ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 209/12

Prasība, kas celta 2012. gada 18. maijā — Viasat Broadcasting UK/Komisija

(Lieta T-210/12)

2012/C 209/20

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Viasat Broadcasting UK Ltd (West Drayton, Middlesex, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Kalsmose-Hjelmborg un M. Honoré, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītāja prasījumi:

— atcelt Komisijas 2011. gada 20. aprīļa lēmumu par valsts atbalstu C/19/09, ko Dānija paredz īstenot TV2 Danmark A/S pārstrukturēšanai;

— piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājs izvirza vienu pamatu, galvenokārt, apgalvojot, ka Eiropas Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neiekļaujot savā vērtējumā atbalstu, kas TV2 Danmark A/S tika piešķirts ar 8 reģionālo TV2 raidstaciju starpniecību.

Šajā ziņā prasītājs apgalvo, ka apraide, ko reģionālās raidstacijas — kuras tiek finansētas, iekasējot televīzijas licenču nodevas — bez atlīdzības nodrošina TV2 Danmark A/S, ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Turklāt ir atgādināts, ka saskaņā ar sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja licenci, ko kultūras ministrs ir izsniedzis TV2 Danmark A/S, TV2 Danmark A/S patur ienākumus no reklāmām, ko gūst no reklāmas pauzēm reģionālajās raidstacijās.

Prasītājs turklāt apgalvo, ka, neņemot vērā valsts atbalstu, kas TV2 Danmark A/S tika piešķirts ar reģionālo raidstaciju starpniecību, atbildētāja nav izvērtējusi TV2 Danmark A/S finansiālo situāciju, ņemot vērā visus ienākumus kā tādus.

Sakarā ar šo kļūdu prasītājs apgalvo, ka viss atbildētājas veiktais pārstrukturēšanas plāna vērtējums ir balstīts uz kļūdainiem pieņēmumiem attiecībā uz TV2 Danmark A/S finansiālo situāciju. Tādēļ prasītājs apgalvo, ka atbildētāja nevarēja apstiprināt, ka ir izpildīti tās pašas Pamatnostādnēs (1) paredzētie nosacījumi.

Līdz ar to prasītājs apgalvo, ka atbildētāja, novērtējot TV2 Danmark A/S piešķirto glābšanas un pārstrukturēšanas atbalstu, nav ievērojusi kritērijus, ko pati Komisija ir noteikusi Kopienas pamatnostādnēs par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai, un kas visbeidzot ir noteikti LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā.

(1) Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai (OV 2004 C 244, 2. lpp.).
—

nodot lietu atpakaļ ITSB ar Vispārējās tiesas ieteikumu konstatēt, ka preču zīme faktiski ir tikusi lietota attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12. klasē, proti, “scooters, parts and fittings for vehicles and apparatus for locomotion by land”, un
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 165/26

Prasība, kas celta 2012. gada 28. martā — Teva Pharma un Teva Pharmaceuticals Europe/EMA

(Lieta T-140/12)

2012/C 165/45

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Teva Pharma BV (Utrehta, Nīderlande) un Teva Pharmaceuticals Europe BV (Utrehta, Nīderlande) (pārstāvji — D. Anderson, QC (Queen’s Counsel), K. Bacon, Barrister, G. Morgan un C. Drew, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt Eiropas Zāļu aģentūras lēmumu, kas ir ietverts tās 2012. gada 24. janvāra vēstulē un ar ko tā ir atteikusies apstiprināt prasītāju pieteikumu izsniegt tiem tirdzniecības atļauju;

— piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza vienu pamatu, apgalvojot, ka atteikums apstiprināt to pieteikumu izsniegt atļauju attiecībā uz reti sastopamu slimību ārstēšanai paredzētu zāļu nepatentētu versiju esot pretrunā pareizi interpretētam Regulas (EK) Nr. 141/2000 (1) 8. pantam. 8. panta formulējumam un iedarbībai, kā arī minētās regulas pamatā esošajai politikai un tās travaux préparatoires esot pretrunā tas, ka reti sastopamu slimību ārstēšanai paredzētu zāļu nepatentēta versija tiek izslēgta no tirgus uz vairāk nekā desmit gadiem, kā tas ir paredzēts minētās regulas 8. panta 1. punktā. Turklāt prasītāji apgalvo, ka 8. panta 3. punktā zināmos apstākļos ir ļauts izsniegt atļauju attiecībā uz līdzīgu produktu minētajā 10 gadu laikposmā, piemērojot atkāpi no 8. panta 1. punkta. Taču šādai atļaujai nevajadzētu pagarināt 10 gadu tirgus izņēmuma statusu attiecībā uz pirmajām reti sastopamu slimību ārstēšanai paredzētajām zālēm.

