ĢENERĀLADVOKĀTA PAOLO MENGOCI [PAOLO MENGOZZI]

SECINĀJUMI,

sniegti 2015. gada 12. martā ( 1 )

Lieta C‑20/14

BGW Beratungs-Gesellschaft Wirtschaft mbH, agrāk BGW Marketing‑ & Management‑Service GmbH,

pret

Bodo Scholz

(Bundespatentgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“Tiesību aktu tuvināšana — Preču zīmes — Direktīva 2008/95/EK — 4. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Papildu pamatojumi atteikumam vai spēkā neesamībai — Vēlāka preču zīme, kura sastāv no burtu virknes, kas ir agrākas preču zīmes verbālais elements, un vārdu kombinācijas, no kuras sākuma burtiem ir veidota burtu virkne, apvienojuma — Sajaukšanas iespēja — Novērtējuma kritēriji”

1. Šajā lietā izskatāmais lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu attiecas uz Direktīvas 2008/95/EK ( 2 ) 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta interpretāciju un tika iesniegts saistībā ar strīdu, kurā tika noraidīts sabiedrības BGW Beratungs‑Gesellschaft Wirtschaft mbH, agrāk BGW Marketing‑ & Management-Service GmbH (turpmāk tekstā – “BGW”), iebildums pret Deutsches Patent‑ und Markenamt [Vācijas patentu un preču zīmju biroja] (turpmāk tekstā – “DPMA”) veikto vārdiskas preču zīmes “BGW Bundesverband der deutschen Gesundheitswirtschaft” reģistrāciju.

I – Atbilstošās tiesību normas

2. Ar Direktīvu 2008/95, kas stājās spēkā 2008. gada 28. novembrī, tika kodificēta Direktīva 89/104/EEK ( 3 ).

3. Direktīvas 2008/95 3. panta “Iemesli atteikumam vai spēkā neesamībai” 1. punkta b) un c) apakšpunktā ir noteikts: “1. Nereģistrē vai piereģistrēšanas gadījumā pasludina par spēkā neesošiem: [..] b) preču zīmes, kam nav atšķirīgu īpašību; c) preču zīmes, kas sastāv tikai no apzīmējuma vai norādes, kas tirdzniecībā var kalpot, lai norādītu veidu, kvalitāti, daudzumu, paredzēto nolūku, vērtību, preču ražošanas vai pakalpojumu sniegšanas ģeogrāfisko izcelsmi vai laiku, un citas preču un pakalpojumu īpašības; [..].”

4. Direktīvas 2008/95 4. panta “Precīzāki iemesli atteikumam vai spēkā neesamībai, kas attiecas uz konfliktiem ar agrākām tiesībām” 1. punkta a) un b) apakšpunktā ir noteikts: “1. Preču zīmi nereģistrē vai, ja tā ir reģistrēta, pasludina par spēkā neesošu: a) ja tā ir identiska ar agrāku preču zīmi, un preces vai pakalpojumi, kam preču zīmi piemēro vai reģistrē, ir identiski [ar] precēm vai pakalpojumiem, kuriem tiek aizsargāta agrākā preču zīme; b) ja tās identitātes vai līdzības ar agrāko preču zīmi un preču vai pakalpojumu, uz ko attiecas šīs preču zīmes, identitātes vai līdzības dēļ pastāv varbūtība maldināt sabiedrību, kas ietver asociācijas iespēju ar agrāko preču zīmi.”

II – Pamatlieta, prejudiciālais jautājums un tiesvedība Tiesā

5. Strīda rašanās faktus pamatlietā, kā tie izriet no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu, var apkopot šādi.

6. 2006. gada 11. decembrīDPMA reģistrā tika reģistrēta vārdiska preču zīme “BGW Bundesverband der deutschen Gesundheitswirtschaft” (turpmāk tekstā – “jaunākā preču zīme”) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16., 35., 41. un 43. klasē pārskatītā un grozītā 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīguma par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām ( 4 ) izpratnē. Iebildumi pret šo reģistrāciju tika izvirzīti, balstoties uz šādu Vācijas vārdisku un grafisku preču zīmi: kas reģistrēta kopš 2004. gada 21. jūlija attiecībā uz tādām precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 35. un 41. klasē iepriekš minētā Nicas nolīguma izpratnē (turpmāk tekstā – “agrākā preču zīme”) ( 5 ).

7. Konstatējis attiecībā uz 44. klasi konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēju, DPMA ar 2009. gada 2. oktobra lēmumu jaunāko preču zīmi daļēji atcēla un iebildumus pārējā daļā noraidīja. Pēc jaunākās preču zīmes īpašnieka celtās prasības šis lēmums attiecībā uz 44. klases pakalpojumiem tika atcelts ar DPMA2012. gada 9. janvāra lēmumu, pamatojoties uz to, ka agrākās preču zīmes, kas saglabāja iegūtās tiesības, faktiska izmantošana netika pierādīta.

8. BGW cēla prasību Bundespatentgericht [Federālajā Patentu tiesā] par minētā 2012. gada 9. janvāra lēmuma atcelšanu.

9. Pamatojoties uz BGW iesniegtajiem dokumentiem, šī tiesa uzskata, ka agrākās preču zīmes, kas saglabāja iegūtās tiesības, faktiska izmantošana tika pierādīta vismaz attiecībā uz “iespieddarbiem” un “reklāmas” pakalpojumiem, “semināru rīkošanu” un “konkursu organizēšanu”, jo minētie pakalpojumi galvenokārt tiek sniegti veselības nozares uzņēmumiem, it īpaši optikas veikaliem un dzirdes aparātu pārdevējiem. Tā secina, ka konfliktējošās preču zīmes tiek piemērotas identiskām precēm, proti, iespieddarbiem un daļēji identiskiem un daļēji līdzīgiem pakalpojumiem.

10. Attiecībā uz konfliktējošo preču zīmju līdzību iesniedzējtiesa uzskata, ka agrākās preču zīmes kopiespaidu galvenokārt veido burtu virkne “BGW”, savukārt šīs preču zīmes grafiskais elements ir nenozīmīgs, no vizuālā viedokļa raugoties, un tam pilnīgi nav nekādas nozīmes, no fonētiskā viedokļa raugoties. Jaunākās preču zīmes kopiespaidu galvenokārt arī veido tā pati burtu virkne. Iesniedzējtiesa, balstoties šajā ziņā uz Vācijas Bundesgerichtshof judikatūru, uzskata, ka vārdu kombinācijai “Bundesverband der deutschen Gesundheitswirtschaft” (“Vācijas Valsts veselības aprūpes uzņēmumu federācija”) jaunākajā preču zīmē ir aprakstoša nozīme un tai nepiemīt nekāda atšķirtspēja. Faktiski vārdu kombinācija tikai norādot, ka veselības nozares uzņēmumu federācija, kas darbojas visā valstī, nodrošina attiecīgās preces un pakalpojumus, bet neļauj precīzi identificēt šo preču un pakalpojumu komerciālo izcelsmi. Katrā ziņā Bundespatentgericht uzskata, ka neatkarīgi no minētās vārdu kombinācijas novērtējuma ir jāatzīst, ka burtu virknei “BGW” jaunākajā preču zīmē vismaz ir patstāvīgs apzīmējošs stāvoklis sprieduma Medion (C‑120/04, EU:C:2005:594) izpratnē. Tāpēc minētā tiesa uzskata, ka, saskaroties ar šo preču zīmi tirgū, konkrēta sabiedrības daļa atpazīs agrāko preču zīmi, un vienīgā atšķirība no tās ir saīsinājumam “BGW” – kuram pašam par sevi nav nozīmes – pievienota paskaidrojoša (aprakstoša) norāde “Bundesverband der deutschen Gesundheitswirtschaft”.

