ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 354/10

Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 2. septembra spriedums (Cour administrative d'appel de Versailles (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Groupe Steria SCA/Ministère des finances et des comptes publics

(Lieta C-386/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļu tiesību akti - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Direktīva 90/435/EEK - 4. panta 2. punkts - Dividenžu pārrobežu izmaksa - Uzņēmumu ienākuma nodoklis - Grupu aplikšana ar nodokļiem (Francijas “intégration fiscale” [vienota aplikšana ar nodokļiem]) - Atbrīvojums no nodokļa attiecībā uz dividendēm, ko izmaksā grupai, kas tiek vienoti aplikta ar nodokļiem, piederīgi meitasuzņēmumi - Nosacījums par rezidenci - Dividendes, ko izmaksā meitasuzņēmumi – nerezidenti - Neatskaitāmi izdevumi un izmaksas saistībā ar dalību kapitālā)

(2015/C 354/12)

Tiesvedības valoda – franču

Iesniedzējtiesa

Cour administrative d'appel de Versailles

Pamatlietas puses

Prasītāja: Groupe Steria SCA

Atbildētāja: Ministère des finances et des comptes publics

Rezolutīvā daļa:

LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauti dalībvalsts tiesību akti par vienotas aplikšanas ar nodokļiem sistēmu, saskaņā ar kuru mātesuzņēmums, kas izmanto šo sistēmu, ir tiesīgs piemērot neitralizāciju attiecībā uz izdevumu un izmaksu proporcijas atkārtotu iekļaušanu, kas paušāli noteikta 5 % apmērā no tādu dividenžu neto summas, ko šis mātesuzņēmums ir saņēmis no vienotās aplikšanas ar nodokļiem sistēmā iesaistītajiem uzņēmumiem – rezidentiem, savukārt šim mātesuzņēmumam atbilstoši minētajiem tiesību aktiem nav tiesību uz šādu neitralizāciju attiecībā uz dividendēm, ko tam izmaksā tā meitasuzņēmumi, kuri atrodas citā dalībvalstī, uz kuriem, ja tie būtu bijuši rezidenti, objektīvi – pēc to izvēles – attiektos vienotās aplikšanas ar nodokļiem sistēmas piemērošana.

(1) OV C 372, 20.10.2014.
3)

Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon), Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA), Campil-Agro-Industrial do Campo do Tejo Lda, Evropaïka Trofima AE, FIT – Fomento da Indústria do Tomate SA, Konservopoiia Oporokipeftikon Filippos AE, Panellinia Enosi Konservopoion, Elliniki Etairia Konservon AE, Anonymos Viomichaniki Etaireia Konservon D. Nomikos, Italagro – Indústria de Transformação de Produtos Alimentares SA, Kopaïs AVEE Trofimon & Poton, Serraïki Konservopoiia Oporokipeftikon Serko AE, Sociedade de Industrialização de Produtos Agrícolas – Sopragol SA, Sugalidal – Indústrias de Alimentação SA, Sutol – Indústrias Alimentares Lda un ZANAE Zymai Artopoiias Nikoglou AE Viomichania Emporio Trofimon atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas pirmajā instancē un/vai apelācijas tiesvedībā radušies Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-Alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop), Eiropas Komisijai lietā C-457/13 P, Itālijas Republikai, Sociedad Cooperativa de Exportación de Frutos Cítricos Anecoop (Anecoop) S. Coop, Cooperativa Agrícola Nuestra Señora del Oreto (CANSO) Coop. V., Cooperativa Agrícola “Sant Bernat” (Carlet) Coop. V., Cooperativa Agrícola SCJ (COPAL) Coop. V., Grupo AN S. Coop., Acopaex S. Coop., Las Marismas de Lebrija Sociedad Cooperativa Andaluza (Las Marismas), Associació de Cooperatives Agràries de les Terres de Lleida (ACTEL), Unió Corporació Alimentária (UNIO) SCCL, Union Coopérative Agricole France Prune (France Prune), Agrial SCA, Triskalia, Union Fermière Morbihannaise (UFM), VOG Products Soc. agr. coop., Consorzio Padano Ortofrutticolo (CO.PAD.OR.) Soc. agr. coop., Consorzio Casalasco del Pomodoro Soc. agr. coop., Agricoltori Riuniti Piacentini (ARP) Soc. agr. coop., Orogel Fresco Soc. agr. coop., Conserve Italia Soc. agr. coop., Fruttagel Soc. agr. coop., kā arī Unione Nazionale tra le Organizzazioni di Produttori Ortofrutticoli, Agrumari e di Frutta in Guscio (Unaproa);
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 311/2