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 141/2000 par zālēm reti sastopamu slimību ārstēšanai (OV L 18, 1. lpp.).
b)

Padome nav izvairījusies no duplikācijas peļņas atskaitīšanā no eksporta cenas. Padome atskaitīja pirmo hipotētisko maržu 5 % apmērā no ICOF E peļņas, piemērojot pamatregulas 2. panta 9. punktu, un otro hipotētisko maržu 5 % apmērā no ICOF S peļņas, tādējādi atskaitot nesaprātīgu kopējo hipotetisko maržu no veiktās pārdošanas grupas iekšienē. Tas ir acīmredzami pretrunā faktiem un praksei saistībā ar šāda veida komercdarījumiem. Tādējādi Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā saistībā ar iekšgrupas peļņu un tā ir nepareizi, diskriminējoši un nesaprātīgi piemērojusi pamatregulas 2. panta 10. punktu.
—

neveicot korekciju, kura saistīta ar valūtas konvertāciju un kuru prasītājas lūdza veikt saistībā ar pārdošanas apjomiem, kas veikti EUR periodā no 2010. gada janvāra līdz jūnijam, tādēļ, ka būtiska izmeklēšanas perioda daļas laikā ir noticis ilgstošs Indijas rūpijas vērtības pieaugums pret EUR, Padome ir pārkāpusi 2. panta 10. punktu (un it īpaši tā j) apakšpunktu) Padomes 2009. gada 30. novembra Regulā (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (1), kura interpretēta saskaņā ar Pasaules Tirdzniecības organizācijas nolīguma par Nolīguma par 1994. gada Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību VI panta piemērošanu 2. panta 4. punktu un 2. panta 4. punkta 1. apakšpunktu;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 49/29

Prasība, kas celta 2011. gada 12. decembrī — European Dynamics Belgium u.c./Eiropas Zāļu aģentūra

(Lieta T-638/11)

2012/C 49/52

Tiesvedības valoda — grieķu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: European Dynamics Belgium SA (Brisele, Beļģija), European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luksemburga), Evropaïki Dinamiki — Proigmena Sistimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija), European Dynamics UK Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis –B. Christianos, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt Eiropas Zāļu aģentūras (European Medicine Agency; turpmāk tekstā — “EMA”) Lēmumu Nr. EMA/787935/2011, kas prasītājām paziņots 2011. gada 3. oktobrī un ar kuru EMA ir noraidījusi to iesniegto piedāvājumu strīdīgajā konkursā;

— atcelt EMA izpilddirektora pienākumu izpildītāja 2011. gada 9. novembra Lēmumu Nr. EMA/882467/2011, ar kuru noraidīts prasītāju lūgums sniegt informāciju par novērtēšanas komitejas sastāvu;

— piespriest EMA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Ar šo prasību prasītājas lūdz atcelt šādus aktus: pirmkārt, EMA Lēmumu Nr. EMA/787935/2011, kas prasītājām paziņots 2011. gada 3. oktobrī un ar kuru EMA ir noraidījusi to iesniegto piedāvājumu atklātā konkursā EMA/2011/05/DV, un, otrkārt, EMA izpilddirektora pienākumu izpildītāja 2011. gada 9. novembra Lēmumu Nr. EMA/882467/2011, ar kuru EMA ir noraidījusi prasītāju atkārtoti iesniegto lūgumu piekļūt konkursa dokumentiem par novērtēšanas komitejas sastāvu.