11. Šajos apstākļos, atsaucoties uz spriedumu AMS/ITSB – American Medical Systems (AMS Advanced Medical Services) (T‑425/03, EU:T:2007:311), iesniedzējtiesa secina, ka nav nekādu šaubu, ka attiecībā uz šo secinājumu 9. punktā norādītajām precēm un pakalpojumiem pastāv konfliktējošo preču zīmes sajaukšanas iespēja no konkrētas sabiedrības daļas viedokļa.

12. Tomēr iesniedzējtiesa uzskata, ka tā nevar nospriest tāpat kā Tiesa spriedumā Strigl un Securvita (C‑90/11 un C‑91/11, EU:C:2012:147), kurā tā ir atzinusi, ka Direktīvas 3. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir piemērojami vārdiskai preču zīmei, kura sastāv no tādas aprakstošas vārdu kombinācijas, kas ir apvienota ar burtu virkni, kura pati par sevi nav aprakstoša, ja konkrētā sabiedrības daļa šo burtu virkni tāpēc, ka tā atbilst katra no šajā vārdu kombinācijā esošajiem vārdiem pirmajam burtam, uztver kā minētās vārdu kombinācijas saīsinājumu, un preču zīme, aplūkojot to kopumā, tādējādi var tikt saprasta kā aprakstošu norāžu vai saīsinājumu kombinācija. Bundespatentgericht arī atgādina, ka šā sprieduma 38. punktā ir precizēts, ka burtu virknei, kas ir veidota no vārdu kombinācijā iekļauto vārdu sākuma burtiem, salīdzinājumā ar vārdu kombināciju ir tikai papildu vieta. Tomēr šī tiesa uzskata, ka ir izslēgts, ka kombinētās preču zīmes elementam – šajā gadījumā burtu virknei “BGW” jaunākajā preču zīmē, kas tiek uztverta kā saīsinājums, – var atzīt dominējošu vai vismaz patstāvīgu apzīmējošu stāvokli, jo šajā preču zīmē šādam elementam ir tikai papildu vieta.

13. Saskaņā ar Bundespatentgericht viedokli apstāklis, ka spriedums Strigl un Securvita (C‑90/11 un C‑91/11, EU:C:2012:147) attiecās uz reģistrācijas atteikuma pamatojumiem Direktīvas 2008/95 3. panta izpratnē, nepamato atšķirīga vērtējuma sniegšanu pamatlietā, kurā savukārt ir izvirzīts jautājums par šīs direktīvas 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā minēto papildu pamatojumu atteikumam. Šī tiesa uzskata, ka varētu būtu citādi tikai tad, ja, izvērtējot jaunākās preču zīmes radīto kopiespaidu, varētu ņemt vērā apstākli, ka agrākā preču zīme tiek izmantota tirgū, ko Tiesa tomēr esot izslēgusi, it īpaši spriedumos Calvin Klein Trademark Trust/ITSB (C‑254/09 P, EU:C:2010:488, 53. un 58. punkts) un Ferrero/ITSB (C‑552/09 P, EU:C:2011:177, 58. punkts).

14. Šādos apstākļos Bundespatentgericht nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu: “Vai Direktīvas 2008/95 4. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka identisku un līdzīgu preču un pakalpojumu gadījumā sajaukšanas iespēju no sabiedrības viedokļa var atzīt tad, ja atšķirtspējīga burtu virkne, kas veido agrāku, vidēji atšķirtspējīgu vārdisku/grafisku apzīmējumu, tiek iekļauta trešās personas jaunākā vārdiskā apzīmējumā tādā veidā, ka šai burtu virknei tiek pievienota ar to saistīta aprakstoša vārdu kombinācija, kas burtu virkni paskaidro kā aprakstošo vārdu saīsinājumu?”

15. Rakstveida apsvērumus ir iesniegusi tikai Eiropas Komisija un Polijas Republika. Balstoties uz ļoti līdzīgu argumentāciju, tās ierosina uz prejudiciālo jautājumu sniegt apstiprinošu atbildi.

III – Analīze

16. Tā kā iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, kādi secinājumi ir jāizdara no sprieduma Strigl un Securvita (C‑90/11 un C‑91/11, EU:C:2012:147) attiecībā uz konfliktējošo preču zīmju līdzības novērtēšanu pamatlietā, vispirms īsumā ir jāatgādina šī sprieduma saturs (A daļa), pēc tam ir jānosaka tā piemērojamība un ir jāizvērtē tā nozīme strīda pamatlietā izšķiršanā (B daļa). Noslēgumā atgādināšu konfliktējošo preču zīmju līdzības novērtējuma kritērijus, lai, iespējams, konstatētu sajaukšanas iespēju Direktīvas 2008/95 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē (C daļa).

A – Spriedums Strigl un Securvita

17. Apvienotajās lietās, kurās ir pasludināts spriedums Strigl un Securvita (C‑90/11 un C‑91/11, EU:C:2012:147), Bundespatentgericht, iesniedzot divus lūgumus sniegt prejudiciālu nolēmumu saistībā ar divām tiesvedībām, no kurām viena attiecās uz vārdiskas preču zīmes “Multi Markets Fund MMF” reģistrāciju un otra – uz lūgumu atcelt vārdisku preču zīmi “NAI – Der Natur-Aktien-Index”, jautāja Tiesai, vai Direktīvas 3. panta 1. punkta b) un/vai c) apakšpunktā paredzētie reģistrācijas atteikuma pamatojumi ir piemērojami vārdiskai preču zīmei, kas sastāv no aprakstošas vārdu kombinācijas, kura apvienota ar burtu virkni, kas pati par sevi nav aprakstoša, bet atbilst katra šajā vārdu kombinācijā esoša vārda sākuma burtam.

18. Pamatojoties uz iesniedzējtiesas konstatējumiem, Tiesa šajā spriedumā vispirms norādīja, ka attiecīgās preču zīmes pamatlietā sastāvēja, pirmkārt, no vārdu kombinācijas, kas komercdarbībā apzīmēja “pakalpojumu veidu, kā arī zināmus to raksturojumus”, kas bija jāuzskata par piedāvāto pakalpojumu raksturojumiem Direktīvas 3. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē, un, otrkārt, no burtu virknes, kura, to aplūkojot atsevišķi, nebija aprakstoša šīs tiesību normas izpratnē, jo pati par sevi tā nevarēja “apzīmēt kādus attiecīgo pakalpojumu raksturojumus” ( 6 ).

