6.

Ar prasību, kas kancelejā iesniegta 2010. gada 13. decembrī, apelācijas sūdzības iesniedzēja galvenokārt lūdza grozīt apstrīdēto lēmumu un pieņemt preču zīmes reģistrācijas pieteikumu un pakārtoti atcelt minēto lēmumu. Savas prasības pamatojumam tā izvirzīja divus pamatus, no kuriem otrais attiecās uz Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu. Ar pārsūdzēto spriedumu, vispirms par nepieņemamu atzīstot lūgumu grozīt apstrīdēto lēmumu un reģistrēt attiecīgo preču zīmi un pēc būtības noraidot abus pamatus, Vispārējā tiesa prasību noraidīja un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai segt pašai savus un atlīdzināt ITSB tiesāšanās izdevumus. Runājot par prasības otro pamatu, ar ko prasītāja apstrīdēja Apelāciju padomes veikto sajaukšanas iespējas vērtējumu, Vispārējā tiesa, pirmkārt, apstiprināja, ka attiecīgo sabiedrības daļu saistībā ar šādu vērtējumu veidoja Spānijas vidusmēra patērētājs un ka attiecīgās preces bija identiskas. Otrkārt, saistībā ar apzīmējumu salīdzinājumu Vispārējā tiesa noraidīja, pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentu, ka vārds “doughnuts” pieteikumā ietvertajā preču zīmē bija uzskatāms par aprakstošu un tādējādi par tādu, kam nav atšķirtspējas no Spānijas sabiedrības viedokļa (57.–74. punkts), un, otrkārt, apgalvojumu, ka vārdam “bimbo” šajā preču zīmē piemita dominējošs raksturs, ciktāl tas atbilda preču zīmei, kam Spānijā ir reputācija (75.–80. punkts). Šajā ziņā Vispārējā tiesa ir precizējusi, ka, pat ja būtu apstiprināta preču zīmes “BIMBO” reputācija un tādējādi to atveidojošā elementa būtiskā nozīme minētajā apzīmējumā, ar to nepietiktu, lai attiecīgo apzīmējumu līdzības vērtējumu attiecinātu tikai uz šo elementu, jo vārdu “doughnuts” tomēr nevarēja uzskatīt par nenozīmīgu reģistrācijas pieteikumā ietvertās preču zīmes radītajā kopējā iespaidā. Treškārt, Vispārējā tiesa apstiprināja Apelāciju padomes vērtējumu attiecībā uz vispārējas vizuālas un fonētiskas līdzības pakāpes esamību starp pretnostatītajiem apzīmējumiem un neiespējamību veikt salīdzinājumu no konceptuālā viedokļa. Visbeidzot, veicot vispārēju sajaukšanas iespējas vērtējumu, Vispārējā tiesa uz apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentu par elementa “bimbo” iespējamo dominējošo raksturu reģistrācijas pieteikumā ietvertajā preču zīmē atbildēja, atsaucoties uz Tiesas spriedumu lietā Medion ( 5 ) un pārsūdzētā sprieduma 96. punktā precizējot, ka identisku preču vai pakalpojumu gadījumā “sajaukšanas iespēja sabiedrības uztverē var būt tad, ja apstrīdēto apzīmējumu veido, pirmkārt, trešās personas uzņēmuma nosaukuma un, otrkārt, reģistrētas preču zīmes, kam piemīt parasta atšķirtspēja, kombinācija, un pēdējā minētā, kas pati par sevi neveido kopējo iespaidu par salikto apzīmējumu, saglabā tajā autonomu un atšķirīgu vietu”. Pēc tam tā konstatēja, ka elementam “doughnuts” bija autonoma un atšķirīga vieta reģistrācijas pieteikumā ietvertajā preču zīmē, ciktāl, pirmkārt, tam “bija vispārēja atšķirtspēja tai attiecīgās sabiedrības daļai, kas nezina angļu valodu,” un, otrkārt, tā kā tam nebija nekādas nozīmes no šī patērētāja viedokļa, tas reģistrācijas pieteikumā ietvertajā preču zīmē nebija savienots ar elementu “bimbo”“vienotā veselumā” vai “loģiskā vienībā” kā tādā, kas attiecīgās preces varētu identificēt kā “uzņēmuma Bimbo ražotas plaucētās mīklas kūkas” (97. punkts). Pamatojoties uz šiem apsvērumiem un īpaši ņemot vērā attiecīgo preču identiskumu, patērētāja uzmanības zemo līmeni to rakstura dēļ, kā arī pretnostatīto apzīmējumu vizuālu un fonētisku līdzību, Vispārējā tiesa secināja, ka Apelāciju padome pareizi bija atzinusi, ka attiecīgajā gadījumā pastāvēja sajaukšanas iespēja.