ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

galvenokārt – atcelt prasītāja lēmumus: — piešķirt līgumslēgšanas tiesības attiecībā uz 7. daļu iepirkumā “PE/ITEC-ITS19-External Provision of IT Services” pirmajiem trim turpinājumā minētajiem pretendentiem: — 1. kārtas numurs: OneCode, saimnieciskās darbības subjektu grupa, kuras priekšgalā ir NTT Data Spain S.L.U. Beļģias filiāle, un pārējie līgumslēdzēji – ARHS Developments S.A., SWORD Technologies S.A. un SOGETI Luxembourg S.A.; saimnieciskās darbības subjektu grupas juridiskā adrese: B-1000 Bruxelles (Beļģija), rue de Spa 8; — 2. kārtas numurs: Consortium APC, saimnieciskās darbības subjektu grupa, kuras priekšgalā ir uzņēmums Atos Luxembourg PSF, un pārējie līgumslēdzēji – PWC EU Services un Computer Resources International Luxembourg; saimnieciskās darbības subjektu grupas juridiskā adrese: L-3364 Leudelange (Luksemburga), rue du Château d’Eau 12; — 3. kārtas numurs: FACI2T Consortium? – saimnieciskās darbības subjektu grupa, kuras priekšgalā ir CTG IT Solutions S.A., un pārējie līgumslēdzēji – Fujitsu Technology Solutions N.V./S.A., Netcompany Intrasoft S.A., un AXIANSEU – DIGITAL SOLUTIONS S.A., saimnieciskās darbības subjektu grupas juridiskā adrese: L-8070 Bertrange (Luksemburga), rue des Mérovingiens 7; — nepiešķirt šīs līgumslēgšanas tiesības konsorcijam InfraExpert, kurā ietilpst iepriekš minētās prasītājas un kas tika izveidots, lai iesniegtu piedāvājumu strīdīgajā iepirkuma procedūrā, kā arī lai parakstītu un īstenotu pamatlīgumu un konkrētus nolīgumus, kas varētu tikt parakstīti pēc līgumslēgšanas tiesību piešķiršanas (lēmums par atteikumu piešķirt līgumslēgšanas tiesības prasītājām ir paziņots ar 2022. gada 3. oktobra vēstuli, atsauce GEDA (2022) 27063);
2.

Ar otro pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka tad, ja šāda kontrole būtu uzskatāma par ietilpstošu dotācijas līguma darbības jomā, kredītrīkotājam to būtu bijis jāveic kā ex ante pārbaudi, balstoties uz pierādījumiem, kuri izriet no uzņemošajā organizācijā (KU) – kam konkrēti uzticēts vākt datus par norīkojumiem tās telpās – iedibinātajiem elektroniskās kontroles mehānismiem, un to būtu bijis jāuzrauga atbildētājai. Pareizi vērtējot saskaņā ar piemērojamajiem tiesību aktiem, šādi nerīkodamās, pēdējā minētā esot pārkāpusi dotācijas līguma noteikumus.
C 359/89

Prasība, kas celta 2022. gada 22. jūlijā – EIB/Sīrija

(Lieta T-467/22)

(2022/C 359/109)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji: D. Arts un E. Paredis, advokāti, T. Gilliams, R. Stuart un F. de Borja Oxangoiti Briones, pārstāvji)

Atbildētāja: Sīrijas Arābu Republika

Prasījumi

Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu piespriest Sīrijas Arābu Republikai:

— samaksāt visas naudas summas, kuras kopš 2017. gada 25. augusta ir bijušas maksājamas prasītājai uz Euphrates Drainage and Irrigation Loan Agreement [aizdevuma līguma Eifratas drenāžai un apūdeņošanai] Nr. 80211 (turpmāk tekstā – “aizdevuma līgums”) 3.01., 3.02. un 4.01. punkta pamata, tostarp: — 1 959 745,31 EUR, kas tai bija jāsamaksā prasītājai 2022. gada 30. jūnijā un kas sastāv no pamatsummas 1 680 510,04 EUR apmērā, procentiem 116 961,48 EUR apmērā un līgumiskajiem nokavējuma procentiem (kas bija uzkrājušies no samaksas termiņa līdz 2022. gada 30. jūnijam) 162 273,79 EUR apmērā; — papildu līgumiskos nokavējuma procentus ar gada likmi 3,5 % apmērā (350 bāzespunkti) – par laiku līdz attiecīgajai samaksai;

— atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību atbilstoši Reglamenta 134. panta 1. punktam.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatojumā prasītāja izvirza vienu pamatu.