19. Minētā sprieduma 30. un 31. punktā atgādinājusi mērķus, kas ir izvirzīti ar Direktīvas 2008/95 3. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā paredzētajiem reģistrācijas atteikuma pamatojumiem, Tiesa attiecīgās preču zīmes pamatlietās vērtēja, tās aplūkojot kopumā. Šajā ziņā tā norādīja, ka katrā no šiem apzīmējumiem ietvertie trīs lielie burti, proti, “MMF” un “NAI”, bija tiem pievienotajās vārdu kombinācijās iekļauto vārdu sākuma burti un ka “katrā attiecīgajā gadījumā vārdu kombinācija un burtu virkne [bija] paredzētas savstarpējai skaidrošanai un starp tām esošās saiknes uzsvēršanai”, katra burtu virkne bija “izstrādāta, lai pastiprinātu vārdu kombinācijas uztveršanu sabiedrībā, vienkāršojot šīs kombinācijas lietošanu un veicinot tās iegaumēšanu”, tālab šajā ziņā tam, vai burtu virkne ir norādīta pirms vai pēc vārdu kombinācijas, nav nekādas nozīmes ( 7 ).

20. Visbeidzot Tiesa ir precizējusi, ka, lai arī attiecīgās burtu virknes pamatlietā konkrētā sabiedrības daļa uztvēra kā tām pievienotās vārdu kombinācijas saīsinājumus, tās “[nevarēja] pārsniegt visu preču zīmes elementu, aplūkojot tos kopumā, summu, pat ja tās pašas par sevi var tikt uzskatītas par atšķirtspējīgām”. Gluži pretēji, atsaucoties uz ģenerāladvokāta secinājumu ( 8 ) 56. punktu, Tiesa uzskata, ka šādām burtu virknēm salīdzinājumā ar tām pievienotajām vārdu kombinācijām ir tikai “papildu vieta” ( 9 ).

B – Par sprieduma Strigl un Securvita piemērojamību un tā nozīmi strīda izšķiršanā

21. Iesniedzējtiesa uzskata, ka, lai veiktu konfliktējošo preču zīmju līdzības novērtējumu pamatlietā, tai ir jāpiemēro principi, kurus Tiesa ir noteikusi spriedumā Strigl un Securvita (C‑90/11 un C‑91/11, EU:C:2012:147). Šo secinājumu tā pamato ar diviem pieņēmumiem, proti, pirmkārt, ka jaunākā preču zīme, to aplūkojot kopumā, ir aprakstoša, un, otrkārt, ka preču zīmes radītā kopiespaida uz konkrēto sabiedrības daļu novērtējums nevar mainīties atkarībā no tā, vai pastāv absolūts vai relatīvs (saskaņā ar Direktīvu 2008/95 – “precīzāks”) pamatojums reģistrācijas atteikumam.

22. Neapstrīdot attiecīgo pieņēmumu derīgumu, es tomēr vēlos sniegt šādus precizējumus.

1) Par pieņēmumu, saskaņā ar kuru jaunākā preču zīme ir aprakstoša

23. Novērtējuma kritēriji tam, vai ir piemērojams Direktīvas 2008/95 3. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētais reģistrācijas atteikuma pamatojums vai identisks pamatojums, kas paredzēts Regulas Nr. 207/2009 ( 10 ) 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā, kopš ilga laika ir noteikti Tiesas un Vispārējās tiesas judikatūrā, ņemot vērā vispārējas intereses, kas ir šī atteikuma pamatā, proti, lai novērstu šajos noteikumos minēto apzīmējumu vai norāžu rezervēšanu tikai vienam uzņēmumam tāpēc, ka tie reģistrēti kā preču zīmes ( 11 ). Tādējādi tiek apgalvots, ka preču zīmes aprakstoša rakstura novērtējumu var veikt tikai, pirmkārt, attiecībā uz attiecīgām precēm un pakalpojumiem un, otrkārt, attiecībā uz mērķa sabiedrības, kas ir šo preču un pakalpojumu patērētāja, uztveri ( 12 ). Ir precizēts arī, ka iepriekš minētajos noteikumos paredzētie apzīmējumi un norādes ir apzīmējumi un norādes, ar kuriem parastajā izmantošanā no mērķa sabiedrības viedokļa reģistrācijai pieteikto preci vai pakalpojumu var apzīmēt vai nu tieši, vai arī norādot vienu no tās būtiskajiem raksturojumiem ( 13 ), un ka, lai uz apzīmējumu attiektos šajos noteikumos minētais aizliegums, [apzīmējumam] ir jābūt pietiekami tieši un konkrēti saistītam ar attiecīgajām precēm un pakalpojumiem, lai mērķa sabiedrība varētu nekavējoties un bez pārdomām uztvert attiecīgo preču un pakalpojumu kategorijas vai to raksturojumu aprakstu ( 14 ). Lai arī šos kritērijus Eiropas Savienības tiesa bieži vien ir stingri piemērojusi ( 15 ), tomēr apzīmējuma reģistrāciju tās aprakstošā rakstura dēļ varētu atteikt tikai tad, ja ir pamats uzskatīt, ka attiecīgā vidē tas faktiski tiks uzskatīts par preču vai pakalpojumu, kuru reģistrācija ir prasīta, “raksturojumu”, proti, to “īpašību, kuru viegli atpazīs ieinteresētās aprindas” ( 16 ), aprakstu.

24. Cik lielā mērā attiecībā uz jaunākajā preču zīmē iekļauto vārdu kombināciju “Bundesverband der deutschen Gesundheitswirtschaft” ir izpildīti turpmāk izklāstītie kritēriji? Ņemot vērā preču un pakalpojumu, kuriem ir reģistrēta preču zīme ( 17 ), aprakstu, šķiet, ka tie tikai daļēji attiecas uz veselības aprūpes nozari – turklāt plašā “fitnesa” nozīmē ( 18 ), nedz arī ir tieši paredzēti šai nozarei, tāpēc var pamatoti jautāt, vai attiecīgā vārdu kombinācija ir “pietiekami tieši un konkrēti saistīta” ar šīm precēm un pakalpojumiem tādējādi, ka attiecīgā sabiedrība var “nekavējoties un bez pārdomām” uztvert minēto preču un pakalpojumu kategorijas vai kāda no to raksturojumiem aprakstu, kā tas ir noteikts iepriekšējā punktā atgādinātajā judikatūrā.

25. Kā esmu norādījis šo secinājumu 10. punktā, Bundespatentgericht secina, ka jaunākajā preču zīmē iekļautajam elementam “Bundesverband der deutschen Gesundheitswirtschaft” ir aprakstošs raksturs, pamatojoties uz apsvērumu, ka vārdu kombinācija tikai norāda, ka attiecīgās preces un pakalpojumus sniedz subjekts, kas darbojas minētajā nozarē (jaunākās preču zīmes gadījumā uzņēmumu federācija darbojas veselības aprūpes nozarē), un pēc savas būtības tiem ir aprakstošs raksturs. Turklāt iesniedzējtiesas argumentācijā šis secinājums ir jāattiecina nevis uz visām precēm un pakalpojumiem, kuriem ir reģistrēta jaunākā preču zīme, kā tas minēts šo secinājumu 4. zemsvītras piezīmē, bet tikai uz precēm un pakalpojumiem, attiecībā uz kuriem konfliktējošās preču zīmes konkrēti var sastapties tirgū, kā to norādījusi iesniedzējtiesa, proti, tas ir attiecināms uz “iespieddarbiem” un “reklāmas” pakalpojumiem, “semināru organizēšanu”, “konkursu rīkošanu”, pakalpojumu sniegšanu “galvenokārt veselības nozares uzņēmumiem, it īpaši optikas veikaliem un dzirdes aparātu pārdevējiem”.

