ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 301/57

Prasība, kas celta 2010. gada 8. septembrī — Laufen Austria/Komisija

(Lieta T-411/10)

()

2010/C 301/91

Tiesvedības valoda — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Laufen Austria AG (Wilhelmsburg, Austrija) (pārstāve — E. Navarro Varona, advokāte)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītāja prasījumi:

— daļēji atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 23. jūnija lēmuma 1. un 2. pantu tiktāl, ciktāl Laufen Austria (gan individuāli, gan solidāri ar Roca Sanitario) uzlikts naudas sods par inkriminēto LESD 101. panta pārkāpumu, un tādējādi

— samazināt Laufen Austria — gan individuāli, gan solidāri ar Roca Sanitario — uzliktā naudas soda apmēru atbilstoši šajā dokumentā norādītajam tiktāl, ciktāl Vispārējā tiesa to uzskata par pamatotu atbilstoši tajā izvirzītajiem pamatiem un citiem pamatiem, ko Vispārējā tiesa var izvērtēt;

— piespriest Komisijai atlīdzināt Laufen Austria tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šajā lietā apstrīdētais lēmums ir tas pats, kas ir apstrīdēts lietā T-408/10 Roca Sanitario/Komisija.

Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi minētajā lietā izvirzītajiem.

It īpaši tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, jo tajā tiek uzskatīts, ka prasītāja tirgū nedarbojās autonomi, un atzīts, ka Roca Sanitario bija atbildīga par tās rīcību.

Šajā ziņā un pakārtoti tiek izvirzīts arguments par Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, 23. panta 2. punkta, individuālās atbildības par pārkāpumiem un samērīguma principu pārkāpumu saistībā ar atbildētājai individuāli uzlikto naudas sodu par pārkāpumu, ko tā esot izdarījusi, pirms to nopirka Roca Sanitario. Minētā summa pārsniedzot 10 % no tās apgrozījuma gadā pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas un esot aprēķināta kļūdaini.
—

Bolloré uzklausīšana, kurā nepiedalījās neviens no Komisijas kolēģijas locekļiem, esot bijis ECPAK 6. pantā un Hartas 41. un 47. punktā noteikto tiesību uz lietas taisnīgu izskatīšanu pārkāpums, jo tādējādi neviens no Bolloré“tiesnešiem” nav to uzklausījis;
—

galvenokārt — atcelt Komisijas 2010. gada 30. jūnijā lietā COMP/38.344 — priekšspriegojuma tērauds, pieņemto lēmumu, jo (i) tā 1. pantā AMWF, AM Fontaine un AM Verderio ir vainotas vienota un turpināta pārkāpuma izdarīšanā un/vai saskaņotas darbības veikšanā priekšspriegojuma tērauda nozarē, pārkāpjot LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu attiecīgi laikā no 1984. gada 1. janvāra līdz 2002. gada 19. septembrim, no 1984. gada 20. decembra līdz 2002. gada 19. septembrim un no 1995. gada 3. aprīļa līdz 2002. gada 19. septembrim; (ii) tādēļ 2. pantā tām noteikti naudas sodi, kuru summa AMWF gadījumā ir EUR 276,48 miljoni, no kuriem EUR 268,8 miljoni solidāri ar AM Fontaine; un no tiem EUR 72 miljoni solidāri ar AM Verderio; (iii) tā 3. pantā tām uzdots nekavējoties šo pārkāpumu izbeigt, ja vien tās to jau nav izdarījušas, un turpmāk atturēties no jebkuras darbības vai rīcības, kas aprakstīta iepriekšējā (i) iedaļā, kā arī no jebkuras mērķa vai seku ziņā tai identiskas vai līdzīgas darbības un rīcības; un (iv) tā 4. pantā tās norādītas kā adresāti;
C 288/50

Prasība, kas celta 2010. gada 20. augustā — UPS Europe un United Parcel Service Deutschland/Komisija

(Lieta T-344/10)

()

(2010/C 288/94)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: UPS Europe NV/SA (Brisele, Beļģija) un United Parcel Service Deutschland Inc. & Co. OHG (Neuss, Vācija) (pārstāvji — T.R. Ottervanger un E.V.A. Henny, lawyers)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītāju prasījumi:

