja diploms tiesību zinātnēs ir pilnībā pielīdzināts Horvātijā iegūtam līdzvērtīgam diplomam tiesību zinātnēs. Prasītājs apgalvo, ka šie fakti, tostarp viņa profesionālā pieredze, ko viņš ir minējis pieteikuma veidlapā, pierādot, ka viņa izglītības līmenis gan materiālā, gan formālā ziņā ir pilnā mērā līdzvērtīgs tam, ko apliecina paziņojumā par konkursu pieprasītie diplomi. Tādējādi atlases komisijas lēmums pārkāpjot viņa kā Eiropas Savienības pilsoņa pamattiesības, kādas tās ir nostiprinātas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, it īpaši tiesības strādāt un tiesības uz vienlīdzību, kā arī diskriminācijas aizliegumu.
69

Šajā ziņā EUCAP Somalia norāda, ka no lietas materiāliem izriet vairāki nesaskanīgi elementi saistībā ar pieteikumu par juridisko palīdzību, ko prasītājs ir iesniedzis pirms šīs prasības celšanas un ko Vispārējās tiesas priekšsēdētājs ir noraidījis ar 2020. gada 9. septembra rīkojumu. Šie elementi pierādot, ka viņš ir zinājis par lēmumu izbeigt līgumu jau no 2019. gada novembra un decembra. It īpaši – prasītājs esot saņēmis bezdarbnieka pabalstu jau no 2019. gada 1. decembra pēc pieteikuma, ko viņš bija nosūtījis EUCAP Somalia2019. gada 19. novembrī, lai saņemtu izziņu par nodarbinātību. Kā norāda EUCAP Somalia, reģistrācijai bezdarba jomā kompetentajās Beļģijas iestādēs principā ir jānotiek astoņu dienu laikā pēc pirmās bezdarba dienas, un šīm iestādēm ir jāiesniedz pierādījumi par lēmumu izbeigt līgumu, kas nozīmē, ka šis lēmums ir bijis zināms.
40

Lēmumā, ar kuru tika noraidīta sūdzība, Parlamenta priekšsēdētājs uzskatīja: “No lietas materiāliem, un jo īpaši no Jūsu klientes paziņojumiem, izriet, ka viņa ir ievērojusi vispārīgās instrukcijas, kas raksturīgas viņas amata pienākumiem, proti, veikt pārbaudi par viņai iesniegtajām finanšu lietām, nepārbaudot šīs lietas pēc būtības, lai gan izņēmuma procedūras tika izmantotas sistemātiski. Turklāt Jūsu kliente apgalvo, ka viņa ir izjutusi spiedienu no sava priekšnieka pabeigt kolēģu iesākto darbu, ka izpilddirektors uzstājīgi pieprasījis un uzstājis, lai projekti tiktu īstenoti līdz 2017. gada septembrim, un ka viņš par katru cenu vēlējies paātrināt procedūras. No tā izriet, ka ir konstatēta rīkojumu esamība Civildienesta noteikumu 21.a panta izpratnē. Jūsu klientei, kura pēc izglītības ir juriste, izlasot Finanšu regulas (Regula Nr. 966/2012) 104. pantu un Finanšu regulas piemērošanas noteikumu (Regula Nr. 1268/2012), kas tolaik bija piemērojami, 134. panta 1. punkta c) apakšpunktu, bija jāapzinās pārkāpumi un sekas, ko šie pārkāpumi varētu radīt. Kā juristei viņai bija jāpārzina juridisko tekstu interpretācijas princips, saskaņā ar kuru izņēmumi no vispārējiem noteikumiem ir interpretējami šauri. Tomēr Finanšu regulas 104. pants ir jālasa saistībā ar iepriekš minēto piemērošanas noteikumu 134. panta 1. punkta c) apakšpunktu, kurā ir runa par “ciktāl tas noteikti nepieciešams” un par “ārkārtējas steidzamības gadījumu, ko radījis neparedzēts notikums”, un tam būtu vajadzējis brīdināt Jūsu klienti, jo īpaši tāpēc, ka viņa zināja par 36 piezīmju par izņēmumu esamību 2016. gadā, un tas liecina par sistemātisku izmantošanu, ko ir grūti saskaņot ar abu iepriekš minēto noteikumu formulējumu. [..]”
149