Prasītājas lūdz atcelt pirmo minēto apstrīdēto lēmumu saistībā ar to, ka ir pārkāptas būtiskas formas prasības, un it īpaši saistībā ar pamatojuma nenorādīšanu vai nepietiekamu norādīšanu, kā arī pilnīgu pamatojuma nenorādīšanu, jo: 1) pirmajā minētajā apstrīdētajā lēmumā nebija norādīts un vēl joprojām nav norādīts pietiekams pamatojums par prasītāju piedāvājuma noraidīšanas iemesliem un katrā ziņā pamatojums ir kļūdains. It īpaši, prasītājas norāda, ka pirmajā minētajā apstrīdētajā lēmumā nav ietverti komentāri attiecībā uz vērtējumu, pamatojoties uz kuru to piedāvājums bija sliktāks, kā arī vērtējumu, pamatojoties uz kuru citu pretendentu piedāvājumi bija labāki; 2) pirmajā minētajā apstrīdētajā lēmumā nebija norādīts un vēl joprojām nav norādīts pamatojums attiecībā uz matemātisko formulu (algoritmu), kas izmantota, lai iegūtu konkrētos prasītājām piešķirtos vērtējumus (līdz otrajam decimālim); 3) pirmajā minētajā apstrīdētajā lēmumā nebija norādīts un vēl joprojām nav norādīts pamatojums par iemesliem, pamatojoties uz kuriem finansiālais piedāvājums, kuru bija iesniedzis viens no pretendentiem, netika atzīts par pārmērīgi zemu.

Prasītājas uzskata, ka otrais minētais apstrīdētais lēmums ir jāatceļ saskaņā ar LESD 263. pantu, jo ar to ir pārkāptas Savienības tiesības, proti, Regula Nr. 1049/2001, kuru konkretizē šīs regulas īstenošanas noteikumi attiecībā uz EMA, tiktāl, ciktāl EMA ir noraidījusi prasītāju lūgumu piekļūt strīdīgā konkursa novērtēšanas komitejas locekļu uzvārdiem un koordinātēm.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 39/15

Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 13. septembra spriedumu lietā F-100/09 Michail/Komisija 2011. gada 22. novembrī iesniedza Christos Michail

(Lieta T-597/11 P)

2012/C 39/32

Tiesvedības valoda — grieķu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Christos Michail (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — Ch. Meidanis, advokāts)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

Prasījumi

Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atzīt šo apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

— atcelt Civildienesta tiesas 2011. gada 13. septembra spriedumu lietā F-100/09 Michail/Komisija;

— piešķirt apelācijas sūdzības iesniedzējam kompensāciju EUR 30 000 apmērā par viņa ciesto morālo kaitējumu;

— lemt par tiesāšanās izdevumiem saskaņā ar tiesībām.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka pārsūdzētajā spriedumā Civildienesta tiesa kļūdaini ir lēmusi par viņa prasību, kurā viņš bija lūdzis atcelt Komisijas lēmumu, ar ko noraidīts saskaņā ar Civildienesta noteikumu 24. pantu izteikts lūgums sniegt palīdzību, un Komisijas 2009. gada 14. septembra lēmumu, ar kuru noraidīta saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu iesniegta sūdzība.

It īpaši, apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda uz viņa procesuālo tiesību, kā arī Savienības tiesību pārkāpumu, jo, pirmkārt, Civildienesta tiesa (turpmāk tekstā — “CDT”), nepareizi novērtējot pierādījumus, kļūdaini nav vispār izvērtējusi to, vai pierādījumi bija iegūti prettiesiski tiktāl, ciktāl Komisija grozīja apelācijas sūdzības iesniedzēja nodarbinātības stāvokli bez iepriekšēja administratīva akta par šo grozīšanu. Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka CDT nav ievērojusi pierādījumu iegūšanas un pierādīšanas pienākuma principus, jo, lai arī apelācijas sūdzības iesniedzējs bija iesniedzis dokumentu, kurš pierādīja, ka viņa pārcelšana citā amatā bija prettiesiska, CDT nevienā tiesvedības stadijā nelūdza Komisijai iesniegt pierādījumus, lai noliegtu šo apgalvojumu, kas CDT bija jādara saskaņā ar tās Reglamenta 55. pantu. Treškārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka CDT nav izvērtējusi viņa patieso nodarbinātības stāvokli, kāds bija atspoguļots sistēmās Sysper un Sysper 2, kā arī to, pamatojoties uz kādu juridisko pamatu bija balstīts iespaids, kā viņš ir tajās atspoguļots, lai lemtu, vai tas ir uzskatāms par psiholoģisku vardarbību pret viņu un pierādījumu sagrozīšanu.
1)

