2

Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 1.–17. punktā tiesvedības priekšvēsturi ir izklāstījusi šādi: “1. Šī prasība ir par lūgumu daļēji atcelt [apstrīdēto] lēmumu, ciktāl tajā ir konstatēts, ka [pasākumi, ko Dānijas Karaliste veikusi attiecībā uz TV2], pat būdami valsts atbalsts, tomēr ir saderīgi ar iekšējo tirgu LESD 106. panta 2. punkta izpratnē. To ir cēlusi [Viasat], kas ir apraides komercsabiedrība, kura darbojas Dānijas tirgū un ir tieša konkurente Dānijas valsts apraides sabiedrībai TV2/Danmark A/S (turpmāk tekstā – “TV2 A/S”)]. 2. TV2 A/S tika izveidota, lai no 2003. gada 1. janvāra grāmatvedības un nodokļu jautājumos aizstātu valsts neatkarīgo uzņēmumu [TV2], kas tika izveidots 1986. gadā ar [1986. gada 4. jūnija] Lov no 335 om ændring af Lov om radio‑og fjernsynsvirksomhed [(Likums par grozījumiem Likumā par apraides pakalpojumiem)]. TV2 A/S tāpat kā tās priekštece TV2 ir otrā sabiedriskās televīzijas raidstacija Dānijā, kur pirmā ir Danmarks Radio (turpmāk tekstā – “DR”). 3. TV2 A/S tāpat kā iepriekš TV2 ir uzticēts sabiedriskā pakalpojuma uzdevums, kas ir veidot un pārraidīt valsts mēroga un reģionālās televīzijas programmas. Šī apraide var notikt, izmantojot radioiekārtas, satelītu vai kabeļu sistēmas. Noteikumus attiecībā uz TV2 A/S un TV2 sabiedrisko pakalpojumu saistībām nosaka Dānijas kultūras ministrs. 4. Papildus sabiedriskajām raidorganizācijām Dānijas televīzijas tirgū ir arī komerciālas raidorganizācijas. It īpaši runa ir, pirmkārt, par [Viasat] un, otrkārt, par sabiedrību kopumu, kas sastāv no SBS TV A/S un SBS Danish Television Ltd (turpmāk tekstā – “SBS”). 5. TV2 tika izveidota, izmantojot valsts aizdevumu ar procentiem, un tās darbībai tāpat kā DR gadījumā bija jātiek finansētai, izmantojot peļņu no licenču maksas, ko maksā visi Dānijas televīzijas skatītāji. Dānijas likumdevējs tomēr nolēma, ka, atšķirībā no DR, TV2 būšot iespēja izmantot arī peļņu no darbības reklāmas jomā. 6. Pamatojoties uz sabiedrības SBS Broadcasting SA/Tv Danmark, kas ir vēl viena komerciāla raidorganizācija Dānijas tirgū, 2000. gada 5. aprīlī iesniegto sūdzību, Eiropas Kopienu Komisijas 2004. gada 19. maija Lēmumā 2004/217/EK par Dānijas īstenotajiem pasākumiem attiecībā uz [TV2] (OV 2006, L 85, 1. lpp., labojums OV 2006, L 368, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “TV2 I lēmums”) tika veikta TV2 finansēšanas sistēmas pārbaude. Šis lēmums attiecās uz laika posmu no 1995. līdz 2002. gadam un uz turpmāk uzskaitītajiem pasākumiem: ieņēmumi no licenču maksas; ad hoc piešķirto summu pārskaitījumi no fondiem, kuriem ir uzticēta TV2 finansēšana (Fonds TV2 un Radiofonden); atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa; atbrīvojums no TV2 dibināšanas kapitāla aizņēmuma procentu likmēm un daļu iemaksām; valsts garantija aizņēmumam uzņēmuma darbības nodrošināšanai, kā arī izdevīgi nosacījumi licenču maksas maksāšanai, ko TV2 maksā par valsts raidītāja frekvences izmantošanu (turpmāk tekstā visi kopā – “attiecīgie pasākumi”). Visbeidzot Komisijas veiktā izmeklēšana attiecās arī uz TV2 piešķirtajām tiesībām pārraidīt vietējo frekvenču tīklā un visu kopīgo antenu iekārtu īpašnieku pienākumu raidīt TV2 sabiedrisko pakalpojumu televīzijas programmas, izmantojot savas iekārtas. 