26. Tāpēc var jautāt, vai uz jaunāko preču zīmi, tāpat kā attiecīgajām preču zīmēm pamatlietā, kurā pasludināts spriedums Strigl un Securvita (C‑90/11 un C‑91/11, EU:C:2012:147), attiecas Direktīvas 2008/95 3. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētais reģistrācijas atteikuma pamatojums vai spēkā neesamība, kā šajā spriedumā to ir interpretējusi un piemērojusi Tiesa. Lai arī noliedzoša atbilde uz šo jautājumu pati par sevi neizslēgtu spriedumā Strigl un Securvita (C‑90/11 un C‑91/11, EU:C:2012:147) veikto Tiesas konstatējumu nozīmīgumu strīda izšķiršanā pamatlietā, tomēr iebildumi pret pamatlietu, kurās tika taisīts šis spriedums, un pamatlietas, ko izskata iesniedzējtiesa, pilnīgu tuvināšanu saglabātos.

2) Par pieņēmumu, ka preču zīmes radītā kopiespaida uz konkrēto sabiedrības daļu novērtējums nevar mainīties atkarībā no tā, vai pastāv absolūts vai relatīvs pamatojums reģistrācijas atteikumam

27. Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru gan preču zīmes atšķirtspējas un aprakstošā rakstura novērtējums, gan tās sajaukšanas iespējas ar citām preču zīmēm esamības novērtējums ir jāveic, ņemot vērā tos pašus kritērijus, proti, pirmkārt, preces un/vai pakalpojumus, un, otrkārt, konkrētās sabiedrības daļas uztveri ( 19 ). Turklāt abos gadījumos kombinētu apzīmējumu novērtējums ir jāveic, ņemot vērā to radīto kopiespaidu ( 20 ). Pārbaude attiecībā uz atteikuma absolūto un relatīvo pamatojumu esamību Direktīvas 2008/95 3. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta (kā arī attiecīgo Regulas Nr. 207/2009 noteikumu) izpratnē tiek veikta, pamatojoties uz kopējiem elementiem.

28. Tomēr, pirmkārt, ir jāuzsver, ka šo noteikumu mērķi ir dažādi un tie ir paredzēti, lai aizsargātu dažādas intereses. Tādējādi attiecībā uz Direktīvas 2008/95 3. panta 1. punkta c) apakšpunktu (un Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu) Tiesa ir precizējusi, ka vispārējās intereses, kas ir šīs tiesību normas pamatā, ir nodrošināt, ka apzīmējumus, kas ir aprakstoši attiecībā uz vienu vai vairākām to preču vai pakalpojumu īpašībām, attiecībā uz kuriem pieteikta apzīmējuma kā preču zīmes reģistrācija, var brīvi izmantot visi saimnieciskās darbības subjekti, kas piedāvā šādas preces vai pakalpojumus ( 21 ). Turpretī vispārējo interešu jēdziens, kas ir Direktīvas [2008/95] 3. panta 1. punkta c) apakšpunkta (un Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta) pamatā, nav nošķirams no preču zīmes pamatfunkcijas, kas ir garantēt patērētājam vai gala lietotājam ar preču zīmi apzīmētās preces vai pakalpojuma izcelsmes identitāti, ļaujot tam, nepastāvot iespējai sajaukt, atšķirt šo preci vai pakalpojumu no citas izcelsmes precēm un pakalpojumiem ( 22 ). Savukārt Direktīvas 2008/95 4. panta 1. punktā (kā arī Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punktā) paredzēto relatīvo atteikuma pamatojumu mērķis ir novērst apzīmējuma novitātes trūkumu, jo to var sajaukt ar agrākām preču zīmēm. Lai arī ir nepārprotama saikne starp šo atteikuma pamatu un preču zīmes pamatfunkciju ( 23 ), to galvenais mērķis ir aizsargāt agrāku preču zīmju īpašnieku individuālās intereses, kas nonāk konfliktā ar reģistrācijai pieteikto apzīmējumu un kas it īpaši izriet no tā, ka to pārbaude tiek veikta, tikai pamatojoties uz iebildumiem, kamēr absolūtie atteikuma pamati tiek pārbaudīti pēc savas ierosmes ( 24 ).

29. Otrkārt, kā to pamatoti norāda iesniedzējtiesa, lai arī tas, kā attiecīgā sabiedrības daļa uztver apzīmējumu, nevar būt atkarīgs no vērā ņemtā reģistrācijas atteikuma pamatojuma, šīs uztveres izpratnes perspektīva tomēr atšķiras atkarībā no tā, vai tiek novērtēts apzīmējuma aprakstošais raksturs vai divu apzīmējumu sajaukšanas iespējas esamība. Ja pirmajā gadījumā uzmanība ir vērsta uz psihiskiem procesiem, ar kuriem var nodibināt saikni starp apzīmējumu vai tā dažādiem elementiem un attiecīgām precēm un/vai pakalpojumiem, otrajā gadījumā pārbaude galvenokārt ir vērsta uz iegaumēšanas procesu, apzīmējuma atpazīšanu un atsaukšanu atmiņā, kā arī uz asociatīviem mehānismiem ( 25 ). Pārbaude attiecībā uz kombinētiem apzīmējumiem ietver novērtējumu tam, kā dažādi apzīmējuma elementi spēj pievērst sev sabiedrības uzmanību un radīt kopiespaidu, tādējādi ietekmējot minētos psihiskos mehānismus un procesus.

30. Abas iepriekšminētās perspektīvas acīmredzami nav pilnīgi neatkarīgas viena no otras. Piemēram, no pastāvīgās judikatūras izriet, ka aprakstošu elementu, kas ir kombinētas preču zīmes sastāvdaļa, sabiedrība parasti neuzskata par šīs preču zīmes radītā kopiespaida atšķirtspējīgo un dominējošo elementu ( 26 ). Tomēr tās saglabā savu autonomiju. Tādējādi, lai gan ir tikko minētais noteikums, Vispārējā tiesa tomēr ir precizējusi, ka “viena kombinētās preču zīmes ( 27 ) elementa iespējami vājā atšķirtspēja noteikti nenozīmē to, ka tas nevar būt dominējošais elements, jo it īpaši tā izvietojuma apzīmējumā vai tā izmēru dēļ tas var atstāt iespaidu uz patērētāja uztveri un palikt tā atmiņā” ( 28 ).