Pirmais pamats, pirmkārt, ir par to, ka Eiropas Komisijai nav pilnvaru administratīvo maksājumu noteikšanu deleģēt EĶA, un, otrkārt, par EĶA kompetences, pieņemot tās 2010. gada 12. novembra Padomes Lēmumu MB/29/2010 (“on the classification of charges for which services are levied” [pakalpojumiem noteikto nodevu klasifikācija]), neesamību. — Prasītāja šajā saistībā norāda, ka Maksājumu regulas 13. panta 4. punktā nosakot, ka EĶA iekasē administratīvos maksājumus, kuri atšķiras no reģistrācijas maksas, kas vienīgā ir atļauta tiesību normās, ar kurām tiek izveidota EĶA, Komisija pārsniedz šajās tiesību normās atļauto, un šajā jautājumā, lai pamatotu Komisijas vai EĶA pilnvaras, nepietiek ar LESD 114. pantu.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 298/21

Prasība, kas celta 2011. gada 1. augustā — Hartmann/ITSB (“Nutriskin Protection Complex”)

(Lieta T-415/11)

2011/C 298/38

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Paul Hartmann AG (Heidenheim an der Brenz, Vācija) (pārstāvis –N. Aicher, Rechtsanwältin)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Prasītājas prasījumi:

— atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 26. maija lēmumu apelācijas lietā R 1524/2010-1;

— piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā ITSB radušos tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Nutriskin Protection Complex” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 8 995 086

Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo atbilstoši Kopienas preču zīmes “Nutriskin Protection Complex” reģistrācijas pieteikumam attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 5. klasē, tā neesot nedz aprakstoša, nedz tai trūkstot jebkādas atšķirtspējas, jo, no vienas puses, elements “Nutriskin”, ņemot vērā kombinācijas neparasto raksturu, nozīmējot terminu, kas nerada tieši aprakstošu iespaidu, un, no otras puses, atbildētājs apgalvoto atšķirtspējas neesamību esot secinājis vienīgi no reģistrācijai pieteiktās preču zīmes aprakstošās nozīmes
1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā garantētās pamattiesības. Esot pārkāptas prasītājas pamattiesības, kas tiek garantētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā (turpmāk tekstā — “Pamattiesību harta”). Pamattiesību hartas 16. pantā tiekot garantēta darījumdarbības brīvība Eiropas Savienībā, kā arī — 17. pantā — tiesības Eiropas Savienībā lietot likumīgi iegūtu īpašumu un, it īpaši, ar to brīvi rīkoties. Pamattiesību hartas 20. un 21. prasītājai pantā ir garantētas tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi un nediskrimināciju. Ar apstrīdēto lēmumu prasītājai tiekot liegta dalība ekonomiskajā apritē Eiropas Savienībā. Tādējādi tiekot apdraudēta prasītājas ekonomiskā eksistence. Prasītāja esot atkarīga no piegādēm no Eiropas Savienības ekonomiskās teritorijas. Nepastāvot sabiedrības intereses ierobežot prasītājas darījumdarbības brīvību, tiesības uz īpašumu, vienlīdzīgu attieksmi un nedriskrimināciju. It īpaši neesot faktu, kas pietiekami pamatotu atbildētājas lēmumu un no tā izrietošo prasītājas pamattiesību aizskārumu. Prasītāja neesot iesaistīta, jo sevišķi, ar kodoliekārtu izplatīšanu saistītās darbībās un/vai kodolieroču piegādes sistēmu izstrādē. Turklāt esot notikusi sajaukšana. Apstrīdētajā lēmumā minētais uzņēmums SATAK neesot identisks ar prasītāju. Tas esot prasītājai svešs trešais uzņēmums. Faktu, ka ar apstrīdēto lēmumu tā ir tikusi iekļauta sarakstā Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, II pielikumā, prasītāja var izskaidrot vienīgi ar to, ka ir tikusi sajaukta ar kādu citu uzņēmumu, kura nosaukuma daļa ir “SATAK” vai kas līdzīgs.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 282/47

