10

Pārsūdzētajā spriedumā Pirmās instances tiesa tai iesniegtās prasības pamatā esošos faktus ir rezumējusi šādi: “1. Ar [apstrīdēto] Lēmumu Komisija konstatēja dažādu uzņēmumu dalību nolīgumos un saskaņotās darbībās EKL 81. panta 1. punkta nozīmē. 2. Runa ir par šādām astoņām bankām, kas ir [apstrīdētā] lēmuma adresātes: — Erste [..]; — [RZB]; — [BA-CA]; — [..] — [ÖVAG]; — [..] 3. Komisija Apstrīdētā lēmuma adresātēm galvenokārt pārmet, ka tās organizējušas tā saukto “Lombard tīklu”, proti, virkni regulāru sanāksmju (turpmāk tekstā — “apaļie galdi”), kas bija gan vispusīgas pēc savas būtības, gan cieši savstarpēji saistītas formas ziņā, kurās tās regulāri saskaņoja savu rīcību saistībā ar galvenajiem rādītājiem, kas attiecas uz konkurenci Austrijas banku produktu un pakalpojumu tirgū. [..] 15. 1997. gada aprīlī uzzinot par dokumentu, kas ļāva prezumēt, ka Austrijas banku tirgū pastāv nolīgumi vai saskaņotas darbības, kuras ir pretrunā ar EKL 81. pantu, Komisija uzsāka formālu pārbaudes procedūru. 1997. gada 30. jūnijā atbilstoši [..] Regulas Nr. 17 3. pantam, politiskā partija Freiheitlische Partei Östereichs (turpmāk tekstā — “FPÖ”) iesniedza sūdzību par astoņiem Austrijas kredītuzņēmumiem, attiecībā uz kuriem pastāvēja aizdomas, ka tie ir piedalījušies nolīgumos un/vai saskaņotās darbībās, kas ierobežo konkurenci. 16. 1998. gada 23. un 24. jūnijā Komisija vairākās bankās, tostarp lielākajā daļā [apstrīdētā] lēmuma adresāšu, veica iepriekš nepaziņotas pārbaudes. 1998. gada 21. septembrī Komisija nosūtīja lūgumu sniegt informāciju vairākiem kredītuzņēmumiem, attiecībā uz kuriem pastāvēja aizdomas, ka tie ir piedalījušiem šajos nolīgumos vai darbībās, atbilstoši Regulas Nr. 17 11. panta 2. punktam. 17. Tūlīt pēc lūguma sniegt informāciju saņemšanas galvenās attiecīgās bankas izteica priekšlikumu “sadarboties” ar Komisiju lietas izmeklēšanā, piedāvājot “labprātīgi” sniegt informāciju par faktiem (tā vietā, lai izpildītu lūgumu sniegt informāciju), bet atsakoties no nopratināšanas; savukārt Komisijas konkurences ģenerāldirekcijai bija jāatceļ savs lūgums sniegt informāciju un jānosaka tikai “neliels” administratīvais naudas sods. Kaut arī Komisija novērtēja banku gatavību sadarboties, tā noraidīja iespēju panākt jebkādu vienošanos šajā sakarā. 18. Tad visas Apstrīdētā lēmuma adresātes izpildīja lūgumu sniegt informāciju. Šajā gadījumā attiecībā uz lielāko daļu uzdoto jautājumu dažas tomēr apgalvoja, ka tām nav nekāda pienākuma izpildīt lūgumu un tās nevar izpildīt šādu lūgumu, kā arī labprātīgi nodot ar to saistītos dokumentus, ņemot vērā iepriekš minēto sadarbību. Komisija noraidīja šo juridisko nostāju. 19. Neilgi pēc tam attiecīgās galvenās bankas, tostarp prasītājas, [..] nosūtīja Komisijai 132 lappuses garu dokumentu ar nosaukumu “Faktu izklāsts”, kurā tās sīki bija aprakstījušas aizliegtās vienošanās noslēgšanas vēsturi, pēc tam īsumā izklāstījušas savu “apaļo galdu” saturu, par ko liecināja izņemtie dokumenti, kā arī dokumenti, kas tiem tika pieprasīti, un sniegušas tā novērtējumu. Vienlaikus tās iesniedza sešpadsmit atbilstoši “apaļajiem galdiem” sakārtotas dokumentu mapes, kam bija pievienoti detalizēti satura rādītāji. Lai varētu novērtēt kopā ar faktu izklāstu nodoto dokumentu iespējamo papildu nozīmi, Komisija lūdza bankas tai norādīt, vai daži no šiem dokumentiem tai vēl bija nezināmi un attiecīgā gadījumā kuri no tiem. Tās sadarbības partneri neuzskatīja par iespējamu, ne arī par nepieciešamu atbildēt uz šo lūgumu. 