ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Eiropas Komisijas 2009. gada 11. novembra Lēmuma C(2009) 8682, galīgā redakcija, 1. panta 1. punkta h) apakšpunktu un 2. punkta h) apakšpunktu tiktāl, ciktāl šajos divos punktos ir konstatēts, ka Elf Aquitaine ir pārkāpusi EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu attiecīgi i) alvas stabilizatoru nozarē laikā no 1994. gada 16. marta līdz 1996. gada 31. martam un no 1997. gada 9. septembra līdz 2000. gada 21. martam, kā arī ii) ESBO/esteru nozarē no 1991. gada 11. septembra līdz 2000. gada 26. septembrim;
—

Regulā Nr. 1049/2001 un ar to saistītajā judikatūrā paredzēto vispārējo principu attiecībā uz piekļuvi dokumentiem pārkāpums. It īpaši Komisija pat neesot sniegusi to informāciju, kas iepriekš prasītājam bija nosūtīta;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 80/27

Prasība, kas celta 2009. gada 21. decembrī — Niki Luftfahrt/Komisija

(Lieta T-511/09)

2010/C 80/48

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Niki Luftfahrt (Vīne, Austrija) (pārstāvis — H. Asenbauer, Rechtsanwalt)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

— pamatojoties uz LESD 264. panta 1. punktu (agrāk — EKL 231. panta 1. punkts), atcelt apstrīdēto Eiropas Komisijas 2009. gada 28. augusta Lēmumu “Valsts atbalsts C 6/2009 (ex N 663/2008) — Austrija: Austrian Airlines — Pārstrukturēšanas plāns”;

— pamatojoties uz Vispārējās tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktu, piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja vēršas pret Komisijas 2009. gada 28. augusta Lēmumu C(2009) 6686, galīgā redakcija, par valsts atbalstu sakarā ar Austrijas valstij piederošo Austrian Airlines daļu pārdošanu Deutsche Lufthansa AG (C 6/2009 (ex N 663/2008)). Komisija šajā lēmumā uzskata, ka Austrijas Republikas piešķirtais Austrian Airlines pārstrukturēšanas atbalsts, ievērojot zināmus nosacījumus, ir saderīgs ar kopējo tirgu tiktāl, ciktāl Komisijai paziņotais pārstrukturēšanas plāns tiek pilnīgi īstenots.

Prasības atcelt tiesību aktu pamatojumam prasītāja, kura pārvalda privāti finansētu gaisa transporta uzņēmumu un Komisijai iesniegusi sūdzību par strīdīgo pārstrukturēšanas atbalstu, vispirms apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi EKL 87. panta 1. punktu un 3. punkta c) apakšpunktu, EKL 88. panta 2. punktu un Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai (OV 2004, C 244, 2. lpp.). Šajā sakarā it īpaši tiek apgalvots, ka Komisija neesot ņēmusi vērā, ka

— attiecīgā atbalsta saņēmēja esot nevis Austrian Airlines, bet gan Lufthansa, kas tomēr nav grūtībās nonācis uzņēmums un tādēļ nav atbalstāms uzņēmums;

— ne Austrian Airlines, ne Lufthansa pašas neesot veikušas samērīgu ieguldījumu Austrian Airlines pārstrukturēšanai;

— paziņotie pārstrukturēšanas pasākumi neatbilstot iepriekš minētajām pamatnostādnēm;

— Austrijas Republikas piedāvātie izlīdzināšanas pasākumi neesot pietiekami, lai pēc iespējas mazinātu atbalsta negatīvo ietekmi uz tirdzniecības nosacījumiem.

Prasītāja arī apgalvo, ka attiecīgais atbalsts esot nedalāmi saistīts ar nosacījumiem, kas ir pretrunā Savienības tiesību normām par uzņēmējdarbības veikšanas brīvību un līdz ar to ir pretrunā EKL 43. pantam.

Turklāt prasītāja apgalvo EKL 253. panta pārkāpumu, jo Komisija attiecīgo lēmumu neesot pietiekami pamatojusi, jo tā

— neesot izskatījusi un pārbaudījusi situāciju attiecīgajā tirgū, it īpaši atbalstu saņēmušā uzņēmuma stāvokli un konkurentu stāvokli šajā tirgū, un

— neesot arī ņēmusi vērā, ka Austrian Airlines agrāk ir saņēmusi virkni Kopienu tiesībām neatbilstošu atbalstu.