Ar pirmo un vienīgo pamatu tiek apgalvots, ka Sīrijas Arābu Republika nav izpildījusi savas līgumiskās saistības, kas izriet no aizdevuma līguma 3.01. un 4.01. punkta, proti, kopš 2017. gada 25. augusta attiecīgajā samaksas termiņā veikt aizdevuma līgumā paredzētos maksājumus, un no aizdevuma līguma 3.02. punkta, proti, samaksāt nokavējuma procentus ar tajā norādīto gada likmi par katru no veicamajiem, bet neveiktajiem maksājumiem. Tādēļ Sīrijas Arābu Republikai ir līgumisks pienākums samaksāt visas naudas summas, kas maksājamas uz aizdevuma līguma 3.01., 3.02. un 4.01. punkta pamata.
—

Šajā ziņā tiek apgalvots, ka ir izdarīta atsauce uz pilnvarām nepaaugstināt ierēdni, kas Komisijai noteikti ir piešķirtas, lai sasniegtu rezultātu, kurš izriet no objektīva salīdzinoša nopelnu novērtējuma, bet šeit tās ir izmantotas ļaunprātīgi, lai sodītu prasītāju par vienu no viņa zinātniskajām intervencēm kodolenerģijas jomā 2021. gadā, kas iepriekš bija pienācīgi atļauta, un ko atzinīgi novērtēja tās apmeklētāji, bet kas ex post izrādījās nevēlama augstākstāvošam ierēdnim ārpus prasītāja hierarhijas līnijas un kuram agrāk bija bijusi neatbilstoša vārdu apmaiņa ar prasītāju.
—

atcelt Komisijas 2022. gada 24. februāra Īstenošanas regulu (ES) 2022/302 (2022. gada 24. februāris), ar kuru galīgais antidempinga maksājums, kas ar Īstenošanas regulu (ES) 2020/492, kura grozīta ar Īstenošanas regulu (ES) 2020/776, noteikts konkrētu Ķīnas Tautas Republikas (“ĶTR”) izcelsmes austu un/vai sašūtu stikla šķiedras audumu (“SŠA”) importam, tiek paplašināts, to attiecinot arī uz SŠA importu, kas nosūtīts no Marokas, neatkarīgi no tā, vai tam ir deklarēta Marokas izcelsme, un ar kuru tiek izbeigta izmeklēšana par antidempinga pasākumu, kas ar Īstenošanas regulu (ES) 2020/492 noteikti Ēģiptes izcelsmes SŠA importam, iespējamo apiešanu, kura notiek, importējot SŠA, kas nosūtīti no Marokas, neatkarīgi no tā, vai tiem ir deklarēta Marokas izcelsme (1) (turpmāk tekstā – “apstrīdētā regula”), ciktāl tā attiecas uz prasītāju; un
—

vienlīdzīgas attieksmes un diskriminācijas aizlieguma principu – ierobežodama digitālā sertifikāta derīguma termiņu līdz 270 dienām no pirmreizējās vakcinācijas kursa pabeigšanas dienas, lai atvieglotu brīvu pārvietošanos personām, kurām ir derīgi digitālie sertifikāti (proti, personām, kuras saņēmušas balstvakcīnu un kurām būtu jābūt lielākai imunitātei pret vīrusa paveidu “Omikron”), vienlaikus no apstrīdētā akta piemērojamības izslēdzot nenoteiktu personu loku, kas noteikts, norādot tikai viņu vecumu, profesiju, dzīvesveidu vai citus kritērijus (neatkarīgi no tā vai šīs personas ir vai pilnībā nav vakcinētas), un tādēļ pieļāvusi diskrimināciju attiecībā pret šīm personām salīdzinājumā ar lielu personu grupu, kas ir pabeigušas pirmreizējās vakcinācijas kursu un ir saslimušas ar Covid, lai gan no zinātniskā viedokļa šādas personas ar tā saukto hibrīdo imunitāti veido salīdzināmu vai mazāku risku sabiedrībai no infekcijas pārnēsājamības aspekta, kā arī no veselības aprūpes sistēmas noslogošanas aspekta nekā personas, kuru digitālo sertifikātu derīgums paliek neierobežots vai kuras citādi ir izslēgtas no apstrīdētā akta piemērojamības un kuras de iure nav inficētas;
—

