ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

atzīt, ka, noteiktajā termiņā neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2009. gada 19. novembra Lēmumu C(2009) (8112) par valsts atbalstu Nr. C 38/A/2004 (ex NN 58/2004) un Nr. C 36/B/2006 (ex NN 38/2006), ko Itālija ir īstenojusi Alcoa Trasformazioni labā, Itālijas Republika nav izpildījusi šī lēmuma 2., 3. un 4. pantā un LESD 288. pantā paredzētos pienākumus;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 287/22

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 4. jūlijā iesniedza Cour de cassation (Beļģija) — État belge — SPF Finances/GIMLE SA

(Lieta C-322/12)

2012/C 287/40

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Cour de cassation

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: État belge — SPF Finances

Atbildētāja: GIMLE SA

Prejudiciālais jautājums

Vai Padomes 1978. gada 25. jūlija Ceturtās direktīvas 78/660/EEK, kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem (1), 2. panta 3., 4. un 5. (punkts) ir jāinterpretē tādējādi, ka tajos ir nevis vienīgi paredzēts, ka gada pārskatu pielikumā jāsniedz papildinformācija, bet gan noteikts, ka gadījumā, ja samaksātā cena acīmredzami neatbilst attiecīgās mantas vērtībai, tādējādi sniedzot sagrozītu priekšstatu par uzņēmuma mantisko un finansiālo stāvokli, kā arī peļņu vai zaudējumiem, no principa, ka aktīvi ir iegrāmatojami atbilstoši to iegādes cenai, ir jāatkāpjas un tie ir uzreiz jāiegrāmato atbilstoši to tālākpārdošanas vērtībai, ja tā izrādās esam to faktiskā vērtība?

(1) OV L 222, 11. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 17. nod., 1. sēj., 21. lpp.
III.

1) Vai Kopienu tiesiskais regulējums un it īpaši Direktīva 92/43/EEK nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts uzsākt deklasifikācijas procedūru, nevis veikt papildu uzraudzības un aizsardzības pasākumus, pamatojoties uz privātpersonas paziņojumu par teritorijas degradāciju; 2) vai Kopienu tiesiskais regulējums un it īpaši Direktīva 92/43/EEK nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts uzsākt Natura 2000 tīklā ietvertas teritorijas deklasifikācijas procedūru tikai privātu ekonomiska rakstura interešu aizsardzībai; 3) vai Kopienu tiesiskais regulējums un it īpaši Direktīva 92/43/EEK nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā saistībā ar vispārēji, sociāli un ekonomiski nozīmīgu infrastruktūru projektiem, kas ir atzīti arī Eiropas Savienībā un kas var radīt kaitējumu atzītai dabiskajai dzīvotnei direktīvas nozīmē, ir paredzēts uzsākt teritorijas deklasifikācijas procedūru, nevis veikt kompensējošus pasākumus, lai nodrošinātu vispārēju Natura 2000 tīkla atbilstību; 4) vai Kopienu tiesiskais regulējums un it īpaši Direktīva 92/43/EEK nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā dabisko dzīvotņu jomā nozīme ir piešķirta atsevišķu īpašnieku ekonomiskajām interesēm, ļaujot tiem panākt, ka valsts tiesa pieņem nolēmumu, kurā ir noteikts pienākums atkārtoti noteikt teritorijas robežas; 5) vai Kopienu tiesiskais regulējums un it īpaši Direktīva 92/43/EEK nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēta teritorijas deklasifikācija, ja ir notikusi antropogēna, nevis dabiska degradācija.
3)

Gadījumā, ja arī uz otro jautājumu tiktu atbildēts apstiprinoši: vai pakalpojuma, ko veicis starpnieks, atbrīvošanas no nodokļa gadījumā dalībvalstij, kas ir pienācīgi transponējusi Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 11. panta C. daļas 1. punktu, tikai tad ir tiesības atteikt nodokļa aprēķina bāzes samazināšanu, ja tā, īstenojot šajā tiesību normā piešķirto rīcības brīvību, ir noteikusi samazināšanas atteikuma papildu kritērijus?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 250/10

