ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 297/45

Prasība, kas celta 2020. gada 10. jūlijā – Jindal Saw un Jindal Saw Italia/Komisija

(Lieta T-441/20)

(2020/C 297/59)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Jindal Saw Ltd (Ņūdeli, Indija), Jindal Saw Italia SpA (Trieste, Itālija) (pārstāvji: R. Antonini, E. Monard un B. Maniatis, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/526 (2020. gada 15. aprīlis), ar ko pēc Vispārējās tiesas sprieduma lietā T-300/16 atkārtoti nosaka galīgo kompensācijas maksājumu Indijas izcelsmes plastiskā čuguna (saukta arī par čugunu ar lodveida grafītu) cauruļu un caurulīšu importam attiecībā uz Jindal Saw Limited;

— piespriest Komisijai atlīdzināt šīs tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza septiņus pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 597/2009 16. panta 1. punkts un ka nav ievērots vispārējais atpakaļejoša spēka aizlieguma princips.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots vispārējais atpakaļejoša spēka aizlieguma princips un vispārējais tiesiskās noteiktības princips.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 266. un 264. pants.

4. Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots samērīguma princips un ka ir pārkāpts LES 5. panta 1. un 4. punkts.

5. Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un ka ir pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants.

6. Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Savienības Muitas kodeksa 103. pants un LESD 296. pants.
—

pakārtoti: i) daļēji atcelt pārsūdzētā lēmuma par datiem 1. pantu, ciktāl ar to ir prettiesiski pieprasīti izmeklēšanai nenozīmīgi iekšējie dokumenti; un/vai ii) daļēji atcelt pārsūdzētā lēmuma par datiem 1. pantu, lai ļautu neatkarīgiem, EEZ teritorijā kvalifikāciju ieguvušiem advokātiem pašrocīgi pārbaudīt pārsūdzētajā lēmumā par datiem minētos dokumentus, lai novērstu to, ka ir jāiesniedz izmeklēšanai acīmredzami nenozīmīgi dokumenti un/vai personīgi dokumenti; un/vai iii) daļēji atcelt pārsūdzētā lēmuma par datiem 1. pantu, ciktāl ar to ir prettiesiski pieprasīts iesniegt nenozīmīgus dokumentus, kuri pēc būtības ir personīgi un/vai privāti;
C 297/44

Prasība, kas celta 2020. gada 10. jūlijā – Jindal Saw un Jindal Saw Italia/Komisija

(Lieta T-440/20)

(2020/C 297/58)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Jindal Saw Ltd (Ņūdeli, Indija), Jindal Saw Italia SpA (Trieste, Itālija) (pārstāvji: R. Antonini, E. Monard un B. Maniatis, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/527 (2020. gada 15. aprīlis), ar ko pēc Vispārējās tiesas sprieduma lietā T-301/16 atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu Indijas izcelsmes plastiskā čuguna (saukta arī par čugunu ar lodveida grafītu) cauruļu un caurulīšu importam attiecībā uz Jindal Saw Limited;

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza septiņus pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1225/2009 10. panta 1. punkts un ka nav ievērots vispārējais atpakaļejoša spēka aizlieguma princips.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots vispārējais atpakaļejoša spēka aizlieguma princips un vispārējais tiesiskās noteiktības princips.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 266. un 264. pants.

4. Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots samērīguma princips un ka ir pārkāpts LES 5. panta 1. un 4. punkts.

5. Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un ka ir pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants.

6. Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Savienības Muitas kodeksa 103. pants un LESD 296. pants.
3.

