ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Prasība, kas celta 2022. gada 24. februārī – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – M. J. Dairies (“BBQLOUMI”)

(Lieta T-106/22)

(2022/C 165/49)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosija, Kipra) (pārstāvji: S. Malynicz, Barrister-at-Law, un C. Milbradt, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: M. J. Dairies EOOD (Sofija, Bulgārija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “BBQLOUMI” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 12 898 029

Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 14. decembra lēmums lietā R 656/2021-4

Prasījumi

Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest EUIPO un otrai procesa dalībniecei segt savus un atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītie pamati:

— Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums;

— Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 74. panta 2. punkta pārkāpums;

— Apelācijas padome pārkāpa Tiesas judikatūru par atšķirtspēju;

— Apelācijas padome nepamatoti uzlika pierādīšanas pienākumu agrākās preču zīmes īpašniekam, lai tas pierādītu prasīto atšķirtspējas līmeni;
—

Šajā ziņā, pirmkārt, prasītāji apgalvo, ka, nosakot pārdošanas vērtību, kas ir jāizmanto kā atsauce tiem noteiktā soda pamatsummas aprēķināšanai, Eiropas Komisija esot pieļāvusi kļūdu, ņemdama vērā to pārdošanas darījumu vērtību, kas ir īstenoti visā EEZ. Otrkārt, prasītāji par nepamatotu šajā gadījumā uzskata to, ka Eiropas Komisija piemēroja proporciju, kas vienāda ar 18 % no pārdošanas vērtības. Turklāt Eiropas Komisija pārmet Conserve Italia, ka tā piedalījusies pārkāpumā laikposmā, kas atbilst visam pārkāpuma laikposmam, neņemdama vērā, ka pēdējās minētās dalība katrā nolīgumā bija daudz īsāka un nekādā ziņā ne turpināta, jo nolīgumu izpilde vairākkārt tika pārtraukta.
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvotas tiesību un faktu kļūdas, kuras Komisija ir pieļāvusi, interpretējot, piemērojot un pamatojot juridiskās prasības lēmuma pieņemšanai saskaņā ar EK Apvienošanās regulas 8. panta 5. punkta a) apakšpunktu. — Lēmumā ir pieļauta kļūda, jo tajā nav ņemts vērā tas, ka Hold-Separate saistības, kuras Illumina bija uzņēmusies un paziņojusi Komisijai pēc tam, kad Illumina bija iegādājusies GRAIL Inc. kapitāldaļas, liedza pusēm īstenot koncentrāciju EK Apvienošanās regulas 7. panta izpratnē. — Lēmumā nav ietverta nekāda jēgpilna apspriede par tā pieņemšanas laikā pastāvošajiem konkurences apstākļiem un tajā nav pierādīts, kā tas, ka Illumina ir iegādājusies GRAIL Inc. kapitāldaļas, bija samazinājis vai samazinās efektīvu konkurenci pirms Komisija varētu pieņemt galīgu lēmumu pēc būtības. — Lēmumā nav identificēta steidzamība, kas varētu pamatot pagaidu pasākumu noteikšanu, jo dažu mēnešu laikā no attiecīgā lēmuma pieņemšanas līdz lēmuma par koncentrāciju pieņemšanai pēc būtības ietekmētajos tirgos nevarētu notikt nekādas būtiskas izmaiņas konkurences seku ziņā. — Lēmumā ir pieļauta tiesību kļūda, jo tajā ir pieņemts, ka Komisijai saskaņā ar EK Apvienošanās regulas 8. panta 5. punkta a) apakšpunktu ir tiesības noteikt pagaidu pasākumus, lai nodrošinātu saskaņā ar EK Apvienošanās regulas 8. panta 4. punktu nākotnē pieņemama hipotētiska lēmuma efektivitāti. — Konkrēta pienākuma noteikšana GRAIL ir nesaderīga ar EK Apvienošanās regulas 8. panta 5. punkta a) apakšpunktu. Tāpat tā ir nevajadzīga un nesamērīga.
1.