3) Sprieduma Strigl un Securvita piemērojamība

31. No sprieduma Strigl un Securvita (C‑90/11 un C‑91/11, EU:C:2012:147) pamatojuma izriet, ka atteikums reģistrēt apzīmējumu, kas sastāv no burtu virknes un vārdu kombinācijas, saskaņā ar Direktīvas 2008/95 3. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu ir jāvērtē katrā gadījumā atsevišķi, pamatojoties nevis uz objektīviem un iepriekš noteiktiem kritērijiem, bet saskaņā ar to, kā attiecīgā sabiedrība uztvers saikni starp dažādiem apzīmējuma elementiem, kā arī apzīmējumu kopumā. Tādējādi, lai noteiktu, vai starp apzīmējuma dažādiem elementiem ir saikne, kas varētu ietekmēt attiecīgās sabiedrības daļas uztveri, kā arī psihisku procesu, kas izraisa to iegaumēšanu, Tiesa sprieduma 32. un 34. punktā balstās uz daudziem argumentiem, kas izvirzīti pēc attiecīgu apzīmējumu empīriskas analīzes. Šajā spriedumā tādējādi nav pieļauts nekāds automātisks risinājums, bet, gluži pretēji, tajā ir norāde uz uztveres noteikumu piemērošanu ( 29 ).

32. Šādi, manuprāt, arī ir jāsaprot šā sprieduma 38. punktā ietvertais apgalvojums, uz kuru ir norādījusi iesniedzējtiesa, ka “burtu virknei, kurā ir pārņemti vārdu kombināciju veidojošo vārdu sākuma burti, salīdzinājumā ar vārdu kombināciju ir tikai papildu vieta”. Proti, ar šo apgalvojumu, kas nebūt nav vispārīgs novērtējuma noteikums, Direktīvas 2008/95 3. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā paredzēto atteikuma pamatojuma piemērošanas nolūkā tikai ir precizēts, ka burtu virknei, lai arī tai pašai par sevi ir atšķirtspēja, var būt aprakstošs raksturs, ja tā ir iekļauta kombinētā preču zīmē, kurā tā ir apvienota ar galveno aprakstošo izteicienu un kurā tā tiktu uztverta kā saīsinājums, tālab tas ir jānosaka, novērtējot katru gadījumu atsevišķi.

33. Turklāt, ņemot vērā kontekstu, kādā ir iekļauts minētais apgalvojums, tas ir jāsaprot tādējādi, ka tā mērķis ir izslēgt, ka, pastāvot tādai savstarpējās atkarības saiknei starp burtu virkni un tai pievienotu vārdu kombināciju, kāda ir aprakstīta sprieduma Strigl un Securvita (C‑90/11 un C‑91/11, EU:C:2012:147) 32.–35. punktā, atšķirtspēja, kas piemīt minētajām burtu virknēm, aplūkojot tās atsevišķi, var attiekties uz attiecīgo apzīmējumu kopumu, piešķirot tiem vispārīgu atšķirtspēju, lai arī vārdu kombinācijai ir aprakstošs raksturs. Tāpēc atsauce uz attiecīgo burtu virkņu “papildu vietu” nav jāsaprot kā šo burtu virkņu, kas ir sarežģītas preču zīmes elementi, spējas piesaistīt konkrētas sabiedrības daļas uzmanību un iekļauties apzīmējuma iegaumēšanas un atsaukšanas atmiņā procesā novērtējums.

4) Secinājums par spriedumā Strigl un Securvita rastā risinājuma piemērojamību pamatlietā

34. Ņemot vērā atšķirīgo faktisko un juridisko kontekstu lietā, kurās ir pasludināts spriedums Strigl un Securvita (C‑90/11 un C‑91/11, EU:C:2012:147), kā arī šī sprieduma būtībā empīriskos pamatojumus un piemērojamību, kas tam būtu jāpiešķir, tajā minētos konstatējumus, šķiet, nevar automātiski piemērot pamatlietai. Tāpēc izskatāmajā lietā konfliktējošo apzīmējumu salīdzinājums, kā arī sajaukšanas iespējas novērtējums ir jāveic, pamatojoties uz kritērijiem, kas parasti tiek piemēroti šajā jomā un kas īsumā tiks atgādināti turpinājumā.

C – Konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespējas novērtējuma kritēriji pamatlietā

35. Sajaukšanas iespēja ir reģistrētai preču zīmei piešķirtās aizsardzības īpašs nosacījums, it īpaši aizsardzībai pret to, ka trešās personas izmanto apzīmējumus, kas nav identiski. Tiesa šo nosacījumu ir definējusi kā iespēju, ka sabiedrība var domāt, ka attiecīgās preces vai pakalpojumus sniedz viens un tas pats uzņēmums vai attiecīgā gadījumā ekonomiski saistīti uzņēmumi ( 30 ).

36. Saskaņā ar Direktīvas 2008/95 preambulas 11. apsvērumu sajaukšanas iespējas novērtējums “ir atkarīgs no daudziem elementiem, un jo īpaši no preču zīmes atpazīstamības tirgū, iespējamām asociācijām ar izmantotām vai reģistrētām zīmēm, no līdzības pakāpes starp preču zīmi un apzīmējumu starp identificētajām precēm vai pakalpojumiem”. Attiecīgi sajaukšanas iespēja ir jāvērtē visaptveroši, ņemot vērā visus uz izskatāmo lietu attiecināmos faktorus ( 31 ).

37. Lai novērtētu attiecīgo preču zīmju līdzības pakāpi, ir jānosaka to vizuālās, fonētiskās un konceptuālās līdzības pakāpe un attiecīgā gadījumā jānovērtē šiem atšķirīgajiem elementiem piešķiramā nozīme, ņemot vērā konkrēto preču vai pakalpojumu kategoriju un apstākļus, kādos tos tirgo” ( 32 ).

38. Attiecībā uz attiecīgo apzīmējumu vizuālo, fonētisko un konceptuālo līdzību ir jāveic vispārējs novērtējums, kurā izšķiroša nozīme ir tam, kā preču zīmes uztver attiecīgo preču vai pakalpojumu vidusmēra patērētājs ( 33 ). Šajā ziņā judikatūrā ir precizēts, ka vidusmēra patērētājs parasti uztver preču zīmi kopumā un neveic dažādu tās elementu pārbaudi ( 34 ). Tādējādi minētajam vispārējam novērtējumam ir jābūt balstītam uz konfliktējošo preču zīmju radīto kopiespaidu, it īpaši ņemot vērā to atšķirīgos un dominējošos elementus ( 35 ). It īpaši Tiesa ir nospriedusi, ka, novērtējot divu preču zīmju līdzību, nevar ņemt vērā tikai vienu kombinētās preču zīmes elementu un salīdzināt to ar citu preču zīmi, bet, gluži pretēji, salīdzinājums ir jāveic, pārbaudot attiecīgās preču zīmes un katru no tām aplūkojot kopumā ( 36 ).

