Tā tas it īpaši ir gadījumā, ja tad, kad runa ir par prasību atcelt lēmumu, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu, atbalsts, kas ir attiecīgā lēmuma priekšmets un kuru prasītāja uzņēmums nesaņem, ir būtiski ietekmējis viņa stāvokli tirgū. Tādējādi prasītājam uzņēmumam ir pienācīgi jānorāda tie iemesli, kādēļ Komisijas lēmums var skart tā likumīgās intereses, būtiski ietekmējot tā stāvokli attiecīgajā tirgū. Runājot par būtiskas ietekmes noteikšanu, prasītāja uzņēmums nevar atsaukties tikai uz savu konkurenta statusu ar uzņēmumu, kurš saņem atbalstu, bet tam turklāt ir jāpierāda, ka, ņemot vērā to, cik lielā mērā tas, iespējams, līdzdarbosies procedūrā, un to, cik apdraudēta ir tā tirgus pozīcija, tas atrodas tādā faktiskā situācijā, kura to individuāli izceļ analogi lēmuma adresātam.

Gadījumā, ja Komisija pieņem lēmumu atbilstoši Regulas Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus LESD 108. panta piemērošanai, 4. panta 3. punktam, konstatējot, ka atbalsts ir saderīgs ar iekšējo tirgu, tā arī netieši atsakās uzsākt LESD 108. panta 2. punktā un Regulas Nr. 659/1999 6. panta 1. punktā paredzēto formālo izmeklēšanas procedūru. Ieinteresētās puses, kas saskaņā ar Regulas Nr. 659/1999 1. panta h) punktu ir personas, uzņēmumi vai apvienības, kuru intereses var ietekmēt atbalsta piešķīrums, tas ir, it īpaši tie uzņēmumi, kas ir šī atbalsta saņēmēju konkurenti un kas gūst priekšrocības no formālās izmeklēšanas procedūras, var panākt to ievērošanu tikai tad, ja tām ir iespēja apstrīdēt šo lēmumu Eiropas Savienības Tiesā. Šādos apstākļos to prasības mērķis ir tikai aizsargāt procesuālās tiesības, kas tām izriet no LESD 108. panta 2. punkta un Regulas Nr. 659/1999 6. panta 1. punkta. Tādējādi, ja atbalsts telekomunikāciju operatoram nolūkā atbalstīt jaunās paaudzes platjoslas tīklu izvietošanu īpašā reģionā tiek atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu, telekomunikāciju specializēto pakalpojumu sniegšanas tirgū konkurējošs telekomunikāciju operators ir jāuzskata par ieinteresēto pusi LESD 108. panta 2. punkta izpratnē, kuram ir tiesības apstrīdēt lēmumu, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu, ciktāl, ceļot prasību, tas vēlas aizsargāt savas procesuālās tiesības.

Runājot par pamatiem, kurus var izvirzīt ieinteresētā puse, argumentus pēc būtības ir iespējams ņemt vērā tikai, ciktāl šie argumenti ļauj pamatot pamatu par šaubu esamību, kas attaisnotu formālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu. Tomēr argumenti ir jādefinē atbilstoši noteikumiem, kam ir saistība ar pierādāmajiem apstākļiem, proti, šaubu esamību par pasākuma saderību ar iekšējo tirgu. Šādos apstākļos Savienības tiesa tādējādi pamatus, ar kuriem tiek apgalvota acīmredzama kļūda faktu vērtējumā un dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana, var ņemt vērā tikai tad, ja to pamatā ir argumenti, kuru mērķis ir pierādīt, ka Komisija nav pārvarējusi šaubas, kas tai bija izvērtēšanas sākotnējā posmā.

Turklāt ieinteresētajai pusei ir pienākums pierādīt, ka pastāv šādas šaubas, šos pierādījumus tā var iesniegt, pamatojoties uz saskaņotu norāžu kopumu saistībā ar, pirmkārt, izvērtēšanas sākotnējā posma apstākļiem un ilgumu un, otrkārt, apstrīdētā lēmuma saturu. Turklāt šai pusei ir jāidentificē norādes saistībā ar apstrīdētā lēmuma saturu, lai pierādītu šaubu esamību. Šajā saistībā, ja prasītājs tikai norāda uz cita pamata ietvaros izvirzītiem argumentiem, tam ir precīzi jānorāda tie šajā saistībā izvirzītie argumenti, kas, kā tas uzskata, var pierādīt šādu šaubu esamību. Šādā kontekstā, ja prasītājs tikai norāda uz prasības pieteikumā ietverto faktu kopsavilkumu un uz papildinājumiem saistībā ar pamatiem, šī neskaidrā un nekādi nepamatotā atsauce Savienības tiesai neļauj identificēt precīzus apstākļus, uz kuriem norādīts to pamatu ietvaros, kuri, kā uzskata prasītājs, pierādot šaubu esamību un pamatu pamatotību.

(sal. ar 42., 47., 69.–71., 82. un 88.–90. punktu)