ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
– 1.

attiecībā uz tiesībām, kādas izriet no privāto tiesību līguma: — pārkvalificēt viņa līgumattiecības uz darba līgumu uz nenoteiktu laiku; — konstatēt, ka atbildētāji nav izpildījuši līgumsaistības un it īpaši iepriekš nepaziņojot par līguma uz nenoteiktu laiku izbeigšanu; Tāpēc, lai atlīdzinātu kaitējumu, kāds esot nodarīts ar secīgu darba līgumu uz noteiktu laiku ļaunprātīgu izmantošanu, radot prasītājam ilgstošu nenoteiktību, un ar pienākuma par iepriekšēja paziņojuma nosūtīšanu par līguma izbeigšanu neizpildi: — piespriest atbildētājiem samaksāt prasītājam kompensāciju par uzteikumu EUR 176 601,55 apmērā, kas aprēķināta, pamatojoties uz viņa stāžu Eiropas Savienības izveidotajās misijās; — pakārtoti, piespriest atbildētājiem samaksāt prasītājam kompensāciju par uzteikumu EUR 49 985,15 apmērā, kas aprēķināta, pamatojoties uz viņa līgumattiecībām ar ceturto atbildētāju; — atzīt, ka prasītāja atlaišana no darba bija nelikumīga un tādējādi piespriest atbildētājiem viņam samaksāt kompensāciju, kas ex aequo et bono novērtēta EUR 50 000 apmērā; — konstatēt, ka atbildētāji nav sagatavojuši likumā paredzētos personāla dokumentus par darba līguma izbeigšanu, un — piespriest samaksāt prasītājam summu EUR 10 000 par katru kavējuma dienu, sākot no šīs prasības celšanas dienas; — piespriest nosūtīt prasītājam personāla dokumentus par darba līguma izbeigšanu; — piespriest atbildētājiem samaksāt procentus par iepriekš minētajām summām, kas aprēķināti saskaņā ar Beļģijas likumā noteikto likmi.
—

pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā: i) Viorel Micula ir norādīts kā “uzņēmums” un attiecīgi kā daļa no apgalvotās vienotās ekonomiskās vienības, kas ir atbalsta saņēmēja; ii) atbalsta saņēmējs ir norādīts kā vienota ekonomiskā vienība, kurā ietilpst Viorel Micula, Ioan Micula, S. C. European Food SA, S. C. Starmill S. R. L., S. C. Multipack, European Drinks SA, Rieni Drinks SA, Scandic Distilleries SA, Transilvania General Import-Export SRL, un iii) 2. panta 2. punktā ir noteikts, ka Viorel Micula, Ioan Micula, S. C. European Food SA, S. C. Starmill S. R. L., S. C. Multipack, European Drinks SA, Rieni Drinks SA, Scandic Distilleries SA, Transilvania General Import-Export SRL un West Leasing SRL ir solidāri atbildīgi par valsts atbalsta, ko ir saņēmis jebkurš no tiem, atmaksāšanu;
—

atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir noraidīta prasītājas apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas 2013. gada 27. novembra lēmumu lietā B 2 027 053 un ciktāl ar to ir apmierināta otras procesa dalībnieces apelācijas sūdzība par to pašu Iebildumu nodaļas lēmumu;
7.

Ar septīto pamatu, kas ir ticis izvirzīts prettiesiskuma pamatošanai, tiek apgalvots, ka, ja Lēmuma 1. panta 1. punkts un Regulas 3. panta 1. punkts ir interpretējami tādējādi, ka tie attiecas uz: a) jebkādu izmeklēšanu, ko veic Ukrainas iestādes, neraugoties uz to, vai ir ticis pieņemts kāds tiesas nolēmums vai notiek kāds process, kas būtu šīs izmeklēšanas pamatā, kas to kontrolētu vai pārraudzītu; un/vai b) jebkādu “pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu kā valsts amatpersonai, lai gūtu nepamatotu labumu”, neraugoties uz to, vai tiek apgalvots, ka ir notikusi prettiesiska valsts līdzekļu piesavināšanās, iekļaušanas sarakstā kritērijam – ņemot vērā patvaļīgo plašumu un tvērumu, kas izrietētu no tik plašas interpretācijas, – nebūtu atbilstoša juridiskā pamata un/vai tas būtu nesamērīgs ar Lēmuma un Regulas mērķiem. Līdz ar to iekļaušanas sarakstā kritērijs būtu prettiesisks.
7.

Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Mylan Inc. procesuālās tiesības uz aizstāvību, bez papildu iebildumu raksta izdošanas pārformulējot pamatu, uz kura apstrīdētajā lēmumā atbildība tiek piedēvēta Mylan Inc., tādā veidā, kas atšķiras no pamata, uz kura šāda atbildība ir tikusi sākotnēji noteikta iebildumu rakstā.
—

Prasītāji turklāt piebilst, ka saskaņā ar MAL regulas 3. panta 2. punkta d) apakšpunktā ietverto MAL definīciju MAL ir jānosaka, pamatojoties uz “ietekmi uz patērētāju zemāko līmeni, kāds ir nepieciešams jutīgu patērētāju aizsardzībai”, un uz “labu lauksaimniecības praksi” (LLP). No 3. panta 2. punkta un 4. panta 1. punkta izrietot, ka Komisijai, pieņemot apstrīdēto lēmumu, bija jāņem vērā pieejamās zinātniskās un tehniskās zināšanas par imidakloprīda iedarbību uz bitēm un bišu kolonijām. No šīm normām – un īpaši no MPL regulas 14. panta 2. punkta d) apakšpunkta – arī izriet, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā prettiesiski nav ņēmusi vērā Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 485/2013 (2) kā lēmumu “par augu aizsardzības līdzekļu izmantošanas maiņu”.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts būtisku formu pārkāpums (EKL 253. pants), jo nav norādīts pamatojums un ir pārkāpts samērīguma princips. — Attiecībā uz vienotas likmes finanšu korekciju saistībā ar valsts atbalstu tomātu pārstrādei 2009. finanšu gadā Itālija norāda, ka esot pārkāpts Padomes 2005. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 209, 1. lpp.) 31. pants un Komisijas 2003. gada 29. augusta Regulas (EK) Nr. 1535/2003, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 2201/96 attiecībā uz atbalsta programmu augļu un dārzeņu pārstrādes produktiem (OV L 218, 14. lpp.), 28. un 31. pants. Šī pamata ietvaros prasītāja apstrīd finanšu korekciju piemērošanu, kas izdarīta ar apstrīdēto lēmumu 5 % apmērā no attiecinātajiem izdevumiem, un norāda, ka šīs korekcijas tika veiktas, neraugoties uz pierādījumiem par jebkādu aprēķināmu finansiālu zaudējumu neesamību. — Turklāt prasītāja apstrīd šīs korekcijas aprēķināšanu, ciktāl tā esot aprēķināta nesamērīgi un acīmredzami neloģiski, jo tās summa ir būtiski lielāka nekā iespējamais zaudējums, kurš varēja izrietēt no rīcības, kurā vainojamas Itālijas valsts iestādes.
4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi tiesiskās paļāvības principu. Lai arī savā dokumentā Komisija ir skaidri un precīzi norādījusi savu nostāju un tādējādi radījusi tiesisko paļāvību, ka izdevumiem par motora atjaunošanu/remontu varētu būt piemērojams Regulas Nr. 1198/2006 25. panta 2. punkts, ja tādējādi netiek uzlabota zvejas kuģa spēja zvejot zivis, vēlāk Komisija nolēma, ka šāda veida izdevumi ir saistāmi nevis ar transportlīdzekļa tehnisko rādītāju uzlabošanu, bet gan drīzāk ar sākotnējā stāvokļa atjaunošanu vai uzturēšanu un tādēļ nav atbilstoši izdevumi. Prasītājai par šo pieeju nekas nebija zināms; to neesot bijis iespējams izsecināt no Regulas Nr. 1198/2006 25. panta 2. punkta, nedz arī no Komisijas atbildes raksta uz attiecīgu prasītājas jautājumu.
—