Visbeidzot tiek apgalvots, ka Komisija ir pārsniegusi tai piešķirto rīcības brīvību.
Prasītāji apgalvo, ka ar to līdzekļu iesaldēšanu, kas paredzēta apstrīdētajās regulās, tiek pārkāptas to cilvēka pamattiesības, proti, to tiesības būt uzklausītiem un tiesības uz efektīvu pārbaudi tiesā, jo Padome un/vai Komisija tos nekad nav informējusi par iemesliem to iekļaušanai Padomes Regulas (EK) Nr. 881/2002 I pielikumā un tie nekad nav saņēmuši pierādījumus, kas pamatotu ierobežojošo pasākumu noteikšanu. Līdz ar to prasītājiem neesot bijusi iespēja aizstāvēt sevi un apstrīdēt lēmumus par iekļaušanu sarakstā Eiropas tiesu iekārtas ietvaros.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 51/42

Prasība, kas celta 2009. gada 21. decembrī — Areva T&D/Komisija

(Lieta T-521/09)

2010/C 51/78

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Areva T&D SAS (Parīze, Francija) (pārstāvji — A. Schild un C. Simphal, avocats)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tas attiecas uz Areva T&D SA; un

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šī prasības pieteikuma, kuru iesniegusi Areva T&D SAS, priekšmets ir Eiropas Komisijas 2009. gada 7. oktobra lēmuma C(2009) 7601 galīgā redakcija par EK 81. panta (tagad — LESD 101. pants) un EEZ 53. panta piemērošanu — Lieta COMP/39.129 — Jaudas transformatori atcelšana.

Prasītāja savas prasības par tiesību akta atcelšanu pamatojumam izvirza četrus pamatus.

Pirmais pamats attiecas uz LESD 296. pantā paredzētā pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu. Prasītāja uzskata, ka Komisija nav pamatojusi secīgu sankciju piemērošanas deleģējumu, piemērojot sodu solidāri Areva T&D SA, kā arī pievienojot papildus nosacījumu 2002. gada 19. februāra Paziņojumā paredzētajiem nosacījumiem, lai varētu baudīt imunitāti no naudas sodiem.

Ar savu otro pamatu prasītāja pārmet Komisijai, ka tā esot pārkāpusi LESD 101. panta 1. punktu un it īpaši tiesību normas par vainojamību konkurences tiesību pārkāpumos. Pēc prasītājas domām Komisija nevarēja vainot Areva T&D SA par pret konkurenci vērstu praksi pirms Alstom Alstom T&D SA nodošanas. Apstākļu iestāšanās brīdī Alstom T&D SA nebija neatkarīga sabiedrība, to kontrolēja mātes sabiedrība Alstom. Līdz ar to Komisijai esot bijis jāuzskata, piemērojot principus par vainojamību pārkāpumos uzņēmuma gadījumā, ka tikai mātes sabiedrība, šajā lietā Alstom, lietas apstākļu iestāšanās brīdī varēja būt atbildīga par pret konkurenci vērstu praksi pirms nodošanas. Prasītāja turklāt uzskata, ka, uzskatot Areva T&D SA par atbildīgu, Komisija esot pārkāpusi tiesiskās drošības un individuālu un personalizētu sodu vispārējos tiesību principus.

Ar savu trešo pamatu prasītāja uzskata, ka Komisija pārkāpa LESD 101. panta 1. punktu un it īpaši tiesību normas, kas piemērojamas attiecībā uz solidaritāti. Prasītāja apgalvo, ka Komisija nevarēja Areva T&D SA un Alstom noteikt naudas sodu solidāri, ciktāl tās lēmuma pieņemšanas brīdī vairs neveidoja saimniecisku vienību. Visbeidzot, prasītāja uzskata, ka, nosakot sodu solidāri Alstom un Areva T&D SA, Komisijas lēmumā nav ievēroti divi Savienības vispārējie tiesību principi, proti, vienlīdzīgas attieksmes princips un tiesiskās drošības princips.

Ar savu ceturto pamatu prasītāja pārmet Komisijai, ka tā ir pārkāpusi LESD 101. panta 1. punktu un it īpaši Komisijas 2002. gada 19. februāra Paziņojumā par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšanu [par atbrīvojumu no naudas soda un naudas soda samazināšanu] (1) noteiktās normas. Prasītāja arī apgalvo, ka, atsakoties piešķirt Areva T&D SA imunitāti, Komisija esot pārkāpusi tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības vispārējos tiesību principus.