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 6. jūnijā iesniedza Tribunal Central Administrativo Sul (Portugāle) — Fazenda Pública/ITELCAR — Automóveis de Aluguer, Lda

(Lieta C-282/12)

2012/C 250/18

Tiesvedības valoda — portugāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunal Central Administrativo Sul

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājas: Fazenda Pública un ITELCAR — Automóveis de Aluguer, Lda

Atbildētājas: ITELCAR — Automóveis de Aluguer, Lda un Fazenda Pública

Prejudiciālais jautājums

Vai LESD 63. un 65. pantam (bijušie EKL 56. un 58. pants) ir pretrunā tādas dalībvalsts tiesību normas kā CIRC [Código do imposto sobre o rendimento das pessoas colectivas — Likums par uzņēmumu ienākuma nodokli] 61. pants redakcijā, kas izriet no 2001. gada 3. jūlija Dekrētlikuma Nr. 198/2001 ar grozījumiem, kas izdarīti ar 2005. gada 30. decembra Likumu Nr. 60-A/2005 (valsts budžets 2006. gadam), kas gadījumā, kad kādam Portugālē rezidējošam nodokļa maksātājam ir parādsaistības attiecībā pret kādu trešās valsts juridisku personu, ar kuru tas ir saistīts CIRC 58. panta 4. punkta izpratnē, neļauj nodokļu mērķiem izmaksās iekļaut procentus, kurus valsts teritorijā rezidējošais nodokļa maksātājs sedz un maksā par to parādsaistību daļu, kas tiek uzskatīta par pārmērīgu CIRC 61. panta 3. punkta izpratnē, tādos pašos apstākļos kā procentus, kurus sedz un maksā tāds Portugālē rezidējošs nodokļa maksātājs, kuram ir konstatētas pārmērīgas parādsaistības attiecībā pret kādu Portugālē rezidējošu juridisku personu, ar kuru tas ir saistīts?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 235/11

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 6. jūnijā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Trento Sviluppo Srl e Centrale Adriatica Soc. coop./AGCOM

(Lieta C-281/12)

2012/C 235/20

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Consiglio di Stato

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Trento Sviluppo Srl e Centrale Adriatica Soc. coop.

Atbildētāja: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (AGCOM)

Prejudiciālais jautājums

Vai Direktīvas 2005/29/EK (1) 6. panta 1. punkts, atsaucoties uz to daļu, kuras tekstā itāļu valodā ir izmantota frāze “e in ogni caso”, ir jāsaprot tādējādi, ka, lai konstatētu maldinošas komercprakses pastāvēšanu, pietiek ar to vien, ka pastāv tikai viens no šī punkta pirmajā daļā minētajiem elementiem, vai arī, lai konstatētu šādas komercprakses pastāvēšanu, ir vajadzīgs, lai pastāvētu arī papildu elements, proti, ka komercprakse visdrīzāk negatīvi ietekmēs patērētāja pieņemto komerclēmumu?