atcelt Eiropas Komisijas (iecēlējinstitūcijas) 2021. gada 8. februāra lēmumu, ciktāl ar to daļēji noraidīti prasītājas 2020. gada 2. oktobra pieteikumi, kuru pamatā ir psiholoģiska vardarbība, par kuru atbilstoši Civildienesta noteikumu 12.a panta 1.–3. punktam ir atbildīga Eiropas Komisija, un it īpaši tādēļ, ka: tā nav atzinusi vardarbības esamību, kas esot īstenota kopš 2014. gada, ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas apgalvoto faktu vērtējumā, nav izdarījusi atbilstošus secinājumus un nav izpildījusi pienākumu sniegt palīdzību, kā arī ir atteikusies uzsākt procedūru par prasītājas invaliditātes konstatēšanu neredzama smadzeņu bojājuma dēļ pirms procedūras par viņas atjaunošanu darbā pēc tam, kad viņa bija kļuvusi par invalīdu, kā arī atteicās veikt saprātīgus darba vietas pielāgojumus, lai viņš varētu veikt darba būtiskās funkcijas, – tādus kā nepilna darba laiks medicīnisku iemeslu dēļ, tāldarbs un kvalifikācijas celšanas apmācību atbilstoši Civildienesta noteikumu 1.d panta 4. punktam un 33. pantam, kā arī to VIII pielikuma 15. pantam un Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Lēmumam C(2004) 1318;
—

Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 8. panta 1. punkta, aplūkojot to kopsakarā ar šīs regulas 25. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums un lietā C-395/16 DOCERAM (1) nostiprinātā juridiskā noteikuma pārkāpums saistībā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunkta, aplūkojot to kopsakarā ar tās 41. panta 1. punktu (labas pārvaldības principi), neievērošanu;
1.

a) piespriest Eiropas Savienībai (saskaņā ar LESD 266. panta otro daļu, 268. pantu un 340. panta otro daļu), kuru pārstāv Eiropas Komisija, samaksāt 1 096 814,68 EUR (vai, pakārtoti, citu summu, kuru eventuāli noteiktu Vispārējā tiesa, ja tiktu piemērota atšķirīga likme, nevis tā, kas ir norādīta tālāk) – summu, kura izriet no 2010. gada 9. martā spēkā esošās Eiropas Centrālās bankas (ECB) refinansēšanas darījumiem piemērojamās procentu likmes (1 %), to palielinot par 3,5 procentpunktiem, par laika posmu no 2010. gada 9. marta līdz 2017. gada 25. oktobrim (atskaitot jau samaksātos “uzkrātos” procentus 129 847,10 EUR apmērā) – kā Ferriere Nord S.p.A. nodarīto zaudējumu atlīdzību, jo nav samaksāti (pārkāpjot LESD 266. panta pirmo daļu) nokavējuma procenti, kas jāmaksā par naudas sodu (kas ir noteikts ar Eiropas Komisijas 2009. gada 30. septembra Lēmumu C(2009) 7492, galīgā redakcija, un 2009. gada 8. decembra Lēmumu C(2009) 9912, galīgā redakcija), ko tā iepriekš ir pārskaitījusi 2010. gada 9. martā un ko Eiropas Komisija ir atmaksājusi 2017. gada 25. oktobrī pēc Tiesas 2017. gada 21. septembra sprieduma lietā C-88/15 P; un līdz ar to b) piespriest Eiropas Savienībai, kuru pārstāv Eiropas Komisija, samaksāt papildu summu kā iepriekš a) punktā minētās kaitējuma atlīdzības summas kapitalizāciju, sākot no 2017. gada 25. oktobra (vai, pakārtoti, no cita datuma, kuru eventuāli noteiktu Vispārējā tiesa) līdz pilnīga un faktiska maksājuma datumam, kas jāaprēķina saskaņā ar Eiropas Centrālās bankas noteikto likmi tās galvenajām refinansēšanas operācijām, to palielinot par 3,5 procentpunktiem (vai, vēl pakārtotāk, atbilstoši citai likmei, ko galu galā nosaka Vispārējā tiesa);
6.