Prasība, kas celta 2011. gada 4. augustā — Telefónica/Komisija

(Lieta T-430/11)

2011/C 282/86

Tiesvedības valoda — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Telefónica, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — J. Ruiz Calzado, abogado, M. Núñez-Müller, Rechtsanwalt, un J. Domínguez Pérez, abogado)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt lēmuma 1. panta 1. punktu;

— pakārtoti, daļēji atcelt lēmuma 1. panta 4. un 5. punktu;

— pakārtoti, atcelt lēmuma 4. pantu vai tajā izdarīt atbilstošus grozījumus;

— piespriest Komisijai atlīdzināt visus izdevumus, kas saistīti ar šo tiesvedību.

Pamati un galvenie argumenti

Šī prasība ir par Komisijas 2011. gada 12. janvāra lēmuma lietā Nr. C 45/2007 (ex NN 51/2007, ex CP 9/2007) par finanšu nemateriālās vērtības amortizāciju nodokļu vajadzībām saistībā ar līdzdalības iegādi ārvalstīs, ko īstenojusi Spānija.

Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši, kā jau ir izvirzīti lietā T-429/11 BBVA/Komisija.
—

atcelt visus lēmumus, kurus iecēlējinstitūcija pieņēmusi pret apelācijas sūdzības iesniedzēju periodā no 2003. gada septembra līdz atcelšanai no amata sakarā ar psiholoģisku vardarbību un nesaimniecisku darbību, kas izriet no tā, ka ir pārkāptas apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības tikt uzklausītam;
2)

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, kas izriet no LESD 296. panta, Finanšu regulas 100. panta 2. punkta, nav ievēroti līguma dokumenti un to pielikumi un ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, jo Eiropas Komisija noraidīja sabiedrības A+P KIEFFER OMNITEC piedāvājumu tādēļ, ka prasītāja, neiesniedzot atbilstošos apliecinošos dokumentus, lai pierādītu, ka kandidātiem bija vajadzīgā kvalifikācija, neatbilda kritērijam Nr. 16. Prasītāja apgalvo, pirmkārt, ka kritērijs Nr. 16 attiecās uz “paziņojumu, kurā norādīts vidējais gada darbinieku skaits, kuriem ir bijis vajadzīgais profils, pēdējos trīs gadus pie visiem iespējamās apvienības dalībniekiem”, un ka līguma dokumentu II pielikuma 27./37. lpp. bija atsauce tikai uz kandidātu valodu zināšanām un, otrkārt, ka prasītāja, iesniedzot apliecinošos dokumentus, ir iesniegusi pierādījumu, ka vienam no kandidātiem bija kvalifikācija, kas prasīta līguma dokumentu II pielikuma 28./38. lpp. Attiecībā uz otru kandidātu iepirkuma dokumentos neesot bijis prasīts, ka vietas pārvaldniekam būtu jābūt attiecīgajai kvalifikācijai.
2)

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, noteicot produkta līmeņatzīmi karstajam metālam, esot pārkāpts Direktīvas 2003/87/EK 10.a pants. Direktīvas 2003/87/EK 10.a pants esot pārkāpts arī, nosakot produkta līmeņatzīmi karstajam metālam, jo Komisija neesot ņēmusi vērā pilnīgi visu oglekļa daudzumu dūmgāzēs, kas rodas dzelzs un tērauda ražošanas procesā, ieskaitot to izmantojumu elektroenerģijas ražošanā, bet esot veikusi atskaitījumu aptuveni 25 % apmērā. No Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 1. punkta trešās daļas otrā teikuma formulējuma, direktīvas sistēmas, kā arī no tās mērķa un vēsturiskās interpretācijas izrietot, ka Komisijai neesot tiesību veikt tamlīdzīgus atskaitījumus.
5)

