Keywords

Summary



Keywords

1. Sociālā politika – Vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmēji – Vienlīdzīga darba samaksa – Vienlīdzīga attieksme – Valsts noteikums, kas noteiktu darba vietu rezervē sievietēm – Pieņemšana darbā uz nepilnu darba laiku, slēdzot līgumu uz nenoteiktu laiku – Tiešas diskriminācijas neesamība – Vēlāka nepilna darba laika darba ņēmēju izslēgšana no iespējamās iecelšanas par štata darbinieku – Izslēgšana, kas attiecas tikai uz sievietēm – Tieša diskriminācija – Nepieļaujamība, ņemot vērā Direktīvu 76/207 – Apstāklis, kas šādu izslēgšanu padara pieļaujamu

(EK līguma 119. pants (EK līguma 117.–120. pantu aizstāj EKL 136.–143. pants); Padomes Direktīva Nr. 76/207)

2. Sociālā politika – Vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmēji – Pieeja darbam un darba apstākļi – Vienlīdzīga attieksme – Līgumā noteikta pagaidu personāla, kas strādā nepilnu darba laiku, izslēgšana no iekļaušanas štata darbinieku skaitā – Izslēgšana, kas attiecas galvenokārt uz sievietēm – Netieša diskriminācija – Nepieļaujamība, nepastāvot objektīvam pamatojumam – Valsts tiesas kompetencē esošs vērtējums

(Padomes Direktīvas Nr. 76/207 3. pants)

3. Sociālā politika – Vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmēji – Pieeja darbam un darba apstākļi – Vienlīdzīga attieksme – Nodarbinātības nepilnu darba laiku neieskaitīšana, aprēķinot darba stāžu – Izslēgšana, kas attiecas galvenokārt uz sievietēm – Netieša diskriminācija – Nepieļaujamība, nepastāvot objektīvam pamatojumam – Valsts tiesas kompetencē esošs vērtējums – Apstākļi, kas padara pieļaujamu proporcionālu nodarbinātības nepilnu darba laiku ieskaitīšanu minētajā aprēķinā

(Padomes Direktīva Nr. 76/207)

4. Sociālā politika – Vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmēji – Pieeja darbam un darba apstākļi – Vienlīdzīga attieksme – Pierādīšanas pienākums, nepastāvot tiešai vai netiešai diskriminācijai

(Padomes Direktīva 97/80)

Summary

1. Līguma 119. pants un Direktīva 76/207 par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba, profesionālās izglītības un izaugsmes iespējām un darba apstākļiem, ir jāinterpretē tādējādi, ka tādas valsts normas pastāvēšana un piemērošana, kas paredz, ka tikai apkopējas un tātad tikai sievietes var pieņemt darbā uz nepilnu laiku, noslēdzot līgumu uz nenoteiktu laiku, pati par sevi neveido sievietēm nelabvēlīgu tiešu diskrimināciju dzimuma dēļ. Tomēr, pēc tam liedzot darbinieku kategorijām, ko saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu, kam ir likuma spēks, veido vienīgi sievietes, iespēju tikt ieceltām par štata darbiniekiem ar atsauci, kas ir šķietami neitrāla attiecībā uz darbinieka dzimumu, veido tiešu diskrimināciju dzimuma dēļ Direktīvas 76/207 nozīmē. Lai nepastāvētu tieša diskriminācija dzimuma dēļ, faktoram, kas raksturo kategoriju, kurai pieder izslēgtais darbinieks, jābūt tādam, kas šo darbinieku nostāda objektīvi atšķirīgā situācijā attiecībā uz iecelšanu par štata darbinieku, salīdzinot ar tiem darbiniekiem, kuriem šāda iespēja ir.

(sal. ar 40. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)

2. Ja daudz lielāku procentu sieviešu dzimuma darba ņēmēju nekā vīriešu dzimuma darba ņēmēju skar koplīgumu normās noteiktais aizliegums ieskaitīt štata darbiniekos pagaidu personālu, kas strādā nepilnu darba laiku, tas veido netiešu diskrimināciju. Šāda situācija ir pretrunā Direktīvas 76/207 par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba, profesionālās izglītības un izaugsmes iespējām un darba apstākļiem, 3. pantam, ja vien atšķirīgu attieksmi pret šiem darba ņēmējiem un darba ņēmējiem, kas strādā pilnu darba laiku, neattaisno faktori, kam nav nekāda sakara ar diskrimināciju dzimuma dēļ. Valsts tiesas kompetencē ir novērtēt, vai tas tā ir.

(sal. ar 57. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)

3. Ja tā skar daudz lielāku procentu sieviešu dzimuma darbinieku nekā vīriešu dzimuma darbinieku, pilnīga nepilna laika darba izslēgšana, aprēķinot darba stāžu, veido netiešu diskrimināciju dzimuma dēļ, kas ir pretrunā Direktīvai 76/207 par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba, profesionālās izglītības un izaugsmes iespējām un darba apstākļiem, ja vien šo izslēgšanu neizskaidro faktori, kas ir objektīvi attaisnoti un kam nav nekāda sakara ar diskrimināciju dzimuma dēļ. Valsts tiesas kompetencē ir novērtēt, vai tas tā ir.

Nepilna laika darba proporcionāla ieskaitīšana, veicot šo aprēķināšanu, arī ir pretrunā šai direktīvai, ja vien darba devējs nepierāda, ka to attaisno faktori, kuru objektivitāte ir atkarīga īpaši no mērķa, kādu vēlas sasniegt, ņemot vērā darba stāža ilgumu, un gadījumā, ja runa ir par iegūtās pieredzes atzīšanu, – no saistības starp veikto pienākumu raksturu un pieredzi, ko šādu pienākumu veikšana dod pēc noteikta nostrādāto stundu skaita.

(sal. ar 66. punktu un rezolutīvās daļas 3) punktu)

4. Ja darbinieks apgalvo, ka vienlīdzīgas attieksmes princips ir pārkāpts viņam par sliktu un viņš uzrāda faktus, no kuriem var prezumēt, ka ir notikusi tieša vai netieša diskriminācija, Direktīva 97/80 par pierādīšanas pienākumu diskriminācijas gadījumos, kas pamatojas uz dzimumu, jāinterpretē tādējādi, ka atbildētajam ir jāpierāda, ka šis princips nav pārkāpts.

(sal. ar 75. punktu un rezolutīvās daļas 4) punktu)