— saskaņā ar LESD 265. pantu atzīt, ka Komisija ir pieļāvusi bezdarbību, nepaužot savu nostāju lietā C 36/07 (ex NN25/07) — Vācija/Deutsche Post; un

— piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Iesniedzot šo prasības pieteikumu, prasītāji saskaņā ar LESD 265. pantu lūdz atzīt, ka Komisija ir pieļāvusi bezdarbību, nepaužot savu nostāju lietā nepieņemot lēmumu lietā C 36/07 (ex NN 25/07) — Vācija/Deutsche Post (OV 2007 C 245, 21. lpp.).

Savas prasības pamatojumam prasītāji norāda, ka tā kā Komisija saprātīgā termiņā nav paudusi savu nostāju iepriekš minētajā izmeklēšanas procedūrā, tā ir pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 7. un 13. pantu.

Turklāt, nepaužot savu nostāju lietā saprātīgā termiņā, Komisija ir arī pārkāpusi labas pārvaldības un tiesiskās drošības principu. Saskaņā ar prasītāju viedokli vajadzēja ievērot labas pārvaldības principu, jo tas ir vispārējs tiesību princips, kas kopīgs dalībvalstu konstitucionālajām tradīcijām. Bez tam šis princips ir skaidri norādīts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (OV 2010 C 83, 389. lpp.) 41. panta 1. punktā.

(1) Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999 ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV 1999 L 83, 1. lpp.).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 260/24

Prasība, kas celta 2010. gada 2. augustā — Fürstlich Castell’sches Domänenamt/ITSB — Castel Frères (“CASTEL”)

(Lieta T-320/10)

()

2010/C 260/33

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Fürstlich Castell'sches Domänenamt, Albrecht Fürst zu Castell-Castell (Castell, Vācija) (pārstāvji — R. Kunze, Solicitor, G. Würtenberger un T. Wittmann, lawyers)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Castel Frères SA (Blanquefort, Francija)

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 4. maija lēmumu lietā R 962/2009-2;

— piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “CASTEL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 2678167

Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: lietas dalībniece, kas lūdz atzīt [preču zīmi] par spēkā neesošu, savu lūgumu pamatoja ar absolūtiem atteikuma pamatojumiem atbilstoši Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. pantam

Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par preču zīmes atzīšanu par spēkā neesošu

Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome: (i) no vienas puses, esot pareizi atzinusi, ka “Castell” esot atpazīstama izcelsmes norāde attiecībā uz vīnu, tomēr, no otras puses, esot kļūdījusies, uzskatot, ka apstrīdētā preču zīme “CASTEL” esot acīmredzami atšķirīga no “Castell”, un tādējādi secināja, ka apstrīdēto preču zīmi varot reģistrēt, (ii) secinot, ka “CASTEL” esot vārds, kas vīna nozarē parasti tiek izmantots attiecībā uz “castle” (pils), neesot secinājusi, ka “CASTEL” nevar tikt reģistrēta; Padomes Regulas Nr. 207/2009 63., 64., 75. un 76. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome pienācīgi neesot ņēmusi vērā izvirzītos faktus un argumentus; Padomes Regulas Nr. 207/2009 65. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot rīkojusies ultra vires, pamatojot savu lēmumu ar “mierīgu līdzāspastāvēšanu”, lai gan šī doktrīna neesot attiecināma uz preču zīmes reģistrēšanas apsvērumiem
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 195/25

Prasība, kas celta 2010. gada 10. maijā — Monster Cable Products/ITSB — Live Nation (Music) UK Ltd (“MONSTER ROCK”)

(Lieta T-216/10)

2010/C 195/39

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Monster Cable Products, Inc. (Brisbane, ASV) (pārstāvji — O. Günzel un W. von der Osten-Sacken, advokāti)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Live Nation (Music) UK Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste)

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 24. februāra lēmumu lietā R 216/2009-1 daļā, kurā noraidīta apelācijas sūdzība;

— pilnībā noraidīt iebildumus Nr. B 754 335 pret Kopienas preču zīmes “MONSTER ROCK” reģistrācijas pieteikumu Nr. 3 333 804 un

— piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “MONSTER ROCK” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē

Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Apvienotās Karalistes vārdiskas preču zīmes “MONSTERS OF ROCK” reģistrācija Nr. 1 313 176 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16. klasē; Apvienotās Karalistes vārdiskas preču zīmes “MONSTERS OF ROCK” reģistrācija Nr. 1 313 177 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē; Apvienotās Karalistes vārdiskas preču zīmes “MONSTERS OF ROCK” reģistrācija Nr. 1 313 178 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 26. klasē; Apvienotās Karalistes vārdiskas preču zīmes “MONSTERS OF ROCK” reģistrācija Nr. 2 299 141 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 25., 41. un 43. klasē; preču zīme “MONSTERS OF ROCK”, kas ir plaši pazīstama (Parīzes konvencijas 6. bis panta izpratnē) vecajās 15 dalībvalstīs; nereģistrēta preču zīme “MONSTERS OF ROCK”, ko izmanto komercdarbībā vecajās 15 dalībvalstīs; tirdzniecības nosaukums “MONSTERS OF ROCK”, ko izmanto komercdarbībā vecajās 15 dalībvalstīs

Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus attiecībā uz visām strīdus precēm un pilnībā noraidīt reģistrācijas pieteikumu

Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome: i) esot nepareizi novērtējusi preču identiskumu/līdzību, ii) neesot ņēmusi vērā preču zīmju atšķirības, tostarp to konceptuālās atšķirības, un iii) neesot noteikusi agrākā apzīmējuma aizsardzības apjomu.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 209/44

Prasība, kas celta 2010. gada 26. maijā — Vuitton Malletier/ITSB Friis Group International (Slēdzenes mehānisma attēls)

(Lieta T-237/10)

()

2010/C 209/68

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Louis Vuitton Malletier SA (Parīze, Francija) (pārstāvji — P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto un E. Gavuzzi, lawyers)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Friis Group International ApS (Kopenhāgena, Dānija)

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 24. februāra lēmumu lietā R 1590/2008-1 daļā, kurā Kopienas preču zīme Nr. 3693116 ir atzīta par spēkā neesošu attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 14. un 18. klasē;

— piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, un

— piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei, ja tā iestājas šajā lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas prasītājai radušies Apelāciju padomē un Anulēšanas nodaļā.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: grafiska preču zīme, kas atveido slēdzenes mehānismu, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 14., 18. un 25. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 3693116

Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: lietas dalībniece, kas lūdz spēkā neesamības atzīšanu, savu lūgumu pamatoja ar absolūtiem atteikuma pamatojumiem atbilstoši Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunktam

Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par Kopienas preču zīmes atzīšanu par spēkā neesošu

Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt daļā

Izvirzītie pamati: Sava pieteikuma pamatojumam prasītāja izvirza divus pamatus

Sava pirmā pamata ietvaros prasītāja norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts, jo Apelāciju padome kļūdījās, secinot, ka šis pants ir piemērojams apstrīdētajai Kopienas preču zīmei attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 14. un 18. klasē. It īpaši — Apelāciju padome (i) kļūdaini izvērtēja jautājumu par apstrīdētās Kopienas preču zīmes atšķirtspēju tā, it kā tā būtu preču zīme, kas sastāv no preču, kuras tā aptver, formas, un (ii) kļūdaini konstatēja raksturīgās atšķirtspējas neesamību.

Sava otrā pamata ietvaros prasītāja uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 2. punkts, jo Apelāciju padome kļūdījās, secinot, ka šis pants nav piemērojams šajā gadījumā.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 179/42

Prasība, kas celta 2010. gada 22. aprīlī — Sviluppo Globale/Komisija

(Lieta T-183/10)

2010/C 179/75

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Sviluppo Globale GEIE (Roma, Itālija) (pārstāvji — F. Sciaudone, R. Sciaudone, A. Neri, avvocatos)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Komisijas 2010. gada 14. februāra lēmumu;

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasība ir celta par Komisijas 2010. gada 14. februāra lēmumu, ar kuru Komisija kā līgumslēdzēja iestāde paziņoja prasītājai, ka tā ir izslēgusi konsorcija, kuru vada Sviluppo Globale GEIE, kandidatūru no piemērotāko kandidātu saraksta (short-list), kurš izveidots slēgta konkursa procedūrā EUROPEAID/129038/C/SER/SYR par tehniskās palīdzības pakalpojumu sniegšanu Sīrijas valdībai nolūkā veicināt decentralizācijas un vietējās attīstības procesus.

