47

Šādā kontekstā Najvyšší súd Slovenskej republiky nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Vai saskaņā ar [Savienības] tiesībām (konkrēti, LESD 267. pantu) dalībvalsts augstākajai tiesai ir noteikts pienākums vai tai ir tiesības “pēc savas ierosmes” uzdot prejudiciālu jautājumu [Tiesai] pat tad, ja lieta atrodas tādā tiesvedības stadijā, kad konstitucionālā tiesa ir atcēlusi augstākās tiesas spriedumu, kas galvenokārt ir balstīts uz Savienības tiesisko regulējumu vides aizsardzības jomā, un šai tiesai ir noteikusi pienākumu ievērot konstitucionālās tiesas juridisko viedokli, saskaņā ar kuru ir pārkāptas tiesas procesā iesaistītās personas procesuālās un materiālās tiesības, neņemot vērā izskatāmās lietas saistību ar [Savienības tiesībām], citiem vārdiem sakot, ja konstitucionālā tiesa, lemjot kā pēdējās instances tiesa, nav uzskatījusi par vajadzīgu [Tiesā] iesniegt prejudiciālu jautājumu un ir provizoriski izslēgusi iespēju pamatlietā piemērot tiesības vides jomā un nodrošināt to aizsardzību? 2) Vai būtisko integrētas novēršanas pamatmērķi, kas tostarp izriet no Direktīvas [96/61] preambulas 8., 9. un 23. apsvēruma un 1. un 15. panta, un vispārēji no [Savienības tiesībām] vides jomā, proti, novērst un kontrolēt vides piesārņojumu, iesaistot tajā arī sabiedrību, lai sasniegtu augstāku kopējo vides aizsardzības līmeni, var sasniegt tādējādi, ka ieinteresētajai sabiedrības daļai jau no pašiem integrētās novēršanas procesa pirmsākumiem nav nodrošināta pieeja visiem atbilstošajiem dokumentiem (Direktīvas [96/61] 6. pants, to skatot kopā ar 15. pantu), it īpaši lēmumam par iekārtas – atkritumu poligona – izveidi, un pēc tam atbildētājs pirmās instances [administratīvajā] procesā iztrūkstošo dokumentu pievieno ar nosacījumu, ka par tā saturu nedrīkst informēt pārējos lietas dalībniekus, jo šis dokuments esot uzskatāms par komercnoslēpumu, lai gan var pamatoti uzskatīt, ka lēmums par iekārtas atrašanās vietu (it īpaši tā pamatojums) būtiski ietekmēs iesniegtos argumentus, apsvērumus un citus ieteikumus? 3) Vai ir izpildīti Direktīvā [85/337] paredzētie mērķi, tostarp ņemot vērā Savienības tiesības vides jomā, konkrētāk, ievērojot 2. pantā minēto nosacījumu, atbilstoši kuram, pirms tiek izsniegta atļauja, atsevišķus projektus pakļauj novērtējumam attiecībā uz to ietekmi uz vidi, ja Vides ministrijas 1999. gadā sākotnēji pieņemtais atzinums, uz kuru pamatojoties iepriekš tika pabeigts ietekmes uz vidi novērtējums, pēc dažiem gadiem tiek pagarināts, vienkārši pieņemot lēmumu un no jauna neveicot ietekmes uz vidi novērtējumu? Citiem vārdiem sakot, vai var apgalvot, ka saskaņā ar Direktīvu [85/337] pieņemts lēmums ir spēkā uz nenoteiktu laiku? 4) Vai Direktīvā [96/61] paredzētais vispārējais nosacījums (kas tostarp izriet no tās preambulas apsvērumiem, kā arī 1. un 15.a panta), proti, ka katra dalībvalsts nodrošina vides piesārņojuma novēršanu un kontroli arī tādējādi, ka sabiedrībai tiek nodrošināta iespēja izmantot taisnīgu, līdzsvarotu un saprātīgā termiņā notiekošu administratīvo procesu vai tiesvedību saskaņā ar Direktīvas [85/337] 10.a pantu un Orhūsas konvencijas 6. pantu un 9. panta 2. un 4. punktu, ir piemērojams attiecībā uz sabiedrībai paredzēto iespēju lūgt pieņemt administratīvu vai tiesas lēmumu, kuram saskaņā ar valsts tiesībām ir pagaidu raksturs (piemēram, rīkojumu par integrētas atļaujas izpildes apturēšanu), ar kuru provizoriski, t.i., līdz galīgā lēmuma pēc būtības pieņemšanai, var pārtraukt plānotās iekārtas apsaimniekošanu? 5) Vai ar tiesas pieņemtu nolēmumu, ar kuru tiek īstenoti Direktīvā [96/61], Direktīvā [85/337] vai arī Orhūsas konvencijas 9. panta 2.–4. punktā paredzētie nosacījumi – proti, piemērojot iepriekš minētās sabiedrības tiesības uz tiesību aizsardzību tiesā [LESD] 191. panta 1. un 2. punkta par Eiropas Savienības politiku attiecībā uz vidi izpratnē, – var apdraudēt apsaimniekotāja tiesības uz īpašumu, kas garantētas, piemēram, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas Papildu protokola 1. pantā, piemēram, tiesvedības laikā atceļot pieteicējam likumīgi piešķirtu integrētu atļauju jaunas iekārtas izveidei?”