Pirmais pamats ir par to, ka atbildētāja esot pārkāpusi Civildienesta noteikumu VII pielikuma 2. panta 4. punktu un Komisijas 2014. gada 15. aprīļa lēmumu par vispārīgiem īstenošanas noteikumiem attiecībā uz personām, kuras uzskata par apgādājamiem bērniem, jo, aprēķinot prasītāja mātes uzturēšanas izdevumus, atbildētāja esot nepareizi uzskatījusi, ka prasītāja mātes dzīvesvieta ir Rumānijā, nevis Beļģijā. Turklāt Komisija esot pieļāvusi kļūdu, nosakot prasītāja mātes uzturēšanas izdevumus 50 % apmērā no AST 1 pakāpes pirmā līmeņa ierēdņa pamatalgas, kurai piemēro Rumānijas valsts koeficientu, jo prasītāja mātes pastāvīgā dzīvesvieta bija prasītāja mājsaimniecībā, un šī iemesla dēļ esot bijis jāpiemēro 40 % no minētās pamatalgas (bez korekcijas koeficienta).
—

atcelt Komisijas lēmumu (2021. gada 10. jūnijs) par valsts atbalstu SA.28599 (C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009), ko Spānija sniegusi zemes ciparu televīzijas (DTT) ieviešanai attālās un mazāk urbanizētās teritorijās (ārpus Kastīlijas-Lamančas) (1);
—

piespriest atbildētājiem samaksāt (i) 1 127,66 EUR, kas ir ieturēti bez jebkāda PMO individuāla administratīva lēmuma sakarā ar atmaksāšanu; (ii) 9 250,05 EUR, kas ieturēti 2021. gada maijā, jūnijā, jūlijā, augustā un septembrī, un (iii) ex aequo et bono 1 EUR, lai kompensētu par nemantisko kaitējumu, ko prasītājs cietis OLAF prettiesiskās darbības rezultātā saistībā ar izmeklēšanu OF/2016/0928/A1, kuras rezultātā galu galā prasītājs tika atbrīvots no amata;
C 37/40

Prasība, kas celta 2021. gada 31. oktobrī – Peace United/EUIPO – 1906 Collins (“MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN”)

(Lieta T-699/21)

(2022/C 37/53)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Peace United Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: M. Artzimovitch, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa Apelācijas padomē dalībniece: 1906 Collins LLC (Maiami, Florida, Amerikas Savienotās Valstis)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 11 352 804

Process EUIPO: spēkā neesamības pasludināšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 30. jūlija lēmums lietā R 276/2020-2

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā Apelācijas padome faktisko un tiesisko apstākļu vērtējumā pieļauto dažādo kļūdu un labas pārvaldības pienākuma neievērošanas dēļ uzskatīja, ka Eiropas Savienības preču zīme “MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN” Nr. 11 352 804 strīdus laikposmā nav tikusi faktiski izmantota attiecībā uz norādītajiem pakalpojumiem, kas ietilpst 41. un 43. klasē;

— piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītie pamati:

— Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 63. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelācijas padome ir pieļāvusi kļūdu ļaunprātības vērtējumā saistībā ar [preču zīmes īpašnieka tiesību] atcelšanas prasību;
—

daļēji atcelt 2021. gada 17. jūnija lēmumu daļā, kurā ir uzskatīts, ka Società Navigazione Siciliana SCpA ir saņēmusi nelikumīgu atbalstu, kas izriet no 2010. gada likumā paredzētajiem atbrīvojumiem no nodokļa, un ir likts to atmaksāt Itālijas valstij;
C 2/50

Prasība, kas celta 2021. gada 1. novembrī – WhatsApp Ireland/EDAK

(Lieta T-709/21)

(2022/C 2/69)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: WhatsApp Ireland Ltd (Dublina, Īrija) (pārstāvji: H.-G. Kamann, F. Louis, A. Vallery, juristi, P. Nolan, B. Johnston, C. Monaghan, Solicitors, P. Sreenan, D. McGrath, C. Geoghegan un E. Egan McGrath, Barristers-at-Law)

Atbildētāja: Eiropas Datu aizsardzības kolēģija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

— atcelt Eiropas Datu aizsardzības kolēģijas (EDAK) 2021. gada 28. jūlija Lēmumu 1/2021 kopumā vai pakārtoti – atsevišķās tā daļās, un

— piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Pamatojot prasību atcelt saistošo EDAK 2021. gada 28. jūlija Lēmumu 1/2021 lietā par Īrijas Uzraudzības iestādes lēmumprojektu attiecībā uz WhatsApp Ireland saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/679 (turpmāk tekstā – “Vispārīgā datu aizsardzības regula”) (1) 65. panta 1. punkta a) apakšpunktu, prasītāja ir izvirzījusi septiņus pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka EDAK ir pārsniegusi savu kompetenci atbilstoši Vispārīgās datu aizsardzības regulas 65. pantam.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka EDAK ir pārkāpusi Vispārīgās datu aizsardzības regulas 13. panta 1. punkta d) apakšpunktu un 12. panta 1. punktu, pārāk plaši interpretējot un piemērojot šos noteikumus, kā arī WhatsApp pārredzamības pienākumus, prasot WhatsApp sniegt pieprasīto informāciju.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka EDAK ir pārkāpusi Vispārīgās datu aizsardzības regulas 4. panta 1. punktu, pārāk plaši interpretējot un piemērojot šo tiesību normu un jēdzienu “personas dati”.

4. Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka EDAK nav ievērojusi Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. pantā nostiprināto nevainīguma prezumpciju, nepamatoti pārnesot uz WhatsApp pienākumu pierādīt, ka tā apstrādes vide ir tāda, ka datu subjektu reidentifikācijas riski ir tikai spekulatīvi.

5. Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka EDAK nav ievērojusi Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā nostiprinātās tiesības uz labu pārvaldību, neievērojot WhatsApp tiesības tikt uzklausītai un EDAK pienākumus rūpīgi un objektīvi izvērtēt pierādījumus un norādīt atbilstošu pamatojumu.

6. Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka EDAK ir pārkāpusi Vispārīgās datu aizsardzības regulas 83. pantu un vairākus tā pamatā esošos principus, kas reglamentē sodu piemērošanu saskaņā ar Vispārīgo datu aizsardzības regulu.

7. Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka EDAK nav ievērojusi tiesiskās drošības principu, neatzīstot, ka tās lēmumā ir ietverta jauna vairāku Vispārīgās datu aizsardzības regulas noteikumu interpretācija un piemērošana un tādēļ pārkāpums nebija paredzams.

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV 2016, L 119, 1. lpp.).
—

atcelt Komisijas 2021. gada 5. augusta lēmumu [C(2021)5963 final], kas pieņemts uz Regulas (EK) Nr. 1049/2001 pamata un ar ko noraidīts prasītājas 2021. gada 6. maija atkārtotais pieteikums par pilnīgu piekļuvi dokumentam “Briefing for the EU RCF co-chair for the Regulatory Cooperation Forum meeting on 3-4 February 2020” [Ares(2021)1264866], ciktāl šis noraidījums ir pamatots ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta trešajā ievilkumā minēto atteikuma iemeslu; un
1.

Pirmais prasības pamats: Acīmredzama kļūda vērtējumā Atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, apstrīdētajā lēmumā nosakot, ka Vācijas valsts atbalsta shēma “Vispārējais federālais zaudējumu atlīdzības regulējums, COVID-19” atbilstoši LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunktam nav saderīgs ar kopējo tirgu. Uzņēmumu, kas darbojas vairākās darbības jomās, tiesību iesniegt pieteikumu attiecināšana vienīgi uz tiem, kas vismaz 80 % no apgrozījuma gūst no darbības, kuru tieši skar ierobežojošie pasākumi, notiek patvaļīgi un atbalsta shēmas apstiprināšana esot nesamērīga. 80 % slieksnis bez faktiska pamata atceļot cēloņsakarību starp slēgšanas rīkojumiem un no tiem izrietošajiem zaudējumiem par ļaunu uzņēmumiem, kas ir aktīvi vairākās darbības jomās, jo, lai gan valsts pasākumi tos skar tieši un būtiski un ar tiem ir saistīti ievērojami zaudējumi, tiem tostarp nekāds atlīdzinājums netiek piešķirts. Tas radot konkurences izkropļojumu gan attiecībā uz konkurentiem, kas darbojas COVID-19 skartajās jomās, gan arī attiecībā uz tiem konkurentiem, kas darbojas COVID-19 neskartajās jomās.
Prasība, kas celta 2021. gada 7. septembrī – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Papouis Dairies (“fino”)

(Lieta T-558/21)

(2021/C 452/55)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosija, Kipra) (pārstāvis: C. Milbradt, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Papouis Dairies LTD (Nikosija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “fino Cyprus Halloumi Cheese” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 180 791

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 29. aprīļa lēmums lietā R 578/2019-2

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO dalībniecei segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats:
Prasība, kas celta 2021. gada 8. septembrī – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Papouis Dairies (“Papouis Halloumi”)

(Lieta T-565/21)

(2021/C 452/56)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosija, Kipra) (pārstāvis: C. Milbradt, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Papouis Dairies LTD (Nikosija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības krāsainas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “Papouis Halloumi Papouis Dairies LTD PAP since 1967”, reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 176 344

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 29. aprīļa lēmums lietā R 575/2019-2

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO dalībniecei segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats:
2.