Trešais pamats ir balstīts uz iebildi par prettiesiskumu attiecībā uz Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1238/2013 (2013. gada 2. decembris), ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē noteikto pagaidu maksājumu par Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtīta kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importu, 3. panta 2. punktu, Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2017/367 (2017. gada 1. marts), ar kuru nosaka galīgo antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no Ķīnas Tautas Republikas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam pēc termiņbeigu pārskatīšanas, kas veikta saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 11. panta 2. punktu, un izbeidz daļējas starpposma pārskatīšanas izmeklēšanu, kas veikta saskaņā ar Regulas (ES) 2016/1036 11. panta 3. punktu, 2. panta 2. punktu, Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1239/2013 (2013. gada 2. decembris), ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu tādu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā vai kurus nosūta no Ķīnas Tautas Republikas, 2. panta 2. punktu, un Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2017/366 (2017. gada 1. marts), ar kuru nosaka galīgos kompensācijas maksājumus Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no Ķīnas Tautas Republikas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam pēc termiņbeigu pārskatīšanas, kas veikta saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1037 18. panta 2. punktu, un izbeidz daļējas starpposma pārskatīšanas izmeklēšanu, kas veikta saskaņā ar Regulas (ES) 2016/1037 19. panta 3. punktu, 2. panta 2. punktu, ar kuriem Komisijai ir piešķirtas pilnvaras atzīt par nederīgiem saistību rēķinus un uzdot muitas iestādēm iekasēt maksājumus par agrāko importu, kas jau laists brīvā apgrozībā.
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu un IPCEI paziņojumu (2), jo, uzskatīdama, ka atbalsts ir saderīgs ar iekšējo tirgu, tā esot pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā. Šim pamatam ir četras daļas: — pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir kļūdījusies, konstatēdama, ka pastāvīgais savienojums atbilst Eiropas interesēm; — otrkārt, tiek apgalvots, ka Komisija ir kļūdījusies, konstatēdama, ka šis atbalsts ir nepieciešams: īstenībā atbalstam trūkstot stimulējošās ietekmes, un tas neapmierinot prasības attiecībā uz hipotētisko scenāriju un IPCEI paziņojumā minētā alternatīvā projekta esamību. Komisija esot arī kļūdījusies, pārsūdzētajā lēmumā izmantodama pārmērīgi zemu iekšējās atdeves koeficientu (IRR), jo tas aprēķināts, balstoties uz pārāk īsu projekta ekspluatācijas ilgumu – 40 gadiem, kas neatbilst šādas infrastruktūras reālajam ekspluatācijas ilgumam, t.i., laikposmam, kurā Femern A/S varēs saimnieciski izdevīgi ekspluatēt šo pastāvīgo savienojumu; — treškārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir kļūdījusies, atzīdama, ka šis atbalsts ir samērīgs, jo šim atbalstam trūkstot ierobežojuma laika ziņā. Komisija esot pieļāvusi arī vairākas acīmredzamas kļūdas finansējuma deficīta izvērtējumā. Komisija esot kļūdaini balstījusies uz iepriekš minēto ļoti īso projekta ekspluatācijas ilgumu, kā rezultātā ir palielinājusies izmaksu attiecība pret ieņēmumiem no pastāvīgā savienojuma darbības; Komisija esot par zemu novērtējusi prognozētos Femern A/S ieņēmumus un pārvērtējusi prognozētās izmaksas, it īpaši ar to, ka finansējuma deficīta izvērtējumā iekļāvusi darbības izmaksas. Visbeidzot, Komisija esot kļūdaini secinājusi, ka atbalsta elements ir procenti, ko Femern A/S maksā Dānijas valstij, savukārt, tā kā neviens privātais operators nav vēlējies ieguldīt šajā projektā, ja vien tam netiktu sniegts ievērojams valsts atbalsts, atbalsta elements ir visu valsts piešķirto aizdevumu un ar valsts galvojumiem nodrošināto aizdevumu kopsumma; — ceturtkārt, tiek apgalvots, ka Komisija ir kļūdījusies, secinādama, ka šis atbalsts neizraisa konkurences izkropļojumu, jo īstenībā šis atbalsts izraisot Femern A/S dominējošu stāvokli attiecīgajā tirgū, jaudas pārpalikumu un Femern A/S spēju piedāvāt cenas, kas nesedz izmaksas. Komisija neesot atzinusi, ka šīs negatīvās sekas pārsniedz ar atbalstu radītās pozitīvās sekas.
—

Atcelt Vienotā noregulējuma valdes 2020. gada 15. aprīļa lēmumu (SRB/ES/SRF/2020/24) par ex ante iemaksu Vienotajā noregulējuma fondā 2020. gadā aprēķināšanu (“Decision of the Single Resolution Board of 15 April 2020 on the calculation of the 2020 ex ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/2020/24)”), kā arī tā pielikumus un, proti, tiktāl, ciktāl šis lēmums un tā pielikumi skar summas, kas prasītājai ir jāmaksā, kā arī
8.