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (OV L 149, 22. lpp.).
Attiecībā uz Komisijas 2008. gada 12. novembra lēmumu valsts atbalsta lietā N510/2008 (Alitalia SpA aktīvu pārdošana): 1) tiesību un procesuālo normu pārkāpums pieņemamības jautājumā. Vispārējā tiesa atteicās atzīt, ka Ryanair apstrīd Komisijas lēmumu pēc būtības, un grozīja Ryanair prasības priekšmetu tādējādi, it kā tas būtu tikai par tās procesuālo tiesību aizsardzību; 2) Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 4. un 7. panta pārkāpums. Pienākumi un uzraudzības mehānismi, kas tika pievienoti sākotnēji paziņotajam pasākumam, ir tipveida grozījumi un nosacījumi, kas tiek pievienoti lēmumiem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 7. pantu. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējā tiesa pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā nepareizi kvalificēja pienākumus un uzraudzīšanas mehānismus kā uzņemtās saistības; 3) Regulas Nr. (EK) 659/1999 10. panta pārkāpums ar to, ka Vispārējā tiesa atteicās piemērot sankcijas par Komisijas bezdarbību, nepārbaudot visas atbilstošās pasākumu īpašības to kontekstā; 4) Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. panta pārkāpums. Vispārējā tiesa uzskatīja, ka Komisijai bija jāpārbauda tikai Alitalia aktīvu pārdošana, kā to bija paziņojusi Itālija, nevis citas iespējamās iespējas. Neapsverot, vai privāts ieguldītājs būtu izvēlējies alternatīvu risinājumu, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā; 5) citi tirgus ekonomikas ieguldītāja principa nepiemērošanas gadījumi; 6) personas, kurai atbalsts jāatmaksā, nenorādīšana. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējā tiesa pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā neņēma vērā ekonomisko turpinātību [tiesību pārņemšanu] starp Alitalia un CAI.
2)

Ja cūku virca ir atkritumi vai ja ir noteikts, ka tie ir atkritumi, piemērojot atbilstošos kritērijus, vai dalībvalstij ir atļauts noteikt tās ražotājam — kurš to neizmanto uz savas zemes, bet nodod trešām personām lauksaimniekiem izmantošanai par mēslojumu uz šo trešo personu zemes — personisku atbildību par to, ka šie lietotāji ievēros Savienības tiesību aktus par atkritumu un/vai mēslojumu kontroli, lai nodrošinātu, ka šīs cūku vircas izmantošana, ko veic trešās personas, iestrādājot to zemē, neizraisīs nopietna vides piesārņojuma draudus?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 217/12

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Telecom Italia SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri

(Lieta C-255/12)

2012/C 217/26

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Telecom Italia SpA

Atbildētājas: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni un Presidenza del Consiglio dei Ministri

Prejudiciālais jautājums

Vai Kopienu tiesību normas šajā jomā, it īpaši Direktīvas 2002/20/EK (1) noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj šajā lūgumā minēto valsts tiesisko regulējumu, it īpaši 2005. gada Likumu Nr. 266, ņemot vērā to, kādā veidā tas tiek konkrēti piemērots tiesību sistēmā?

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) (OV L 108, 21. lpp.).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 217/13

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Vodafone Omnitel Nv/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

(Lieta C-258/12)

2012/C 217/29

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Vodafone Omnitel Nv

Atbildētāja: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

Prejudiciālais jautājums

Vai Kopienu tiesību normas šajā jomā, it īpaši Direktīvas 2002/20/EK (1) noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj šajā lūgumā minēto valsts tiesisko regulējumu, it īpaši 2005. gada Likumu Nr. 266, ņemot vērā to, kādā veidā tas tiek konkrēti piemērots tiesību sistēmā?

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) (OV L 108, 21. lpp.).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 217/13

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Sky Italia Srl/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali

(Lieta C-257/12)

2012/C 217/28

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Sky Italia Srl

Atbildētājas: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni un Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali

Prejudiciālais jautājums

Vai Kopienu tiesību normas šajā jomā, it īpaši Direktīvas 2002/20/EK (1) noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj šajā lūgumā minēto valsts tiesisko regulējumu, it īpaši 2005. gada Likumu Nr. 266, ņemot vērā to, kādā veidā tas tiek konkrēti piemērots tiesību sistēmā?

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) (OV L 108, 21. lpp.).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 151/20

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 8. martā iesniedza Tribunal do Trabalho do Porto (Portugāle) — Sindicato dos Bancários do Norte e outros/BPN — Banco Português de Negócios, SA

(Lieta C-128/12)

2012/C 151/35

Tiesvedības valoda — portugāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunal do Trabalho do Porto

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Sindicato dos Bancários do Norte, Sindicato dos Bancários do Centro, Sindicato dos Bancários do Sul e Ilhas, Luís Miguel Rodrigues Teixeira de Melo

Atbildētāja: BPN — Banco Português de Negócios, SA

Prejudiciālie jautājumi

1) Vai vienlīdzīgas attieksmes princips, no kura ir atvasināts diskriminācijas aizliegums, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams valsts sektora darbiniekiem?