(1) OV C 45., 3. lpp.
—

Komisijas 2009. gada 24. septembra Lēmumu 2009/721/EK (izziņots ar dokumenta numuru C(2009) 7044), ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (1), atzīt par spēka neesošu tiktāl, ciktāl ar to no Kopienas finansējuma ir izslēgta summa PLN 47 152 775 apmērā, kuru ir izdevusi Polijas Republikas akreditētā maksājumu aģentūra;
—

atcelt 2009. gada 17. augusta lēmumu, ciktāl tas attiecas uz to parādu ieskaitu, kas CNRS radās attiecībā uz Kopienu sakarā ar līgumu Role of Skin, no vienas puses, un apgalvoto Kopienas parādu CNRS, kas pieprasīts, pamatojoties uz EURO-THYMAIDE līgumu, no otras puses;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 297/29

Prasība, kas celta 2009. gada 6. oktobrī — ECKA Granulate un non ferrum Metallpulver/Komisija

(Lieta T-400/09)

2009/C 297/43

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: ECKA Granulate GmbH & Co. KG, Fürth (Vācija) un non ferrum Metallpulver GmbH & Co. KG, St. Georgen bei Salzburg (Austrija) (pārstāvji — H. Janssen un M. Franz, Rechtsanwälte)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītāju prasījumi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītājām;

— pakārtoti, samazināt prasītājām apstrīdētajā lēmumā uzliktā naudas soda apmēru;

— piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājas apstrīd Komisijas 2009. gada 22. jūlija Lēmumu C(2009) 5791, galīgā redakcija, lietā COMP/39.396 — Kalcija karbonāts un reaģenti uz magnija bāzes tērauda un gāzes rūpniecībai. Apstrīdētajā lēmumā prasītājām un citiem uzņēmumiem tika uzlikts naudas sods par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumu. Pēc Komisijas domām, prasītājas bija ilgstošas aizliegtās vienošanās dalībnieces kalcija karbonāta un magnija nozarē EEZ, izņemot Spāniju, Portugāli, Īriju un Apvienoto Karalisti, ko esot veidojusi tirgu sadale, vienošanās par kvotām, klientu sadale, cenu noteikšana un apmaiņa ar konfidenciālu informāciju par cenām, klientiem un pārdoto apjomu.

Savas prasības pamatojumam prasītājas izvirza šādus pamatus:

— Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 23. panta pārkāpums, pārkāpjot tiesiskās drošības principu, jo Komisijai, uzliekot naudas sodu, ir gandrīz neierobežota rīcības brīvība;

— prettiesiska naudas soda uzlikšana, jo naudas soda noteikšanas Pamatnostādnēs (2) Komisijai tika atzīta gandrīz neierobežota rīcības brīvība, nosakot naudas soda apmēru;

— naudas soda apmēra nesamērīgums, jo atbildētāja nav ņēmusi vērā prasītāju ievērojamu sadarbību;

— naudas soda apmēra nesamērīgums, jo atbildētāja nav ņēmusi vērā, ka prasītājas iepriekš nebija izdarījušas karteļu pārkāpumus;

— naudas soda apmēra nesamērīgums, jo atbildētāja nav uzskatījusi par atbildību mīkstinošu apstākli to, ka prasītājas uzsākušas “atbilstības pasākumus” un arī personisku apsvērumu dēļ nav devušas iemeslu uztraukties, ka pārkāpumi atkārtosies;

— naudas soda apmēra nesamērīgums, jo atbildētāja nav uzskatījusi par atbildību mīkstinošu apstākli to, ka prasītājas nesamazināja magnēzija piedāvājumu;

— naudas soda apmēra nesamērīgums, jo netika ņemta vērā prasītāju maksātnespēja.

(1) Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).

