17.

Tad CM iesniedza apelācijas sūdzību par šo nolēmumu Bundesarbeitsgericht (Federālā darba lietu tiesa, Vācija). Lai lemtu par sūdzību, šī tiesa nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai piecus prejudiciālus jautājumus: “1) Kā ir jādefinē [Direktīvas 2008/104] 5. panta 3. punktā ietvertais jēdziens “pagaidu darba aģentūru darbinieku vispārēja aizsardzība”, proti, vai tajā it īpaši ietilpst vairāk nekā tas, kas valsts un Savienības tiesību aktos ir obligāti paredzēts kā visu darba ņēmēju aizsardzība? 2) Kādiem priekšnoteikumiem un kritērijiem ir jābūt izpildītiem, lai pieņemtu, ka koplīgumā ietvertie noteikumi par pagaidu darba aģentūru darbinieku darba un nodarbinātības apstākļiem, ar kuriem tiek izdarīta atkāpe no [Direktīvas 2008/104] 5. panta 1. punktā ietvertā vienlīdzīgas attieksmes principa, ir tikuši pieņemti, vienlaikus ievērojot pagaidu darba aģentūru darbinieku vispārējo aizsardzību? a) Vai, vērtējot vispārējās aizsardzības ievērošanu, ir – abstrakti – jāņem vērā šāda koplīguma piemērošanas jomā ietilpstošo pagaidu darba aģentūru darbinieku koplīgumā paredzētie darba apstākļi vai arī ir jāveic salīdzinošs koplīgumā paredzēto darba apstākļu un tādu darba apstākļu vērtējums, kas pastāv uzņēmumā, kurā pagaidu darba aģentūras darbinieki tiek norīkoti (lietotājuzņēmums)? b) Vai, pieļaujot atkāpi no vienlīdzīgas attieksmes principa saistībā ar darba samaksu, [Direktīvas 2008/104] 5. panta 3. punktā noteiktās vispārējās aizsardzības ievērošanas priekšnoteikums ir tāds, ka starp pagaidu darba aģentūru un pagaidu darba aģentūras darbinieku pastāv darba tiesiskās attiecības uz nenoteiktu laiku? 3) Vai priekšnoteikumi un kritēriji, kas ir jāievēro sociālajiem partneriem, nodrošinot pagaidu darba aģentūru darbinieku vispārējo aizsardzību [Direktīvas 2008/104] 5. panta 3. punkta izpratnē, ir jāparedz valsts likumdevējam, ja tas sniedz tiem iespēju slēgt koplīgumus, kuros ir ietverti noteikumi saistībā ar pagaidu darba aģentūru darbinieku darba un nodarbinātības apstākļiem, ar kuriem netiek ievērots vienlīdzīgas attieksmes princips, un valsts koplīgumu sistēmā ir izvirzītas prasības, kas starp koplīguma pusēm ļauj sagaidīt samērīgu interešu līdzsvaru (t.s. koplīgumu pamatotības garantija)? 4) Ja atbilde uz trešo jautājumu ir apstiprinoša: a) Vai pagaidu darba aģentūru darbinieku vispārējās aizsardzības ievērošana [Direktīvas 2008/104] 5. panta 3. punkta izpratnē tiek nodrošināta ar tādiem tiesību aktiem, kuros, tāpat kā Arbeitnehmerüberlassungsgesetz (Likums par pagaidu darba aģentūrām) redakcijā, kas bija spēkā no 2017. gada 1. aprīļa, ir paredzēta pagaidu darba aģentūru darbinieku minimālais atalgojums, maksimālais norīkojuma ilgums vienam un tam pašam lietotājuzņēmumam, atkāpes no vienlīdzīgas attieksmes principa saistībā ar darba samaksu ierobežojums laikā, koplīguma tiesiskā regulējuma, ar kuru netiek ievērots vienlīdzīgas attieksmes princips, spēkā neesamība attiecībā uz pagaidu darba aģentūru darbiniekiem, kuri pēdējos sešos mēnešos pirms norīkošanas pie lietotājuzņēmuma ar to vai darba devēju, kas ar lietotājuzņēmumu veido koncernu Aktiengesetz (Likums par akciju sabiedrībām) 18. panta izpratnē, ir izbeiguši darba tiesiskās attiecības, kā arī lietotājuzņēmuma pienākums pagaidu darba aģentūras darbiniekam principā ar tādiem pašiem noteikumiem, kādi ir spēkā attiecībā uz pamatdarbiniekiem, nodrošināt piekļuvi darbinieku kopīgai lietošanai paredzētām telpām vai pakalpojumiem (piemēram, it īpaši bērnu aprūpes telpām, darbinieku ēdināšanas pakalpojumiem un transporta līdzekļiem)? b) Ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša: Vai minētais ir spēkā arī tad, ja tādos attiecīgos tiesību aktos kā līdz 2017. gada 31. martam spēkā esošajā Likuma par darbinieku norīkošanu redakcijā nav paredzētas atkāpes no vienlīdzīgas attieksmes principa saistībā ar darba samaksu ierobežojumu laikā un prasība, ka norīkošana var būt tikai “uz laiku”, laika ziņā netiek precizēta? 5) Ja atbilde uz trešo jautājumu ir noliedzoša: Vai valstu tiesas tādu koplīgumos paredzētu noteikumu gadījumā saistībā ar pagaidu darba aģentūru darbinieku darba un nodarbinātības apstākļiem, ar kuriem tiek pieļauta atkāpe no vienlīdzīgas attieksmes principa, atbilstoši [Direktīvas 2008/104] 5. panta 3. punktam drīkst vērtēt šos koplīgumus bez ierobežojumiem saistībā ar jautājumu, vai atkāpes ir tikušas pieļautas, ievērojot pagaidu darba aģentūru darbinieku vispārējo aizsardzību, vai arī atbilstoši [Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”)] 28. pantam un/vai [Direktīvas 2008/104] 19. apsvērumā ietvertajai norādei uz “sociālo partneru autonomiju” koplīguma pusēm saistībā ar pagaidu darba aģentūru darbinieku vispārējo aizsardzību ir jāpiešķir tiesā tikai ierobežotā apjomā pārbaudāma novērtējuma brīvība un, ja tas tā ir, cik plaša tā ir?”