Tiesas (virspalāta) 2015. gada 16. jūlija spriedums – Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome

(Lieta C-425/13) (1)

(Prasība atcelt tiesību aktu - Padomes lēmums, ar ko pilnvaro sākt sarunas par Eiropas Savienības siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas sasaisti ar Austrālijas siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu - Sarunu norādes - Īpaša komiteja - LES 13. panta 2. punkts, LESD 218. panta 2. – 4. punkts un 295. pants - Institucionālais līdzsvars)

(2015/C 311/02)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Valero Jordana un F. Castillo de la Torre)

Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Eiropas Parlaments (pārstāvji – R. Passos un D. Warin)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – K. Michoel, M. Moore un J. P. Hix)

Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Čehijas Republika, (pārstāvji – M. Smolek, J. Vláčil un E. Ruffer), Dānijas Karaliste (pārstāvji – C. Thorning, L. Volck Madsen un U. Melgaard), Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un B. Beutler), Francijas Republika (pārstāvji – D. Colas, G. de Bergues, F. Fize un N. Rouam), Nīderlandes Karaliste (pārstāves – M. Bulterman un M. de Ree), Polijas Republika (pārstāvis – B. Majczyna), Zviedrijas Karaliste (A. Falk, C. Meyer Seitz, U. Persson, E. Karlsson, L. Swedenborg un C. Hagerman), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – E. Jenkinson un M. Holt, pārstāvji, kuriem palīdz J. Holmes un B. Kennelly, barristers)

Rezolutīvā daļa:

1) atcelt Padomes 2013. gada 13. maija lēmuma, ar ko pilnvaro sākt sarunas par Eiropas Savienības emisiju kvotu tirdzniecības sistēmas sasaisti ar Austrālijas emisiju kvotu tirdzniecības sistēmu, pielikuma A sadaļas “Sarunu norādes”: — 1. punkta otro teikumu, saskaņā ar kuru “vajadzības gadījumā 1. panta 2. punktā minētā Īpašā komiteja vai Padome sagatavo detalizētas Savienības sarunu nostājas”, un — minētās sadaļas 3. punktā ietverto formulējumu “un definēt [..] nostājas [..] sarunām”;

2) pārējā daļā prasību noraidīt;

3) Eiropas Komisija un Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas, tostarp tos, kas attiecas uz tiesvedību, kurā tika izdots rīkojums Komisija/Padome (C-425/13, EU:C:2014:91);

4) Eiropas Parlaments, kā arī Čehijas Republika, Dānijas Karaliste, Vācijas Federatīvā Republika, Francijas Republika, Nīderlandes Karaliste, Polijas Republika, Zviedrijas Karaliste un Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

(1) OV C 274, 21.9.2013.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 363/4

Tiesas (virspalāta) 2015. gada 8. septembra spriedums – Philips Lighting Poland S. A., Philips Lighting BV/Eiropas Savienības Padome, Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd, GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt. (GE Hungary Zrt), Osram GmbH, Eiropas Komisija

(Lieta C-511/13 P) (1)

(Apelācija - Dempings - Regula (EK) Nr. 384/96 - 4. panta 1. punkts, 5. panta 1. punkts un 9. panta 1. punkts - Regula (EK) Nr. 1205/2007 - Ķīnas, Vjetnamas, Pakistānas un Filipīnu izcelsmes integrētu elektrisko luminiscences kompaktspuldžu (CFL i) imports - Zaudējumi Kopienas ražošanas nozarei - Lielākā daļa no kopējā saražotā apjoma Kopienā līdzīgām precēm)

(2015/C 363/04)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Philips Lighting Poland S. A., Philips Lighting BV (pārstāvji – L. Catrain González, abogada, un E. Wright, barrister)

Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – S. Boelaert, pārstāve, kurai palīdz S. Gubel, advokāts, un B. O’Connor, solicitor), Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd, GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt. (GE Hungary Zrt.), Osram GmbH (pārstāvji – R. Bierwagen un C. Hipp, Rechtsanwälte), Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Armati un J.-F. Brakeland)

Rezolutīvā daļa:

1) apelācijas sūdzību noraidīt;

2) Philips Lighting Poland S. A. un Philips Lighting BV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes un Osram GmbH tiesāšanās izdevumus;

3) Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

(1) OV C 352, 30.11.2013.
1)

atsakoties autonomi noteikt attiecīgo tirgu, lai izpildītu Komisijas 2012. gada 25. janvāra Lēmumu 2012/636/ES par pasākumu C 36/07 (ex NN 25/07), ko ieviesusi Vācija attiecībā uz Deutsche Post AG, kura mērķis ir noteikt, vai paku sūtīšana no viena uzņēmuma otram laikposmā no 2003. gada līdz 2012. gadam, pirmkārt, un laikposmā kopš 2012. gada, otrkārt, bija uzskatāma par atšķirīgu attiecīgo preču tirgu, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi no LESD 108. panta 2. punkta un Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [LESD 108.] panta piemērošanai, 14. panta 3. punkta, kā arī no šā lēmuma 1. un 4.–6. panta izrietošos pienākumus;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 118/2

Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 12. februāra spriedums (Arbeidshof te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Theodora Hendrika Bouman/Rijksdienst voor Pensioenen

(Lieta C-114/13) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālais nodrošinājums - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - Vecuma apdrošināšana un apdrošināšana nāves gadījumam - 46.a panta 3. punkta c) apakšpunkts - Pabalstu aprēķināšana - Valsts noteikumi par nepārklāšanos - Atkāpe - Jēdziens “brīvprātīga apdrošināšana vai brīvprātīga tālākapdrošināšana” - Valsts pensija, kas izriet no obligātās apdrošināšanas - Iespēja uz noteiktu laikposmu lūgt atbrīvojumu no dalības tajā - Citas dalībvalsts kompetentās iestādes atzinuma piemērojamība - Regula (EK) Nr. 574/72 - 47. pants)

(2015/C 118/02)

Tiesvedības valoda – holandiešu

Iesniedzējtiesa

Arbeidshof te Antwerpen

Pamatlietas puses

Prasītāja: Theodora Hendrika Bouman

Atbildētājs: Rijksdienst voor Pensioenen

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 1992/2006, 46.a panta 3. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz to pabalstu daļu, kas izriet no apdrošināšanas perioda, kura laikā ieinteresētajai personai bija tiesības saņemt atbrīvojumu no dalības obligātās apdrošināšanas shēmā, gadījumā, ja šāda dalība minētajā periodā ietekmē sociālās apdrošināšanas pakalpojuma apmēru.

(1) OV C 147, 25.5.2013.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 7/3

Tiesas (desmitā palāta) 2014. gada 6. novembra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Cartiera dell’Adda SpA/CEM Ambiente SpA

(Lieta C-42/13) (1)

(Publiskie iepirkumi - Vienlīdzīgas attieksmes un pārskatāmības princips - Direktīva 2004/18/EK - Pamatojums izslēgšanai no dalības - 54. pants - Kandidāta vai pretendenta personiskā situācija - Personas, kas norādīta kā “tehniskais direktors”, obligātā deklarācija - Deklarācijas trūkums piedāvājumā - Izslēgšana no publiskā iepirkuma procedūras bez iespējas labot šo trūkumu)

(2015/C 007/04)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Pamatlietas puses

Prasītāja: Cartiera dell’Adda SpA

Atbildētāja: CEM Ambiente SpA

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, ko groza ar Komisijas 2009. gada 30. novembra Regulu (EK) Nr. 1177/2009, 45. pants, to lasot kopā ar tās 2. pantu, kā arī vienlīdzīgas attieksmes princips un pārskatāmības pienākums ir jāinterpretē tādējādi, ka tie atļauj izslēgt uzņēmēju no konkursa procedūras tad, ja šis uzņēmējs nav izpildījis konkursa dokumentācijā paredzēto pienākumu pievienot savam piedāvājumam deklarāciju – pretējā gadījumā tas tiks izslēgts no procedūras –, atbilstoši kurai pret šajā piedāvājumā norādīto tehnisko direktoru nav uzsākts kriminālprocess vai tam nav kriminālsodāmības, pat ja pēc termiņa piedāvājumu iesniegšanai beigām šāda deklarācija līgumslēdzējai iestādei tika paziņota vai ja ir ticis pierādīts, ka tehniskā direktora amats šai personai ir norādīts kļūdas dēļ.