Astotais prasības pamats (pakārtoti): aprēķina bāzes juridiskā pamatojuma neesamība spēkā neesamība, to skatot kopā ar Deleģētās regulas (ES) 2015/63 3. panta 11. punktu vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpuma dēļ, jo kredītiestādes, kurām saskaņā ar to valstu grāmatvedības standartiem bilances pasīvu sadaļā ir jāuzrāda fiduciārās saistības, bez jebkāda objektīva pamatojuma tiek vērtētas atšķirīgi salīdzinājumā ar kredītiestādēm, kurām to valstu grāmatvedības standartos netiek prasīts uzrādīt fiduciārās saistības vai kuras atskaitās saskaņā ar SFPS.
2.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija esot pārkāpusi konkrētus LESD noteikumus un Eiropas tiesību vispārējos principus saistībā ar diskriminācijas aizliegumu, pakalpojumu sniegšanas brīvību un uzņēmējdarbības brīvību, kas ir bijuši ES gaisa transporta liberalizācijas pamatā kopš 1980. gadu beigām. ES gaisa transporta tirgus liberalizācija atļāva izveidoties īstām zemo cenu aviosabiedrībām visā Eiropas mērogā. Eiropas Komisija neesot ņēmusi vērā kaitējumu, kas šādām Eiropas mēroga aviosabiedrībām un to lomai Somijas gaisa telpas savienojamībā radies COVID-19 krīzes dēļ, atļaujot Somijai rezervēt atbalstu tikai Finnair. LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktā ir noteikts izņēmums no valsts atbalsta aizlieguma atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam, bet tajā nav noteikts izņēmums no citām LESD normām un principiem.
—

un līdz ar to konstatēt, ka maksājumi, ko laikposmā no 2011. gada 29. jūnija līdz 2015. gada 16. jūnijam 1. prasītāja bija veikusi par labu Komisijai 16 400 000 EUR apmērā, tiem pieskaitot aprēķinātos kompensācijas procentus 1 420 610 EUR apmērā un tādējādi veidot kopējo summu 17 820 610 EUR, Komisijai ir jāieskaita pret naudas sodu, ko Vispārējā tiesa patstāvīgi ir noteikusi lietā Westfälische Drahtindustrie u.c./Komisija (T-393/10, EU:T:2015:515) no 2015. gada 15. jūlija, un ka tātad šis naudas sods ir ticis pilnībā samaksāts ar 2019. gada 17. oktobrī veikto maksājumu 18 149 636,24 EUR apmērā; un
Prasība, kas celta 2020. gada 11. maijā – Zhejiang Hangtong Machinery Manufacture un Ningbo Hi-Tech Zone Tongcheng Auto Parts/Komisija

(Lieta T-278/20)

(2020/C 222/37)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Zhejiang Hangtong Machinery Manufacture Co. Ltd (Taizhou, Ķīna), Ningbo Hi-Tech Zone Tongcheng Auto Parts Co. Ltd (Ningbo, Ķīna) (pārstāvji: K. Adamantopoulos un P. Billiet, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto regulu, ciktāl tā attiecas uz prasītājām; un

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanas izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājas lūdz atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/353 (2020. gada 3. marts), ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes tērauda riteņu importam (1).

