Tādējādi saistībā ar dalībvalsts pieņemtu un Komisijas apstiprinātu lauku attīstības programmu, kurā kompensācijas pabalsta lauksaimniekiem, kuri atrodas nelabvēlīgu dabas apstākļu apgabalos, saņemšanai ir paredzēts blīvuma kritērijs, kas izteikts ganāmpulka vienībās un kura mērķis ir kontrolēt ganāmpulka blīvumu lopkopības platībās, lai izvairītos no tādām parādībām kā nepietiekamas ganības vai pārmērīgi lielas ganības, valsts iestādēm pārbaudēs uz vietas ir jānosaka blīvuma kritērijs, izmantojot pārbaudes vizītes brīdī saimniecībā klātesošo dzīvnieku skaitīšanu, lai precīzi pārbaudītu šī kritērija ievērošanu un tādējādi nostiprinātu administratīvajās pārbaudēs iegūtos datus.

Pat tad, ja Savienības noteikumos par atbalsta un piemaksu piešķiršanu dalībvalstīm nav tieši paredzēts pienākums ieviest īpašus uzraudzības pasākumus un kontroles veidus, saskaņā ar Regulas Nr. 65/2001, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Regulu Nr. 1698/2005 attiecībā uz pārbaudes kārtību, kā arī savstarpējo atbilstību saistībā ar lauku attīstības atbalsta pasākumiem, 14. panta 2. punktu dalībvalstīm tomēr ir pienākums veikt pārbaudes uz vietas, kuras attiecas uz visām atbalsta saņēmēju saistībām un pienākumiem, ieskaitot no valsts tiesībām izrietošos, ko ir iespējams pārbaudīt vizītes brīdī.

Dalībvalstīm principā ir atļauts Regulas Nr. 65/2011, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Regulu Nr. 1698/2005 attiecībā uz pārbaudes kārtību, kā arī savstarpējo atbilstību saistībā ar lauku attīstības atbalsta pasākumiem, 12. pantā un nākamajos pantos paredzētās pārbaudes uz vietas veikt vienlaikus ar pārbaudēm uz vietas par dzīvnieku identificēšanu vai par piemaksām par liellopiem, ciktāl tiek izpildīti divi nosacījumi, proti, pirmkārt, šīm pēdējām ir jābūt paredzētām Savienības tiesiskajā regulējumā par lauksaimniecības subsīdijām Regulas Nr. 65/2011 4. panta 4. punkta izpratnē un, otrkārt, tās var veikt vienlaikus ar pārbaudēm, kas paredzētas šīs regulas 12. pantā un nākamajos pantos.

Saistībā ar otro nosacījumu ‑ nevienu Regulas Nr. 65/2011 normu nevar interpretēt tādējādi, ka gadījumā, kad administratīvās pārbaudes tiek veiktas, izmantojot informāciju no ticamām dabu bāzēm, saskaņā ar šo pašu regulu pārbaudes uz vietas vairs nav nepieciešamas. Proti, šāda interpretācija ignorētu mērķi, kāds pārbaudēm uz vietas ir saskaņā ar Regulas Nr. 65/2011 15. panta 3. punktu un Regulas Nr. 1122/2009, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Regulu Nr. 73/2009 attiecībā uz savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu saskaņā ar minētajā regulā paredzētajām tiešā atbalsta shēmām lauksaimniekiem, kā arī, lai īstenotu Regulu Nr. 1234/2007 attiecībā uz savstarpēju atbilstību saskaņā ar vīna nozarē paredzēto atbalsta shēmu, 42. pantu, tostarp pārbaudīt dalībvalstu izveidotajās datu bāzēs ietvertās informācijas atbilstību.

Šajā ziņā saistībā ar to, vai pārbaudes par liellopu identifikāciju vai piemaksām par liellopiem varētu uzskatīt par lauksaimniecības dzīvnieku blīvuma līmeņa nosacījuma ievērošanas pārbaudēm, kas paredzētas atbilstoši kompensācijas pabalstu lauksaimniekiem, kuri atrodas nelabvēlīgu dabas apstākļu apgabalos, režīmam, no Regulas Nr. 1975/2006, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Regulu Nr. 1698/2005 attiecībā uz pārbaudes kārtību, kā arī savstarpējo atbilstību saistībā ar lauku attīstības atbalsta pasākumiem, 5. panta 2. punkta izriet, ka pārbaudes uz vietas saistībā ar minētajām kompensācijām un citas Savienības tiesiskajā regulējumā par lauksaimniecības subsīdijām paredzētās pārbaudes ir jāveic, “ja iespējams”, vienā un tajā paša laikā. No tā izriet, ka principā var būt gadījumi, kad pārbaudes uz vietas saistībā ar minētajām kompensācijām un citas Savienības tiesiskajā regulējumā par lauksaimniecības subsīdijām paredzētās pārbaudes nav iespējams veikt vienā un tajā pašā laikā, jo apvienotās pārbaudes nav absolūts noteikums, bet gan tikai iespēja, kam var būt izņēmumi.

(skat. 59., 60., 68., 69. un 71. punktu)