Otrais pamats – Hartas 20. panta un 21. panta 1. punkta pārkāpums kopsakarā ar tās 41.–49. panta pārkāpumu, un Hartas 54. panta pārkāpums. Šajā ziņā tiek apgalvots, ka regulā nav atsauces ne uz vienu avotu, no kura varētu izsecināt kaut vismazākās pazīmes vai pierādījumus, kas apliecinātu, ka patiešām pastāv zinātniskās šaubas jautājumā konkrēti par to, vai vakcinētās personas ar Sars-CoV-2 inficē citus mazāk nekā neinficētās personas. Neesot veikts nepieciešamais preventīvais pienācīgas medicīniski-zinātniskās konsultēšanās pasākums, ar kuru varētu pamatot šo gluži vienkārši izvirzīto apgalvojumu. Apgalvojums, ka vakcinētās personas neinficē citus, ir pretrunā pašā regulā teiktajam, ka esot jāsagaida pārbaudes rezultāti. Nevienu Savienības pilsoni nedrīkst diskriminēt saistībā ar tam piekrītošo neierobežotas pārvietošanās tiesību pilnīgu izmantošanu, ja nav pat mazākā pierādījuma par to, ko šāda ierobežojuma zinātniskais pamats atbilst patiesībai.
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka disciplinārlietā ir pieļauti formas trūkumi un procesuālo noteikumu pārkāpumi, it īpaši Civildienesta noteikumu IX pielikuma 1. un 2. panta un 22. panta 1. punkta pārkāpums un vairāku Komisijas Lēmuma (2019. gada 12. jūnijs), ar ko paredz vispārīgus īstenošanas noteikumus par administratīvās izmeklēšanas un disciplināro procedūru īstenošanu (turpmāk tekstā – “VĪN”) noteikumu pārkāpums, atkārtoti tiesību uz aizstāvību pārkāpumi un it īpaši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 41. panta 2. punkta – kurā ikvienai personai ir garantētas tiesības piekļūt lietas materiāliem, kas uz to attiecas, – pārkāpums, Civildienesta noteikumu 26. panta otrās daļas pārkāpums, nevainīguma prezumpcijas pārkāpums, tiesību tikt uzklausītam pārkāpums, Hartas 41. panta 1. punkta un tajā nostiprinātā objektivitātes pienākuma pārkāpums, Regulas 2018/1725 (2), kā arī Regulas 2001/1049 (3) pārkāpums, pušu procesuālo tiesību vienlīdzības principa – kurš izriet no Hartas 47. pantā garantētā tiesību uz lietas taisnīgu izskatīšanu jēdziena – pārkāpums, rūpības pienākuma pārkāpums, pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums un acīmredzama kļūda vērtējumā, pienākuma izmeklēšanu veikt objektīvi, neatkarīgi un padziļināti, ņemot vērā gan apsūdzošos, gan attaisnojošos pierādījumus, pārkāpums, un labas ticības un labas pārvaldības principu pārkāpums.
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots 2009. gada EIB Statement of Environmental and Social Principles and Standards 36. punkta pārkāpums. — Šajā ziņā tiek norādīts, ka minētajā 36. punktā ir paredzēts, ka EIB prasa, lai visi tās finansētie projekti atbilstu vismaz: — piemērojamajiem valsts tiesību aktiem vides jomā; — piemērojamajiem Eiropas Savienības (ES) tiesību aktiem vides jomā, it īpaši Eiropas Savienības direktīvai par ietekmes uz vidi novērtējumu (IVN) un direktīvai par dabas aizsardzību, kā arī nozaru un “pārnozaru” direktīvām; — Eiropas Savienības tiesībās iekļauto atbilstošo starptautisko konvenciju vides jomā principiem un standartiem. Šajā gadījumā neviens no šiem punktiem nav ievērots. Proti, ir pierādīti šādi pārkāpumi: a. Eiropas Savienības tiesību aktu vides jomā, un it īpaši: a.I Regulas (ES) Nr. 347/2013 (3) 36. apsvēruma un 4. un 14. panta apvienoto noteikumu pārkāpums (izmaksu un ieguvumu analīzes neesamība); a.II Regulas (ES) Nr. 347/2013 31. apsvēruma un Direktīvas 2011/92/ES (4) 5. panta 1. punkta un IV pielikuma 1. punkta apvienoto noteikumu pārkāpums (ārējā kumulatīvā ietekme); a.III Regulas (ES) Nr. 347/2013 31. apsvēruma un Direktīvas 2011/92/ES 5. panta 1. punkta un IV pielikuma 1. punkta apvienoto noteikumu pārkāpums (iekšējā kumulatīvā ietekme) – “Salami Slicing” aizliegums; a.IV Direktīvas 2011/92/ES 2. panta 1. punkta un Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. un 4. punkta pārkāpums; a.V Direktīvas 2009/147 (5), Putnu aizsardzības direktīva, 4. panta 4. punkta pārkāpums; a.VI Regulas 1367/2006 30. apsvēruma un 9. panta un IVN direktīvas 6. panta apvienoto noteikumu pārkāpums (pārredzamība un līdzdalība); a.VII Regulas (ES) Nr. 347/2013 28. apsvēruma un 7. panta apvienoto noteikumu pārkāpums (Dzīvotņu tiesiskais regulējums); a.VIII LESD 191. panta 1. punkta apvienojumā ar Eiropas Investīciju bankas Paziņojumu par vides un sociālajiem principiem un standartiem, ko direktoru padome ir apstiprinājusi 2009. gada 3. februārī, pārkāpums. b. Itālijas tiesību aktu, un it īpaši: b.I Leģislatīvā dekrēta 42/2004 par Ainavu konvencijas piemērošanu 26. panta pārkāpums; b.II Leģislatīvā dekrēta 42/2004 par Ainavu konvencijas piemērošanu 146. panta pārkāpums; b.III 1990. gada 7. augusta Likuma Nr. 241 par dienestu sanāksmēm 14-ter panta pārkāpums; b.IV Ministrijas dekrēta par saderību ar vidi 223/14 A57 noteikuma pārkāpums; b.V Leģislatīvā dekrēta 152/06 pārkāpums (Sankciju neesamība); b.VI Kriminālkodeksa 452 quater panta pārkāpums (vides katastrofa).
—