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir prettiesisks, jo ir pārkāpts sacīkstes princips. Dažu dienu termiņš, kuru Komisija bija noteikusi apsvērumu sniegšanai par 4. novembra paziņojumam pievienotajiem jautājumiem, bija acīmredzami nepietiekams, lai tiktu efektīvi īstenotas tiesības tikt uzklausītam. Turklāt 4. novembra paziņojuma saturs nedaudz atšķiroties no apstrīdētā lēmuma satura. No tā izrietot, ka Komisija ir liegusi lēmuma adresātiem norādīt savus aizstāvības pamatus attiecībā uz citiem jautājumiem, kuri pēc tam tika iekļauti galīgajā tiesību aktā. Bez tam Komisija vairākos aspektos neesot ņēmusi vērā apsvērumus. Līdz ar to dotā iespēja sacensties tika samazināta līdz nullei, tādējādi pārkāpjot tiesības uz aizstāvību un kaitējot prasītājas procesuālajam stāvoklim.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 186/26

Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 20. janvāra spriedumu lietā F-121/07 Strack/Komisija 2011. gada 1. aprīlī iesniedza Eiropas Komisija

(Lieta T-197/11 P)

2011/C 186/50

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Costa de Oliveira un B. Eggers)

Otrs lietas dalībnieks: Guido Strack (Ķelne, Vācija)

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

— atcelt Civildienesta tiesas 2011. gada 20. janvāra spriedumu lietā F-121/07 Strack/Komisija tiktāl, ciktāl Civildienesta tiesa tajā ir noraidījusi Komisijas iebildi par kompetences neesamību;

— piespriest katram lietas dalībniekam segt savus tiesāšanās izdevumus šajā apelācijas instancē pašam.

Pamati un galvenie argumenti

Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza šādu pamatu.

Savienības tiesību pārkāpums, proti, it īpaši kompetenču sadalījums starp Vispārējo tiesu un Civildienesta tiesu kā specializēto tiesu, kā tas izriet no LESD 270. panta, skatot to kopā ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 91. panta 1. punktu, Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 8. panta 3. punktu, LESD 256. panta 1. panta pirmo teikumu un Eiropas Savienības Tiesas Reglamenta 62.a pantu un I pielikuma 1. pantu.

— Saskaņā ar iepriekšminētajiem noteikumiem Civildienesta tiesai nav vispārīgi piekritīgi visi strīdi starp Savienību un personu, uz kuru attiecas Civildienesta noteikumi, bet gan tādi strīdi, kas Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkta nozīmē attiecas uz šai personai nelabvēlīga pasākuma likumību.

— Ja ierēdnis iesniedz pieprasījumu par piekļuvi dokumentiem, tas rīkojas kā parasts pilsonis Regulas (EK) Nr. 1049/2001 nozīmē. Saskaņā ar regulu tā rīcībā ir īpaša tiesību aizsardzības sistēma, un tas var Vispārējā tiesā iesniegt prasību atcelt tiesību aktu. Civildienesta noteikumos paredzētās tiesību aizsardzības procedūras un regula par pārskatāmību ir pilnīgi nesavienojamas.

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 31. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).
—

līdz ar to — atcelt Padomes 2011. gada 31. janvāra Regulu Nr. 85/2011 un Padomes 2011. gada 31. janvāra Lēmumu 2011/71/KĀDP, — pakārtoti izdot rīkojumu par to, ka Philippe Henry DACOURY-TABLEY ir jāsvītro no minētās regulas un minētā lēmuma pielikumā ietvertā saraksta.
1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka CDT ir pārkāpusi dienesta un amata interešu jēdzienus, ka arī Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. un 47. pantu un pienākumu norādīt pamatojumu, jo CDT apstrīdētā sprieduma 62. punktā nosprieda, ka “pirms aģentūra atlaiž no darba personu, kas ir nodarbināta saskaņā ar darba līgumu uz nenoteiktu laiku, to pamatojot ar iemeslu, ka šī darbinieka veiktie pienākumi ir atcelti vai nodoti citai vienībai, konkrētajai aģentūrai ir pienākums pārbaudīt, vai ieinteresēto personu nevar pārcelt darbā citā pastāvošā amatā vai amatā, kuru drīzumā ir jāizveido, it īpaši, ja šai aģentūrai tiks piešķirtas jaunas pilnvaras”.