7. Pārbaudījusi attiecīgos pasākumus, Komisija nolēma, ka tie ir valsts atbalsts EKL 87. panta 1. punkta (šobrīd – LESD 107. panta 1. punkts) izpratnē. Šis secinājums bija balstīts uz vērtējumu, saskaņā ar kuru TV2 finansēšanas sistēma, kuras mērķis bija kompensēt tās sabiedrisko pakalpojumu izmaksas, nebija atbilstoša otrajam un ceturtajam no četriem nosacījumiem, ko Tiesa bija ieviesusi ar savu 2003. gada 24. jūlija spriedumu Altmark Trans un RegierungspräsidiumMagdeburg [(C‑280/00, EU:C:2003:415) (turpmāk tekstā – “Altmark nosacījumi”)]. 8. Komisija turklāt nolēma, ka atbalsts, ko Dānijas Karaliste piešķīra TV2 no 1995. līdz 2002. gadam licenču maksas un citu TV2 I lēmumā aprakstīto pasākumu veidā, bija saderīgs ar iekšējo tirgu atbilstoši EKL 86. panta 2. punktam (šobrīd – LESD 106. panta 2. punkts), izņemot summu 628,2 miljonu Dānijas kronu (DKK) apmērā, kuru tā atzina par pārmērīgu kompensāciju (TV2 I lēmuma preambulas 163. apsvērums un lēmuma 1. pants). Tā līdz ar to uzdeva Dānijas Karalistei atgūt no TV2 A/S, kas pa to laiku bija aizstājusi TV2 (skat. iepriekš 2. punktu), šo summu kopā ar procentiem (TV2 I lēmuma 2. pants). 9. Tā kā TV2 I lēmuma 2. pantā paredzētā atbalsta atgūšana padarīja TV2 A/S maksātnespējīgu, Dānijas Karaliste ar 2004. gada 23. jūlija vēstuli paziņoja Komisijai par šīs sabiedrības rekapitalizācijas projektu. Šajā projektā, ciktāl tas attiecas uz valsts finansētiem pasākumiem, bija paredzēts, pirmkārt, kapitāla ieguldījums DKK 440 miljonu apmērā un, otrkārt, valsts aizdevuma DKK 394 miljonu apmērā pārvēršana par kapitālu. Ar savu 2004. gada 6. oktobra Lēmumu C(2004) 3632, galīgā redakcija, lietā par valsts atbalstu N 313/2004 par [TV2 A/S] rekapitalizāciju (OV 2005, C 172, 3. lpp.; turpmāk tekstā – “rekapitalizācijas lēmums”) Komisija secināja, ka abi TV2 A/S labā paredzētie pasākumi bija “vajadzīgi, lai atjaunotu kapitālu, kurš TV2 [A/S] pēc tās pārveidošanas par akciju sabiedrību [bija] vajadzīgs, lai izpildītu savu sabiedriskā pakalpojuma uzdevumu” (rekapitalizācijas lēmuma preambulas 53. apsvērums). Līdz ar to Komisija nolēma, ka visi valsts atbalsta elementi, kas varētu būt saistīti ar paredzēto TV2 A/S rekapitalizāciju, ir saderīgi ar iekšējo tirgu atbilstoši EKL 86. panta 2. punktam (rekapitalizācijas lēmuma preambulas 55. apsvērums). 10. Par TV2 I lēmumu ir celtas četras prasības atcelt tiesību aktu, un tās cēla, pirmkārt, TV2 A/S (lieta T‑309/04) un Dānijas Karaliste (lieta T‑317/04) un, otrkārt, TV2 A/S konkurentes, proti, [Viasat] (lieta T‑329/04) un SBS (lieta T‑336/04). 11. Ar 2008. gada 22. oktobra spriedumu TV2/Danmark u.c./Komisija [(T‑309/04, T‑317/04, T‑329/04 un T‑336/04, EU:T:2008:457)] Vispārējā tiesa atcēla TV2 I lēmumu. [Šī sprieduma 124. punktā] Vispārējā tiesa pauda nostāju, ka Komisija bija pamatoti atzinusi, ka TV2 uzticētais sabiedriskā pakalpojuma uzdevums bija atbilstošs apraides pakalpojuma ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi definīcijai [..]. Tomēr tā konstatēja arī vairāku pretlikumību esamību TV2 I lēmumā, kas galu galā izraisīja tā atcelšanu. 12. Tādējādi, pirmkārt, pārbaudot, vai TV2 I lēmumā paredzētajos pasākumos tika izmantoti valsts līdzekļi, Vispārējā tiesa konstatēja, ka Komisija nebija pamatojusi savu lēmumu attiecībā uz 1995. un 1996. gada ieņēmumu no reklāmas de facto uzskatīšanu par valsts līdzekļiem [(spriedums, 2008. gada 22. oktobris, TV2/Danmark u.c./Komisija, T‑309/04, T‑317/04, T‑329/04 un T‑336/04, EU:T:2008:457, 160.