(2) Pamatnostādnes naudas soda noteikšanas procesam saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).
—

pakārtoti, Regulas Nr. 2868/95 40. noteikuma 5. punkta nepiemērojamība atbilstoši EKL 241. pantam, jo ar to tiekot pārkāpts Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts un 57. panta 1. punkts, lasot to kopsakarā ar 51. panta 1. punktu un 162. panta 1. punktu, EKL 202. pants, kā arī vispārējie Kopienu tiesību principi, it īpaši samērīguma principa tiesiskās valsts pamatnoteikums, īpašuma tiesību pamattiesības un tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 267/67

Prasība, kas celta 2009. gada 14. augustā — Planet/Komisija

(lieta T-320/09)

2009/C 267/122

Tiesvedības valoda — grieķu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Planet AE Anonymi Etairia Parochis Symvouleftikon Ypiresion (pārstāvis — V. Christianos, avvocato)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītāja prasījumi:

— atcelt abus Komisijas (OLAF) lēmumus, ar kuru prasītājam pieprasa no sākuma reģistrēties agrīnās brīdināšanas sistēmas (EWS) kategorijā W1a un pēc tam W1b kategorijā;

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Ar prasību, pirmkārt, tiek lūgts atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru prasītājam pieprasa no sākuma reģistrēties agrīnās brīdināšanas sistēmas (turpmāk tekstā — “EWS”) kategorijā W1a un pēc tam W1b kategorijā, un, otrkārt, Komisijas lēmumu, ar kuru lūdz grozīt iepriekš minēto pirmo lēmumu par prasītāja reģistrāciju, sākot no 2009. gada 25. maija, daudz neizdevīgajā EWS kategorijā W1 b.

Prasītājs norāda, ka apstrīdētajos lēmumos ir pieļauti būtiski formas pārkāpumi, jo tajos nav ievēroti Lēmumā 2008/969/EK (1) paredzētie nosacījumi attiecībā uz formalitātēm, kuras jāievēro saistībā ar reģistrāciju EWS, lai būtu saderīga ar kopienu tiesībām. Prasītājs it īpaši norāda, ka saskaņā ar šī lēmuma 8. panta1. punktu Komisijas kompetentajai iestādei, kas ir atbildīga par līguma parakstīšanu, ir pienākums iepriekš informēt fizisko vai juridisko personu, attiecībā uz kuru ir iesniegts pieteikums tās reģistrācijai EWS sistēmā, par iespējamu ar to saistīto datu reģistrāciju. Turklāt saskaņā ar šī lēmuma 3. panta 1. punkta c) apakšpunktu reģistrācijai ir jābūt pienācīgi pamatotai.

Tāpat prasītājs apgalvo, ka Lēmuma 2008/969/EK 8. pantā paredzēto nosacījumu neievērošana ir Kopienu tiesībās atzīto pamattiesību un principu pārkāpums. Pēc prasītāja uzskatiem, Komisijas rīcība ir pretēja Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā paredzētajam labas pārvaldības principam, jo Komisija laicīgi un atbilstīgi, kā tas ir paredzēts Lēmuma 2008/969/EK 8. panta 1. punktā, nav to informējusi, tādējādi liedzot iespēju izteikt savu viedokli. Prasītājs apgalvo, ka Komisija neievēroja arī savu pienākumu ievērot pienācīgu rūpību. Komisijas rīcība tāpat bija pretēja Labas administratīvās prakses kodeksa, kas Eiropas Komisijas darbiniekiem jāievēro attiecībās ar sabiedrību, 1. pantam.

Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi tā tiesības tikt uzklausītam, tiesības uz aizstāvību, kā arī nevainīguma prezumpciju, jo prasītājam nebija iespējas paust savu viedokli un iesniegt iebildumus par lēmumiem saistībā ar tā reģistrāciju EWS, kurus pieņēma kompetentā Komisijas iestāde.

(1) Lēmums 2008/969/EK, Euratom: Komisijas 2008. gada 16. decembra Lēmums par agrās [agrīnās] brīdināšanas sistēmu Komisijas kredītrīkotāju un izpildaģentūru vajadzībām (OV L 344, 125. lpp.).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 282/60

Prasība, kas celta 2009. gada 28. septembrī — Fuller & Thaler Asset Management/ITSB (“BEHAVIOURAL INDEX”)

(Lieta T-383/09)

2009/C 282/112

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Fuller & Thaler Asset Management, Inc., San Mateo (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — S. Malynicz, Barrister)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 11. jūnija lēmumu lietā R 138/2009-1; un

— piespriest atbildētājam segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “BEHAVIOURAL INDEX” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 36. klasē

Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome i) esot pieļāvusi kļūdu attiecībā uz preču zīmes nozīmi un sintaksi, tāpat kā attiecībā uz to, vai tā var būt attiecīgās preces un pakalpojumus nepastarpināti un tieši aprakstošs apzīmējums; ii) neesot pēc savas iniciatīvas konstatējusi apstākļus, kas parādītu, ka attiecīgā Kopienas preču zīme bija aprakstoša no konkrētās sabiedrības daļas viedokļa, lai arī tā pareizi secināja, ka konkrētā sabiedrības daļa bija specializēta; un iii) neņēma vērā sabiedrības intereses, kas ir pamatā šim atteikuma pamatojumam un no pieejamajiem pierādījumiem nesecināja, ka attiecīgajā specializētajā jomā pastāvēja saprātīga iespēja, ka citi tirgus dalībnieki šajā jomā varētu gribēt attiecīgo Kopienas preču zīmi izmantot nākotnē.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 256/32

Prasība, kas celta 2009. gada 24. augustā — Colegio Oficial de Farmacéuticos de Valencia/Komisija

(Lieta T-337/09)

2009/C 256/58

Tiesvedības valoda — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Colegio Oficial de Farmacéuticos de Valencia, Valensija (Spānija) (pārstāvis — E. Navarro Varona, abogada)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītāja prasījumi:

— atbilstoši EKL 230. un 231. pantam atcelt Komisijas 2009. gada 15. jūnija lēmumu, ar kuru daļēji atteikts Colegio Oficial de Farmacéuticos de Valencia piekļūt informācijai, ko tā sākotnēji lūgusi 2008. gada 23. oktobrī un pēc tam šo lūgumu apstiprinājusi 2009. gada 19. janvārī;

— piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šī prasība ir vērsta pret Komisijas lēmumu, ar kuru prasītājai daļēji ir atteikts piekļūt noteiktiem dokumentiem, ko sagatavojusi konsultantu sabiedrība ECORYS Nederland BV2007. gada 22. jūnija ziņojuma ar nosaukumu “Study of regulatory restrictions in the field of pharmacies” (Pētījums par reglamentējošiem, aptiekām piemērojamiem ierobežojumiem) radīšanai, kas domāts Iekšējā tirgus ģenerāldirekcijai un atbildētājas dienestiem.

Savas prasības atbalstam prasītāja atsaucas uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (1).

Prasītāja norāda, ka apstrīdētajā lēmumā ir šādi trūkumi:

— nav norādīts pamatojums;

— kļūdains izņēmuma, kas saistīts ar juridiskas personas komerciālām interesēm, ieskaitot tās, kas attiecas uz intelektuālo īpašumu, vērtējums;

— acīmredzama kļūda pamatojumā, jo tajā nav vērtēts augstāko sabiedrības interešu nosacījums;

— nav ievēroti termiņi, lai sniegtu atbildi uz apstiprinošo lūgumu par piekļuvi dokumentiem.

(1) OV L 145, 43. lpp.
—

pakārtoti — atcelt Komisijas 2009. gada 19. marta Lēmumu, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu un uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF), tiktāl, ciktāl ar to no Kopienas finansējuma izslēdz Dānijas deklarētos izdevumus, ciktāl izslēgšana no Kopienu finansējuma pamatota ar: — noteikumu pārkāpumiem un trūkumiem, pārbaudot atbilstību atmatā atstātām platībām 2002., 2003. un/vai 2004. gadā, un/vai — noteikumu pārkāpumiem un trūkumiem attiecībā uz attālās izpētes pārbaudi 2003. un/vai 2004. gadā;
—