(1) OV C 101, 6.4.2013.
1)

Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka: — jēdziens “līguma galvenais priekšmets” neattiecas uz tādu noteikumu kā pamatlietā, kurš ir iekļauts ārvalsts valūtā izteiktā aizdevuma līgumā, kas ir noslēgts starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju, un kurš nav ticis atsevišķi apspriests, un saskaņā ar kuru aizdevuma atmaksas aprēķināšanai ir piemērojams šīs valūtas pārdošanas kurss, ja vien ir ticis konstatēts – kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, ņemot vērā līguma veidu, vispārējo sistēmu un nosacījumus, kā arī tā juridisko un faktisko kontekstu –, ka minētajā noteikumā ir paredzēts šī līguma pamatpakalpojums, kas kā tāds to raksturo; — šāds noteikums, ciktāl tajā patērētājam ir paredzēts finansiāls pienākums saistībā ar aizdevuma atmaksu samaksāt summas, kas izriet no starpības starp ārvalsts valūtas pārdošanas kursu un tās pirkšanas kursu, nevar tikt uzskatīts par tādu, kas ietver “atlīdzību”, kuras atbilstīgumu kā pretatlīdzību par aizdevēja sniegto pakalpojumu nevarētu izvērtēt no tās negodīguma viedokļa atbilstoši Direktīvas 93/13 4. panta 2. punktam;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 135/15

Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 13. marta spriedums (Landgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV/ILME GmbH

(Lieta C-132/13) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Direktīva 2006/95/EK - “Elektroiekārtu” jēdziens - CE atbilstības marķējums - Elektrisku daudzpolu kontaktsavienojumu kastes)

2014/C 135/16

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Landgericht Köln

Pamatlietas puses

Prasītājs: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

Atbildētāja: ILME GmbH

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Landgericht Köln – Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/95/EK par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz elektroiekārtām, kas paredzētas lietošanai noteiktās sprieguma robežās (OV L 374, 10. lpp.) 1., 8. un 10. panta, kā arī II–IV pielikuma interpretācija – Jēdziens “elektroiekārta” – Aizliegums uzlikt “CE” zīmi daudzpolu kontaktsavienojumu kastēm, kas tiek pārdotas atsevišķi

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/95/EK par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz elektroiekārtām, kas paredzētas lietošanai noteiktās sprieguma robežās, 1. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādas daudzpolu kontaktsavienojumu kastes rūpnieciskai izmantošanai kā pamatlietā ir uzskatāmas par “elektroiekārtām” šīs tiesību normas izpratnē un līdz ar to tām ir jāpiestiprina CE marķējums, ciktāl to atbilstoša iebūvēšana saskaņā ar mērķi nekādā ziņā nevar ietekmēt to atbilstību drošības prasībām, attiecībā uz kurām tās ir pārbaudītas.

(1) OV C 164, 8.6.2013.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 282/7

Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 19. jūnija spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TDC A/S/Teleklagenævnet

(Lieta C-556/12) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi - Direktīva 2002/19/EK - 2. panta a) punkts - Piekļuve īpašiem tīkla elementiem un ar to saistītām iekārtām, kā arī to izmantošanai - 5., 8., 12. un 13. pants - Valsts regulatīvo iestāžu kompetence - Pienākums attiecībā uz piekļuvi īpašiem tīkla elementiem un ar to saistītām iekārtām, kā arī to izmantošanai - Uzņēmums ar būtisku ietekmi konkrētā tirgū - Atzarkabelis no sadales punkta pieejas tīklā līdz tīkla pieslēguma punktam galalietotāja telpās - Pienākuma izpildīt pamatotus lūgumus par piekļuvi īpašiem tīkla elementiem un ar to saistītām iekārtām un atļaut to izmantošanu samērīgums - Direktīva 2002/21/EK - 8. pants - Valsts regulatīvo iestāžu uzdevumu izpildes vispārīgie mērķi)

2014/C 282/09

Tiesvedības valoda – dāņu

Iesniedzējtiesa

Østre Landsret

Pamatlietas puses

Prasītāja: TDC A/S

Atbildētāja: Teleklagenævnet

Rezolutīvā daļa:

1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (piekļuves direktīva), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīvu 2009/140/EK, 2. panta a) punkts, 8. un 12. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts regulatīvā iestāde ir tiesīga, pamatojoties uz pienākumu izpildīt pamatotus lūgumus par piekļuvi īpašiem tīkla elementiem un ar to saistītajām iekārtām un atļaut to izmantošanu, uzlikt elektronisko komunikāciju operatoram ar būtisku ietekmi konkrētā tirgū pienākumu pēc konkurējošu operatoru lūguma ierīkot atzarkabeli, kura garums nepārsniedz 30 metrus, no sadales punkta pieejas tīklā līdz tīkla pieslēguma punktam galalietotāja telpās, ja vien šis pienākums ir pamatots ar konstatētās problēmas raksturu, ir samērīgs un attaisnots, ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2009/140, 8. panta 1. punktā izklāstītos mērķus, un tas jāpārbauda iesniedzējtiesai;