ņemot vērā visu iepriekšminēto, un atbilstoši LESD 263. pantam, tiek lūgts, lai Vispārējā tiesa nosaka to personu, kas iestājušās lietā un pārkāpušas piemērojamos tiesību aktus, kā arī piedalījušās darbībās, kuras uzskatāmas par acīmredzami neatbilstošām un vērstām vienīgi uz to, lai prasītāja iesniegtais lūgumraksts negūtu atbalstu Parlamentā, personisko atbildību. Vai arī gadījumā, ja šis lūgums pārsniedz Vispārējās tiesas kompetenci, savā nolēmumā kā pierādītus faktus atspoguļot apstrīdēto prettiesisko darbību esamība, tādā veidā, lai uz to būtu iespējams balstīt vēlāko administratīvo procesu saistībā ar šo atbildību;
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots to personu pamattiesību pārkāpums, kurām Eiropas Savienībā ir saglabājušās ciešas ģimenes vai īpašuma saiknes. Šis pamats ir iedalīts trīs daļās. — Ar pirmo daļu tiek apgalvots prasītāju tiesību uz tiesisko drošību pārkāpums, jo stabilās situācijas, kādā tie mierīgi un bez ierobežojumiem atradās vairākus gadu desmitus, vietā tika radīta nestabilitāte. — Ar otro daļu tiek apgalvota vienlīdzības principa neievērošana, jo nolīgumā tiekot pielīdzinātas ļoti atšķirīgas situācijas, kas rada diskrimināciju pilsonības dēļ. — Ar trešo daļu tiek apgalvota samērīguma principa neievērošana, jo nolīgumā neesot ņemtas vērā sekas, kādas prasība pēc ilgtermiņa vīzas rada prasītāju situācijai, it īpaši saistībā ar to privāto un ģimenes dzīvi.
—