Vispirms prasītāja uzskata, ka ir “dīvaini un nekonsekventi”, ņemot vērā trešo pamatu, ka Apelācijas padome šos paziņojumus būtu ņēmusi vērā. Proti, prasītāja ir iesniegusi attiecīgos pielikumus vienlaikus ar fotogrāfiju Blücher katalogu 33. lappusē, kuru Apelācijas padome noraidīja saskaņā ar Regulas Nr. 6/2002 63. panta 2. punktu, pamatojot ar to, ka tā nav iesniegta 2009. gada 3. septembra pieteikumā par spēkā neesamības atzīšanu. Lai gan prasītāja atzīst, ka lielākā daļa šo paziņojumu ir elektroniskā pasta vēstules, tā tomēr norāda, ka neviens no iesaistītajiem lietas dalībniekiem, ne arī kāda no iepriekšējām lēmējinstitūcijām nekad nav apšaubījusi šo elektroniskā pasta vēstuļu precizitāti vai patiesumu. Šie paziņojumi un to saturs nekad neesot ne vismazākajā mērā apstrīdēts. Turklāt prasītāja papildus norāda, ka šie paziņojumi neizriet no pašas prasītājas darbības, bet ka pielikumi Nr. 4, Nr. 5 un Nr. 7 ir no sabiedrības Blücher, kas ir no tās pilnīgi neatkarīgs uzņēmums bez jebkādas līgumiskas, sabiedrības daļas piederības vai citādas saiknes, savukārt pielikumu Nr. 6 ir sagatavojis personas, kas iestājusies lietā, juridiskais pārstāvis.
23

Proti, saskaņā ar šo pēdējo minēto tiesību normu starptautisko starpvaldību organizāciju emblēmas, kas tiek atbilstīgi paziņotas Parīzes konvencijas dalībvalstīm, ir aizsargātas, ja, kopumā ņemot, preču zīme, kas ietver šādu emblēmu, sabiedrībai rada iespaidu par saikni starp tās īpašnieku vai izmantotāju, no vienas puses, un attiecīgo starptautisko starpvaldību organizāciju, no otras puses; šis nosacījums tieši izriet no Parīzes konvencijas 6.ter panta 1. punkta c) apakšpunkta (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2013. gada 10. jūlijs, Kreyenberg/ITSB – Komisija (MEMBER OF €e euro experts), T‑3/12, EU:T:2013:364, 38. punkts).
101

Tomēr pietiek norādīt, ka saskaņā ar Direktīvas 68/193, kurā grozījumi izdarīti ar Īstenošanas direktīvu 2020/177, I pielikuma 2. iedaļas 2. un 3. punktu un 8. iedaļas 6. punkta c) apakšpunktu pēc vizuālās pārbaudes šo RNKO simptomi ir pieļaujami ne vairāk kā 10 % apmērā uz vīnogulāju mātesaugiem, kas paredzēti “standarta” kategorijas materiāla ražošanai, jo attiecīgie vīnogulāji ir jāizslēdz no pavairošanas. Savukārt no minētās direktīvas tā paša pielikuma 8. iedaļas 5. punkta c) apakšpunkta izriet, ka “pirmsbāzes”, “bāzes” un “sertificēts” pavairošanas materiāls (skat. šā sprieduma 93. punktu) ir pakļauts stingrākiem noteikumiem attiecībā uz minētajiem simptomiem, taču arī šajos gadījumos nav paredzēta ģenētiskā selekcija.
117

