Attiecībā uz vienu un to pašu prasību atcelt tiesību aktu, ko sabiedrību grupas vairākas vienības cēlušas par Komisijas lēmumu, ar kuru tām solidāri noteikts naudas sods, iemesli, kas saistīti ar procesuālo ekonomiju, attaisno to, ka netiek izskatīta viena no iebildēm par nepieņemamību, kas izvirzīta pret dažām no šīm vienībām, ja prasība tomēr ir pieņemama attiecībā uz pārējām no šīm vienībām, tā ka tiesai prasība jāizvērtē kopumā un ka, ievērojot pamatus, kas izvirzīti prasībā, iespējamā [tiesību akta] atcelšana nedrīkst dot labumu vienībām, kuru prasības, kā tiek apgalvots, ir nepieņemamas.

Tas, ka Komisija ir tiesīga adresēt sabiedrību grupas mātes sabiedrībai lēmumu, ar kuru nosaka naudas sodu par konkurences noteikumu pārkāpumu, ko izdarījusi viena no tās meitas sabiedrībām, neizriet ne no tā, ka mātes sabiedrība būtu pamudinājusi savu meitas sabiedrību izdarīt pārkāpumu, ne arī, pamatotāk, no mātes sabiedrības dalības minētajā pārkāpumā, bet gan no apstākļa, ka šīs sabiedrības veido ekonomisku vienību un tātad uzņēmumu EKL 81. un 82. panta izpratnē, ja tās autonomā veidā nenosaka savu uzvedību tirgū.

Īpašā gadījumā, kad mātes sabiedrībai pieder tās meitas sabiedrības, kura ir pārkāpjošās darbības izdarītāja, kapitāla daļas 100 % apmērā, pastāv vienkārša prezumpcija, ka šai mātes sabiedrībai ir izšķiroša ietekme pār savas meitas sabiedrības darbību un ka tās tādējādi ir viens vienots uzņēmums minētajā izpratnē. Tādējādi mātes sabiedrībai, kura Kopienas tiesā apstrīd Komisijas lēmumu tai noteikt naudas sodu par darbībām, kuras izdarījusi šīs mātes sabiedrības meitas sabiedrība, ir jāapvērš šī prezumpcija, iesniedzot pierādījumus, kas varētu pierādīt meitas sabiedrības autonomiju. Līdz ar to, lai secinātu, ka mātes sabiedrība izšķiroši ietekmē meitas sabiedrības komercdarbības politiku, pietiek ar to, ka Komisija pierāda, ka visas meitas sabiedrības kapitāla daļas pieder tās mātes sabiedrībai. Pēc tam Komisija var prasīt, lai mātes sabiedrība ir solidāri atbildīga par tās meitas sabiedrībai noteiktā naudas soda samaksāšanu, ja vien šī sabiedrība nepierādīs, ka tās meitas sabiedrība būtībā nepiemēro mātes sabiedrības izdotās direktīvas un tādējādi tirgū darbojas autonomi.

Lai gan ir tiesa, ka, izvērtējot vienotas ekonomiskas vienības pastāvēšanu starp vairākām sabiedrībām, kas ir daļa no grupas, Kopienu tiesa ir izvērtējusi, vai mātes sabiedrība ir varējusi ietekmēt cenu politiku, ražošanu un izplatīšanu, pārdošanas mērķus, bruto peļņu, pārdošanas izdevumus, naudas plūsmu (“cash flow”), uzkrājumus un mārketingu, tomēr no tā nevar secināt, ka vienīgi šie aspekti attiecas uz meitas sabiedrības komercdarbības politikas jēdzienu ar mērķi piemērot EKL 81. un 82. pantu attiecībā uz tās mātes sabiedrību. Tieši pretēji, mātes sabiedrībai ir Pirmās instances tiesas vērtējumam jāiesniedz visi pierādījumi par organizatoriskajām, ekonomiskajām un juridiskajām saiknēm starp tās meitas sabiedrību un pašu mātes sabiedrību un ko tā uzskata par tādiem, kas pierāda, ka tās nav vienota ekonomiska vienība. Savā vērtējumā Pirmās instances tiesai ir jāņem vērā visi pierādījumi, ko tai iesnieguši lietas dalībnieki, un pierādījumu raksturs un nozīme var atšķirties atkarībā no katras attiecīgās lietas īpašajām iezīmēm.

Tādējādi attiecībā uz sabiedrību, kurai pieder tās meitas sabiedrību kapitāla daļas 100 % apmērā un kura nozīmīgi iespaido to stratēģijas vairākus būtiskus aspektus, paturot sev tiesības pieņemt galīgo lēmumu par virkni jautājumu, kas nosaka to uzvedību tirgū, prezumpciju, ka mātes sabiedrība izšķiroši ietekmē savu meitas sabiedrību politiku, nevar apvērst nedz apstāklis, ka lēmumus konkrētā jomā, kas ir bijusi pārkāpuma priekšmets, principā ir pieņēmušas meitas sabiedrības, ne arī apstāklis, ka grupa ir strukturēta divos līmeņos, lai izslēgtu uzņēmējdarbības politiku stricto sensu no mātes sabiedrības kontroles. Faktiski meitas sabiedrības pārkāpjošu darbību attiecināmība uz tās mātes sabiedrību neprasa pierādījumus, ka mātes sabiedrība ietekmē savas meitas sabiedrības politiku noteiktā jomā, uz ko ir bijis vērsts pārkāpums. Savukārt organizatoriskās, ekonomiskās un juridiskās saites starp mātes sabiedrību un tās meitas sabiedrību var parādīt, ka pastāv mātes sabiedrības ietekme uz meitas sabiedrības stratēģiju, un tādējādi attaisnot, ka tās abas tiek uzskatītas par vienotu ekonomisku vienību, bez nepieciešamības pārliecināties, vai mātes sabiedrība ir ietekmējusi attiecīgo pret konkurenci vērsto darbību.

(sal. ar 58., 60., 62., 64., 65., 82., 83. un 85. punktu)