39. Lai arī noteiktos apstākļos konkrētās sabiedrības daļas atmiņā radīto kopiespaidu nosaka viens vai vairāki šo preču zīmju elementi, līdzību, pamatojoties vienīgi uz dominējošo elementu, varēs novērtēt tikai tad, ja visi citi preču zīmes elementi ir nenozīmīgi ( 37 ). Šajā ziņā Tiesa spriedumā Medion (C‑120/04, EU:C:2005:594), kuru ir minējusi iesniedzējtiesa, arī ir precizējusi, ka, veicot šīs preču zīmes līdzības ar agrāko preču zīmi novērtējumu, ir jāņem vērā kombinētās preču zīmes elements, pat ja to nevar uzskatīt par dominējošu, ciktāl tas pats par sevi veido agrāko preču zīmi un saglabā patstāvīgu apzīmējošo stāvokli kombinētajā preču zīmē. Proti, pieņemot, ka kombinētajā preču zīmē kopīgs elements saglabā patstāvīgu apzīmējošo stāvokli, šī apzīmējuma radītais kopiespaids var likt sabiedrībai domāt, ka preces vai pakalpojumi nāk vismaz no ekonomiski saistītiem uzņēmumiem, un šajā gadījumā sajaukšanas iespēja ir jāatzīst ( 38 ). Tiesa arī ir precizējusi, ka saliktā apzīmējuma elements nesaglabā patstāvīgu apzīmējošo stāvokli, ja šis elements viens pats vai kopā ar citiem elementiem, aplūkojot tos visus kopā, veido vienu vienību, kuras nozīme atšķiras no nozīmes, kāda ir no šiem elementam atsevišķi ( 39 ).

40. Visbeidzot atgādināšu, ka principā pat elements, kuram ir tikai vāja atšķirtspēja, var dominēt kopējā kombinētās preču zīmes iespaidā vai arī ieņemt šajā preču zīmē patstāvīgu apzīmējošo stāvokli sprieduma Medion (C‑120/04, EU:C:2005:594) izpratnē, jo “šis elements var atstāt iespaidu uz patērētājiem, un patērētāji var to iegaumēt” ( 40 ), it īpaši, ņemot vērā tā novietojumu apzīmējumā un tā lielumu.

41. Pamatojoties uz iepriekš minētajiem principiem, iesniedzējtiesai ir jāveic konfliktējošo preču zīmju līdzības novērtējums un iespējamas sajaukšanas iespējas esamība.

42. It īpaši šai tiesai ir jāanalizē jaunākās preču zīmes dažādie elementi, to nozīmīgums šajā preču zīmē, kā arī to attiecīgā mijiedarbība, lai ar sintēzes palīdzību noteiktu, kādu kopiespaidu rada minētā preču zīme, kas var palikt konkrētas sabiedrības daļas atmiņā. Lai veiktu šādu pārbaudi tādos apstākļos kā pamatlietā, kurā jaunākā preču zīme sastāv no burtu virknes, kas ir agrākās preču zīmes vienīgais elements, un vārdu kombinācijas, līdzās citiem faktoriem ir jāņem vērā attiecīgās burtu virknes un vārdu kombinācijas stāvoklis apzīmējumā ( 41 ), kā arī vārdu kombinācijas garums ( 42 ) un tās iespējamais aprakstošais raksturs ( 43 ), saikne, kuru attiecīgā sabiedrības daļa var uztvert starp burtu virkni un vārdu kombināciju, it īpaši iespēja, ka burtu virkne var tikt uztverta kā vārdu kombinācijas saīsinājums, šādas saiknes tūlītēja vai netūlītēja uztvere, kā arī sekas, kādas rada šī apzīmējuma pieminēšana ( 44 ), attiecīgo produktu veidi, kā arī attiecīgās sabiedrības daļas raksturojums un tās uzmanības līmenis un iesaistītās atmiņas veids (īslaicīgā, vidējā termiņa vai ilgstošā atmiņa). Tāpat vajadzības gadījumā iesniedzējtiesai ir jāvērtē, vai apstāklis, ka jaunākās preču zīmes elementi, pamatojoties uz saikni, kādu attiecīgā sabiedrības daļa var izveidot starp burtu virkni un vārdu kombināciju, veido atšķirīgu loģisku vienību, var kavēt to, ka šo burtu virkni, kas ir kopīgs elements konfliktējošām preču zīmēm, minētā sabiedrība varētu uztvert un iegaumēt autonomi un tādējādi ievērojami veicināt jaunākās preču zīmes, kuru šī sabiedrība glabā atmiņā, kopējā tēla radīšanu. Šajā vērtējumā, lai veiktu konfliktējošo preču zīmju konceptuālu salīdzinājumu, arī būtu jāņem vērā varbūtība, ka patērētāji, kas jau redzējuši agrāku preču zīmi, var piešķirt šo zīmi veidojošajai burtu virknei tādu pašu nozīmi, kāda tā ir jaunākajā preču zīmē ( 45 ).

43. Turpretī, kā to esmu izklāstījis iepriekš, iesniedzējtiesai, veicot minēto pārbaudi, nav saistoši konstatējumi, kurus Tiesa spriedumā Strigl un Securvita (C‑90/11 un C‑91/11, EU:C:2012:147) ir veikusi atšķirīgā faktiskā un juridiskā kontekstā.

IV – Secinājumi

44. Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, es ierosinu Tiesai uz Bundespatentgericht uzdoto prejudiciālo jautājumu atbildēt šādi: Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 4. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka sabiedrība var sajaukt divus apzīmējumus identisku vai līdzīgu preču un pakalpojumu gadījumā, kad burtu virkne, kas ir vienīgais agrākā apzīmējuma verbālais elements, ir iekļauta jaunākajā verbālajā apzīmējumā un tai ir pievienota aprakstoša vārdu kombinācija, kas sastāv no vārdiem, kuru pirmie burti veido minēto burtu virkni, tādējādi, ka attiecīgā sabiedrības daļa to uztver kā vārdu kombinācijas, kurai tā ir pievienota, saīsinājumu. Sajaukšanas iespējas esamība ir jāvērtē vispārēji, ņemot vērā visus uz izskatāmo lietu attiecināmos faktorus.

( 1 ) Oriģinālvaloda – franču.

( 2 ) Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra direktīva, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 299, 25. lpp.).

( 3 ) Padomes 1988. gada 21. decembra direktīva, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.).

( 4 ) Attiecīgās preces un pakalpojumi ir aprakstīti šādi:

– “iespieddarbi”, kas ietilpst 16. klasē;

– “reklāma; komerclietu vadība; komerciālā vadība un biroja darbi; uzņēmējdarbības konsultācijas; konsultācijas komercdarbības organizēšanas jomā; konsultācijas komerclietu valdības jautājumos; izstāžu un gadatirgu rīkošana saimnieciskiem mērķiem un reklāmas nolūkos; sabiedriskā saskarsme (Public Relations)”, kas ietilpst 35. klasē;

– “izglītība; apmācība; izklaide; sporta un kultūras aktivitātes; izstāžu rīkošana kultūras un izglītošanas nolūkos; ar aktīvo atpūtu saistītie pakalpojumi; veselības klubu vadīšana (vācu valodā – “Betrieb von Gesundheits-Klubs”); kolokviju rīkošana un vadīšana; konferenču, kongresu un simpoziju organizēšana un rīkošana; sporta instalāciju ekspluatācija; sporta aprīkojuma noma; sporta un vingrošanas skolotāja pakalpojumi; semināru, darbnīcu, lekciju, apaļo galdu sarunu un kursu organizēšana un vadīšana; konsultācijas par aktīvo atpūtu; izglītības un profesionālās izglītības kursu organizēšana un vadīšana; informācijas pakalpojumi atpūtniekiem par sporta un kultūras pasākumiem; konsultēšana par aprūpi”, kas ietilpst 41. klasē; un

