ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Lieta C-426/16: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 29. maija spriedums (Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW u.c./Vlaams Gewest (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Dzīvnieku labturības aizsardzība to nonāvēšanas laikā — Īpašas kaušanas metodes, ko nosaka reliģiski rituāli — Musulmaņu svinamie Upurēšanas svētki — Regula (EK) Nr. 1099/2009 — 2. panta k) punkts — 4. panta 4. punkts — Pienākums veikt rituālo kaušanu Regulas (EK) Nr. 853/2004 prasībām atbilstošā kautuvē — Spēkā esamība — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 10. pants — Ticības brīvība — LESD 13. pants — Nacionālo tradīciju ievērošana reliģiskos rituālos)

Tiesas (virspalāta) 2018. gada 29. maija spriedums (Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW u.c./Vlaams Gewest

(Lieta C-426/16) ( 1 )

“(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Dzīvnieku labturības aizsardzība to nonāvēšanas laikā — Īpašas kaušanas metodes, ko nosaka reliģiski rituāli — Musulmaņu svinamie Upurēšanas svētki — Regula (EK) Nr. 1099/2009 — 2. panta k) punkts — 4. panta 4. punkts — Pienākums veikt rituālo kaušanu Regulas (EK) Nr. 853/2004 prasībām atbilstošā kautuvē — Spēkā esamība — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 10. pants — Ticības brīvība — LESD 13. pants — Nacionālo tradīciju ievērošana reliģiskos rituālos)”

Iesniedzējtiesa

Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

Pamatlietas puses

Prasītāji: Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Limburg, VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen Oost-Vlaanderen, VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van West-Vlaanderen, VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Vlaams-Brabant, VZW, Association Internationale Diyanet de Belgique, IVZW, lslamitische Federatie van België, VZW, Rassemblement des Musulmans de Belgique, VZW, Erkan Konak, Chaibi El Hassan

Atbildētāja: Vlaams Gewest,

piedaloties: Global Action in the Interest of Animals (GAIA) VZW

Rezolutīvā daļa

Prejudiciālā jautājuma pārbaude nav atklājusi nevienu elementu, kas varētu ietekmēt Padomes Regulas (EK) Nr. 1099/2009 (2009. gada 24. septembris) par dzīvnieku aizsardzību nonāvēšanas laikā 4. panta 4. punkta, lasot to kopsakarā ar tās 2. panta k) punktu, spēkā esamību, ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 10. pantu un LESD 13. pantu.

( 1 ) OV C 383, 17.10.2016.
1)

Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 4. panta 2. punkts, to skatot kopā ar tās 9. un 10. pantu, kā arī ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja baznīca vai cita organizācija, kuras ētoss ir balstīts uz reliģiju vai pārliecību, tāda akta vai lēmuma kā kandidatūras uz darbu tajā noraidīšana atbalstam atsaucas uz to, ka attiecīgo darbību rakstura vai to iespējamā veikšanas konteksta dēļ reliģija veido īstu, likumīgu un attaisnotu prasību attiecībā uz profesiju, ņemot vērā šīs baznīcas vai organizācijas ētosu, ir jābūt iespējai šādu apgalvojumu vajadzības gadījumā pakļaut efektīvai pārbaudei tiesā, kurā tiktu pārbaudīts, vai attiecīgajā gadījumā ir izpildīti šīs direktīvas 4. panta 2. punktā minētie kritēriji.
2)

Par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē nav uzskatāms tāds nodoklis kā pamatlietās aplūkotais, ar ko tiek aplikti lieli mazumtirdzniecības objekti pamatā atkarībā no to tirdzniecības platības, ciktāl no tā ir atbrīvoti objekti, kuru tirdzniecības platība ir mazāka par 4000 m2. Šāds nodoklis tāpat nav uzskatāms par valsts atbalstu šīs tiesību normas izpratnē, ciktāl no tā ir atbrīvoti objekti, kuri veic savu darbību dārzniecības jomā un transportlīdzekļu, būvmateriālu, tehnikas un ražošanas vajadzībām paredzētu preču tirdzniecības jomā un kuru tirdzniecības platība nepārsniedz 10000 m2, ja tie nerada tik būtisku negatīvu ietekmi uz vidi un teritoriālo plānošanu kā pārējie uzņēmumi, bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
2)