2) Direktīvas 2002/19, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2009/140, 8. un 12. pants, tos lasot kopsakarā ar tās 13. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts regulatīvā iestāde, kad tā grasās kādam elektronisko komunikāciju operatoram ar būtisku ietekmi tirgū uzlikt pienākumu ierīkot atzarkabeļus, lai šim tīklam pievienotu galalietotāju, jāņem vērā attiecīgā operatora sākotnēji veiktais ieguldījums un ierīkošanas izmaksas atgūt ļaujošas cenu kontroles esamība.

(1) OV C 38, 9.2.2013.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 159/7

Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 3. aprīļa spriedums (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) –“4finance” UAB/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba, Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

(Lieta C-515/12) (1)

(Direktīva 2005/29/EK - Negodīga komercprakse - Pārdošanas veicināšanas piramīdveida shēma - Patērētāju iespējamās maksāšanas nozīme, lai saņemtu kompensāciju - Jēdziena “maksāšana” interpretācija)

2014/C 159/08

Tiesvedības valoda – lietuviešu

Iesniedzējtiesa

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Pamatlietas puses

Prasītāja:“4finance” UAB

Atbildētāji: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba, Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Lietuvos vyriausiasis administracinis teiksmas – Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (OV L 149, 22. lpp.), I pielikuma 14) punkta interpretācija – Pārdošanas veicināšanas piramīdveida shēma, kura ļauj patērētājam pēc simboliskas samaksas veikšanas saņemt kompensāciju, kas izriet galvenokārt no citu patērētāju iekļaušanas shēmā, nevis no produktu pārdošanas vai lietošanas – Iemaksas apmēra nozīme, lai shēmu kvalificētu kā pārdošanas veicināšanas piramīdveida shēmu – Proporcijas apmēra, kādā no jauno patērētāju iemaksām tiek finansētas kompensācijas, nozīme – Prasība, lai šī kompensācija tiktu pilnībā vai galvenokārt finansēta ar jaunu dalībnieku iemaksām

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”), I pielikuma 14) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pārdošanas veicināšanas piramīdveida shēma ir komercprakse, kas jebkuros apstākļos uzskatāma par negodīgu tikai tad, ja šādā shēmā no patērētāja tiek prasīts finansiāls maksājums, lai vai kāds būtu tā apmērs, par pēdējā minētā iespēju saņemt kompensāciju, kas izriet galvenokārt no citu patērētāju iekļaušanas shēmā, nevis no produktu pārdošanas vai lietošanas.

(1) OV C 26, 26.1.2013.
1)

ar 1991. gada 23. jūlija Likuma Nr. 223 par noteikumiem daļējā bezdarba, mobilitātes, bezdarbnieka pabalstiem, Eiropas Kopienas direktīvu īstenošanas, darbaspēka iekārtošanas darbā jomā un citiem noteikumiem attiecībā uz darba tirgu (legge n. 223 — Norme in materia di cassa integrazione, mobilita’, trattamenti di disoccupazione, attuazione di direttive della Comunita’ europea, avviamento al lavoro ed altre disposizioni in materia di mercato del lavoro), 4. panta 9. punktu no Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvas 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu 2. pantā paredzētās procedūras piemērojamības subjektu loka izslēdzot “dirigenti” kategoriju, Itālijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 1. panta 1. un 2. punktā paredzētos pienākumus;
3)

Direktīvas 2003/4 2. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka persona, uz kuru attiecas šī tiesību norma, ir publiska institūcija attiecībā uz visu tās rīcībā esošo vides informāciju. Tādām komercsabiedrībām kā United Utilities Water plc, Yorkshire Water Services Ltd un Southern Water Services Ltd, kas atbilstoši minētās direktīvas 2. panta 2. punkta c) apakšpunktam var tikt uzskatītas par publiskām institūcijām vienīgi tiktāl, ciktāl, sniedzot sabiedriskos pakalpojumus vides jomā, tās ir kādas no šīs pašas direktīvas 2. panta 2. punkta a) vai b) apakšpunktā norādītajām struktūrām vai personām pārraudzībā, nav jāsniedz vides informācija, ja nav strīda, ka tā neattiecas uz šādu pakalpojumu sniegšanu.