Savienības tiesībās primārais ir pierādījumu brīvas izvērtēšanas princips, no kā izriet, pirmkārt, ka, ja pierādījumu elements ir iegūts likumīgi, tā pieļaujamību nevar apstrīdēt Vispārējā tiesā un, otrkārt, ka vienīgais atbilstošais kritērijs likumīgi iesniegto pierādījumu vērtības novērtēšanai ir to ticamība.

Vienīgi Vispārējās tiesas kompetencē ir pārbaudīt veidu, kādā Komisija katrā konkrētajā gadījumā ir novērtējusi prettiesiskās rīcības, kas veido konkurences tiesību pārkāpumu, smaguma pakāpi. Apelācijas tiesvedībā Tiesas pārbaudes priekšmets ir, pirmkārt, pārbaudīt, cik lielā mērā Vispārējā tiesa juridiski pareizi ir ņēmusi vērā visus būtiskos apstākļus, lai novērtētu konkrētās rīcības smagumu saskaņā ar LESD 101. pantu un Regulas Nr. 1/2003 23. pantu, un, otrkārt, pārbaudīt, vai Vispārējā tiesa no juridiskā viedokļa pietiekami ir atbildējusi uz visiem argumentiem, kas ir iesniegti pieteikuma par naudas soda atcelšanu vai tā apmēra samazināšanu pamatojumam.

Tā kā Vispārējā tiesa nav pārbaudījusi uzliktā naudas soda apmēra samērīgumu salīdzinājumā ar to saziņas gadījumu skaitu, kuros tā vaino sodīto uzņēmumu, un nav norādījusi iemeslus, kuru dēļ tā nav veikusi šādu pārbaudi, tā ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.

Kaut gan, lai novērtētu minētā pārkāpuma smagumu un noteiktu naudas soda apmēru, Vispārējai tiesai nav pienākuma pamatoties uz precīzu to divpusējas saziņas gadījumu skaitu, kuros tiek vainots sodītais uzņēmums, šis elements tomēr var būt viens no tiem, kam ir nozīme šajā ziņā.

Šādos apstākļos Vispārējā tiesa, nepārkāpjot savas neierobežotās kompetences robežas, nevarēja neatbildēt uz izvirzīto argumentu, ka Komisija ir pārkāpusi samērīguma principu, nosakot tā naudas soda apmēru, kas ir uzlikts, neņemot vērā ierobežoto to saziņas gadījumu skaitu, kuros piedalījās sodītais uzņēmums. Šis secinājums vēl jo vairāk attiecas uz šo gadījumu tāpēc, ka Vispārējā tiesa, veicot soda likumības pārbaudi, apstiprināja tikai piecus no vienpadsmit saziņas gadījumiem, kas ir konstatēti Komisijas lēmumā, neatrisinātu atstājot jautājumu, vai Komisija bija pierādījusi pārējo sešu saziņas gadījumu esamību, kuri bija minēti šajā lēmumā.

Neierobežota kompetence, kas Savienības tiesai ir atzīta Regulas Nr. 1/2003 31. pantā saskaņā ar LESD 261. pantu, ļauj tiesai papildus vienkāršai soda likumības pārbaudei ar savu vērtējumu aizstāt Komisijas vērtējumu un līdz ar to atcelt, samazināt vai palielināt uzlikto naudas sodu vai kavējuma naudu.

LESD 101. panta pārkāpuma smagums ir jānovērtē individuāli. Nosakot naudas sodu apmēru, ir jāņem vērā pārkāpuma ilgums un visi elementi, kas var būt saistīti ar tā smaguma vērtējumu, tādi kā katra uzņēmuma rīcība, katra no tiem loma saskaņoto darbību izstrādāšanā, ieguvumi, ko tie ir varējuši gūt no šīm darbībām, to lielums un attiecīgo preču vērtība, kā arī risks, ko šāda veida pārkāpumi rada Eiropas Savienības mērķiem.

Viens no šiem elementiem ir arī pret konkurenci vērstu darbību skaits un intensitāte.

Tomēr nav saistoša vai izsmeļoša to kritēriju saraksta, kas noteikti ir jāņem vērā, lai novērtētu pārkāpuma smagumu.

Turklāt Komisija var ņemt vērā uzņēmuma dalības pārkāpumā relatīvo smaguma pakāpi un īpašus lietas apstākļus, vai nu novērtējot pārkāpuma smagumu Regulas Nr. 1/2003 23. panta izpratnē, vai arī pielāgojot pamatsummu atkarībā no atbildību mīkstinošiem un pastiprinošiem apstākļiem.

(skat. 196.‑199. punktu)