līdz ar to apmierināt prasītāja prasījumus pirmajā instancē un tādēļ: — atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 4. oktobra lēmumu, ko tā pieņēmusi kā iestāde, kura ir pilnvarota slēgt [darba] līgumus, nepieņemt darbā prasītāju kā līgumdarbinieku palīguzdevumiem II funkciju grupā; — ciktāl nepieciešams, atcelt iestādes, kura ir pilnvarota slēgt [darba] līgumus, 2013. gada 7. februāra lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāja 2012. gada 19. oktobrī iesniegtā sūdzība; — atlīdzināt viņam radītos materiālos zaudējumus; — pagaidām piespriest noteiktu summu ex aequo et bono EUR 50 000 par nodarīto morālo kaitējumu; — piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
—

pakārtoti, piespriest atbildētājai samaksāt prasītājiem 4/5 no iepriekš minētās summas, t.i., summu EUR 1 1 44 954,86 apmērā kā kompensāciju par zaudējumiem, kas tiem radušies atbildētājas prettiesiskās rīcības dēļ, kopā ar procentiem, sākot no dienas, kad prasītājiem tika prettiesiski atsavināti to depozīti (29.3.2013.), līdz sprieduma šajā lietā pasludināšanas dienai, kā arī nokavējuma procentus, sākot no sprieduma šajā lietā pasludināšanas līdz pilnīgai samaksai;
—

pakārtoti, piespriest atbildētājai samaksāt prasītājai 4/5 no iepriekš minētās summas, t.i., summu EUR 3 49 085,75 apmērā kā kompensāciju par zaudējumiem, kas tai radušies atbildētājas prettiesiskās rīcības dēļ, kopā ar procentiem, sākot no dienas, kad prasītājai tika prettiesiski atsavināti tās depozīti (29.3.2013.), līdz sprieduma šajā lietā pasludināšanas dienai, kā arī nokavējuma procentus, sākot no sprieduma šajā lietā pasludināšanas līdz pilnīgai samaksai;
—

atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju piektās padomes 2014. gada 1. aprīļa lēmumu lietā R 411/2013–5, ciktāl Apelāciju piektā padome atcēla Iebildumu nodaļas lēmumu, apmierināja iebildumus un noraidīja Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 00 9 8 77 416, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē, un attiecībā uz pakalpojumiem “mazumtirdzniecības pakalpojumi, tostarp tīmekļu vietnēs un televeikalos, saistībā ar apģērbu, apaviem, galvassegām, saulesbrillēm, cēlmetāliem un to sakausējumiem, no cēlmetāliem izgatavotiem vai ar tiem pārklātiem izstrādājumiem, juvelierizstrādājumiem, rotaslietām, dārgakmeņiem; pulksteņiem un hronometriskiem instrumentiem, ādu un ādas imitāciju un izstrādājumiem no šiem materiāliem, dzīvnieku ādu, čemodāniem un ceļojumu somām, somām, rokassomām, kabatas portfeļiem, makiem, atslēgu makiem, mugursomām, etvijām, lietussargiem, saulessargiem un spieķiem, pātagām un sedlinieku izstrādājumiem”, kas ietilpst 35. klasē;
1.

