Keywords

Summary



Keywords

1. Tiesību aktu tuvināšana – Preču zīmes – Direktīva 89/104 – Reģistrētas preču zīmes īpašnieka tiesības iebilst pret šīs preču zīmes prettiesisku izmantošanu

(Padomes Direktīvas 89/104 5. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

2. Tiesību aktu tuvināšana – Preču zīmes – Direktīva 89/104 – Reģistrētas preču zīmes īpašnieka tiesības iebilst pret šīs preču zīmes prettiesisku izmantošanu

(Padomes Direktīvas 89/104 5. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

3. Tiesību aktu tuvināšana – Preču zīmes – Direktīva 89/104 – Preču zīme ar reputāciju

(Padomes Direktīvas 89/104 5. panta 2. punkts)

4. Tiesību aktu tuvināšana – Preču zīmes – Direktīva 89/104 – Preču zīmes iedarbības ierobežojums

(Padomes Direktīvas 89/104 6. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

Summary

1. Saskaņā ar Pirmās direktīvas 89/104 par preču zīmēm desmito apsvērumu sajaukšanas iespējas novērtējums ir “atkarīgs no daudziem elementiem un jo īpaši, no preču zīmes atpazīstamības tirgū, iespējamām asociācijām ar izmantotām vai reģistrētām zīmēm, no līdzības pakāpes starp preču zīmi un apzīmējumu un identificētajām [aptvertajām] precēm vai pakalpojumiem”. Attiecīgi sajaukšanas iespēja ir jāizvērtē visaptveroši, ņemot vērā visus konkrētajā lietā atbilstošos faktorus.

Apstāklis, ka tirgus dalībniekiem ir nepieciešama apzīmējuma pieejamība, nevar būt viens no šiem faktoriem. Kā tas izriet no direktīvas 5. panta 1. punkta b) apakšpunkta teksta, atbildei uz jautājumu, vai pastāv sajaukšanas iespēja, ir jābalstās uz to, kā sabiedrība uztver īpašnieka preču zīmes aptvertās preces, no vienas puses, un preces, ko aptver trešās personas izmantotais apzīmējums, no otras puses. Turklāt, tā kā apzīmējumiem principā ir jābūt pieejamiem visiem tirgus dalībniekiem, tos var izmantot neatļautā veidā, lai radītu patērētājiem sajaukšanas iespēju. Ja šādā gadījumā trešā persona varētu atsaukties uz pieejamības prasību, lai brīvi izmantotu preču zīmei attiecīgi līdzīgu apzīmējumu, un ja šīs preču zīmes īpašniekam nebūtu iespējas iebilst, norādot uz sajaukšanas iespēju, tas kaitētu direktīvas 5. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētā noteikuma efektīvai piemērošanai.

(sal. ar 29.–31. punktu)

2. Tas, ka sabiedrība uztver apzīmējumu kā ornamentu, nevar būt šķērslis Pirmās direktīvas 89/104, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 5. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētajai aizsardzībai gadījumā, ja, neraugoties uz savu dekoratīvo raksturu, minētais apzīmējums ir tik līdzīgs reģistrētajai preču zīmei, ka konkrētā sabiedrības daļa var domāt, ka preces ir no viena uzņēmuma vai attiecīgā gadījumā – no ekonomiski saistītiem uzņēmumiem.

Kā tas izriet arī no direktīvas desmitā apsvēruma, šis sajaukšanas iespējas izvērtējums ir atkarīgs ne tikai no preču zīmes un apzīmējuma līdzības pakāpes, bet arī no tā, cik viegli apzīmējumu var asociēt ar preču zīmi, it īpaši ņemot vērā šīs preču zīmes atpazīstamību tirgū. Faktiski, jo atpazīstamāka ir preču zīme, jo vairāk ir tirgus dalībnieku, kuri vēlēsies izmantot līdzīgus apzīmējumus. Daudzu ar līdzīgiem apzīmējumiem aptvertu preču esamība tirgū varētu radīt kaitējumu preču zīmei tiktāl, ciktāl pastāv iespēja samazināt preču zīmes atšķirtspēju un apdraudēt tās pamata funkciju – garantēt patērētājiem attiecīgo preču izcelsmi.