Katrā ziņā no apstrīdētā lēmuma 80. punkta izriet, ka Austrijas iestādes ir apņēmušās vēlākais līdz 2021. gada 30. jūnijam iesniegt Komisijai AUA radītā kaitējuma ex post novērtējuma rezultātus par laikposmu no 2020. gada 9. marta līdz 14. jūnijam, ko paredzēts novērst ar šo pasākumu, par pamatu ņemot AUA 2020. gada darbības pārskatus, kurus revidējusi un pienācīgi apstiprinājusi neatkarīga iestāde. Ja no ex post novērtējuma izrietēs, ka AUA ir saņēmusi pārmērīgu kompensāciju, Austrijas iestādes ir apņēmušās nodrošināt, lai AUA to atmaksātu.
Tāpat ir jānoraida EUIPO argumenti, saskaņā ar kuriem, pirmkārt, no judikatūras izriet, ka Canon kritēriji ir sistemātiski jāņem vērā, lai novērtētu preču vai pakalpojumu līdzību, savukārt papildu kritērijiem varētu būt nozīme atkarībā no katra gadījuma īpatnībām, un, otrkārt, šie pēdējie minētie kritēriji esot “trausli”, līdz ar to tie nekādā gadījumā nevarot pārspēt līdzības trūkumu no Canon kritēriju aspekta. Proti, no 2016. gada 21. janvāra sprieduma Hesse/ITSB (C‑50/15 P, EU:C:2016:34, 23. punkts) izriet, ka, pirmkārt, katrs no judikatūrā noteiktajiem kritērijiem – neatkarīgi no tā, vai runa ir par vienu no oriģinālajiem kritērijiem vai par tādiem kritērijiem, ar kuriem tie ir papildināti, – ir tikai viens no daudziem kritērijiem, otrkārt, kritēriji ir autonomi un, treškārt, līdzība starp konfliktējošām precēm vai pakalpojumiem var būt balstīta tikai uz vienu no šiem kritērijiem (skat. iepriekš šī sprieduma 48. punktu). Turklāt, ja EUIPO ir jāņem vērā visi atbilstošie faktori, kas raksturo saikni starp attiecīgajām precēm, tas var neņemt vērā neatbilstošos faktorus, kuri raksturo saikni starp minētajām precēm (skat. spriedumu, 2011. gada 23. novembris, Pukka Luggage/ITSB – Azpiroz Arruti (PUKKA), T‑483/10, nav publicēts, EU:T:2011:692, 28. punkts un tajā minētā judikatūra).
212

Tomēr no lēmuma projekta, kuru ECB Padome ir atzinusi par pieņemtu, it īpaši no tā pielikuma izriet, ka ECB ir ņēmusi vērā FKTK rīcībā esošo informāciju par prasītājas kredītrisku. No tā arī izriet, ka ECB ir ņēmusi vērā apstākli, ka prasītāja ir mazāk nozīmīga kredītiestāde, divas reizes uzskatot, ka tas nav šķērslis pārbaudes uz vietas veikšanai, kā norādīts šī sprieduma 137. punktā. No tā visbeidzot izriet, ka ECB ir pienācīgi izvērtējusi, vai pārbaude uz vietas ir piemērota, un nonākusi pie apstiprinoša secinājuma, ņemot vērā it īpaši trūkumus un piemērojamo tiesību normu pārkāpumus, kas bija identificēti iepriekšējos gados, un to, ka prasītāja nebija veikusi atbilstošus pasākumus, lai tos novērstu.
302

No iepriekš minētā izriet, ka argumentācija, uz kuras pamata Komisija uzskatīja, ka MJN GibCo 2012. gada nodokļu nolēmuma atstāšana spēkā bija individuāla atbalsta pasākums, būtībā bija balstīta uz to, ka šis nodokļu nolēmums attiecās uz grupas struktūru, kurā ietilpa Nīderlandes CV, proti, MJT CV, un Gibraltārā reģistrēts partneris, proti, MJN GibCo, kā arī uz jautājumu par to, vai MJT CV bija pārskatāms nodokļu jomā tādējādi, ka tā gūtie autoratlīdzības ienākumi bija tieši jāapliek ar nodokli attiecībā uz MJN GibCo, it kā šos ienākumus būtu tieši guvis šis pēdējais minētais uzņēmums. Proti, selektīvas priekšrocības konstatējuma pamatā bija konstatācija, ka saskaņā ar Gibraltāra nodokļu tiesību aktiem, to redakcijā, kas bija spēkā no 2014. gada 1. janvāra, partneruzņēmumiem parasti Gibraltārā tika uzlikts uzņēmumu ienākuma nodoklis, ņemot vērā to peļņas daļu no Nīderlandes CV.
107