Pirmais pamats: LESD 107. panta 1. punkta un 108. panta pārkāpums īpašā kompensācijas režīma kļūdainās kvalifikācijas dēļ — Prasītājas apgalvo, ka ar lēmumu par procedūras uzsākšanu ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts un 108. pants, kā arī Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (1), 13. panta 1. punkts, jo Likumā par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien; turpmāk tekstā – “EEG”) paredzētā EEG piemaksa nav uzskatāma par valsts līdzekļu piešķīrumu un EEG piemaksas samazināšana energoietilpīgiem lietotājiem nav uzskatāma par atteikšanos no valsts līdzekļiem. — Prasītājas šajā ziņā norāda, ka Komisija savu pārbaudi ir balstījusi uz jauniem klasificēšanas parametriem, kas nav saderīgi ar tās līdzšinējā judikatūrā noteiktajiem principiem. It īpaši Komisija esot pilnībā noraidījusi kritēriju par valsts iestāžu konkrētajām rīcības tiesībām, kuram saskaņā ar pastāvīgo judikatūru ir jābūt izpildītam, lai varētu veikt kvalificēšanu par valsts līdzekļiem, un uzskatīja, ka pietiek ar to vien, ka valsts likumdevējs ietekmē maksājumu plūsmas starp privātām pusēm un ka regulējošās iestādes uzrauga to, vai privātās puses izpilda tiesiskās prasības. — Turklāt Komisijai ir saistošs tās lēmums, ar kuru tā nebija atzinusi 2000. gada EEG par atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, jo nepastāvēja valsts līdzekļu piešķīrums, un tādējādi tā ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kvalificējot 2012. gada EEG par jaunu, nelikumīgi īstenotu atbalsta shēmu. — Tāpat arī Komisija nav pietiekami izvērtējusi un līdz ar to nav arī konstatējusi, ka energoietilpīgajiem lietotājiem piemērotie izņēmumi ir pamatoti, ņemot vērā 2012. gada EEG mērķi, raksturu un vispārējo uzbūvi, un tāpēc nebija uzskatāmi par selektīvu priekšrocību.
—

Katrā ziņā piemaksas samazinājums energoietilpīgiem lietotājiem nav uzskatāms par atteikšanos no ienākumiem, ko valsts parasti varētu saņemt. Samazinājums tiek finansēts tikai no privātiem līdzekļiem, proti, ar augstāku piemaksas apmēru par vienu neprivileģētiem galapatērētājiem piegādātās elektrības kilovatstundu. Tā sauktais īpašais EEG kompensācijas režīms tādējādi neietekmē kopējos ienākumus no EEG piemaksas, bet tikai – iekšējo sloga sadalījumu.
—

Prasītājas šajā ziņā apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 108. panta 1. punktu un tiesiskās noteiktības principu, piemērojot procedūru attiecībā uz jaunu atbalstu atbilstoši Regulas Nr. 659/1999 4. panta 4. punktam, nevis procedūru attiecībā uz jau pastāvošu atbalstu atbilstoši Regulas Nr. 659/1999 17. un nākamajiem pantiem, lai pārliecinātos par savu provizorisko novērtējumu, saskaņā ar kuru EEG tika atzīts par atbalstu. Šajā ziņā prasītājas it īpaši norāda, ka Komisija 2002. gada 22. maija lēmumā nebija atzinusi 2000. gada EEG par atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, jo nepastāvēja valsts līdzekļu piešķīrums. Pārejas no 2000. gada EEG uz 2012. gada EEG laikā nebija radušās būtiskas izmaiņas salīdzinājumā ar Komisijas 2002. gada 22. maija lēmumu. Līdz ar to savu grozīto juridisko vērtējumu Komisija varēja paust, izmantojot LESD 108. panta 1. punktā paredzēto procedūru, neskarot prasītājas.
9.

Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Padomes Regulā Nr. 1194/2013 esot pielaista acīmredzama kļūda vērtējumā, koriģējot no saistītajiem CPO ražotājiem iepirktās CPO izmaksas tāpēc, ka tās it kā neesot atbildušas godīgas konkurences [arm's length] nosacījumiem, taču, pamatojoties tikai un vienīgi uz apgalvoto eksporta nodokļa ietekmi uz CPO cenām, to nepārbaudot.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 159/31

Prasība, kas celta 2014. gada 5. martā – Pavlides/Komisija un ECB

(Lieta T-150/14)

2014/C 159/42

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Constantinos Pavlides (Nicosia, Kipra) (pārstāvji – C. Paschalides, Solicitor, un A. Paschalides, lawyer)

Atbildētājas: Eiropas Centrālā banka un Eiropas Komisija

Prasītāja prasījumi:

— piespriest atbildētājām izmaksāt atlīdzību prasītājam saskaņā ar LESD 268. pantu

