LESD 107. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka atbrīvojums no nekustamā īpašuma nodokļa par zemes gabalu, kurš pieder valstij un ir nodots tāda uzņēmuma lietošanā, kurš pilnībā pieder šai valstij un kurš šajā zemes gabalā ražo preces un sniedz pakalpojumus, kas var tikt tirgoti starp dalībvalstīm konkurencei atvērtos tirgos, var būt ar šo tiesību normu aizliegts valsts atbalsts.

Valsts pasākums var radīt priekšrocību konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai atšķirībā no pārējiem, kuri, ņemot vērā šī režīma mērķi, faktiskā un juridiskā ziņā ir līdzīgā situācijā. Tādējādi, lai valsts nodokļu pasākums tiktu kvalificēts kā selektīvs, vispirms ir jāidentificē un jāpārbauda kopējā jeb “normālā” piemērojamā nodokļu sistēma attiecīgajā dalībvalstī. Tieši saistībā ar šo kopējo jeb “normālo” nodokļu režīmu, otrkārt, ir jānovērtē un jānosaka ar attiecīgo nodokļu pasākumu piešķirtās priekšrocības iespējamais selektīvais raksturs, pierādot, ka šis pasākums ir atkāpe no šīs kopējās sistēmas, ciktāl ar to tiek ieviestas atšķirības starp tirgus dalībniekiem, kuri, ņemot vērā attiecīgās dalībvalsts nodokļu sistēmai paredzēto mērķi, ir faktiski un juridiski līdzīgā situācijā.

Attiecībā uz nekustamā īpašuma nodokļa sistēmu, kurā paredzēts valstij piederoša nekustamā īpašuma, “kas tiek izmantots valsts aizsardzības nolūkos”, atbrīvojums un kas var tikt piemērots uzņēmumam, kura darbības, ko veido militāro kuģu būvniecība dalībvalstu interesēs, kā arī ražošanas, labošanas un apkalpes darbības privātajā sektorā jūrniecības un enerģētikas nozarēs, šāds uzņēmums attiecībā pret zemes gabala atrašanās īpašumā vai tā izmantošanas aplikšanas ar nodokli mērķi atrodas pielīdzināmā faktiskā un juridiskā situācijā ne vien attiecībā uz uzņēmumiem, kuriem pieder vai kuri izmanto zemes gabalus ar valsts aizsardzību daļēji saistītiem mērķiem, bet arī tādiem uzņēmumiem, kuriem pieder vai kuri izmanto zemes gabalus vienīgi civiliem mērķiem. Līdz ar to ir acīmredzami, ka salīdzinājumā ar šo pēdējo uzņēmumu grupu šis uzņēmums attiecībā uz tā civilajām darbībām saņem nodokļu priekšrocību, kuru nevar prasīt citas sabiedrības salīdzināmā faktiskā un juridiskā situācijā.

Tomēr valsts atbalsta jēdziens neietver valsts pasākumus, kuri rada diferenciāciju uzņēmumu starpā, ja šāda diferenciācija izriet no sistēmas, kurā tie ietilpst, rakstura vai uzbūves – kas ir jāpierāda attiecīgajai dalībvalstij. Pasākums, ar kuru tiek izdarīta atkāpe no vispārējās nodokļu sistēmas, var tikt pamatots ar nodokļu sistēmas raksturu vai struktūru, ja attiecīgā dalībvalsts var pierādīt, ka šis pasākums tieši izriet no tās nodokļu sistēmai pamatā esošajiem vai vadošajiem principiem. Šajā ziņā ir jānošķir mērķi, kas ir izvirzīti īpašajai nodokļu sistēmai un kas nav daļa no tās, no vienas puses, un mehānismi, kas ir ietverti pašā nodokļu sistēmā un kas ir nepieciešami, lai sasniegtu šos mērķus, no otras puses.

Sākotnēji nešķiet, ka valsts nekustamā īpašuma, kurš tiek izmantots valsts aizsardzībai, atbrīvojumam būtu tieša saikne ar paša nekustamā īpašuma nodokļa mērķiem. Tomēr iesniedzējtiesai ir jāpārliecinās vai, ņemot vērā visus tās izskatāmās lietas atbilstīgos apstākļus, tos novērtējot Tiesas sniegto interpretācijas elementu gaismā, minētais nodokļu atbrīvojums ir kvalificējams kā valsts atbalsts šīs pašas tiesību normas izpratnē.

(sal. ar 34., 35. un 40.–44. punktu un rezolutīvo daļu)