– “viesu ēdināšanas un izmitināšanas pakalpojumi; izmitināšanas vietu rezervēšana viesiem, it īpaši atpūtniekiem un starpniecība; veco ļaužu pansionātu pakalpojumi; brīvdienu nometņu vadīšana”, kas ietilpst 43. klasē

( 5 ) Šīs preces un pakalpojumi ir aprakstīti šādi:

“papīrs, pape (kartons) un izstrādājumi no šiem materiāliem, ciktāl tie ietilpst 16. klasē; iespieddarbi; grāmatu iesiešanas materiāli; fotogrāfijas; rakstāmlietas; līmvielas kancelejas vai mājturības vajadzībām; materiāli māksliniekiem; otas; rakstāmmašīnas un kancelejas preces (izņemot mēbeles); mācību un uzskates līdzekļi (izņemot aparatūru); sintētiskie iesaiņojuma materiāli (kas neietilpst citās klasēs)”, kas ietilpst 16. klasē;

“reklāma; darījumu vadīšana; uzņēmumu pārvaldīšana; biroja darbi”, kas ietilpst 31. klasē;

“izglītība; apmācība; izklaide; sporta un kultūras aktivitātes; žurnālu, laikrakstu un grāmatu publicēšana un izdošana; tekstu publicēšana; gadatirgu un izstāžu rīkošana izklaides, kultūras un sporta mērķiem; kinematogrāfija; kino filmu izplatīšana; videokameru, skaņu ierakstu, televīzijas un radio programmu iznomāšana; tālmācība; konferenču, kongresu un simpoziju organizēšana un rīkošana; elektronisko grāmatu un žurnālu publicēšanas tiešsaistē; izklaide radio ēterā; semināru un darbnīcu rīkošana un vadīšana; tulkojumu sagatavošana; nodarbības un audzināšana; kolokviju rīkošana un vadīšana; scenāriju rakstīšana; videofilmu ražošana; sacensību rīkošana”, kas ietilpst 41. klasē.

( 6 ) Skat. 25.–28. punktu.

( 7 ) Skat. 32. un 33. punktu.

( 8 ) Ģenerāladvokāta N. Jēskinena [N. Jääskinen] secinājumi lietā Strigl un Securvita (C‑90/11 un C‑91/11, EU:C:2012:147).

( 9 ) Skat. 37. un 38. punktu.

( 10 ) Padomes 2009. gada 26. februāra regula par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).

( 11 ) Skat. spriedumu Eurohypo/ITSB (C‑304/06 P, EU:C:2008:261, 55. un 56. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).

( 12 ) Skat. spriedumus Matratzen Concord (C‑421/04, EU:C:2006:164, 24. punkts un tajā minētā judikatūra) un Eurocool Logistik/ITSB (EUROCOOL) (T‑34/00, EU:T:2002:41, 38. punkts).

( 13 ) Skat. arī spriedumu Procter & Gamble/ITSB (C‑383/99 P, EU:C:2001:461, 39. punkts).

( 14 ) Skat. arī spriedumu MetsoPaper Automation/ITSB (PAPERLAB) (T‑19/04, EU:T:2005:247, 25. punkts).

( 15 ) Dažos gadījumos par pietiekamu tika atzīta ļoti cieša saikne pati par sevi, skat. it īpaši spriedumu Ellos/ITSB (ELLOS) (T‑219/00, EU:T:2002:44).

( 16 ) Skat. spriedumus Windsurfing Chiemsee (C‑108/97 un C‑109/97, EU:C:1999:230, 31. punkts), Koninklijke KPN Nederland (C‑363/99, EU:C:2004:86, 56. punkts) un Agencja Wydawnicza Technopol/ITSB (C‑51/10 P, EU:C:2011:139, 50. punkts).

( 17 ) Šis apraksts ir iekļauts šo secinājumu 4. zemsvītras piezīmē.

( 18 ) Tie ir “informācijas pakalpojumi atpūtniekiem par sporta un kultūras pasākumiem”, “konsultācijas par aktīvo atpūtu” un “izmitināšanas vietu rezervēšana viesiem, it īpaši atpūtniekiem” un “veco ļaužu pansionātu pakalpojumi”, vai arī noteikti pakalpojumi, kas ietilpst 41. klasē un kas attiecas uz sportu un formas atgūšanu (“sporta un kultūras aktivitātes”, “veselības klubi”, “sporta instalāciju ekspluatācija”, “sporta aprīkojuma noma”; “vingrošanas skolotāja pakalpojumi”).

( 19 ) Attiecībā uz apzīmējuma atšķirtspējas un aprakstošā rakstura novērtējumu skat. šo secinājumu 23. punktu. Attiecībā uz sajaukšanas iespējas novērtējumu Tiesa un Vispārējā tiesa vairākkārt ir uzsvērušas, ka “minētās iespējas visaptverošajā vērtējumā noteicoša loma ir tam, kā preču zīmes uztver attiecīgo preču vai pakalpojumu vidusmēra patērētājs”, skat. arī spriedumu SABEL (C‑251/95, EU:C:1997:528, 23. punkts).

( 20 ) Skat. arī spriedumu Strigl un Securvita (C‑90/11 un C‑91/11,EU:C:2012:147, 34. punkts). Skat. iepriekš 35. un nākamos punktus.

( 21 ) Skat. spriedumus Windsurfing Chiemsee (C‑108/97 un C‑109/97, EU:C:1999:230, 25. punkts), ITSB/Wrigley (C‑191/01 P, EU:C:2003:579, 31. punkts), Strigl un Securvita (C‑90/11 un C‑91/11, EU:C:2012:147, 31. punkts), Agencja Wydawnicza Technopol/ITSB (C‑51/10 P, EU:C:2011:139, 37. punkts un tajā minētā judikatūra), kā arī Streamserve/ITSB (STREAMSERVE) (T‑106/00, EU:T:2002:43, 36. punkts).

( 22 ) Skat. arī spriedumu Eurohypo/ITSB (C‑304/06 P, EU:C:2008:261, 56. punkts un tajā minētā judikatūra).

( 23 ) Skat. arī spriedumu Canon (C‑39/97, EU:C:1998:442, 27. punkts).

( 24 ) Spriedumā adidas un adidas Benelux (C‑102/07, EU:C:2008:217) ir labi parādīta šī perspektīvu atšķirība, it īpaši starp Direktīvas 2008/95 3. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzēto absolūta atteikuma pamatojumu un šīs pašas direktīvas 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzēto relatīvo atteikuma pamatojumu. Konstatējusi, ka sajaukšanas iespējas novērtējums ir atkarīgs no daudziem faktoriem, Tiesa minētā sprieduma 30. punktā precizē, ka “apstāklis, ka tirgus dalībniekiem ir nepieciešama apzīmējuma pieejamība, nevar būt viens no šiem faktoriem”. Tiesa turpina[, norādot,] “kā tas izriet no 5. panta 1. punkta b) apakšpunkta teksta, no direktīvas un no iepriekš minētās judikatūras, atbildei uz jautājumu, vai pastāv sajaukšanas iespēja, ir jābalstās uz to, kā sabiedrība uztver īpašnieka preču zīmes aptvertās preces, no vienas puses, un preces, ko aptver trešās personas izmantotais apzīmējums, no otras puses”.