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājs apgalvo, ka atbildētājas izraisīja to, ka viņam tika atņemta viņa kontā esoša nauda, jo tās izraisīja priekšlaicīgu parādu norakstīšanas instrumenta piemērošanu attiecīgajā bankā veiktajam noguldījumam, kā daļu no nosacījumiem, kas saistīti ar 2013. gada 26. aprīlī Kiprai sniegto finanšu palīdzību saskaņā ar 13. pantu 2012. gada Eiropas Stabilizācijas mehānisma līgumā, šāda veidā: a) atbildētājas “acīmredzami un būtiski neievēroja ierobežojumus” attiecībā uz savām pilnvarām kā ES iestādēm saskaņā ar LESD 136. panta 3. punktu; b) pretlikumīgi atteicās no savu funkciju efektīvas kontroles ES iestāžu statusā; c) izraisīja priekšlaicīgu parādu norakstīšanas instrumenta piemērošanu Bank of Cyprus un Cyprus Popular Bank, kas nebija iestrādāts ES tiesībās; d) veicināja naudas aprites ierobežošanu, kas noguldījumu īpašniekiem liedza izņemt un/vai pārskaitīt savus līdzekļus uz drošākām iestādēm, un e) to izdarīja, pārkāpjot tiesiskās noteiktības, vienlīdzības un cilvēktiesību principus.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 135/58

Prasība, kas celta 2014. gada 28. februārī – Canadian Solar Emea u.c./Padome

(Lieta T-162/14)

2014/C 135/77

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Canadian Solar Emea u.c. (Minhene, Vācija), Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc. (Changshu, Ķīna), Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc. (Luoyang, Ķīna), Csi Cells Co. Ltd (Suzhou, Ķīna) un Csi Solar Power (China), Inc. (Suzhou) (pārstāvji – A. Willems, S. De Knop un J. Charles, lawyers)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītāju prasījumi:

— atzīt prasību par pieņemamu;

— atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1238/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē noteikto pagaidu maksājumu par Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtīta kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importu (OV L 325, 1. lpp.), ciktāl tā ir piemērojama prasītājām;

— piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza sešus pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot antidempinga pasākumus kristāliskā silīcija fotoelektriskajiem moduļiem un galvenajām sastāvdaļām, kas nosūtītas no Ķīnas Tautas Republikas, kaut arī paziņojumā par procedūras uzsākšanu bija minēti tikai Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes kristāliskā silīcija fotoelektriskie moduļi un galvenās sastāvdaļas, iestādes ir pārkāpušas Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 (1) 5. panta 10. un 11. punktu.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot antidempinga pasākumus kristāliskā silīcija fotoelektriskajiem moduļiem un galvenajām sastāvdaļām, par kurām netika veikta anti–dempinga izmeklēšana, iestādes ir pārkāpušas Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 1. un 17. pantu.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, piemērojot metodoloģiju, kas atbilst plānveida ekonomikai, lai aprēķinātu dempinga starpību precēm no tirgus ekonomikas valstīm, iestādes ir pārkāpušas Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. pantu.

4. Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, veicot vienu izmeklēšanu par divām dažādām precēm (proti, par kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļiem un elementiem), iestādes ir pārkāpušas Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 1. panta 4. punktu.

5. Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka, nepārbaudot prasītāju lūgumu tām piemērot tirgus ekonomikas režīmu, iestādes ir pārkāpušas Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkta c) apakšpunktu.

6. Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka, atsevišķi neaprēķinot Savienības ražošanas nozarei nodarītos zaudējumus dempinga importa un zināmu citu faktoru dēļ un tādēļ nosakot augstāku ievedmuitas likmi par to, kāda ir nepieciešama, lai novērstu zaudējumus, kas Savienības ražošanas nozarei nodarīti dempinga importa dēļ, iestādes ir pārkāpušas Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 3. pantu un 9. panta 4. punktu.