atcelt Padomes 2009. gada 26. janvāra Regulu (EK) Nr. 91/2009, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam, ciktāl — pārkāpjot Padomes 1995. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 56, 1. lpp.), 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta noteikumus, nav ticis ievērots trīs mēnešu termiņš, lai paziņotu par konstatēto saistībā ar sabiedrības statusu, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos; — pārkāpjot Regulas Nr. 384/96 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmā ievilkuma pirmās daļas noteikumus, ar apstrīdēto regulu nepamatoti ir noraidīts prasītāju lūgums atzīt sabiedrības statusu, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos; — pārkāpjot Regulas Nr. 384/96 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmā ievilkuma otrās daļas noteikumus, ar apstrīdēto regulu nepamatoti ir noraidīts prasītāju lūgums atzīt sabiedrības statusu, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos; — secinājumi ir pamatoti ar nepilnīgu informāciju, pārkāpjot ar Kopienu tiesisko kārtību administratīvajā procedūrā nodrošināto pienākumu rūpīgi un objektīvi izvērtēt visus konkrētā gadījuma atbilstošos apstākļus; — neievērojot Kopienu vispārējos tiesību principus, it īpaši labas pārvaldības principu, ar apstrīdēto regulu tiek uzlikta nepamatota pierādīšanas nasta ražotājiem-eksportētājiem, kuri lūdz atzīt sabiedrības statusu, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos; — pārkāpjot 1. panta 1. un 2. punktu, 2. pantu, 3. panta 1. punktu, 5., 6., 8. pantu, 10. panta 1. punktu, 11. un 15. pantu Padomes 1997. gada 6. oktobra Regulā (EK) Nr. 2026/97 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalsts (OV L 288, 1. lpp.),, ar apstrīdēto regulu tiek pamatoti kompensāciju maksājumi subsīdijām, atsakoties atzīt sabiedrības statusu, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos; — pārkāpjot Regulas Nr. 384/96 2. panta 10. punkta noteikumus, ar apstrīdēto regulu netiek koriģēta pierādītā atšķirība, kas ietekmē cenu salīdzināšanu; — pārkāpjot EKL 253. panta noteikumus, ar apstrīdēto regulu nav pamatots apstiprinājums noraidījumam par sabiedrības statusu, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos; — šie secinājumi izriet no procedūras, kurā pārkāptas prasītāju pamattiesības uz aizstāvību, tādējādi tām faktiski kavējot apstrīdēt secinājumus, kuri ir būtiski tiesību noteikšanai, kā arī izmeklēšanas rezultātus;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 141/53

Prasība, kas celta 2009. gada 10. aprīlī — Ningbo Yonghong Fasteners/Padome

(lieta T-150/09)

2009/C 141/109

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd (pārstāvji — F. Graafsma un J. Cornelis, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Padomes Regulu (EK) Nr. 91/2009, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam un

— piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja lūdz atcelt Padomes 2009. gada 26. janvāra Regulu (EK) Nr. 91/2009, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam (1), apgalvodama, ka ir noticis Regulas (EK) Nr. 384/96 (2) 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums un ir pieļauta acīmredzama kļūda, vērtējot faktus, kad ir ticis noraidīts prasītājas Market Economy Treatment (turpmāk tekstā — “MET”) pieprasījums.

Prasītāja apgalvo, ka, pirmkārt, Komisija nav pieņēmusi lēmumu MET Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta otrajā daļā paredzētajā termiņā. Tā uzskata, ka, pieņemot lēmumu par MET pēc visas antidempinga anketā pieprasītās informācijas saņemšanas, Komisija ir pārkāpusi tai iepriekš minētajā normā paredzēto pienākumu, kura mērķis ir nodrošināt, ka jautājums par to, vai ražotājs atbilst MET kritērijiem, nav izlemjams, pamatojoties uz tā ietekmi uz dempinga starpības aprēķinu.

Otrkārt, prasītāja norāda, ka Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka prasītājas galvenās izejvielas — tērauda velmētās stieples — būtībā neatspoguļoja tirgus vērtību atbilstoši Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 7. punkta c) apakšpunktam. Tiek norādīts, ka šī acīmredzamā kļūda vērtējumā ir saistāma ar to, ka Komisija un Padome nav izpildījušas pietiekamas rūpības un labas pārvaldības pienākumus, rūpīgi un neatkarīgi izvērtējot visus tām iesniegtos pierādījumus.

Visbeidzot, prasītāja norāda, ka Padomes veiktā Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta interpretācija ir nepieņemama un tādējādi — minētas normas pārkāpums. Prasītāja turklāt apgalvo, ka Padomes veiktajā 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta interpretācijā ne tikai tiek ignorēts fakts, ka MET izvērtējumā jāņem vērā uzņēmuma specifika, bet Padomes interpretācija paredz arī nesaprātīgu pienākumu nastu. Turklāt prasītāja uzskata, ka ar Padomes interpretāciju tiek atņemta jēga iespējai pielāgot ražošanas izmaksas, kuras ietekmējusi īpaša tirgus situācija, atbilstoši Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 5. punktam, un kā tāda tā ir pretrunā ar pienākumu interpretēt Kopienu tiesību normas atbilstoši to saturam un mērķim.

(1) OV L 29, 1. lpp.

(2) Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 56, 1. lpp.).