20. 1999. gada 13. septembrī Komisija astoņām bankām nosūtīja pieņemto paziņojumu par iebildumiem. [..] Komisija nosūtīja bankām papildu paziņojumu par iebildumiem [..]. 21. 2002. gada 11. jūnijā Komisija pieņēma [apstrīdēto] lēmumu. [..] 22. [Apstrīdētā] lēmuma 1. punktā Komisija ir norādījusi, ka astoņas bankas, kurām ir adresēts minētais lēmums, ir izdarījušas EKL 81. panta 1. punkta pārkāpumu, piedaloties nolīgumos un saskaņotās darbībās par cenām, bankas komisijas maksām un citiem konkurences rādītājiem, kuru mērķis laika posmā no 1995. gada 1. janvāra līdz bija ierobežot konkurenci Austrijas banku produktu un pakalpojumu tirgū. [..] 24. [Apstrīdētā] lēmuma 3. punktā šī lēmuma adresātiem ir uzlikti šādi naudas sodi: — Erste: 37,69 miljoni euro; — RZB: 30,38 miljoni euro; — BA-CA: 30,38 miljoni euro; [..] — ÖVAG: 7,59 miljoni euro; [..]. 25. [Apstrīdētajā] lēmumā ir norādīts, ka Austrijā nolīgumi starp bankām, it īpaši par procentu likmēm un komisijas maksām, ir sena tradīcija, kas līdz pat 1980. gadam daļēji bija pamatota ar juridisku pamatu, kas tomēr tika atcelts vēlākais 1994. gada 1. janvārī, kad Austrijas Republika pievienojās Eiropas Ekonomikas zonai (EEZ) un kad stājās spēkā [likums par banku sistēmu (Bankwesensgesetz)]. 26. Kredītuzņēmumi, izmantojot izveidoto tīklu, tomēr turpināja noslēgt nolīgumus par debeta un kredīta procentu likmēm. 27. [Apstrīdētā] lēmuma 5. sadaļā ir norādīts, ka noslēgtie nolīgumi satura ziņā bija ļoti pilnīgi, lielā mērā oficiāli, kā arī cieši saistīti un ka tie attiecās uz visu Austrijas teritoriju. Katrs bankas produkts tika apspriests vienā īpašā “apaļajā galdā”, kurā piedalījās attiecīgo banku otrās vai trešās hierarhijas pakāpes kompetentās atbildīgās personas. Praksē šis teorētiskais sadalījums netika pilnībā ievērots: laiku pa laikam savstarpēji saistītus jautājumus, kas attiecās uz dažādiem “apaļajiem galdiem”, izlēma tikai vienā vienīgā līmenī. Visbeidzot šie “apaļie galdi” bija daļa no visa darbību kopuma. 28. Galveno Austrijas banku vadības pārstāvji kā augstākais orgāns (ar nosaukumu “Lombard klubs”) tikās vienreiz mēnesī, izņemot augustu. Papildus tēmām, kas skar vispārējās intereses un kas ir neitrālas no konkurences viedokļa, šis varas orgāns apsprieda procentu likmju izmaiņas, ar reklāmu saistītus pasākumus utt. Dažās no šīm sanāksmēm piedalījās Austrijas Nacionālās bankas [..] pārstāvji. 29. Tieši pakāpi zemākā līmenī notika tehniskie “apaļie galdi”, kas ir saistīti ar īpašiem produktiem. Vissvarīgākie šajā sakarā bija “apaļie galdi” par aktīvajiem darījumiem, proti, kredītiem, un par pasīvajiem darījumiem, proti, depozītiem; kā norāda minēto sanāksmju nosaukums, to mērķis ir paredzēt kredīta piešķiršanas un depozītu veidošanas nosacījumus (proti, procentu likmes), un tiem ir jābūt izpildītiem vai nu atsevišķi, vai arī visiem kopā. Starp “Lombard klubu” un šiem “apaļajiem galdiem” notika ļoti intensīva informācijas apmaiņa. 30. Visās Austrijas federālajās zemēs [Länder] regulāri notika daudzi un dažādi reģionālie “apaļie galdi”. Dažās federālajās zemēs “Lombard kluba” un tehnisko “apaļo galdu” hierarhiskā struktūra bija vienāda. 31. Par aktīvajiem un/vai pasīvajiem darījumiem rīkoto federālo “apaļo galdu” laikā Vīnes uzņēmumu pārstāvji satikās ar saviem reģionālajiem kolēģiem, lai galvenokārt panāktu, ka to lēmumi tiek piemēroti visā Austrijas teritorijā. 