Apvienotās lietas C‑333/15 un C‑334/15

María Pilar Planes Bresco

pret

Comunidad Autónoma de Aragón

(Tribunal Supremo lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējā lauksaimniecības politika — Integrētā administrācijas un kontroles sistēma konkrētām atbalsta shēmām — Regula (EK) Nr. 1782/2003 — Vienreizējā maksājuma shēma — 43. un 44. pants — Tiesības uz platībatkarīgo maksājumu — Hektāri, par kuriem var pretendēt uz platībatkarīgo atbalstu — Pastāvīgās ganības — Valsts tiesiskais regulējums, kurā pastāvīgo ganību platību, kas pārsniedz sākotnēji, lai noteiktu tiesības uz maksājumu, vērā ņemtās lopbarības platības, atbalsttiesīgums ir pakļauts nosacījumiem, ka tās tiek izmantotas paša lauksaimniecības uzņēmuma lopkopības vajadzībām”

Kopsavilkums – Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 9. jūnija spriedums

Lauksaimniecība – Kopējā lauksaimniecības politika – Vienreizējā maksājuma shēma – Jēdziens “platība, par kuru ir tiesības pretendēt uz atbalstu” – Pastāvīgās ganības – Iekļaušana – Nosacījumi

(Padomes Regula Nr. 1782/2003, kas grozīta ar Regulu Nr. 2012/2006, preambulas 4. un 24. apsvērums un 2. panta c) punkts, 3.–5. un 44. pants; Komisijas Regulas Nr. 796/2004 2. panta 2. punkts)

Regulas Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas Nr. 2019/93, Nr. 1452/2001, Nr. 1453/2001, Nr. 1454/2001, Nr. 1868/94, Nr. 1251/1999, Nr. 1254/1999, Nr. 1673/2000, Nr. 2358/71 un Nr. 2529/2001, kas grozīta ar Regulu Nr. 2012/2006, ir interpretējama tādējādi, ka tā nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā saistībā ar hektāriem, par kuriem ir tiesības pretendēt uz platībatkarīgo atbalstu lauksaimniecības gadā, netiek ļauts ņemt vērā lauksaimnieka deklarētās pastāvīgo ganību platības, kuras pārsniedz to pastāvīgo ganību platību, kura sākotnēji ir ņemta vērā, lai noteiktu tā tiesību uz maksājumu summu par hektāru, ja vien pēdējais minētais nepierāda, ka minētās platības minētā lauksaimniecības gada laikā faktiski tiek izmantotas paša lauksaimniecības uzņēmuma lopkopības vajadzībām.

No minētās regulas 2. panta c) punkta, 3., 4.. un 5. panta izriet, ka lauku saimniecības pastāvīgo ganību platības var pretendēt uz platībatkarīgo atbalstu, ja tās ietilpst minētās saimniecības lauksaimniecības zemē un to saglabāšana labos lauksaimniecības un vides apstākļos pati par sevi ir lauksaimniecības darbība, turklāt šajā ziņā nav nozīmes apstāklim, ka stiebrzāles vai cita veida zāles lopbarībai, kuru audzēšanai atbilstoši Regulas Nr. 796/2003, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Regulā Nr. 1782/2003, 2. panta 2. punktam šīs platības ir jāvelta, netiek tieši izmantotas paša lauksaimniecības uzņēmuma lopkopības vajadzībām. Šādu analīzi apstiprina Regulas Nr. 1782/2003 mērķi un atzītā pastāvīgo ganību loma šo mērķu īstenošanas ietvaros.

Pirmām kārtām Regulas Nr. 1782/2003 preambulas 4. apsvērumā ir norādīts, ka pastāvīgajām ganībām ir labvēlīga ietekme uz vidi un ir lietderīgi veikt pasākumus, lai veicinātu esošo pastāvīgo ganību saglabāšanu un novērstu to masveida pārvēršanu aramzemē. Šajā ziņā vides aizsardzība, kas ir viens no Eiropas Savienības būtiskajiem mērķiem, ir mērķis, kurš ietilpst arī kopējā lauksaimniecības politikā. Otrām kārtām Regulas Nr. 1782/2003 nolūks, kā tas izriet no tās preambulas 24. apsvēruma, ir aizstāt tiešā atbalsta shēmu ražošanai ar tiešā atbalsta shēmu lauku saimniecībām, kura nav savstarpēji saistīta ar ražošanu un lauksaimniekiem tiek izmaksāta tieši un papildus to ieņēmumiem.

(sal. ar 43.–47. un 49. punktu, kā arī rezolutīvo daļu)