Šie principi ir arī piemērojami viena vai vairāku mātesuzņēmumu saukšanai pie atbildības par to kopuzņēmuma izdarīto pārkāpumu.

Konkurences jomā meitasuzņēmuma rīcību var attiecināt uz mātesuzņēmumu sakarā ar to ietilpšanu vienā uzņēmumā, ja šis meitasuzņēmums savu rīcību tirgū nenosaka autonomi, jo tas šajā sakarā ir pakļauts mātesuzņēmuma noteicošajai ietekmei.

Gadījumā, ja Komisija sauc pie atbildības par kopuzņēmuma izdarīto pārkāpumu vienu no tā mātesuzņēmumiem, tai ir jāpierāda, ka vienīgi šis mātesuzņēmums vienpusēji īstenoja noteicošu ietekmi uz kopuzņēmuma komerciālo rīcību.

Organizatorisko saikņu starp kopuzņēmumu un mātesuzņēmumu izvērtēšana obligāti neattiecas uz jautājumu par mātesuzņēmuma pārstāvēšanu, kas izriet no formāla mandāta, ko tas sniedzis kopuzņēmuma vadītājam. Ir atbilstošāk ņemt vērā plašā nozīmē mātesuzņēmuma komerciālo interešu pārstāvēšanu un ietekmi uz kopuzņēmuma struktūru lēmumiem, pieskaņotu šī uzņēmuma komercpolitiku mātesuzņēmuma komercpolitikai, par ko it īpaši liecina amatu apvienošana mātesuzņēmuma un kopuzņēmuma vadībā, kā arī tas daļa no meitasuzņēmuma kapitāldaļām pieder kopuzņēmuma vadītājam.

Turklāt, izvērtējot mātesuzņēmuma noteicošās ietekmes faktisko īstenošanu pār kopuzņēmuma komerciālo rīcību, Komisijai ir objektīvā veidā jāņem vērā visi atbilstošie tiesību un faktiskie apstākļi, kurus tai iesnieguši ieinteresētie lietas dalībnieki. Atšķirībā no situācijas, kurā vienam mātesuzņēmuma pieder visas meitasuzņēmuma kapitāldaļas, kopuzņēmuma gadījumā ir atbilstošs jautājums, vai mātesuzņēmums ir īstenojis reālu ietekmi uz kopuzņēmuma operacionālo vadīšanu. Šādā gadījumā pastāv kopuzņēmuma akcionāru pluralitāte, un kopuzņēmuma struktūru lēmumus pieņem locekļi, kas pārstāv dažādu mātesuzņēmumu komerciālās intereses, kuras var sakrist, taču var arī atšķirties.

Tomēr, tā kā vērtējums par noteicošās ietekmes faktisku īstenošanu ir retrospektīvs un līdz ar to var tikt pamatots ar konkrētiem apstākļiem, gan Komisija, gan ieinteresētās personas var iesniegt pierādījumus, ka kopuzņēmuma komerciālie lēmumi tika noteikti atbilstoši citai kārtībai nekā tai, kas izriet vienīgi no līgumu par kopuzņēmuma funkcionēšanas abstraktas izvērtēšanas.

Turklāt viena mātesuzņēmuma vai vairāku mātesuzņēmumu faktiskas noteicošas ietekmes īstenošana pār kopuzņēmuma komerciālo rīcību var arī tika pierādīta, izvērtējot tā lēmumu pieņemšanas kārtību. Lai gan pilnvaras vai iespēja noteikt kopuzņēmuma komerciālos lēmumus pati par sevi ietilpst vienīgā vienkāršā spējā īstenot noteicošu ietekmi uz tā komerciālo rīcību un tādējādi ietilpst jēdzienā kontrole Regulas Nr. 139/2004 nozīmē, Komisija un Savienības tiesa var prezumēt, ka normatīvie akti un līgumu saistībā ar šī uzņēmuma funkcionēšanu noteikumi, it īpaši tā līguma noteikumi, ar kuriem tiek izveidots kopuzņēmums, un akcionāru līguma par balsīm noteikumi ir tikuši īstenoti un ievēroti. Šādā ziņā vērtējums par faktiskas noteicošas ietekmes uz kopuzņēmuma komerciālo rīcību var ietvert dokumentu, kas parakstīti pirms tā darbības sākšanas, abstraktu analīzi, gluži kā analīzes par kontroli gadījumā.