Līdz ar to jautājumam par to, vai, kā rosina zvejnieki prasītāji, LESD 39. pantā paredzētie kopīgo interešu mērķi būtu jāņem vērā, pārbaudot strīdīgo atbalstu, nav nozīmes saistībā ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzētajiem nosacījumiem, kas atgādināti šā sprieduma 106. punktā. Tātad šo jautājumu nevar ņemt vērā, izvērtējot, vai viņi ir atzīstami par ieinteresētajām pusēm. Proti, ieinteresētās puses tiesības iesniegt apsvērumus formālajā izmeklēšanas procedūrā un tātad, kā atgādināts šā sprieduma 62. punktā, apstrīdēt lēmumu necelt iebildumus, ar kuru netieši atteikts sākt šo procedūru, ir jāanalizē, ņemot vērā to mērķi, kas it īpaši ir ļaut Komisijai saņemt visus nepieciešamos atzinumus, ja atbalsta pirmā pārbaude tai nav ļāvusi pārvarēt visas ar to saistītās grūtības (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2020. gada 3. septembris, Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland u.c./Komisija, C‑817/18 P, EU:C:2020:637, 76. punkts un tajā minētā judikatūra).
88

Protams, saskaņā ar LESD 266. pantu EESK ir jāizpilda šis spriedums, pamatojot pagaidu darbinieku pārklasificēšanu ar skaidriem, pārskatāmiem un nediskriminējošiem analīzes elementiem. Tomēr nelikumību saistībā ar to, ka šādu elementu nebija pirms šīs prasības celšanas, nevar viegli izlabot ar atpakaļejošu spēku. Proti, nav iespējams paredzēt, kādi būs tie analīzes elementi, kurus EESK varētu pieņemt, un ir grūti noteikt, kā saskaņā ar tiem varētu novērtēt prasītājas izpildīto. Tādējādi neatkarīgi no EESK pieņemto noteikumu satura pastāvēs šaubas par iespēju prasītāju pārklasificēt ar atpakaļejošu spēku, kā arī – attiecīgā gadījumā – par sniegumu, ko prasītāja būtu varējusi parādīt, ja sākotnēji būtu bijuši noteikti analīzes elementi pārklasificēšanas jomā. Šīs šaubas veido kaitējumu, kas tieši izriet no EESK prettiesiskās rīcības un no neskaidrības, kuru prasītāja izjūt savas karjeras attīstības ziņā, ko nevar atlīdzināt ar EESK pieņemtajiem sprieduma izpildes pasākumiem (šajā nozīmē un pēc analoģijas skat. spriedumu, 2011. gada 12. maijs, AQ/Komisija, F‑66/10, EU:F:2011:56, 110. punkts).
127

Līdz ar to ir jāapmierina šī prasība, atceļot apstrīdēto lēmumu, ciktāl ECB liedza prasītājai atļauju no tās sviras rādītāja aprēķina izslēgt 34 % no tās riska darījumiem ar CDC, un nav jāvērtē prasītājas izvirzītie argumenti attiecībā uz pārējiem motīviem, izņemot to, kurš minēts apstrīdētā lēmuma 2.2.2. punktā.
35

No tā izriet – lai uz apzīmējumu būtu attiecināms Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētais aizliegums, tam ir jābūt pietiekami tieši un konkrēti saistītam ar attiecīgajām precēm vai pakalpojumiem, lai ļautu konkrētajai sabiedrības daļai uzreiz un bez jebkādām pārdomām uztvert attiecīgo preču un pakalpojumu vai kādas no to īpašībām aprakstu (skat. spriedumu, 2017. gada 14. jūlijs, CLASSIC FINE FOODS, T‑194/16, nav publicēts, EU:T:2017:498, 20. punkts un tajā minētā judikatūra).
Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2021. gada 21. aprīļa spriedums –

Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Fontana Food (“GRILLOUMI”)

(lieta T‑555/19)

Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “GRILLOUMI” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības kolektīva vārdiska preču zīme “HALLOUMI” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Kaitējums reputācijai – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts)

1. Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības preču zīmes definīcija un iegūšana – Relatīvi atteikuma pamati – Agrākas kolektīvas preču zīmes, kas ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi – Sajaukšanas ar agrāku preču zīmi iespēja – Vērtēšanas kritēriji (Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 66. panta 1. punkts) (skat. 32.- 34. punktu)

2. Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības preču zīmes definīcija un iegūšana – Relatīvi atteikuma pamati – Agrākas preču zīmes, kas ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi – Attiecīgo preču vai pakalpojumu līdzība – Vērtēšanas kritēriji – Preču vai pakalpojumu papildinošais raksturs (Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) (skat. 42., 44. punktu)

3. Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības preču zīmes definīcija un iegūšana – Relatīvi atteikuma pamati – Agrākas preču zīmes, kas ir identiska vai līdzīga un reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi – Sajaukšanas ar agrāku preču zīmi iespēja – Vārdiska preču zīme “GRILLOUMI” un kolektīva vārdiska preču zīme “HALLOUMI” (Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) (skat. 43., 45., 46., 50.–52. punktu)

4. Eiropas Savienības preču zīme – Apelācijas process – Prasība Savienības tiesā – Vispārējās tiesas kompetence – Apelācijas padomju lēmumu tiesiskuma pārbaude – Lietas faktu juridiskās kvalifikācijas pārbaude – Apelācijas padomes vērtējuma attiecībā uz sajaukšanas iespēju pārbaude – Konstatējumu attiecībā uz minētā riska analīzē būtiskajiem faktoriem neapstrīdēšana – Sekas (Padomes Regulas Nr. 207/2009 65. panta 2. punkts un 76. pants) (skat. 47.- 49. punktu)

Priekšmets

Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 29. maija lēmumu lietā R 1355/2018‑4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi un Fontana Food.

Rezolutīvā daļa

1) Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 29. maija lēmumu lietā R 1355/2018‑4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi un Fontana Food AB.

2) EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi tiesāšanās izdevumus.
589

No visa iepriekš izklāstītā izriet, ka neviens no faktiskajiem un juridiskajiem apstākļiem, uz kuriem prasītāja norādījusi, lai pamatotu tai uzliktā naudas soda samazināšanu, it īpaši ņemot vērā samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principus, neattaisno tādas aprēķināšanas metodikas izmantošanu šāda samazinājuma panākšanai, kura atšķirtos no Komisijas izmantotās. Līdz ar to Vispārējai tiesa šajā lietā nav nepieciešams izmantot savu neierobežoto kompetenci.
11

Uzskatīdama, ka 1. un 2. pasākums veido valsts atbalstu, Komisija norādīja, ka juridiskais pamats to saderīguma novērtēšanai ir LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunkts, kurš attiecas uz atbalstu, kas paredzēts nopietnu traucējumu novēršanai kādas dalībvalsts tautsaimniecībā. Tā uzskatīja, ka 1. un 2. pasākums ir BMPS pārstrukturēšanas atbalsts, un izvērtēja šo pasākumu saderīgumu, pamatojoties uz pārstrukturēšanas plānu un ņemot vērā sešus paziņojumus par pasaules finanšu krīzi, it īpaši Komisijas paziņojumu par finanšu nozares dzīvotspējas atjaunošanu un tās pārstrukturēšanas pasākumu novērtējumu pašreizējās krīzes apstākļos atbilstīgi valsts atbalsta noteikumiem (OV 2009, C 195, 9. lpp.), Komisijas paziņojumu par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu no 2012. gada 1. janvāra atbalsta pasākumiem banku labā saistībā ar finanšu krīzi (OV 2011, C 356, 7. lpp.) un Komisijas paziņojumu par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu no 2013. gada 1. augusta atbalsta pasākumiem banku labā saistībā ar finanšu krīzi (“Banku darbības paziņojums”) (OV 2013, C 216, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Banku darbības paziņojums”).
36

Šajā ziņā ir jāuzsver, ka lēmumā par sūdzības noraidīšanu iecēlējinstitūcija vispirms atgādināja no Civildienesta noteikumu 17.a panta izrietošās tiesības un pienākumus saistībā ar jebkādu tekstu publicēšanu, ko veic Savienības ierēdņi. Pēc tam tā konstatēja, ka prasītājs nebija iepriekš paziņojis Parlamentam par nodomu publicēt attiecīgo darbu. Visbeidzot tā prasītājam norādīja: “[k]ā par to liecina Jūsu grāmatas nosaukums un kā Jūs pats to aprakstāt sūdzības 2. punktā, Jūsu grāmata attiecas uz Panamas dokumentiem un ārzonas uzņēmumiem. Parlaments ir veicis pasākumus noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijā un izvairīšanās no nodokļu maksāšanas jomā, izmantojot ārzonas uzņēmumus. Konkrēti, 2016. gada jūnijā tika izveidota PANA komiteja [..], un tā izmeklēja Savienības un tās dalībvalstu saikni ar Panamas dokumentiem. Līdz ar to es uzskatu, ka pastāv saikne starp Jūsu grāmatu un Parlamenta darbu”.
106