Par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē nav uzskatāms tāds nodoklis kā pamatlietā aplūkotais, ar ko tiek aplikti lieli mazumtirdzniecības objekti pamatā atkarībā no to tirdzniecības platības, ciktāl no tā ir atbrīvoti objekti, kuru tirdzniecības platība ir mazāka par 2500 m2. Šāds nodoklis tāpat nav uzskatāms par valsts atbalstu šīs tiesību normas izpratnē, ciktāl no tā ir atbrīvoti objekti, kuri nodarbojas ar dārzkopības preču, transportlīdzekļu, būvmateriālu, tehnikas un ražošanas vajadzībām paredzēto preču tirdzniecību, un ciktāl ar to tiek piešķirts nodokļa bāzes samazinājums 60 % apmērā objektiem, kas nodarbojas ar mēbeļu, sanitāro preču un durvju un logu, kā arī mājamatniecības preču tirdzniecību, ja šie objekti nerada tik lielu kaitējumu videi un teritorijas plānošanai kā pārējie objekti, bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. Turpretim, šāds nodoklis ir uzskatāms par tādu, kas veido valsts atbalstu šīs pašas tiesību normas izpratnē, ciktāl no tā ir atbrīvoti lieli kolektīvi mazumtirdzniecības objekti, kuru tirdzniecības platība ir vienāda vai lielāka par 2500 m2 robežvērtību.
1)

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 27. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka apstāklis, ka attiecībā uz Eiropas Savienības pilsoni vai trešās valsts valstspiederīgo – šāda pilsoņa ģimenes locekli –, kas lūdz piešķirt tiesības uzturēties dalībvalsts teritorijā, pagātnē ir pieņemts lēmums liegt viņam bēgļa statusu atbilstoši Konvencijas par bēgļa statusu, kas parakstīta Ženēvā 1951. gada 28. jūlijā un papildināta ar 1967. gada 31. janvārī Ņujorkā noslēgto Protokolu par bēgļa statusu, 1. panta F nodaļai vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu un par piešķirtās aizsardzības saturu 12. panta 2. punktam, neļauj šīs dalībvalsts kompetentajām iestādēm automātiski secināt, ka vienkārša viņa klātbūtne šajā teritorijā – neatkarīgi no tā, vai pastāv recidīva risks, – rada faktiskus, attiecīgajā brīdī esošus un pietiekami nopietnus draudus kādai no sabiedrības pamatinteresēm, kas varētu attaisnot uz sabiedriskās kārtības vai valsts drošības apsvērumiem balstītu pasākumu veikšanu. Šādu draudu esamības konstatējumam ir jābalstās uz uzņēmējas dalībvalsts kompetento iestāžu veiktu vērtējumu par attiecīgā indivīda personisko rīcību, ņemot vērā lēmumā par bēgļa statusa liegšanu izdarītos konstatējumus un apstākļus, ar kuriem šis lēmums ir pamatots, it īpaši šim indivīdam pārmesto noziegumu vai darbību būtību un smagumu, to, cik lielā mērā viņš personiski bijis iesaistīts šajos noziegumos vai darbībās, iespējamo tādu pamatu esamību, kas atbrīvo no kriminālatbildības, kā arī to, vai viņš ir vai nav ticis notiesāts kriminālprocesā. Šajā visaptverošajā vērtējumā ir jāņem vērā arī laiks, kāds pagājis kopš brīža, kad – kā tiek pieņemts – tikuši izdarīti šie noziegumi vai darbības, kā arī minētā indivīda turpmākā uzvedība, it īpaši tādā ziņā, vai šī uzvedība liecina par to, ka viņam saglabājas naidīga attieksme pret LES 2. un 3. pantā minētajām pamatvērtībām tādējādi, ka tas varētu traucēt iedzīvotāju mieram un fiziskajai drošībai. Apstāklis, ka šī indivīda rīcība pagātnē iekļaujas specifiskā viņa izcelsmes valsts vēsturiskajā un sociālajā kontekstā, kas nevar atkārtoties uzņēmējā dalībvalstī, vien nerada šķērsli šādam konstatējumam. Saskaņā ar samērīguma principu uzņēmējas dalībvalsts kompetentajām iestādēm turklāt ir jālīdzsvaro attiecīgās sabiedrības pamatintereses aizsardzība, no vienas puses, un konkrētā indivīda intereses, kas attiecas uz viņa kā Savienības pilsoņa pārvietošanās un uzturēšanās brīvības īstenošanu, kā arī viņa tiesībām uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 161/5