Konkurences jomā lai vainotu sabiedrību citas sabiedrības pret konkurenci vērstā rīcībā saskaņā ar EKL 81. pantu, Komisija nevarot pamatoties uz vienkāršu šīs sabiedrības noteicošas ietekmes spēju, kas atzīta saistībā ar Regulas Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju piemērošanu, bez pienākuma pārbaudīt, vai šī ietekme ir faktiski īstenota. Tieši pretēji, tai principā ir jāpierāda šādas noteicošas ietekmes pastāvēšana, pamatojoties uz faktisko apstākļu kopumu. Šo apstākļu starpā ietilpst tas, ka vienas un tās pašas fiziskās personas ieņem amatus gan mātesuzņēmuma vadībā, gan meitasuzņēmuma vai kopuzņēmuma vadībā, vai tas, ka minētājām sabiedrībām bija jāīsteno to vienotās vadības norādes, nepastāvot iespējai rīkoties tirgū neatkarīgi.

Tomēr vienlīdzīgas attieksmes principa, kurš paredzēts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. un 21. pantā, ir jāsaskaņo ar tiesiskuma principu, saskaņā ar kuru neviens savās interesēs nevar atsaukties uz citas personas interesēs pieļautu prettiesiskumu. Turklāt, ja uzņēmums ar savu rīcību ir pārkāpis EKL 81. panta 1. punktu, tas nevar izvairīties no paredzētā soda tādēļ, ka citiem uzņēmumiem soda nauda nav uzlikta, jo Savienības tiesa nav izskatījusi attiecīgo uzņēmumu situāciju.

Konkurences jomā, ja Komisija sauc pie solidārās atbildības sabiedrības, kas tieši iesaistīta EKL 81. panta 1. punkta pārkāpumā, mātesuzņēmumus par periodu, kas ir pēc tam, kad pašreizējie mātesuzņēmumi iegādājās sabiedrības kapitāldaļas, un tajā pašā laikā atbrīvo no atbildības iepriekšējos mātesuzņēmumus, kuriem piederēja sabiedrības, kas tieši iesaistīta šī paša pārkāpuma iepriekšējā periodā, tā apskata divas līdzīgas situācijas atšķirīgi.

Jāatgādina, ka Komisijas pieņemto lēmumu tiesiskuma pārbaudi papildina neierobežotā kompetence, kas Savienības tiesai ir atzīta Regulas Nr. 1/2003 31. pantā saskaņā ar EKL 229. pantu un turpmāk LESD 261. pantu. Šī kompetence pilnvaro tiesu papildus sankciju tiesiskuma pārbaudei aizstāt Komisijas vērtējumu ar savu vērtējumu un līdz ar to atcelt, samazināt vai palielināt uzliktā naudas soda summu vai noteikto kavējuma naudu. Tādēļ līgumos paredzētā pārbaude saskaņā ar efektīvu tiesību aizsardzību tiesā principu, kā izklāstīts Pamattiesību hartas 47. pantā, ietver to, ka Savienības tiesa īsteno gan faktisko, gan tiesību apstākļu pārbaudi un tā ir tiesīga novērtēt pierādījumus, atcelt apstrīdēto lēmumu un grozīt naudas sodu apmēru. Tomēr neierobežotas kompetences īstenošana nav pielīdzināma pārbaudei pēc savas ierosmes un tiesvedība Savienības tiesās notiek, pamatojoties uz sacīkstes principu.

Ciktāl Komisijas pieļautā nevienlīdzīgā attieksme, saucot pie solidārās atbildības sabiedrības, kas tieši iesaistīta EKL 81. panta 1. punkta pārkāpumā, mātesuzņēmumus par periodu, kas ir pēc tam, kad pašreizējie mātesuzņēmumi iegādājās sabiedrības kapitāldaļas, un tajā pašā laikā atbrīvo no atbildības iepriekšējos mātesuzņēmumus, kuriem piederēja sabiedrības, kas tieši iesaistīta šī paša pārkāpuma iepriekšējā periodā, kombinācijā ar to, ka par šo pēdējo periodu netika noteikts attiecīgās naudas soda daļas maksimālais lielums, var palielināt pašreizējo mātesuzņēmumu finanšu atbildību par tieši iesaistītās sabiedrības izdarīto pārkāpumu, ir pienācīgi noteikt naudas soda daļas, kura uzlikta par šajā periodā izdarīto pārkāpumu, maksimālo lielumu 10 % apmērā no tās apgrozījuma atskaites gadā.

Tāpat, ciktāl Komisijas kļūdām vērtējumā saistībā ar kopuzņēmuma pret konkurenci vērstās rīcības attiecināšanu uz vienu no tā mātesuzņēmumiem kopsakarā ar to, ka nav atsevišķi noteikts maksimālais lielums saistībā ar naudas soda daļu sakarā ar kopuzuņēmuma periodu, var padarīt smagākas pārkāpuma, kuru izdarījis šis kopējais uzņēmums, finanšu sekas šim mātesuzņēmumam, ir pienācīgi noteikt naudas soda daļas, kura uzlikta par šajā periodā izdarīto pārkāpumu, maksimālo lielumu 10 % apmērā no tās apgrozījuma atskaites gadā.

(sal. ar 437., 439., 452., 453., 461. un 462. punktu)