(sal. ar 34. un 36. punktu)

3. Pirmās direktīvas 89/104, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 5. panta 2. punktā par labu preču zīmēm, kam ir reputācija, ir nostiprināta aizsardzība, kuras īstenošanai nav vajadzīga sajaukšanas iespējas esamība. Faktiski šī norma attiecas uz situācijām, kurās īpašais aizsardzības nosacījums ir radies sakarā ar apstrīdētā apzīmējuma nepamatotu izmantošanu, kas rada negodīgas priekšrocības vai rada kaitējumu preču zīmes atšķirtspējai vai reputācijai.

Direktīvas 5. panta 2. punktā paredzētais kaitējums, ja tas rodas, ir sekas starp preču zīmi un apzīmējumu esošai zināmai līdzības pakāpei, sakarā ar ko konkrētajai sabiedrības daļai izveidojas saikne starp apzīmējumu un preču zīmi, proti, starp tām izveidojas saikne, pat ja šī sabiedrības daļa tās nesajauc. Attiecīgi nav vajadzīgs, lai līdzības pakāpe starp preču zīmi, kam ir reputācija, un trešās personas izmantoto apzīmējumu būtu tāda, lai konkrētai sabiedrības daļai rastos sajaukšanas iespēja. Pietiek ar to, ka līdzības pakāpe starp preču zīmi, kam ir reputācija, un apzīmējumu ir tāda, ka konkrētajai sabiedrības daļai izveidojas saikne starp apzīmējumu un preču zīmi. Šādas saiknes esamība ir jāizvērtē visaptveroši, ņemot vērā visus atbilstošos faktorus.

Pieejamības prasība ir neatbilstoša gan saistībā ar preču zīmes, kam ir reputācija, un trešās personas izmantotā apzīmējuma līdzības pakāpes izvērtējumu, gan attiecībā uz saikni, kas konkrētajai sabiedrības daļai varētu izveidoties starp minēto preču zīmi un minēto apzīmējumu. Tādējādi tā nevar būt atbilstošs faktors, lai izvērtētu, vai apzīmējuma izmantošana rada negodīgas priekšrocības vai rada kaitējumu preču zīmes atšķirtspējai vai reputācijai.

(sal. ar 40.–43. punktu)

4. Direktīvas 6. panta 1. punkta b) apakšpunktā ir paredzēts, ka preču zīmes īpašnieks nevar aizliegt trešai personai izmantot komercdarbībā norādes attiecībā uz preču vai sniegtā pakalpojuma veidu, kvalitāti, daudzumu, paredzēto nolūku, vērtību, ģeogrāfisko izcelsmi, preču ražošanas vai pakalpojuma sniegšanas laiku, vai citas preču vai pakalpojumu īpašības ar nosacījumu, ka tās izmanto saskaņā ar godīgu praksi rūpnieciskās vai komerciālās lietās. Tādējādi ierobežojot preču zīmes īpašnieka izņēmuma tiesību iedarbību, ar direktīvas 6. pantu ir mēģināts samierināt fundamentālās intereses, proti, preču zīmju aizsardzību un preču brīvu apriti, kā arī pakalpojumu sniegšanas brīvību kopējā tirgū tādā veidā, lai preču zīmes tiesības varētu izpildīt savu pamata funkciju netraucētas konkurences sistēmā, kuru mēģināts nodibināt un saglabāt ar Līgumu.

Precīzāk, direktīvas 6. panta 1. punkta b) apakšpunkta mērķis ir nodrošināt visiem tirgus dalībniekiem iespēju izmantot aprakstošas norādes. Šajā normā ir izvirzīta pieejamības prasība. Tomēr pieejamības prasība nekādā gadījumā nevar veidot neatkarīgu preču zīmes iedarbības ierobežojumu, papildinot tos, kas skaidri paredzēti direktīvas 6. panta 1. punkta b) apakšpunktā. Šajā sakarā ir jāuzsver, ka, lai trešā persona varētu norādīt uz direktīvas 6. panta 1. punkta b) apakšpunktā ietvertajiem preču zīmes iedarbības ierobežojumiem un šajā kontekstā atsaukties uz šīs normas pamatā esošo pieejamības prasību, tās izmantotajai norādei jābūt tādai, kas, kā tas paredzēts minētajā normā, attiecas uz šīs trešās personas tirgotās preces vai sniegtā pakalpojuma īpašībām.

(sal. ar 44.–47. punktu)