Sestais prasības pamats: MREL (Minimum Requirements for own funds and Eligible Liabilities [minimuma prasības pašu kapitālam un atbilstīgajām saistībām]) neievērošana attiecībā uz pīlāru “Riska darījumi”, pārkāpjot Deleģēto regulu (ES) 2015/63 — Saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) 2015/63 6. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 2. punkta a) apakšpunktu atbildētājai esot bijis jāņem vērā prasītājas MREL rādītājs 67,6 % apmērā, kas pārsniedz vidējo un tālu pārsniedz Vienotās noregulējuma valdes noteikto minimālo rādītāju 8 % apmērā.
6.

Ar sesto pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka Deleģētā regula (ES) 2019/331 saskaņā ar LESD 277. pantu ir jāatzīst par spēkā neesošu tiktāl, ciktāl tā ir piemērojama apstrīdētajam lēmumam no sprieduma pieņemšanas dienas. — Ar sesto pamatu, kas ir pakārtots iepriekš minētajiem pamatiem, prasītāja apgalvo – ja Deleģētā regula (ES) 2019/331 ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to izslēdz prasītājas kausētās granulas (bet ne norādītā konkurējošā ražotāja kausētās granulas) (4), pati šī regula ir jāatzīst par spēkā neesošu, jo ar to ir pārkāpta Direktīva 2003/87/EK un Savienības tiesību vispārējie principi.
—

uzdot Eiropas Savienībai, ko pārstāv Eiropas Komisija, atlīdzināt zaudējumus, kuri prasītājai radušies tādēļ, ka Komisija nav samaksājusi nokavējuma procentus uz LESD 266. panta pirmās daļas pamata un atbilstoši 2015. gada 16. decembra spriedumam lietā T-43/11 Singapore Airlines Cargo Pte Ltd un Singapore Airlines Limited/Komisija, proti, šajā nolūkā uz LESD 340. panta otrās daļas, LESD 268. panta un LESD 266. panta otrās daļas pamata samaksāt šādas summas: — i) summu, kas vienāda ar nesamaksātajiem nokavējuma procentiem, t.i., procentus par 74 800 000 EUR pēc Eiropas Centrālās bankas refinansēšanas operāciju procentu likmes 2010. gada 1. novembrī (tas ir, 1 %), kurai pieskaitīti 3,5 %, par laikposmu no 2011. gada 11. februāra līdz 2016. gada 8. februārim, no šīs summas atņemot Komisijas jau samaksāto summu (1 635 368 EUR), tātad kopumā 15 185 410 EUR vai – alternatīvi – par laikposmu un pēc procentu likmes, kādus Vispārējā tiesa uzskatītu par atbilstīgiem; — ii) summu, kas vienāda ar procentiem, kas maksājami par nesamaksātajiem nokavējuma procentiem par laikposmu no 2016. gada 9. februāra līdz 2021. gada 1. februārim un kas aprēķināmi pēc Eiropas Centrālās bankas refinansēšanas operāciju procentu likmes 2010. gada 1. novembrī (tas ir, 1 %), kurai pieskaitīti 3,5 %, tātad papildu procentus 3 407 356 EUR apmērā vai – alternatīvi – par laikposmu un pēc procentu likmes, kādus Vispārējā tiesa uzskatītu par atbilstīgiem; un — iii) saliktos procentus – t.i., saliktos procentus (ar “procentu kapitalizāciju”) par nesamaksātajiem nokavējuma procentiem un papildu procentiem – kopumā 18 592 766 EUR apmērā (vai jebkuru citu summu, ko Vispārējā tiesa uzskatītu par atbilstīgu) par laikposmu no 2021. gada 2. februāra līdz dienai, kad Komisija faktiski būs veikusi visu nesamaksāto procentu summu samaksu, pēc Eiropas Centrālās bankas refinansēšanas operāciju procentu likmes 2010. gada 1. novembrī (tas ir, 1 %), kurai pieskaitīti 3,5 %, vai – alternatīvi – par laikposmu un pēc procentu likmes, kādus Vispārējā tiesa uzskatītu par atbilstīgiem.
1.