Prasītāja savas prasības atcelt tiesību aktu atbalstam norāda uz acīmredzamu kļūdu uzaicinājumā iesniegt piedāvājumus publiskā iepirkuma procedūrā paredzēto atlases kritēriju interpretācijā un piemērošanā. Proti, Komisija nav pareizi piemērojusi uzaicinājumā iesniegt piedāvājumus publiskā iepirkuma procedūrā paredzētos atlases kritērijus par tehnisko spēju, no piemērotāko kandidātu saraksta izslēdzot prasītājas vadīto konsorciju, lai arī šis konsorcijs ir izpildījis visus pašā uzaicinājumā iesniegt piedāvājumus publiskā iepirkuma procedūrā paredzētos nosacījumus. Šī līgumslēdzējas iestādes pieļautā kļūda ir acīmredzama, kaut vai tikai salīdzinot, no vienas puses, tehniskai spējai izvirzītos nosacījumus, kuri attiecīgajā uzaicinājumā iesniegt piedāvājumus publiskā iepirkuma procedūrā paredzēti attiecībā uz iekļaušanu piemērotāko kandidātu sarakstā, ar, no otras puses, prasītājas vadītā konsorcija faktisko tehnisko spēju.

Turklāt un katrā ziņā prasītāja uzsver, ka 2010. gada 14. februāra izslēgšanas lēmumā nav norādīts pamatojums, jo tajā nekādā veidā nav izskaidrots, kāpēc prasītājas iesniegtais piedāvājums neatbilda uzaicinājumā iesniegt piedāvājumus publiskā iepirkuma procedūrā paredzētajiem atlases kritērijiem attiecībā uz tehnisko spēju.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 179/45

Prasība, kas celta 2010. gada 26. aprīlī — Ferracci/Komisija

(Lieta T-192/10)

2010/C 179/79

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Pietro Ferracci (San Cesareo, Itālija) (pārstāvis — A. Nucara, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītāja prasījumi:

— atcelt Komisijas lēmumu, kas ietverts 2010. gada 15. februāra vēstulē, ar kuru atbildētāja ir noraidījusi prasītāja iesniegtās sūdzības;

— piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šī prasība ir iesniegta par lēmumu, kas ietverts 2010. gada 15. februāra vēstulē, ar kuru ir noraidīta prasītāja iesniegtā sūdzība.

Šī sūdzība attiecas uz atbrīvojumu no pašvaldības nekustamā īpašuma nodokļa, kas paredzēts 7. panta 1. punkta i) apakšpunktā Dekrētlikumā Nr. 504/1992, kurš atbilstoši 7. panta 2.a punktam Dekrētlikumā Nr. 203/2005, kas pārveidots par likumu, ir piemērojams arī minētajā apakšpunktā norādītajām darbībām, neatkarīgi no to iespējamā komerciālā rakstura. Pēc prasītāja uzskatiem, ar šo normu ir piešķirts valsts atbalsts par labu baznīcu uzņēmumiem vai vispārējā labuma bezpeļņas organizācijām, tiktāl, ciktāl šie tiesību subjekti veic komerciālas darbības vai saimnieciskas darbības Kopienu juidkatūrā norādītajā nozīmē.

Savu apgalvojumu pamatojumam prasītājs izvirza divus pamatus.

Pirmkārt, prasītājs norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpta un nepareizi piemērota, kā arī kļūdaini interpretēta LESD 108. panta trešā daļa. Atbildētāja, pamatodamās uz prasītāja sūdzību, kas saņemta 2006. gada 14. jūnijā, ir vadījusi ļoti ilgu iepriekšējās izmeklēšanas posmu, kurā notika intensīva sarakste ar prasītāju un tika iesniegti informācijas pieprasījumi valsts iestādēm; rezultātā apstrīdētajā lēmumā ir secināts, ka nav nekādu šaubu par to, ka attiecīgie pasākumi nav valsts atbalsts LESD 107. panta nozīmē.

