Tāds tiesiskais regulējums, ar kuru paredzēti nosacījumi putnu importam Savienībā no trešajām valstīm, kas var sniegt garantijas, kuras ir līdzvērtīgas Savienības garantijām, un kas iekļauts Regulās Nr. 318/2007 un Nr. 139/2013, ar ko nosaka dzīvnieku veselības nosacījumus dažu putnu ievešanai Kopienā un attiecīgos karantīnas nosacījumus, atbilst Direktīvas 92/65, ar ko paredz veterinārsanitārās prasības attiecībā uz tādu dzīvnieku, spermas, olšūnu un embriju tirdzniecību un importu Kopienā, uz kuriem neattiecas veterinārsanitārās prasības, kas paredzētas īpašos Kopienas noteikumos, kuri minēti Direktīvas 90/425 A pielikuma II iedaļā, mērķiem un priekšrakstiem, kā arī piesardzības principam, un nav arī nesamērīgs.

Šajā ziņā attiecībā uz Regulās Nr. 318/2007 un Nr. 139/2013 iekļauto prasību, ka dzīvniekiem ir jānāk no apstiprināta audzēšanas uzņēmuma, kurā tie tiek audzēti nebrīvē, nevis no savvaļas, ņemot vērā šaubas par notverto savvaļas dzīvnieku veselības stāvokli, jākonstatē, ka šī prasība, tai pievienojot prasību par efektīvu veterināro sistēmu, ir neatņemams veselības uzraudzības un preventīvas kontroles izcelsmes trešajā valstī nosacījums, kas, savukārt, ir nosacījums tam, lai šī trešā valsts ievērotu garantijas, kas ir līdzvērtīgas Savienības garantijām, un tās iekļaušanai to trešo valstu sarakstā, no kurām ir atļauts dzīvnieku imports Savienībā. Tādējādi iepriekšējas atļaujas izsniegšanas princips, kas ir noteikts saskaņā ar minēto regulu juridiskajiem pamatiem un atbilstoši piesardzības principam, ir jāpiemēro, balstoties nevis uz prezumpciju par vispārējo veselības situāciju izcelsmes trešajā valstī, bet gan uz to, vai ir iegūtas garantijas tam, ka tiek uzraudzīta putnu, kas tiek audzēti šajā valstī apstiprinātā audzēšanas iestādē, veselība. Šīs garantijas ļauj ar pietiekamu zinātnisku skaidrību noteikt, vai minētajā valstī, neatkarīgi no tās ģeogrāfiskās atrašanās vietas un šādas prezumpcijas, nav slimību.

No tā izriet, ka, ciktāl apgalvotais notvertu savvaļas putnu importa aizliegums Savienībā izriet no garantijām, kuras pieprasa princips par iepriekšēju atļauju izsniegšanu trešajā valstī, Komisija, pieprasot šādas garantijas Regulās Nr. 318/2007 un Nr. 139/2013, rīkojoties savas plašās rīcības brīvības ietvaros atbilstoši LESD 43. pantam, nav pieļāvusi nevienu acīmredzamu kļūdu, nedz arī būtiski pārkāpusi samērīguma principu vai piesardzības principu. Tāpat, attiecībā uz to, vai aizlieguma Savienībā importēt notvertus savvaļas putnus ģeogrāfiskais tvērums šajā gadījumā ir samērīgs, Komisija varēja pārsniegt savu rīcības brīvību un pārkāpt samērīguma principu tikai tad, ja tā neatļautu importēt šādus putnus no zonām, kurās acīmredzami nav putnu gripas. Tomēr, tā kā nav apstākļu, kas skaidri un ar pietiekamu pierādījuma spēku apliecinātu to, ka atsevišķas valstis vai atsevišķi kontinenti, it īpaši Dienvidamerika un Okeānija, būtu ilgstoši neskarti vai brīvi no putnu gripas vīrusa vai ka vispārīgi notvertie savvaļas putni nerada nekādu šī vīrusa izplatības risku, jākonstatē, ka joprojām ir augsta līmeņa zinātniska nenoteiktība saistībā ar putnu gripas izplatības risku Savienībā, importējot notvertus savvaļas putnus no pasaules trešajām valstīm.

(sal. ar 66., 68.–72., 84. un 85. punktu)