(1) Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 142/44

Prasība, kas celta 2014. gada 28. februārī – Yingli Energy (China) u.c./Padome

(Lieta T-161/14)

2014/C 142/57

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Yingli Energy (China) Co. Ltd (Baoding, Ķīna), Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Baoding), Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Haikou, Ķīna), Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Hengshui, Ķīna), Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Tianjin, Ķīna), Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Baoding), Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd (Baoding), Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Technology Co. Ltd (Beidzina, Ķīna), Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd (Pekina, Ķīna), Yingli Green Energy Europe (Diseldorfa, Vācija), Yingli Green Energy South East Europe GmbH (Grünwald, Vācija), Yingli Green Energy France SAS (Liona, Francija), Yingli Green Energy Spain, SL (La Moraleja, Spānija), Yingli Green Energy Italia Srl (Roma, Itālija) un Yingli Green Energy International AG (Kloten, Šveice) (pārstāvji – A. Willems, S. De Knop un J. Charles, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītāju prasījumi:

— atzīt prasību par pieņemamu;

— atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1239/2013, ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu tādu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā vai kurus nosūta no Ķīnas Tautas Republikas (OV L 325, 66. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītajām;

— piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar kompensācijas pasākumiem, kurus nosaka kristāliskā silīcija fotoelektriskajiem moduļiem un to galvenajām sastāvdaļām, kuras nosūta no Ķīnas Tautas Republikas, ja turpretī Paziņojumā par procedūras uzsākšanu bija minēti vienīgi kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļi un to galvenās sastāvdaļas, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā, iestādes ir pārkāpušas Padomes Regulas (EK) Nr. 597/2009 (1) 10. panta 12. un 13. punktu.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot kompensācijas pasākumus kristāliskā silīcija fotoelektriskajiem moduļiem un to galvenajām sastāvdaļām, par kurām netika veikta antisubsidēšanas izmeklēšana, iestādes ir pārkāpušas Padomes Regulas (EK) Nr. 597/2009 1. un 27. pantu.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, veicot vienu izmeklēšanu par divām dažādām precēm (proti, kristāliskā silīcija fotoelektriskajiem moduļiem un to elementiem), iestādes ir pārkāpušas Padomes Regulas (EK) Nr. 597/2009 2. panta c) punktu.

(1) Padomes 2009. gada 11. jūnija Regula (EK) Nr. 597/2009 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 188, 93. lpp.).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 135/59

Prasība, kas celta 2014. gada 28. februārī – Canadian Solar Emea u.c./Padome

(Lieta T-163/14)

2014/C 135/78

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Canadian Solar Emea GmbH (Minhene, Vācija), Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc. (Changshu, Ķīna), Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc. (Luoyang, Ķīna), Csi Cells Co. Ltd (Suzhou, Ķīna) un Csi Solar Power (China), Inc. (Suzhou) (pārstāvji – S. De Knop un J. Charles, lawyers)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītāju prasījumi:

— atzīt prasību par pieņemamu;

— atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1239/2013, ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu tādu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā vai kurus nosūta no Ķīnas Tautas Republikas (OV L 325, 66. lpp.), ciktāl tā ir piemērojama prasītājām;

— piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot kompensācijas pasākumus kristāliskā silīcija fotoelektriskajiem moduļiem un galvenajām sastāvdaļām, kas nosūtītas no Ķīnas Tautas Republikas, kaut arī paziņojumā par procedūras uzsākšanu bija minēti tikai Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes kristāliskā silīcija fotoelektriskie moduļi un galvenās sastāvdaļas, iestādes ir pārkāpušas Padomes Regulas (EK) Nr. 597/2009 (1) 10. panta 12. un 13. punktu.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot kompensācijas pasākumus kristāliskā silīcija fotoelektriskajiem moduļiem un galvenajām sastāvdaļām, par kurām netika veikta anti–dempinga izmeklēšana, iestādes ir pārkāpušas Padomes Regulas (EK) Nr. 597/2009 1. un 27. pantu.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, veicot vienu izmeklēšanu par divām dažādām precēm (proti, par kristāliskā silīcija fotoelektriskajiem, moduļiem un elementiem), iestādes ir pārkāpušas Padomes Regulas (EK) Nr. 597/2009 2. panta c) punktu.

(1) Padomes 2009. gada 11. jūnija Regula (EK) Nr. 597/2009 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 188, 93. lpp.).