32. Turklāt pastāvēja specializēti “apaļie galdi”, kas veltīti darījumiem, kuri veikti ar uzņēmumiem, darījumiem, kas veikti ar privātpersonām “brīvo profesiju” nozarē, hipotekārajiem kredītiem un būvniecības kredītiem (ko attiecīgi sauc par “Minilombard”, “par lielākajiem klientiem atbildīgo personu “apaļais galds””, ““brīvo profesiju”“apaļais galds””, “hipotekāro kredītu “apaļais galds”” un “ar pasīvajiem darījumiem saistītu būvniecības kredītu “apaļais galds””). 33. Visbeidzot regulāri notika vairāki citi “apaļie galdi” par jautājumiem, kas saistīti ar konkurenci: finanšu direktoru “apaļajā galdā” (Treasurerrunde) tika apspriesti federālie kredīti un jautājumi par procentu likmēm, dažādos “apaļajos galdos” tika aplūkoti jautājumi par komisijas maksām un ar to maksāšanu saistītajām izmaksām (proti, maksājumu “apaļais galds”, “apaļais galds” ar nosaukumu “Ārzemes” un Austrijas kredītuzņēmumu federāciju organizatoriskā komiteja vai Organisationskomitee der österreichischen Kreditinstitutsverbände), klubā “Eksports” (Exportklub) tika apspriests jautājums par eksporta finansēšanu un vēl kāda “apaļā galda” ietvaros tika apspriesti jautājumi par vērtspapīriem (Bankenrunde Wertpapiere), minimālajām izmaksām, komisijas maksām un šiem produktiem piemērojamām procentu likmēm. 34. No šiem specializētajiem “apaļajiem galdiem” atšķīrās vadības kontrolieru “apaļais galds” (Controllerrunde), kurā piedalījās galveno Austrijas banku kompetento dienestu pārstāvji. Tajā tika noteiktas vienotas aprēķinu bāzes un izstrādāti kopīgi priekšlikumi, lai palielinātu peļņu. Šādā veidā bankas pastiprina aprēķinu un izmaksu pārskatāmību banku starpā. 35. Starp visiem šiem “apaļajiem galdiem”, kuru galvenais mērķis bija apspriest kredīta izsniegšanas un depozītu veidošanas nosacījumus, kā arī bankas komisijas maksas, notika regulāra informācijas apmaiņa. Bieži vien vienā līmenī uzsāktas konsultācijas tika atliktas līdz brīdim, kad bija iespējams panākt vienošanos citā līmenī. Visbeidzot, tā kā “Lombard klubs” atradās visaugstākajā līmenī, domstarpību gadījumā tam bija jāizšķir strīds. 36. Lai visā Austrijas teritorijā īstenotu Vīnes “apaļajos galdos” noslēgtos nolīgumus (vai lai pielāgotos šiem nolīgumiem), informācija regulāri tika nodota arī Länder“apaļajiem galdiem” vai, tieši pretēji, Länder“apaļie galdi” to nodeva centrālajiem “apaļajiem galdiem”, kas notika galvaspilsētā. Laiku pa laikam reģionālās institūcijas nosūtīja savus pārstāvjus uz federālajiem “apaļajiem galdiem” par aktīvajiem un/vai pasīvajiem darījumiem. 37. [Apstrīdētajā] lēmumā Komisija ir konstatējusi, ka izmeklēšanā paredzētajā laika posmā (proti, no 1994. gada 1. janvāra līdz 1998. gada jūnija beigām) tikai Vīnē vien bija notikušas vismaz 300 sanāksmes, neņemot vērā daudzus reģionālus “apaļos galdus” [..]. 38. Komisija uzsver īpašo lomu, kāda “Lombard tīklā” bija jumta sabiedrībām, ņemot vērā attiecīgo grupu koordināciju un pārstāvību, proti, Erste (iepriekš — GiroCredit) lomu krājbanku nozarē, RZB lomu Raiffeisen nozarē, ÖVAG lomu krājaizdevumu sabiedrību nozarē. Komisija uzskata, ka šī jumta sabiedrību loma bija tieši saistīta ar “Lombard tīkla” pareizu darbību. No vienas puses, jumta sabiedrības organizēja divpusēju informācijas apmaiņu starp Vīni un Länder pašu grupu iekšienē; no otras puses, tās aizsargāja savas grupas intereses attiecībā pret citām grupām, kas bija karteļa dalībnieces. Komisija uzskata, ka tādējādi citi dalībnieki tās uzskatīja par šo grupu pārstāvēm. Līdz ar to nolīgumi bija noslēgti ne tikai starp šiem uzņēmumiem, bet arī starp grupām.”