atcelt Komisijas 2021. gada 2. jūnija lēmumu, ar ko noraidīts prasītāja lūgums iepazīties ar Komisijas dokumentiem un izgatavot kopijas no visas Komisijas saziņas – no 2020. gada 1. aprīļa – ar: a) sabiedrību BioNTech SE, b) Vācijas Federālo valsts kanceleju attiecībā uz sabiedrību BioNTech SE un tās izstrādājumiem, c) Vācijas federālo veselības ministru attiecībā uz Covid-19 pandēmijas apkarošanai paredzēto vakcīnu iepirkumu, un it īpaši par BioNTech piedāvāto vakcīnu daudzumu un to piegādes termiņiem, ciktāl ar to prasītājam ir liegta piekļuve vai piešķirta tikai daļēja piekļuve;
—

atcelt Komisijas 2021. gada 13. jūlija lēmumu, ar ko noraidīts prasītāja lūgums iepazīties ar Komisijas dokumentiem un izgatavot kopijas no visas saziņas saziņas – no 2020. gada 1. aprīļa – starp Komisiju un sabiedrību AstraZeneca plc vai tās meitasuzņēmumiem, starp Komisiju un Vācijas Federālo valsts kanceleju vai Federālo veselības ministriju attiecībā uz sabiedrību AstraZeneca plc vai tās meitasuzņēmumiem un it īpaši par AstraZeneca plc piedāvāto Covid-19 vakcīnu daudzumu un to piegādes termiņiem;
7.

Septītais prasības pamats: MREL (Minimum Requirements for own funds and Eligible Liabilities [minimuma prasības pašu kapitālam un atbilstīgajām saistībām]) neievērošana attiecībā uz pīlāru “Riska darījumi”, pārkāpjot Deleģēto regulu (ES) 2015/63 — Saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) 2015/63 6. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 2. punkta a) apakšpunktu atbildētājai esot bijis jāņem vērā prasītājas MREL rādītājs 67,6 % apmērā, kas pārsniedz vidējo un tālu pārsniedz Vienotās noregulējuma valdes noteikto minimālo rādītāju 8 % apmērā.
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums esot jāatceļ tādēļ, ka Apelācijas padome esot prettiesiski apstiprinājusi Jaudas plūsmas krāsošanas metodi (Power Flow Colouring Method; turpmāk tekstā – “PFC”) kā piemērojamo plūsmas sadalīšanas metodi attiecīgajai metodoloģijai. PFC esot pretrunā Elektroenerģijas regulas 16. panta 13. punkta mērķim noteikt principu “piesārņotājs maksā”. PFC neesot balstīts uz faktiskām fiziskām plūsmām, bet gan uz virtuāliem tirgus rezultātiem. Tomēr esot vispārzināms, ka fiziskās plūsmas atšķiras no tirgus rezultātiem. Tādēļ PFC iznākums neļaujot uzticami identificēt faktisko attiecīgās pārslodzes izraisītāju. Līdz ar to PFC arī neļaujot noteikt pareizos stimulus pārslodzes vadībai, korektīvas darbības un efektīvas investīcijas pretēji JPPV regulas 74. pantam. Tāpat Apelācijas padome neesot pienācīgi izvērtējusi tehniskos aspektus, kuru dēļ PFC esot prettiesisks, un esot izdarījusi mazticamus secinājumus no nepārliecinošiem pierādījumiem. Attiecībā uz plūsmas sadalīšanu Apelācijas padome arī esot prettiesiski apstiprinājusi īpašus pieņēmumus, kas ir piemērojami tikai plūsmas sadalīšanas procesam augstsprieguma līdzstrāvas tīkla elementos. Šie pieņēmumi fiziski nav pamatoti, tie esot pretrunā Elektroenerģijas regulas 16. panta 13. punktam un to dēļ esot palielinājušās augstsprieguma līdzstrāvas tīkla elementiem piedēvējamās izmaksas. Turklāt šie pieņēmumi radot diskriminējošu attieksmi pret augstsprieguma līdzstrāvas tīkla elementiem salīdzinājumā ar maiņstrāvas tīkla elementiem. Apelācijas padome neesot pietiekami izvērtējusi šos pieņēmumus par augstsprieguma līdzstrāvas tīkla elementiem un esot izdarījusi mazticamus secinājumus no nepārliecinošiem pierādījumiem.
—

atcelt “Decision of the College of the European Public Prosecutor’s Office of 3 may 2021 on the appointment of fifteen european delegated prosecutors of the EPPO in the Italian Republic” [Eiropas Prokuratūras kolēģijas 2021. gada 3. maija lēmumu par piecpadsmit EPPO Eiropas deleģēto prokuroru iecelšanu Itālijas Republikā], ar kuru ir iecelti Itālijas valsts deleģētie Eiropas prokurori;