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas tiesību un faktu vērtējuma kļūdas un pieļāvusi apļveida argumentāciju, pirmkārt, secinot, ka prasītājas pastāvīgi neesot pienācīgi sadarbojušās ar Komisiju, un šī iemesla dēļ, pamatojoties uz Pamatregulas (2) 17. panta 4. punktu, otrkārt, konstatējot, ka prasītājas esot pieprasījušas tām piemērot individuālo dempinga starpību tā vietā, lai tās iekļautu ražotāja eksportētāja izlasē saskaņā ar Pamatregulas 17. panta 1. un 2. punktu, tādējādi arī pārkāpjot Pamatregulas 6. pantu un, treškārt, piemērojot prasītājām maksimālo atlikušo antidempinga maksājumu, kas kā soda mērs paredzēts pusēm, kas nav sadarbojušās vai nav par sevi informējušas, tādējādi pārkāpjot arī Pamatregulas 2., 3. pantu un 9. panta 4. punktu, un tiesiskās paļāvības, labas pārvaldības, nediskriminācijas un samērīguma principus.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas tiesību un faktu vērtējuma kļūdas, pārkāpusi labas pārvaldības principu, neesot norādījusi pienācīgu pamatojumu un sniegusi kļūdainu un pretrunīgu argumentāciju, pirmkārt, piemērojot prasītājām jēdzienu “pieejamie fakti”, otrkārt, neņemot vēra prasītāju normālo vērtību un eksporta cenu vai alternatīvas metodes, lai noteiktu prasītāju eksporta cenu attiecībā uz prasītāju dempinga starpības aprēķināšanu pretēji Pamatregulas 2. panta 6. punkta a) apakšpunktam, 8., 10. un 11. punktam, 3., 6. pantam, 9. panta 4. punktam, 18. panta 1. un 3. punktam, kā arī PTO Antidempinga līguma 2., 3. pantam, 6. panta 6. un 8. punktam un II pielikuma 3. punktam.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi prasītāju tiesības uz aizstāvību, pirmkārt, atsakoties aprēķināt un izpaust viņu normālo vērtību pretēji Pamatregulas 20. panta 2. un 4. punktam un PTO Antidempinga līguma 12.2. pantam un, otrkārt, neizpaužot informāciju, ko tā izmantoja, aprēķinot prasītāju dempinga starpību un nodarīto kaitējumu.

(1) OV 2020 L 65, 9. lpp.

(2) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV 2016 L 176, 21. lpp.).
C 215/57

Prasība, kas celta 2020. gada 5. maijā – Oatly/EUIPO (“IT'S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS”)

(Lieta T-253/20)

(2020/C 215/65)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Oatly AB (Malmö, Zviedrija) (pārstāvis: M. Johansson, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Informācija par procesu EUIPO

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 035 560

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 7. februāra lēmums lietā R 2446/2019-5

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest EUIPO segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

Izvirzītais pamats:
1.

Prasītāji apgalvo, ka Deloitte novērtējums esot izstrādāts atbilstoši VNV interesēm un ar to tiekot nodarīts kaitējums akcionāriem tostarp tāpēc, ka — ar to esot par zemu novērtēti atliktie nodokļu kredīti, kurus Banco Santander esot pilnībā saņēmusi; — ar to netiekot ņemts vērā, ka ieņēmumus nenesošu aizdevumu segums, ievērojot garantijas un rezerves, ir tuvu 100 %; — ar to esot par zemu novērtēts ieņēmumus nesošu aizdevumu portfelis; — ar to netiekot novērtēti grupas Banco Popular aktīvi kopumā, jo juridiskās personas Banco Popular aktīvi esot nodalīti no tās meitasuzņēmumu un uzņēmumu, kur tai ir dalība, aktīviem; — ar to netiekot ņemts vērā tas, ka nekustamā īpašuma aktīvu neto grāmatvedības vērtība pēc rezervju atskaitīšanas esot 10 896 miljoni EUR.
—