Atbildētājas apstiprinātā Vācijas atbalsta shēma “Federālā shēma – atbalsts pastāvīgajām izmaksām 2020” neesot saderīga ar iekšējo tirgu, jo tā izkropļojot konkurenci un tas šajā gadījumā neesot pamatots kā izņēmums. Atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, konstatējot, ka tas, ka atbilstoši atbalsta shēmai saskaņā ar LESD 107. panta trešās daļas b) punktu tiek prasīts apgrozījuma samazinājums visā uzņēmumā par vismaz 30 %, ir saderīgi ar iekšējo tirgu. Atbalsta shēmas aplūkošana visa uzņēmuma mērogā tādiem uzņēmumiem kā prasītāja, kam ir vairāki, atšķirīgi darījumu virzieni, kurus ir skārusi COVID-19 pandēmija un no kuriem stacionārās komercdarbības, kas tika slēgta, apgrozījuma samazinājums ievērojami pārsniedz samazinājumu par 30 %, liedz tiesības iesniegt pieteikumu tikai tāpēc, ka citam darījumu virzienam nav samazinājies apgrozījums un, aprēķinot dažādu darījumu virzienu apgrozījuma aritmētisko vidējo, 30 % robeža netiek sasniegta. Šie uzņēmumi tad tostarp nesaņemot – atšķirībā no uzņēmumiem ar tikai vienu darījumu virzienu – atbalstu un slēgtā darījumu virziena nesegtās pastāvīgās izmaksas tiem esot šķērssubsīdiju veidā jāsedz no citiem darījumu virzieniem. Tas radot konkurences izkropļojumu gan attiecībā uz konkurentiem darījumu virzienos, kurus ir skāris COVID-19, gan attiecībā uz konkurentiem tajos virzienos, kurus COVID-19 nav skāris.
3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi īpašas LESD normas un Savienības tiesību vispārīgos principus attiecībā uz diskriminācijas aizliegumu, pakalpojumu sniegšanas brīvību un uzņēmējdarbības brīvību, kas ir Savienības gaisa transporta tirgus liberalizācijas pamatā kopš 1980. gadu beigām (2). Savienības gaisa transporta tirgus liberalizācija ir ļāvusi attīstīties patiesi viseiropas zemu cenu aviokompānijām. Un tomēr atbildētāja neesot ņēmusi vērā Covid-19 krīzes radīto kaitējumu šādām viseiropas aviokompānijām un to nozīmi Francijas savienojamībai, atļaujot Francijai atbalstu piešķirt tikai Air France. Prasītājas turklāt apgalvo, ka LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktā ir paredzēts izņēmums no valsts atbalsta aizlieguma atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam, bet tajā neesot paredzēts izņēmums no citiem LESD noteikumiem un principiem.
—

atcelt 2020. gada 30. marta individuālos lēmumus attiecībā uz viņiem neattiecināt atkāpi no valstpiederības nosacījuma, kas ir paredzēts [Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības (PDNK)] 12. panta 2. punkta a) apakšpunktā, un līdz ar to izbeigt viņu attiecīgos līgumus, pamatojoties uz PDNK 47. pantu, nosūtot par to iepriekšēju paziņojumu, kurš stājas spēkā “pārejas perioda beigās”, proti, 2020. gada 31. decembrī saskaņā ar izstāšanās līgumu;
C 88/41

Prasība, kas celta 2021. gada 27. janvārī – Cepewa/EUIPO – Out of the blue (“Lieblingsmensch”)

(Lieta T-48/21)

(2021/C 88/55)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Cepewa GmbH (Karben, Vācija) (pārstāvis: M. Gail, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Out of the blue KG (Lilienthal, Vācija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Lieblingsmensch” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 16 581 332

Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 25. novembra lēmums lietā R 917/2020-2

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītie pamati:

— Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) un d) apakšpunktu, pārkāpums;

— Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta pirmā teikuma pārkāpums;
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija esot pārkāpusi specifiskas LESD normas un Eiropas tiesību vispārējos principus attiecībā uz diskriminācijas aizliegumu, pakalpojumu sniegšanas brīvību un uzņēmējdarbības brīvību, kas ir gaisa transporta liberalizācijas ES pamatā kopš 1980. gadu beigām. Gaisa transporta tirgus liberalizācija ES ir ļāvusi attīstīties patiesi Viseiropas zemo cenu aviosabiedrībām. Eiropas Komisija neesot ņēmusi vērā COVID-19 krīzes radīto kaitējumu šādām Viseiropas aviosabiedrībām un to nozīmi Nīderlandes gaisa satiksmes savienojamībai, atļaujot Nīderlandei atbalstu piešķirt tikai KLM. LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktā ir paredzēts izņēmums no valsts atbalsta aizlieguma atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam, bet tajā nav paredzēts izņēmums no citiem LESD noteikumiem un principiem.
—

Šajā ziņā tiek apgalvots, ka tiesības piekļūt dokumentiem ir arī viens no veidiem, kā tiek īstenots un nodrošināts pārredzamības princips, kurš saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 1. pantu ir viens no pamatprincipiem, uz kuriem ir balstīta Savienība. Līdz ar to iestāde, kura ir saņēmusi pieteikumu, nevarot aprobežoties vienīgi ar atbildi, ka piekļuve dokumentam ir atsakāma tajā ietvertās neizpaužamās informācijas dēļ; šai iestādei ir detalizēti un precīzi jāpārbauda informācijas saturs, lai varētu nodrošināt piekļuvi dokumentam pēc tam, kad tajā, ja nepieciešams, konfidencialitātes nolūkos ir aizklāti teksta fragmenti vai daļas, kas satur komerciāli konfidenciālu informāciju. Aģentūra nevarot vispārīgi atsaukties uz PMF ietverto komerciāla rakstura līgumu vai vienošanos aizsardzību, baidīdamās par kaitējuma radīšanu PMF turētāja interesēm, situācijā, kad šādam iebildumam nav nozīmes, jo lūgums par piekļuvi attiecas uz to dokumenta daļu, kurā ir ietverts savākšanas centru saraksts.
—

Apstrīdētajā lēmumā Komisija neesot izdarījusi vērtējumu lietā un līdz ar to neesot ņēmusi vērā, ka Nīderlandes iestādes vērtē gaisa kvalitāti gar autoceļiem ar blīvu satiksmi, kas šķērso apbūvētus apgabalus (kā, piemēram, Helvoirt), vienmēr vairāk kā desmit metrus no brauktuves malas, kā dēļ šajās vietās netiek reģistrēti gaisa piesārņojuma līmeņu pārsniegumi, tādējādi rodoties zināmiem draudiem sabiedrības veselībai. Šī Nīderlandes iestāžu prakse esot pretrunā Gaisa kvalitātes direktīvas III pielikuma C daļai, kurā ir aprakstīta gaisa kvalitātes vērtēšana un paraugu ņemšanas vietu novietojums, un it īpaši ir noteikts, ka šim vērtējumam, ciktāl iespējams, ir jānotiek ne vairāk kā desmit metrus no brauktuves.
—

piespriest atbildētājam izmaksāt katram no viņiem naudas summu 100 000 EUR apmērā ex aequo et bono kā atlīdzību par morālo kaitējumu, kas ir nodarīts ar to, ka nav pausta galīga nostāja par pārmestās psiholoģiskās vardarbības faktu patiesumu, pieskaitot nokavējuma procentus līdz summas pilnīgai samaksai;
—