Treškārt, nav pamatots prasītājas arguments par to, ka, ciktāl ziņotāja dalībvalsts ir atzinusi par pieņemamu atjaunošanas pieteikumu atbilstoši Īstenošanas regulas Nr. 844/2012 8. pantam, EFSA vairs nevar apstrīdēt pieteikuma iesniedzēja iesniegtās dokumentācijas pilnīgumu. Proti, tas vien, ka dokumentācijā formāli ir iekļauti visi informācijas elementi, kuri ir minēti šīs regulas 7. pantā, neatņem minētajai informācijai tās zinātnisko raksturu, kuram var būt nepieciešams padziļināts pētījums un par kuru var būt dažādi novērtējumi no ziņotājas dalībvalsts un no EFSA saistībā ar to, vai tie ir vai nav pietiekami, lai apmierinātu atjaunošanas pieteikumu. Šajā ziņā jānorāda, ka Īstenošanas regulas Nr. 844/2012 7. pantā ir tikai prasīts, lai tiek paziņoti šajās normās minētie dokumenti nolūkā izveidot tā saucamo “papildu” dokumentāciju. Atbilstoši šīs pašas regulas 8. pantam šeit runa ir par pieteikuma pieņemamības nosacījumu un tādējādi – par formālu prasību, kuras izpilde aizsāk šīs regulas 2. nodaļā minēto lietas izvērtējumu pēc būtības. Jākonstatē, ka tas, ka pieteikums ir formāli atzīts par pieņemamu Īstenošanas regulas Nr. 844/2012 8. panta izpratnē, neizslēdz, ka dalībvalsts pieprasa papildu informāciju atbilstoši šīs regulas 11. panta 5. punktam, nedz arī to, ka EFSA lūdz iesniegt papildu informāciju atbilstoši šīs pašas regulas 13. panta 3. punktam. Turklāt šāds gadījums bija šajā lietā, jo prasītājai 2016. gada 13. jūlijā tika paziņota EFSA vēstule, kurā ir prasīts sniegt papildu informāciju par oksasulfuronu. [..]
11

It īpaši Komisija apstrīdēja veidu, kādā Portugāles iestādes bija klasificējušas noteiktus izdevumus, kuri tika iztērēti no Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) vai Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) un kuri bija jāatgūst. Regulas (EK) Nr. 1290/2005 32. panta 5. punktā ir paredzēts – ja līdzekļus neatgūst četros gados pēc pirmās administratīvās vai tiesas konstatācijas vai – gadījumos, kad atgūšanai veic tiesvedību attiecīgas valsts tiesā, – astoņos gados pēc tās, 50 % no neatgūšanas sekām sedz attiecīgā dalībvalsts un 50 % sedz no Savienības budžeta (turpmāk tekstā – “50/50 noteikums”). Komisija uzskatīja, ka parādi Portugāles maksātāju aģentūrai, proti, Instituto de Financiamento da Agriculturaltura e Pescas, IP (IFAP, Lauksaimniecības un zivsaimniecības finansēšanas institūts, Portugāle), kuru atgūšanai Portugāles nodokļu iestādes piemēroja izpildes procedūru, bija kļūdaini klasificēti kā lietas, par kuru atgūšanu tika celta prasība valsts tiesās minētā noteikuma izpratnē. Pēc Komisijas domām, 50/50 noteikums tāpēc jau bija jāpiemēro šiem parādiem, ka piedziņa nav bijusi iespējama pēc četriem un ne tikai pēc astoņiem gadiem, kā apgalvoja Portugāles iestādes. Rezultātā Komisija informēja Portugāles iestādes, ka tā varētu ierosināt daļu no Portugāles Republikas deklarētajiem izdevumiem izslēgt no Savienības finansējuma.