( 25 ) Tajā it īpaši tiek ņemts vērā sabiedrības uzmanības līmenis, preču veids, iespēja tieši salīdzināt preču zīmes un tādējādi to tirdzniecības nosacījumus, skat. it īpaši spriedumu Lloyd Schuhfabrik Meyer (C‑342/97, EU:C:1998:522, 26.–27. punkts).

( 26 ) Skat. arī spriedumu Alejandro/ITSB Anheuser‑Busch (BUDMEN) (T‑129/01, EU:T:2003:184, 53. punkts) un spriedumu New Look/ITSB Naulover (NLSPORT, NLJEANS, NLACTIVE un NLCollection) (T‑117/03 līdz T‑119/03 un T‑171/03, EU:T:2004:293, 34. punkts).

( 27 ) Šajā lietā tas bija grafiskais elements – govs ādas motīvs –, ar kuru tādējādi tika aprakstīti attiecīgie produkti (piena produkti).

( 28 ) Skat. spriedumus AVEX/ITSB Ahlers (a) (T‑115/02, EU:T:2004:234, 20. punkts) un Inex/ITSB – Wiseman (Govs ādas attēlojums) (T‑153/03, EU:T:2006:157, 32. punkts).

( 29 ) Šajā ziņā skat. Sandri, S., “Serie di lettere e serie di parole”, Giurisprudenza comunitaria del marchio e del design, Commento tematico II, 2012, 39.–45. lpp.

( 30 ) Skat. arī spriedumus Lloyd Schuhfabrik Meyer (C‑342/97, EU:C:1999:323, 17. punkts), Medion (C‑120/04, EU:C:2005:594, 24. un 26. punkts) un adidas un adidas Benelux (C‑102/07, EU:C:2008:217, 28. punkts).

( 31 ) Skat. spriedumus SABEL (C‑251/95, EU:C:1997:528, 22. punkts), Marca Mode (C‑425/98, EU:C:2000:339, 40. punkts), Medion (EU:C:2005:594, 27. punkts), adidas un adidas Benelux (C‑102/07, EU:C:2008:217, 29. punkts), ITSB/Shaker (C‑334/05 P, EU:C:2007:333, 34. punkts), kā arī Nestlé/ITSB (C‑193/06 P, EU:C:2007:539, 33. punkts).

( 32 ) Spriedumi ITSB/Shaker (C‑334/05 P, EU:C:2007:333, 36. punkts) un Ferrero/ITSB (C‑552/09 P, EU:C:2011:177, 85. punkts).

( 33 ) Skat. arī spriedumu SABEL (C‑251/95, EU:C:1997:528, 23. punkts).

( 34 ) Skat. arī spriedumus SABEL (C‑251/95, EU:C:1997:528, 23. punkts), ITSB/Shaker (C‑344/05 P, EU:C:2007:333, 35. punkts) un Nestlé/ITSB (C‑193/06 P, EU:C:2007:539, 34. punkts).

( 35 ) Skat. arī spriedumus SABEL (C‑251/95, EU:C:1997:528, 23. punkts), Lloyd Schuhfabrik Meyer (C‑342/97, EU:C:1999:323, 25. punkts), ITSB/Shaker (C‑334/05 P, EU:C:2007:333, 35. punkts) un Aceites del Sur‑Coosur/Koipe (C‑498/07 P, EU:C:2009:503, 60. punkts).

( 36 ) Skat. arī spriedumu ITSB/Shaker (C‑334/05 P, EU:C:2007:333, 41. punkts) un Aceites del Sur‑Coosur/Koipe (C‑498/07 P, EU:C:2009:503, 61. punkts).

( 37 ) Spriedumi ITSB/Shaker (C‑334/05 P, EU:C:2007:333, 41. un 42. punkts) un Nestlé/ITSB (C‑193/06 P, EU:C:2007:539, 42. un 43. punkts un tajā minētā judikatūra).

( 38 ) Attiecībā uz šo formulējumu skat. rīkojumu ecoblue/ITSB un Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (C‑23/09 P, EU:C:2010:35, 45. punkts). Skat. arī spriedumu Medion (C‑120/04, EU:C:2005:594, 30. un 36. punkts), rīkojumu Perfetti Van Melle/ITSB (C‑353/09 p, EU:C:2011:73, 36. punkts), manus secinājumus lietā Bimbo/ITSB (C‑591/12 P, EU:C:2014:34, 24. punkts), kā arī spriedumu Bimbo/ITSB (C‑591/12 P, EU:C:2014:305, 24. punkts).

( 39 ) Šajā ziņā skat. rīkojumu ecoblue/ITSB un Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (C‑23/09 P, EU:C:2010:35, 47. punkts), spriedumu Becker/Harman International Industries (C‑51/09 P, EU:C:2010:368, 37. un 38. punkts), kā arī rīkojumu Perfetti Van Melle/ITSB (C‑353/09 P, EU:C:2011:73, 36. un 37. punkts).

( 40 ) Šajā ziņā skat. spriedumus AVEX/ITSB Ahlers (a) (T‑115/02, EU:T:2004:234, 20. punkts) un Inex/ITSB Wiseman (Govs ādas attēlojums) (T‑153/03, EU:T:2006:157, 32. punkts).

( 41 ) Pretēji Tiesas apgalvojumam sprieduma Strigl un Securvita (C‑90/11 un C‑91/11, EU:C:2012:147) 33. punktā apstāklis, ka burtu virkne atrodas pēc vai pirms vārdu kombinācijas, manuprāt, a priori nav nenozīmīgs, gluži pretēji, tas var ietekmēt procesu, kādā sabiedrība konceptualizē un iegaumē apzīmējumu. Šajā ziņā skat. spriedumu AMS/ ITSB American Medical Systems (AMS Advanced Medical Services) (T‑425/03, EU:T:2007:311, it īpaši 79. punkts).

( 42 ) Skat. it īpaši spriedumu Klein Trademark Trust/ITSB Zafra Marroquineros (CK CREACIONES KENNYA) (T‑185/07, EU:T:2009:147, 42. punkts).

( 43 ) Skat. spriedumu AMS/ITSB – American Medical Systems (AMS Advanced Medical Services) (T‑425/03, EU:T:2007:311, 81. punkts).

( 44 ) Attiecībā uz preču zīmes fonētisko aspektu skat. spriedumu AMS/ITSB American Medical Systems (AMS Advanced Medical Services) (T‑425/03, EU:T:2007:311, 84. punkts). Skat. arī spriedumu Klein Trademark Trust/ITSB Zafra Marroquineros (CK CREACIONES KENNYA) (T‑185/07, EU:T:2009:147, 44. un 45. punkts).

( 45 ) Skat. spriedumu AMS/ITSB American Medical Systems (AMS Advanced Medical Services) (T‑425/03, EU:T:2007:311, 86. punkts).