Turklāt, ciktāl konkrētajā procesuālajā kontekstā valsts tiesību piemērošanas sekas var būt tiesību atņemšana Eiropas Savienības preču zīmes īpašniekam, Vispārējai tiesai nekādā ziņā nevar tikt liegtas faktiskas iespējas veikt efektīvu kontroli neatkarīgi no iespējamajiem trūkumiem dokumentos, kas iesniegti kā pierādījumi par piemērojamajām valsts tiesībām. Šajā ziņā tai papildus iesniegtajiem dokumentiem ir jāvar pārbaudīt tiesību normu, uz kurām atsaucas pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu iesniedzējs, piemērošanas nosacījumus un piemērošanas jomu. Līdz ar to pārbaudei tiesā, ko veic Vispārējā tiesa, ir jāatbilst efektīvas tiesību aizsardzības tiesā principa prasībām.

Treškārt, saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 par Eiropas Savienības preču zīmi 65. panta 1. un 2. punktu Vispārējās tiesas kompetencē ietilpst pilnas pārbaudes veikšana par to Biroja vērtējumu tiesiskumu, ko tas sniedzis attiecībā uz pierādījumiem, kurus pieteikuma iesniedzējs iesniedzis, lai pierādītu valsts tiesību normu, uz kuru aizsardzību tas atsaucas, saturu.

Otrkārt, konkrētāk, runājot par Biroja pienākumiem, Tiesa ir nospriedusi, ka gadījumā, ja pieteikums par Eiropas Savienības preču zīmes atzīšanu par spēkā neesošu ir pamatots ar agrākām tiesībām, ko aizsargā valsts tiesību norma, tās vispirms ir kompetentās Biroja instances, kurām ir jāvērtē pierādījumu, kurus pieteikuma iesniedzējs iesniedzis, lai pierādītu minētās normas saturu, spēks un piemērojamība. Turklāt, tā kā ar Biroja kompetento instanču lēmumu preču zīmes īpašniekam var tikt atņemtas tam piešķirtās tiesības, šāda lēmuma apjoms noteikti nozīmē, ka instance, kas to pieņem, neveic vienīgi valsts tiesību, kuras norādījis pieteikuma par atzīšanu par spēkā neesošu iesniedzējs, atzīšanu par spēkā esošām.

Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja un Vispārējās tiesas veiktā kontrole ir jāīsteno saskaņā ar prasību garantēt Regulas Nr. 207/2009 par Eiropas Savienības preču zīmi lietderīgo iedarbību, proti, nodrošināt Eiropas Savienības preču zīmes aizsardzību.

Tas, ka Vispārējā tiesa vienīgi piemērotu valsts tiesības, kādas tās ir interpretētas valsts tiesās datumā, kurā Biroja Apelācijas padomes lēmums ir pieņemts, varētu izraisīt to, ka tiek atteikts reģistrēt vai tiek pasludināta par spēkā neesošu Eiropas Savienības preču zīme, pat ja piemērojamais valsts tiesību noteikums brīdī, kad Vispārējā tiesa pieņem savu nolēmumu, nesniedz nekādu pamatu šajā sakarā.

Šis rezultāts būtu pretrunā ne tikai prasībai garantēt Regulas Nr. 207/2009 lietderīgo iedarbību, bet arī, liedzot Vispārējai tiesai faktisku iespēju efektīvi īstenot pilnīgu tiesiskuma pārbaudi, būtu pretrunā efektīvas tiesību aizsardzības tiesā principam.

No minētā izriet, ka Vispārējai tiesai, lai novērtētu aizsardzību, kas ir piešķirta valsts tiesību aktos, valsts tiesību norma ir jāpiemēro tā, kā valsts tiesas to interpretē tās nolēmuma pieņemšanas brīdī. Tādēļ tai ir jāspēj ņemt vērā valsts tiesas nolēmumu, kurš pieņemts pēc Biroja Apelācijas padomes lēmuma pieņemšanas.

Ir taisnība, ka valsts tiesas nolēmuma, kas pieņemts pēc Biroja Apelācijas padomes lēmuma pieņemšanas, ņemšana vērā var izraisīt to, ka Vispārējā tiesa nonāk pie valsts tiesību noteikuma izvērtējuma, kas atšķiras no šīs apelācijas padomes izvērtējuma. Tomēr, tā kā šīs apelācijas padomes veiktā valsts tiesību izvērtējuma pārbaude tiesā, kuru veic Vispārējā tiesa, ir pilnīga tiesiskuma pārbaude, tad apstāklis, kas atklājies pēc šīs pašas apelācijas padomes lēmuma, ka šis lēmums ir balstīts uz kļūdainu valsts tiesību interpretāciju, nevar būt šķērslis pieļautās kļūdas labošanai.

Šo secinājumu neatspēko judikatūra, saskaņā ar kuru, pirmkārt, Vispārējai tiesai principā, pamatojoties uz informāciju, ar kuru pamatots Biroja Apelācijas padomes lēmums, ir vienīgi jāatrod lēmums, kurš šai padomei būtu bijis jāpieņem, otrkārt, Vispārējā tiesa var atcelt vai grozīt pārsūdzēto lēmumu tikai tad, ja datumā, kurā tas pieņemts, uz to ir attiecināms kāds no atcelšanas vai grozīšanas pamatiem, kas paredzēti Regulas Nr. 207/2009 65. panta 2. punktā, un, treškārt, tā nevar atcelt vai grozīt šo lēmumu to iemeslu dēļ, kas rodas pēc tā pasludināšanas.

Lai gan ir taisnība, ka šim principam ir plašs apjoms un saskaņā ar to Vispārējai tiesai tostarp ir liegts atcelt vai grozīt Biroja Apelācijas padomes lēmumu, ņemot vērā faktus, kas radušies pēc šī lēmuma pieņemšanas, vai piemērojot materiāltiesiskās normas, kas vēl nebija spēkā šī lēmuma pieņemšanas brīdī, taču tas neliedz Vispārējai tiesai tiesvedībās, kas attiecas uz Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkta piemērošanu, ņemt vērā valsts tiesu veiktās izmaiņas valsts tiesību noteikuma, kuru izvērtē Biroja Apelācijas padome, interpretācijā. Šis valsts tiesību noteikums ir daļa no apstākļiem, kas jāizvērtē šai apelācijas padomei, un šīs apelācijas padomes veiktā minētā noteikuma piemērošana saskaņā ar šīs regulas 65. panta 2. punktu ir pakļauta pilnīgai tiesiskuma pārbaudei Vispārējā tiesā.

Tomēr saskaņā ar sacīkstes principu, kas ir daļa no tiesībām uz lietas taisnīgu izskatīšanu tiesā, kuras ir atzītas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā, tas, ka Vispārējā tiesa ņem vērā valsts tiesas nolēmumu, kas pieņemts pēc Biroja Apelācijas padomes lēmuma pieņemšanas, ir pakļauts nosacījumam, ka, gluži kā šajā lietā, lietas dalībniekiem ir iespēja iesniegt Vispārējā tiesā apsvērumus par attiecīgo valsts nolēmumu.

(sal. ar 39.–46. punktu)