2) Vai algas samazinājums, ko valsts piemēro ar Lei do Orçamento de Estado para 2011 [Likums par valsts budžetu 2011. gadam] un kas attiecas tikai uz personām, kuras ir nodarbinātas valsts sektorā vai valsts uzņēmumā, ir pretrunā diskriminācijas aizlieguma principam, jo tas rada diskrimināciju, pamatojoties uz darba tiesisko attiecību publisko raksturu?

3) Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (1) 31. panta 1. punktā noteiktās tiesības uz cilvēka cieņai atbilstīgiem darba apstākļiem ir jāinterpretē tādējādi, ka ir prettiesiski samazināt algu bez darbinieka piekrišanas, ja darba līgums šajā saistībā netiek grozīts?

4) Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 1. punktā noteiktās tiesības uz cilvēka cieņai atbilstīgiem darba apstākļiem ir jāinterpretē tādējādi, ka darbiniekiem ir tiesības saņemt taisnīgu atalgojumu, kas nodrošina darbiniekiem un viņu ģimenēm pienācīgu dzīves līmeni?

5) Tā kā algas samazināšana nav vienīgais iespējamais pasākums, un tas nav nepieciešams un būtisks, ņemot vērā centienus konsolidēt valsts finanses laikā, kad valstī ir nopietna ekonomiskā un finanšu krīze, vai šāda algas samazinājuma piemērošana ir pretrunā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 1. punktā noteiktajām tiesībām, jo tiek apdraudēts darbinieku un viņu ģimenes dzīves līmenis un finansiālās saistības?

6) Vai šāds algu samazinājums, ko ir veikusi Portugāle, ir pretrunā tiesības uz cilvēka cieņai atbilstīgiem darba apstākļiem, jo darbinieki to nevarēja paredzēt un sagaidīt?

(1) OV C 364, 1. lpp.
1)

2011. gada 23. februārī Komisija nolēma, ka valsts atbalsts EUR 15,34 miljonu apmērā, ko, pārdodot aktīvus un zemes īpašumus zem to vērtības un piešķirot atbrīvojumu no nodokļiem, lai aizsargātu nodarbinātību un vidi un radītu stimulu Cassandra raktuvju potenciālajiem pircējiem, Grieķija ir nelikumīgi piešķīrusi uzņēmumam Ellinikos Xrysos SA, pārkāpjot Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punkta noteikumus, nav saderīgs ar iekšējo tirgu (1). Ar minēto lēmumu Komisija lūdza Grieķijas Republiku no atbalsta saņēmēja atgūt minēto atbalstu, kam pieskaitīti procenti. Turklāt Grieķijas Republikai bija pienākums informēt Komisiju par pasākumiem, kas veikti minētā lēmuma izpildei.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 227/13

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 16. maijā iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) — Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd, Specsavers Optical Superstores Ltd/Asda Stores Ltd

(Lieta C-252/12)

2012/C 227/18

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājas: Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd, Specsavers Optical Superstores Ltd

Atbildētāja: Asda Stores Ltd

Prejudiciālie jautājumi

1) Ja tirgotājam ir atsevišķi reģistrētas Kopienas preču zīmes attiecībā uz i) grafisku preču zīmi; ii) vārdisku preču zīmi; un tas šīs preču zīmes izmanto kopā, vai šādu izmantošanu var uzskatīt par grafiskas preču zīmes izmantošanu atbilstoši Regulas 207/2009 (1) 15. un 51. pantam? Apstiprinošas atbildes gadījumā, kā ir jānovērtē grafiskas preču zīmes izmantošana?