Prasītājs apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu atbildētāja cenšas viņam liegt būtiskas sociālā nodrošinājuma tiesības (in specie apdrošināšanu nāves un invaliditātes gadījumā), pamatojoties uz konstatētajām ģenētiskajām īpašībām un/vai iespējamo invaliditāti. Pieprasot prasītājam atteikties no šīm sociālā nodrošinājuma tiesībām, pretējā gadījumā draudot izbeigt darba līgumu, EIB rīkojās, pārkāpjot prasītāja pamattiesības. Atbildētājas rīcība ir diskriminējoša, ciktāl ar to tiek mēģināts ierobežot prasītāja sociālās nodrošināšanas pamattiesības, pamatojoties uz patvaļīgu iemeslu (“ļoti/ārkārtīgi zemu” invaliditātes risku nākotnē) un norādot patvaļīgu laika posmu (5 gadi).
—

uzdot Komisijai samaksāt nokavējuma procentus par a) punktā minēto summu, proti, par kompensāciju, kas atbilst nokavējuma procentiem par atceltā naudas soda daļu. Nokavējuma procenti jāaprēķina atbilstoši ECB refinansēšanas operācijām noteiktajai likmei pieskaitot 3,5 procentpunktus (aprēķinot no kompensācijas 300 637,32 EUR apmērā, tie ir 28,83 EUR dienā) vai arī atbilstoši Vispārējās tiesas noteiktai likmei. Šie nokavējuma procenti ir jāaprēķina par laikposmu no datuma, kad Komisija atmaksāja pamatsummu 2019. gada 11. decembrī, vai sākot no dienas, kad Vispārējā tiesa pasludinās spriedumu šajā lietā, vai arī par laikposmu no datuma, kuru noteiks Vispārējā tiesa;
2.

Otrais pamats ir par to, ka apstrīdētais lēmums Nr. EASO/ED/2019/509 esot prettiesisks šādu iemeslu dēļ: — pārkāpumu dēļ, kas izriet no acīmredzamas kļūdas vērtējumā, tiesību kļūdas un nepietiekama pamatojuma, it īpaši saistībā ar pieteikumu par atkāpšanos no amata atbilstoši Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 47. panta b) punkta ii) apakšpunktam un uz iespēju atsaukt šādu pieteikumu (otrā atcelšanas pamata pirmais iemesls), — esot pārkāptas prasītājas tiesības uz labu pārvaldību (Hartas 41. pants) un rūpības pienākums (Civildienesta noteikumu 24. pants, ko piemēro pēc analoģijas), kurš tostarp izpaužas kā viņas tiesības uz to, ka administrācija ņem vērā viņas intereses (otrā atcelšanas pamata otrais iemesls).
1.

Prasības pirmais pamats attiecas uz LESD 107. panta pirmās daļas pārkāpumu, jo atbrīvojums no nodokļa neesot priekšrocība. Pirmā pamata atbalstam tiek apgalvots, ka atbrīvojumi no nodokļa, uz kuriem attiecas apstrīdētie lēmumi, nerada ekonomisku priekšrocību, savukārt šā atbrīvojuma atcelšana ostas iestādei radītu ekonomisku slogu, jo tai ir jāturpina veikt vispārējās nozīmes ieguldījumu finansēšanu no saviem līdzekļiem.
b)

Pamati attiecībā uz korekciju, kas izriet no audita FV/2016/002/IT saistībā ar ražotāju organizācijām un darbības programmām 4. Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 543/2011 (2011. gada 7. jūnijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 piemērošanai attiecībā uz augļu un dārzeņu un pārstrādātu augļu un dārzeņu nozari (4), 26., 27. un 106. pants, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1308/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007 (5), 155. pants attiecībā uz apgalvotajām sistemātiskajām nepilnībām attiecībā uz detalizētu informāciju par ražotāju organizāciju sniegto aplēšu pareizības pārbaudēm, kā arī par it kā pieļautajām nepilnībām, kontrolējot šo organizāciju atzīšanu. 5. Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Regulas (ES) Nr. 543/2011 31. un 106. pants, kā arī Komisijas Deleģētā regula (ES) Nr. 499/2014 (2014. gada 11. marts), ar kuru papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1308/2013 un (ES) Nr. 1306/2013, grozot Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 543/2011 attiecībā uz augļu un dārzeņu un pārstrādātu augļu un dārzeņu nozari (6), saistībā ar to, ka it kā neesot veikta kontrole attiecībā uz atbilstību “demokrātiskuma” kritērijam.
—

