LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 46/23

Prasība, kas celta 2016. gada 12. decembrī – Falcon Technologies International/Komisija

(Lieta T-875/16)

(2017/C 046/26)

Tiesvedības valoda – itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Falcon Technologies International LLC (Ras Al Khaimah, Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvji – R. Sciaudone un G. Arpea, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

— uzdot Komisijai iesniegt Galīgo ziņojumu;

— atcelt apstrīdēto lēmumu un

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanas izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šī prasība ir par Komisijas 2016. gada 14. oktobra lēmumu, ar kuru Komisija noraidīja prasītājas atkārtoti izteikto lūgumu saņemt piekļuvi dokumentam “Final report of an assessment of ICIM (NB 0425), carried out in the framework of the joint assessment process for notified bodies (DG (SANTE) 2015-7552)”.

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus trīs pamatus:

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Regulas Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 2. punkta pirmais ievilkums. — Prasītāja, pirmkārt, pārmet, ka esot kļūdaini piemērots komerciālo interešu jēdziens Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmā ievilkuma izpratnē. No Galīgā ziņojuma, kas pieņemts skaidri noteiktā administratīvā kārtībā, kādā ICIM jāievēro pilnvarotajām iestādēm piemērojamais Īstenošanas regulas (ES) Nr. 920/2013 (2) regulējums, izrietošais secinājums neietverot nekādu tādu informāciju, kas parasti tiek uzskatīta par komerciālu. Lai kā arī nebūtu, no Galīgā ziņojuma izpaušanas it kā iespējami izrietošais kaitējums reputācijai pats par sevi vēl neesot pietiekams pamats, lai piemērotu Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā paredzēto atkāpi. Otrkārt, apstrīdētajā lēmumā nav skaidri, analītiski un viennozīmīgi izklāstīts, kāpēc Komisija uzskata, ka ICIM kaitētu FTI piekļuve Galīgajam ziņojumam, nedz arī darīts zināms rezultāts, kas iegūts, apgalvotās ICIM komerciālās intereses izsverot ar tās darījumu partneru – tostarp prasītājas – interesēm zināt pilnvarotās iestādes uzticamības un ticamības pakāpi.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot kļūdaini izslēgta sevišķu sabiedrības interešu esamība un kļūdaini interpretēta un piemērota Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta beigu daļa. — Apstrīdētais lēmums esot jāatceļ tāpēc, ka Komisija ir izslēgusi, pirmkārt, ka pastāv kādas sevišķas sabiedrības intereses, kurās izpaušana būtu jāveic, un, otrkārt, ka pastāv kādas citas, pār Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā aizsargātajām interesēm pārākas sabiedrības intereses. Prasītāja uzskata, ka pretēji sprieduma Komisija/EnBW (3) judikatūrai, Galīgā ziņojuma nozīmīgums saistībā ar tiesību aizsardzību valsts tiesās esot atstāts bez ievērības un neesot ņemts vērā kā sevišķas sabiedrības intereses. Lai kā arī nebūtu, apstrīdētais lēmums esot prettiesisks arī tāpēc, ka tajā kā sevišķas sabiedrības intereses nav izvērtētas arī konkurences un sabiedrības veselības aizsardzības intereses.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot kļūdaini interpretēts un piemērots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkts. — Visbeidzot, Komisija neesot pienācīgi izvērtējusi iespēju piešķirt daļēju piekļuvi Galīgajam ziņojumam, un tādējādi pārkāpusi samērīguma principu. Komisijas izdarītajā administratīvajā secinājumā varētu tikt apslēpti sensitīvie vai objektīvi slepenie dati. Nekas neesot liedzis sagatavot Galīgā ziņojuma nekonfidenciālu redakciju, kas ļautu pietiekami labi saprast ICIM vērtējumu, vienlaikus neizpaužot tās iespējamos (lai arī mazticamos) komercnoslēpumus.

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).

(2) Komisijas 2013. gada 24. septembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 920/2013 par pilnvaroto iestāžu iecelšanu un uzraudzību saskaņā ar Padomes Direktīvu 90/385/EEK par aktīvām implantējamām medicīnas ierīcēm un Padomes Direktīvu 93/42/EEK par medicīnas ierīcēm (OV 2013, L 253, 8. lpp.).

(3) Skat. Tiesas 2014. gada 27. februāra spriedumu lietā C-365/12 P, Komisija/EnBW, 107. punkts.