2) Vai rodas atšķirība no tā, ka: i) vārdiska preču zīme atrodas uz grafiskas figūras? ii) vai tirgotājam ir arī kombinēta preču zīme, kas sastāv no grafiskās figūras un vārdiskās preču zīmes, kura ir reģistrēta kā Kopienas preču zīme?

3) Vai atbilde uz jautājumiem A un B ir atkarīga no tā, vai vidusmēra patērētājs uztver grafisko preču zīmi un vārdus kā (i) divas dažādas zīmes, vai (ii) tādējādi, ka katrai no tām piemīt autonoma atšķirīga loma? Ja tā, tad cik lielā mērā?

4) Vai gadījumā, ja Kopienas preču zīme nav reģistrēta attiecībā uz noteiktu krāsu, taču tās īpašnieks to ir plaši izmantojis noteiktā krāsā vai krāsu kombinācijā tādējādi, ka lielai daļai patērētāju (lielā daļā, taču ne visā Kopienā) tā asociējas ar šo krāsu vai krāsu kombināciju, krāsa vai krāsas, kādās atbildētāja izmanto strīdīgo zīmi, ietekmē visaptverošo vērtējumu attiecībā uz (i) sajaukšanas iespēju Regulas 207/2009 9. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē vai (ii) netaisnīgi gūtu labumu Regulas 207/2009 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē? Ja tā, tad cik lielā mērā?

5) Apstiprinošas atbildes gadījumā, vai visaptverošajā vērtējumā ietilpst fakts, ka pats atbildētājs lielai daļai patērētāju asociējas ar noteiktu krāsu vai krāsu kombināciju, ko tas izmanto apstrīdētajā zīmē?

(1) OV L 78, 1. lpp.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 217/9

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 14. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Vodafone Omnitel Nv/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri

(Lieta C-228/12)

2012/C 217/17

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Vodafone Omnitel Nv

Atbildētājas: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni un Presidenza del Consiglio dei Ministri

Prejudiciālais jautājums

Vai Kopienu tiesību normas šajā jomā, it īpaši Direktīvas 2002/20/EK (1) noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj šajā lūgumā minēto valsts tiesisko regulējumu, it īpaši 2005. gada Likumu Nr. 266, ņemot vērā to, kādā veidā tas tiek konkrēti piemērots tiesību sistēmā?

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) (OV L 108, 21. lpp.).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 217/10

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 14. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Vodafone Omnitel Nv/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri

(Lieta C-231/12)

2012/C 217/20

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Vodafone Omnitel Nv

Atbildētājas: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni un Presidenza del Consiglio dei Ministri

Prejudiciālais jautājums

Vai Kopienu tiesību normas šajā jomā, it īpaši Direktīvas 2002/20/EK (1) noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj šajā lūgumā minēto valsts tiesisko regulējumu, it īpaši 2005. gada Likumu Nr. 266, ņemot vērā to, kādā veidā tas tiek konkrēti piemērots tiesību sistēmā?

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) (OV L 108, 21. lpp.).
2)

Ja uz pirmo jautājumu atbilde ir apstiprinoša: kādas homoseksuālas darbības ietilpst direktīvas piemērošanas jomā un vai tas, ja šādu darbību dēļ notiek vajāšana un ir izpildīti pārējie nosacījumi, ir pamats bēgļa statusa atzīšanai? Šim jautājumam ir vēl šādas daļas: a) vai homoseksuālam ārvalstniekam drīkst prasīt, lai tas savu homoseksuālo orientāciju no citiem slēpj, ja tādējādi viņš var izvairīties no vajāšanas savā dzimtenē? b) Ja uz iepriekšējo jautājuma daļu atbilde ir noliedzoša: vai no homoseksuāla ārvalstnieka var pieprasīt, lai savu homoseksualitāti viņš īsteno atturīgi, kā privāti, tā publiski vai abējādi, un ja tā, kādā apmērā? Vai homoseksuālai atturībai var izvirzīt stingrākas prasības kā heteroseksuālai? c) Ja ir iespējams nošķirt homoseksuālas orientācijas galveno aspektu izpausmes un izpausmes, kuras tai ir sekundāras: kas ir saprotams ar homoseksuālas orientācijas galvenajiem aspektiem?
1)