Komisija esot no prasītāja saņēmusi aicinājumu rīkoties un, lai gan tā esot uz šo aicinājumu atbildējusi, tā savā atbildē neesot paudusi nekādu nostāju attiecībā uz prasītāja aicinājumu izvairīties no sanāksmēm un diskusijām ar Čehijas premjerministru saistībā ar 2021.–2027. gada DFS un to, ka Komisija nav pārtraukusi lauksaimniecības tiešo maksājumu izmaksu uzņēmumiem, kas pieder pie noteiktām grupām, kuras kontrolējoša persona un faktiskais īpašnieks ir Čehijas Republikas premjerministrs. Tā vietā, lai sniegtu atbildi attiecībā uz lauksaimniecības tiešo maksājumu prettiesisko izmaksu šīm grupām, Komisija esot sniegusi informāciju par to, ka ir pārtraukti strukturālo un investīciju fondu ieguldījumi vienā no šīm grupām, taču tā esot cita tēma, kas neesot bijusi prasītāja aicinājuma rīkoties priekšmets. Par prasītāja aicinājuma otro daļu, kurā bija norādīts, ka Eiropas Komisijas amatpersonām nevajadzētu tikties un apspriest ar 2021.–2027. gada DFS Andrej Babiš, Komisija vispār neesot izteikusies.
—

daļēji atcelt Padomes Lēmumu (ES) 2020/135 (2020. gada 30. janvāris) par to, lai noslēgtu Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas, kā arī visu Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas, jo šajos tiesību aktos no 2020. gada 1. februāra automātiski un vispārīgi, bez jebkādas samērīguma pārbaudes, ir nošķirti Savienības pilsoņi un Apvienotās Karalistes valstspiederīgie, un tādējādi it īpaši atcelt izstāšanās līguma preambulas sesto apsvērumu un 9., 10., un 127. pantu; līdz ar to;
C 201/25

Prasība, kas celta 2020. gada 28. februārī – IV/Komisija

(Lieta T-145/20)

(2020/C 201/37)

Tiesvedības valoda – franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: IV (pārstāvis: J. Lemmer, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— likt Eiropas Komisijai un Iestāžu vispārējam bērnu aprūpes centram solidāri vai in solidum nosūtīt [X] viņa bērna [Y] laika uzskaites lapas par 2019. un 2020. gadu, kuras ir šo iestāžu rīcībā, paredzot fiksētu kavējuma naudu 500 EUR (pieci simti euro) apmērā par kavējuma dienu, sākot no taisāmā sprieduma pasludināšanas dienas;

— piespriest atbildētājai samaksāt prasītājai summu 1 500 EUR apmērā par vienreizējām izmaksām, kas prasītājai radušās, aizstāvot savas tiesības, kā arī atlīdzināt izmaksas un tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu vienīgu pamatu par to, ka atbildētāja esot pārkāpusi Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 42. pantu “Tiesības piekļūt dokumentiem”, kurā ir noteikts, ka “ikvienam Savienības pilsonim un jebkurai fiziskai personai, kas dzīvo kādā dalībvalstī, vai juridiskai personai, kuras juridiskā adrese ir kādā dalībvalstī, ir tiesības piekļūt Savienības iestāžu un struktūru dokumentiem neatkarīgi no to veida”.
1.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu, nolemjot, ka apgalvotais atbalsta pasākums sniedz selektīvu priekšrocību uzņēmumiem, kuri izmanto atbrīvojumu 75 % apmērā zema riska pieļaujamām aizdevuma attiecībām, jo Komisija esot: — kļūdaini noteikusi AK kontrolētu ārvalstu uzņēmumu (CFC) režīmu kā atsauces sistēmu; — pieļāvusi tiesību kļūdu, secinot, ka atbrīvojums 75 % apmērā ir atkāpe no atsauces nodokļu sistēmas, pamatojoties uz to, ka: (i) atkāpes konstatēšana kļūdaini pamatojas uz reglamentējošo mehānismu; (ii) būtiska personāla funkciju tests nav galvenais tests AK CFC režīmā, un (iii) pieļaujamās un nepieļaujamās aizdevuma attiecības neatrodas vienādā tiesiskā un faktiskā situācijā un jebkurā gadījumā tā esot pieļāvusi tiesību kļūdu, piemērojot pēc analoģijas vai nepamatoti pamatojoties uz Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1) normām. — pieļāvusi faktu un tiesību kļūdu, secinot, ka atbrīvojums 75 % apmērā nav pamatots ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru tādā pat veidā kā grupas finansēšanas atvieglojums, kas ir piemērojams netirdzniecības finansiālai peļņai, uz kuru ir attiecināms 2010. gada Nodokļu politikas (starptautiskie un citi noteikumi) [Taxation (International and Other Provisions) Act 2010] likuma 371EC pants (kapitāla ieguldījumi no AK).