–167. punkts)]. Otrkārt, Vispārējā tiesa konstatēja, ka Komisijas veiktā pārbaude par atbilstību otrajam un ceturtajam Altmark nosacījumam nebija pamatota ar nopietnu analīzi par konkrētajiem juridiskajiem un ekonomiskajiem nosacījumiem, balstoties uz kuriem tika noteikts, kāda summa no licenču maksas tiks nodota TV2. Līdz ar to TV2 I lēmumā attiecībā uz šo jautājumu trūkst pamatojuma [(spriedums, 2008. gada 22. oktobris, TV2/Danmark u.c./Komisija, T‑309/04, T‑317/04, T‑329/04 un T‑336/04, EU:T:2008:457, 224.–233. punkts)]. Treškārt, Vispārējā tiesa konstatēja, ka Komisijas secinājumos, kas attiecas uz atbalsta saderīguma vērtējumu EKL 86. panta 2. punkta izpratnē, it īpaši attiecībā uz pārmērīgas kompensācijas esamību, arī bija pieļauta pamatojuma neesamība. Vispārējās tiesas ieskatā, šī pamatojuma neesamība bija izskaidrojama ar to, ka izmeklēšanas laika posmā netika veikta nopietna pārbaude par konkrētajiem juridiskajiem un ekonomiskajiem nosacījumiem, balstoties uz kuriem tika noteikts, kāda summa no licenču maksas pienākas TV2 [(spriedums, 2008. gada 22. oktobris, TV2/Danmark u.c./Komisija, T‑309/04, T‑317/04, T‑329/04 un T‑336/04, EU:T:2008:457, 192. un 197.–203. punkts)]. 13. Par rekapitalizācijas lēmumu tika celtas divas prasības atcelt tiesību aktu, un tās cēla SBS un [Viasat]. Ar diviem rīkojumiem, kas tika izdoti 2009. gada 24. septembrī, Vispārējā tiesa konstatēja, ka, ņemot vērā TV2 I lēmuma atcelšanu un to, ka starp pienākumu atgūt no šī lēmuma izrietošo atbalstu un rekapitalizācijas lēmumā paredzētajiem pasākumiem pastāv cieša saistība, iepriekš minētās lietas vairs nav jāizskata [(rīkojumi, 2009. gada 24. septembris, SBS TV un SBS DanishTelevision/Komisija, T‑12/05, nav publicēts, EU:T:2009:357, un 2009. gada 24. septembris, ViasatBroadcasting UK/Komisija, T‑16/05, nav publicēts, EU:T:2009:358)]. 14. Pēc TV2 I lēmuma atcelšanas Komisija no jauna izvērtēja attiecīgos pasākumus. Šajā gadījumā tā konsultējās ar Dānijas Karalisti un TV2 A/S un turklāt saņēma apsvērumus no trešajām personām. 15. Komisija sniedza savas no jauna veiktās attiecīgo pasākumu pārbaudes rezultātus [apstrīdētajā lēmumā], par kuru ir celta šī prasība, kā arī prasība, ko cēla TV2 A/S [(lieta TV2/Danmark/Komisija, T‑674/11, EU:T:2015:684)], par kuru Vispārējā tiesa ir lēmusi šodien taisītā spriedumā. 16. [Apstrīdētais lēmums] ir par pasākumiem, kas tika īstenoti attiecībā uz TV2 laikā no 1995. līdz 2002. gadam. Tomēr Komisija savā analīzē ir ņēmusi vērā arī 2004. gadā īstenotos rekapitalizācijas pasākumus, kas notika pēc TV2 I lēmuma pieņemšanas. 17. [Apstrīdētajā lēmumā] Komisija saglabāja savu nostāju jautājumā par TV2 labā veikto attiecīgo pasākumu kvalificēšanu par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē ([apstrīdētā lēmuma] preambulas 153. apsvērums). Sākotnēji tā uzskatīja, ka 1995. un 1996. gada ieņēmumi no reklāmas bija valsts līdzekļi ([apstrīdētā lēmuma] preambulas 90. apsvērums) un vēlāk, pārbaudot to, vai ir pastāvējusi selektīva priekšrocība, tā secināja, ka attiecīgie pasākumi nebija atbilstoši otrajam un ceturtajam Altmark nosacījumam ([apstrīdētā lēmuma] preambulas 153. apsvērums). Savukārt, lai gan TV2 I lēmumā tā bija lēmusi, ka DKK 628,2 miljonu summa bija pārmērīga kompensācija, kas nav saderīga ar EKL 86. panta 2. punktu, apstrīdētajā lēmumā Komisija uzskatīja, ka šī summa bija TV2 A/S pašas līdzekļiem piederīgs uzkrājums ([apstrīdētā lēmuma] preambulas 233. apsvērums). [Apstrīdētā lēmuma] rezolutīvajā daļā tā līdz ar to noteica: “1. pants Pasākumi, ko Dānija īstenoja par labu [TV2] laikposmā no 1995. līdz 2002. gadam licenču maksas līdzekļu un citu pasākumu veidā, kuri aplūkoti šajā lēmumā, ir saderīgi ar iekšējo tirgu [LESD] 106. panta 2. punkta izpratnē”.”