Vai tāds valsts regulējums kā tas, kas ir ietverts Flandrijas 2000. gada 17. jūlija Dekrētā par elektroenerģijas tirgus organizāciju, kurš ir īstenots ar Flandrijas valdības 2004. gada 5. marta Lēmumu redakcijā ar grozījumiem, kuri ir izdarīti ar Flandrijas valdības 2005. gada 25. februāra Lēmumu par elektroenerģijas ražošanas no neizsīkstošiem enerģijas avotiem veicināšanu un Flandrijas valdības 2005. gada 8. jūlija Lēmumu par grozījumiem Flandrijas valdības 2004. gada 5. marta Lēmumā par elektroenerģijas ražošanas no neizsīkstošiem enerģijas avotiem veicināšanu un Flandrijas valdības 2002. gada 29. marta Lēmumā par publisko pienākumu veicināt racionālo enerģijas izmantošanu, atbilstoši kuram — piegādātājiem, kuri piegādā elektroenerģiju sadales tīklam vai pārvaldes sistēmai pieslēgtajiem gala patērētājiem, ir uzlikts pienākums katru gadu iesniegt regulatīvajai iestādei noteiktu zaļās enerģijas sertifikātu skaitu (iepriekš minētā dekrēta 23. pants), — piegādātājiem, kuri piegādā elektroenerģiju sadales tīklam vai pārvaldes sistēmai pieslēgtajiem gala patērētājiem, Flandrijas Elektroenerģijas un gāzes tirgus regulatīvā iestāde (VREG) uzliek administratīvo naudas sodu, ja šie piegādātāji nav iesnieguši pietiekamu zaļās enerģijas sertifikātu skaitu, lai izpildītu tiem attiecībā uz šādiem sertifikātiem uzliktās kvotas saistības (iepriekš minētā dekrēta 37. panta 2. punkts), — ir tieši noteikts, ka izcelsmes apliecinājumi no citām valstīm ar zināmiem nosacījumiem var tikt atzīti, lai izpildītu kvotas saistības (Flandrijas valdības 2004. gada 5. marta Lēmuma šajā lietā piemērojamajā redakcijā 15.quater panta 2. punkts); — regulatīvā iestāde nevar vai nevēlas atzīt izcelsmes apliecinājumus, kuri nāk no Norvēģijas, jo nepastāv Flandrijas valdības, kura ir atzinusi, ka šo sertifikātu iesniegšana ir identiska vai līdzvērtīga (iepriekš minētā dekrēta 25. pants un 2004. gada 5. marta Lēmuma 15.quater panta 2. punkts), īstenošanas pasākumi, turklāt konkrētajā gadījumā regulatīvā iestāde nav pārbaudījusi identiskumu vai līdzvērtību, — visā laikposmā, kurā bija spēkā 2000. gada 17. jūlija Dekrēts, pārbaudot kvotas saistību izpildi, faktiski ir tikuši ņemti vērā tikai sertifikāti par Flandrijas reģionā ražoto zaļo elektroenerģiju, kamēr piegādātājiem, kuri piegādā elektroenerģiju sadales tīklam vai pārvaldes sistēmai pieslēgtajiem gala patērētājiem, nebija nekādas iespējas sniegt pierādījumu, ka iesniegtie izcelsmes apliecinājumi no citām Eiropas Savienības dalībvalstīm atbilst nosacījumam par identisku vai līdzvērtīgu pierādījumu attiecībā uz šādu sertifikāti izsniegšanu pastāvēšanu, ir saderīgs ar EEZ līguma 11. pantu un EEZ līguma 13. pantu?