Līdz ar to attiecībā uz prasību par Komisijas lēmumu atcelšanu, ar kuriem noraidīti pieteikumi par piekļuvi dokumentiem un personas datu nosūtīšanu, kā arī par apgalvotā nodarītā kaitējuma novēršanu – tā kā vispārējam prasītāja tiesību pārņēmējam ir tiesības turpināt tiesvedību, viņa interese celt prasību, neraugoties uz prasītāja nāvi, saglabājas ar mērķi panākt strīdīgo lēmumu atcelšanu un kompensāciju par apgalvoto nodarīto morālo kaitējumu.

Prasītāja interesei celt prasību ir jāturpina pastāvēt līdz tiesas nolēmuma pasludināšanai, pretējā gadījumā tiesvedība ir jāizbeidz pirms sprieduma taisīšanas; tas nozīmē, ka lietas dalībniekam, kas ir cēlis šo prasību, ir jābūt iespējai tās rezultātā gūt kādu labumu. Šajā ziņā prasību atcelt tiesību aktu, ko cēlis akta adresāts, var uzturēt vispārējs viņa tiesību pārņēmējs, it īpaši fiziskas personas nāves gadījumā. Tāpat vispārējs tiesību pārņēmējs var uzturēt prasību par mirušajai personai šķietami nodarīta morālā kaitējuma kompensāciju, jo mirusī persona pirms nāves bija lūgusi apmierināt šo prasību sev par labu, tādējādi mantojuma atklāšanas dienā šī prasība ietilpa viņas mantojumā.

Šajā ziņā, tā kā pieprasītie dokumenti ietver personas datus, kas neattiecas tikai uz pieteikuma iesniedzēju un kas būtu kļuvuši par publiskiem datiem, ja šie dokumenti būtu paziņoti šai personai, attiecīgajai iestādei nevar pārmest to, ka, izsverot pastāvošās intereses, tā par prevalējošām noteica trešo personu intereses, lai viņu identitāte nenonāk publiskajā apritē, nevis pieteikuma iesniedzēja intereses, lai šī identitāte kļūst publiska, un atteica viņam piekļuvi, pamatojoties uz Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzēto izņēmumu.

Proti, lai arī Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā minēto interešu aizsardzība nav nepieciešama attiecībā uz piekļuves pieteikuma iesniedzēju, tā savukārt jānodrošina attiecībā uz trešajām personām saskaņā ar Regulas Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti noteikumiem. Šajā kontekstā no Regulas Nr. 45/2001 8. panta b) punkta izriet, ka tam, kurš lūdz personas datu nosūtīšanu, ir jāpierāda tās vajadzība. Ja šāds pierādījums ir sniegts, tad attiecīgajai iestādei ir jāpārbauda, vai nav neviena iemesla uzskatīt, ka attiecīgā nosūtīšana varētu aizskart datu subjekta likumīgās intereses.

Tā kā Regulas Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem mērķis ir nodrošināt ikvienas personas piekļuvi dokumentiem, atbilstoši tās normām publiskots dokuments kļūst publisks. Šajā ziņā, lai gan tādu personas datu izpaušana, kas attiecas vienīgi uz attiecīgā pieteikuma par piekļuvi iesniedzēju, nevar tikt noraidīta, motivējot ar to, ka tā kaitē personas privātās dzīves un neaizskaramības aizsardzībai, citādi tas ir gadījumā, kad piekļuves pieteikums skar personas datus, kuri attiecas ne tikai uz pieteikuma iesniedzēju.

No Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūras par Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. panta piemērošanu izriet, ka personas tiesības uz savas reputācijas aizsardzību ir daļa no tiesībām uz privātās dzīves neaizskaramību. Personas reputācija ir personas identitātes un garīgās integritātes, kas ietilpst personas privātajā dzīvē, neatņemama sastāvdaļa. Tādi paši apsvērumi attiecas uz personas godu.

Pamattiesību uz privātās dzīves neaizskaramību aizsardzība tostarp nozīmē, ka ikvienai fiziskai personai ir jāspēj pārliecināties, ka viņas personas dati ir pareizi un ka tie tiek apstrādāti likumīgi. Lai varētu veikt vajadzīgās pārbaudes, šai personai ir jābūt tiesībām iepazīties ar datiem, kas uz to attiecas un kas tiek apstrādāti. Šīs piekļuves tiesības it īpaši ir nepieciešamas, lai datu subjektam attiecīgā gadījumā ļautu panākt, lai par datu apstrādi atbildīgā persona tos labo, dzēš vai bloķē, un līdz ar to īstenot tiesības lūgt, lai vērtējumi, kas uz viņu attiecas, pēc kāda laika tiktu dzēsti, t.i., iznīcināti.

Šajā ziņā attiecībā uz pieteikumu par piekļuvi personas datiem – lai nepieciešamības gadījumā varētu lūgt to labošanu vai dzēšanu, ciktāl attiecīgie dati ir personas dati, kas attiecas gan uz pieteikuma iesniedzēju, gan uz citām trešajām personām, ir jāizsver dažādo personu atšķirīgās likumīgās intereses, lai noteiktu, vai pastāv sevišķas intereses, kuras attaisno atteikumu piešķirt piekļuves tiesības šiem personas datiem. Gadījumā, ja dati tiek prasīti nolūkā saprast attiecīgās iestādes apsūdzību pret pieteikuma iesniedzēju pēc trešo personu sūdzības, šī iestāde savā lēmumā pakārtoti nevar atsaukties uz apstākli, ka persona, kura iesniedza sūdzību par pieteikuma iesniedzēju, nevēlētos, lai attiecīgie personas dati kļūtu zināmi pieteikuma iesniedzējam, baidoties no negatīvām sekām.

(skat. 102., 106. un 108. punktu)