Prasītājs apgalvo, ka ir skaidras norādes, — to skaitā pārmērīgi ilgais laiks, kāds bijis vajadzīgs iepriekšējās izmeklēšanas posma pabeigšanai — kas liecina, ka atbildētāja nav spējusi atbildēt uz sūdzībās izvirzītajām šaubām un tādējādi tai nācies vismaz veikt padziļinātu izmeklēšanu, īstenojot oficiālu izmeklēšanas procedūru saskaņā ar LESD 108. panta otro daļu.

Otrkārt, uzmanīgi lasot lēmumu, uz kuru attiecas iebildums, var vien secināt, ka atbildētājai ir bijušas šaubas par to, vai apstrīdētie pasākumi ir valsts atbalsts, bet tā beigās ir izvēlējusies noraidīt sūdzības, neuzsākot oficiālo izmeklēšanas procedūru un tādējādi aizskarot prasītāja interesi iesniegt apsvērumus par pamatojumu, ko Itālijas iestādes varētu sniegt Komisijai saistībā ar oficiālo izmeklēšanas procedūru saskaņā ar LESD 108. pantu un saistībā ar nepieciešamo atbilstības pārbaudi, kura Komisijai jāveic, lai novērtētu to konkurences izkropļojumu smagumu, kādus izraisījis preferenciālais nodokļu režīms, par kuru iesniegta sūdzība.

Tāpat prasītājs norāda, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ, ņemot vērā tā nepietiekamo pamatojumu, ar ko ir pārkāpts LESD 296. pants (iepriekš — EK līguma 253. pants).
—

treškārt, prasītājas apstrīd pasākuma kvalificēšanu par valsts atbalstu, jo uzskata, ka tāpēc, ka lauksaimniecības kooperatīviem ir no sabiedrībām atšķirīgs nodokļu statuss, vien un neņemot vērā, ka kooperatīvi un kapitālsabiedrības neatrodas ne faktiski, ne juridiski līdzīgā stāvoklī, nevar apgalvot, ka tiem kooperatīviem, kuri savu darbību (atšķirībā no klasiskā savstarpējas kopdarbības modeļa) neveic 100 % apmērā ar saviem biedriem, būtu kāda “priekšrocība”. Turklāt, pat ja tiktu atzīts, ka tie ir salīdzināmi –quod non– kooperatīvu nodokļu režīms rada nevis priekšrocību, bet gan atšķirības, kuras pamato Spānijas nodokļu sistēmas uzbūve un raksturs, kā sākotnējā lēmumā, kurš 2006. gada 12. decembra spriedumā šajā ziņā netika apšaubīts, to bija atzinusi pati Komisija;
C 161/43

Prasība, kas celta 2010. gada 2. aprīlī — Francija/Komisija

(Lieta T-154/10)

(2010/C 161/69)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji — E. Belliard, G. de Bergues, B. Beaupère-Manokha un J. Gstalter)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

— pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Ar šo prasību prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2010. gada 26. janvāra Lēmumu C(2010) 133 galīga red., ar kuru par valsts atbalstu, kas ir nesaderīgs ar iekšējo tirgu, ir atzīts netiešais neierobežotais galvojums par labu La Poste [Pasts], kas izriet no Francijas tiesību normām par tiesiskajām sekām, ko rada tā rūpnieciska un komerciāla rakstura valsts uzņēmumam pielīdzinātas publisko tiesību juridiskas personas statuss [valsts atbalsts Nr. C 56/2007 (ex E 15/2005)].

Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus, kas balstīti uz:

— kļūdu tiesību piemērošanā, jo Komisija neesot juridiski pietiekami pierādījusi valsts atbalsta esamību. Komisija neesot ievērojusi noteikumus par pierādīšanu valsts atbalsta jomā nedz attiecībā uz pierādīšanas pienākumu, nedz attiecībā uz pierādīšanas apjomu;

— kļūdām faktos un tiesību piemērošanā, jo Komisija esot izdarījusi pieņēmumu par netieša neierobežota galvojuma esamību par labu La Poste;
—

atcelt Padomes 2009. gada 23. decembra Regulu (ES, Euratom) Nr. 1296/2009, ar ko no 2009. gada 1. jūlija koriģē Eiropas Savienības ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojumu un pensijas, kā arī korekcijas koeficientus, kurus piemēro šim atalgojumam un pensijām, paturot to spēkā līdz brīdim, kad Padome saskaņā ar Komisijas priekšlikumu pieņems jaunu regulu, kas stāsies spēkā no 2009. gada 1. jūlija;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 148/49

Prasība, kas celta 2010. gada 15. aprīlī — Slovak Telekom/Komisija

(Lieta T-171/10)

2010/C 148/80

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Slovak Telekom a.s. (Bratislava, Slovākijas Republika) (pārstāvji — D. Geradin, L. Kjølbye un M. Maier, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītāja prasījumi:

— atcelt Komisijas 2010. gada 8. februāra Lēmumu C(2010) 902 par procedūru saskaņā ar Padomes Regulas 1/2003 (1) 18. panta 3. punktu un 24. panta 1. punktu (Lieta COMP/39523 — Slovak Telekom); un

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Ar šo prasības pieteikumu prasītāja saskaņā ar LESD 263. pantu lūdz atcelt Komisijas 2010. gada 8. februāra Lēmumu C(2010) 902, ar kuru tai saskaņā ar Regulas 1/2003 18. panta 3. punktu un 24. panta 1. punktu tiek uzdots sniegt noteiktu informāciju saistībā ar procedūru saskaņā ar LESD 102. pantu un tiek uzlikts periodisks soda maksājums lēmuma neizpildes gadījumā.

Lai pamatotu savus prasījumus, prasītāja izvirza trīs pamatus.

Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka ir tikusi pieļauta kļūda tiesību piemērošanā saistībā ar Komisijas pilnvarām pieprasīt informāciju saskaņā ar Padomes Regulas 1/2003 18. panta 3. punktu par laika posmu pirms Slovākijas Republikas iestāšanās Eiropas Savienībā. Pirms 2004. gada 1. maija Komisijai nebija pilnvaru piemērot Eiropas Savienības tiesības, lai veiktu izmeklēšanu Slovākijas Republikas teritorijā. Līdz ar to Komisijai nav tiesību izmantot Regulas 1/2003 18. panta 3. punktā noteiktās izmeklēšanas pilnvaras, lai iegūtu informāciju par šo laikposmu.

Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ, jo ar to tiek pārkāpts procesuālā taisnīguma princips, kas ir noteikts Pamattiesību Hartas (2) 41. panta 1. punktā. Komisijas izmeklēšana saistībā ar Slovak Telekom rīcību par laikposmu, kad ES tiesības nebija piemērojamas un Slovak Telekom nebija pienākuma ievērot šos noteikumus, var kaitēt Slovak Telekom. Komisija nevarēja ņemt vērā šo informāciju savā vērtējumā. No apstrīdētā lēmuma izriet, ka Komisija grasās ņemt vērā šo informāciju.

Treškārt, prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ, jo ar to tiek pārkāpts samērīguma princips. Šis princips ir izklāstīts Padomes Regulas 1/2003 18. panta 3. punktā, saskaņā ar kuru Komisijai ir pilnvaras pieprasīt no uzņēmumiem visu nepieciešamo informāciju. Slovak Telekom gadījumā Komisija tomēr netika pierādījusi nepieciešamo saikni starp pieprasīto pirmsiestāšanās laika posma informāciju un tā iespējami prettiesisko rīcību pēc 2004. gada 1. maija. Līdz ar to informācija un dokumenti, kas attiecas uz pirmsiestāšanās laika posmu nav nepieciešami, lai ļautu Komisijai noteikt, vai Slovak Telekom rīcība laikā pēc iestāšanās atbilst ES tiesībām.

(1) Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).

(2) Eiropas Savienības Pamattiesību Harta, 2010. gada 30. marta OV C 83, 389. lpp.