tādējādi iepriekš minēto iemeslu dēļ piespriest Eiropas Investīciju bankai segt prasītājam nodarīto morālo kaitējumu 143 915,70 EUR apmērā un mantisko kaitējumu 1 726 988,40 EUR apmērā, vai maksāt jebkādu citu pat lielāku summu, ko ex aequo et bono novērtē Vispārējā tiesa vai eksperti, kopā ar likumiskajiem procentiem par laikposmu no šīs prasības iesniegšanas tiesā līdz pilnīgai summas samaksai;
—

Ieskaiti, kas veikti laikposmā no 2015. gada augusta līdz 2016. gada aprīlim, neesot spēkā saskaņā ar Vācijas tiesībām maksātnespējas jomā. Attiecībā uz summas daļu 274 248,27 EUR apmērā šī pret prasītājas prasījumiem veikto ieskaitu spēkā neesamība izrietot no Vācijas Maksātnespējas likuma (turpmāk tekstā – “InsO”) 95. panta 1. punkta 3. apakšpunkta. Savukārt ieskaiti, kas attiecas uz atlikušo summu 1 144 394,33 EUR apmērā, atbilstoši 2018. gada 25. septembra spriedumam GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG/Komisija (Lieta T-10/16, EU:T:2018:600) tiek uzskatīti par spēkā neesošiem saskaņā ar InsO 96. panta 1. punkta 3. apakšpunktu, lasot to kopsakarā ar InsO (agrākās redakcijas) 133. panta 1. punktu.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi tiesību un faktu kļūdas, konstatēdama pirmšķietamu pārkāpumu; tās izrietot no a) Komisijas nepareizas interpretācijas par to līgumu noteikumiem, kurus Broadcom noslēgusi ar sešiem klientiem (turpmāk tekstā – “līgumi”), b) Komisijas secinājuma, ka tai nebija pienākuma apsvērt līgumu varbūtējo ietekmi uz konkurenci, c) Komisijas nepietiekamā novērtējuma par apgalvoto ierobežojumu pirmšķietamo spēju ierobežot konkurenci un d) Komisijas nepamatotā secinājuma, ka Broadcom ir pirmšķietami dominējošs stāvoklis vienā no attiecīgajiem konkrētajiem tirgiem.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts un VĪN 7.panta 1. punkts: — nododamos pensijas tiesību gadus esot jāaprēķina, pamatojoties uz faktiski pārskaitīto summu, no tās atskaitot novērtējamo kapitālu sākot no datuma, kad iesniegts pieteikums par nodošanu, līdz faktiskajai nodošanas dienai; — PMO esot pieļāvusi kļūdu, aprēķinot nododamās pensijas tiesības tikai uz valsts administrācijas pagaidu lēmumā norādītās summas pamata, lai gan faktiski pārskaitītā summa bija ne tikai kapitāla novērtēšanas rezultāts laikā no datuma, kad iesniegts pieteikums par tiesību nodošanu, līdz faktiskajai nodošanas dienai.
8.

Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums.
8.

Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvotā atkāpe nav jāattaisno saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, kurām prima facie ir piemērojams 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums.
8.

Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nospriežot, ka apgalvoto atkāpi nevar attaisnot saistībā ar nodokļa uzlikšanu netirdzniecības finansiālai peļņai no pieļaujamām aizdevuma attiecībām, uz kurām prima facie attiecas 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) likuma (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010) 371EB pants. Komisijas lēmums arī esot prettiesisks attiecībā uz “pieļaujamo līdzekļu” un “saskaņotu procentu” atbrīvojumiem, jo tajā neesot norādīts nekāds to attaisnojuma vai attaisnojuma neesamības pamatojums.