Tiesas (virspalāta) 2018. gada 6. marta spriedums (Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “SEGRO” Kft./Vas Megyei Kormányhivatal Sárvári Járási Földhivatala (C-52/16), Günther Horváth/Vas Megyei Kormányhivatal (C-113/16)

(Apvienotās lietas C-52/16 un C-113/16) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 63. pants - Kapitāla brīva aprite - Lauksaimniecības zemes ususfructus lietojuma tiesības - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru iespēja iegūt šādas tiesības tiek rezervēta tikai lauksaimniecības zemes īpašnieka tuviem radiniekiem un bez kompensācijas tiek izbeigtas juridisko vai fizisko personu, kas nevar pierādīt tuvas radniecības saites ar minēto īpašnieku, iepriekš iegūtās tiesības))

(2018/C 161/04)

Tiesvedības valoda – ungāru

Iesniedzējtiesa

Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Pamatlietas puses

Prasītāji: “SEGRO” Kft. (C-52/16), Günther Horváth (C-113/16)

Atbildētāji: Vas Megyei Kormányhivatal Sárvári Járási Földhivatala (C-52/16), Vas Megyei Kormányhivatal (C-113/16)

Rezolutīvā daļa

LESD 63. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir pamatlietā, saskaņā ar kuru iepriekš iegūtas lauksaimniecības zemju ususfructus lietojuma tiesības, kuru īpašnieki nav tuvi šo zemju īpašnieka radinieki, izbeidzas ex lege un līdz ar to tiek svītrotas no zemesgrāmatas.

(1) OV C 136, 18.4.2016.

OV C 211, 13.6.2016.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 142/3

Tiesas (virspalāta) 2018. gada 27. februāra spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Queen, pēc pieprasījuma, ko iesniedza: Western Sahara Campaign UK/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

(Lieta C-266/16) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Partnerattiecību nolīgums zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Kopienu un Marokas Karalisti - Protokols, ar kuru nosaka zvejas iespējas, kas paredzētas šajā nolīgumā - Līguma un protokola noslēgšanas akti - Regulas, ar kurām dalībvalstīm tiek iedalītas zvejas iespējas, kas noteiktas protokolā - Tiesu kompetence - Interpretācija - Spēkā esamība, ņemot vērā LESD 3. panta 5. punktu un starptautiskās tiesības - Minētā nolīguma un minētā protokola piemērojamība Rietumsahāras teritorijai un tai piegulošajiem ūdeņiem))

(2018/C 142/03)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Pamatlietas puses

Prasītāja: The Queen, pēc pieprasījuma, ko iesniedza Western Sahara Campaign UK

Atbildētāji: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

Piedaloties: Confédération marocaine de l’agriculture et du développement rural (Comader)

Rezolutīvā daļa

Tā kā ne Partnerattiecību nolīgums zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Kopienu un Marokas Karalisti, ne Protokols starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti, ar kuru nosaka zvejas iespējas un finansiālo ieguldījumu, kas paredzēts Partnerattiecību nolīgumā zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti, nav piemērojami Rietumsahāras teritorijai piegulošajiem ūdeņiem, vērtējot pirmo jautājumu, netika atklāts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Padomes Regulas (EK) Nr. 764/2006 (2006. gada 22. maijs) par to, lai noslēgtu šo nolīgumu, Padomes Lēmuma 2013/785/ES (2013. gada 16. decembris) par to, lai noslēgtu šo protokolu, un Padomes Regulas (ES) (2013. gada 15. novembris) Nr. 1270/2013 par zvejas iespēju iedalīšanu atbilstīgi minētajam protokolam spēkā esamību, ņemot vērā LES 3. panta 5. punktu.

(1) OV C 260, 18.7.2016.
3)

LESD 101. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka konkurences ierobežojums “mērķa dēļ” šīs tiesību normas izpratnē ir aizliegta vienošanās starp diviem uzņēmumiem, kuri tirgo divas konkurējošas zāles, kas zinātniskās nenoteiktības kontekstā izpaužas kā maldinošas informācijas sniegšana EZA, veselības nozares profesionāļiem un plašai sabiedrībai par nelabvēlīgo iedarbību, kāda rodas, ja vienas no šīm zālēm tiek lietotas tādu patoloģiju ārstēšanai, kuras nav iekļautas to TA, lai mazinātu konkurences spiedienu, kas izriet no šādas izmantošanas, uz otrām zālēm.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 112/3

Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 1. februāra spriedums – Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd/Eiropas Komisija

(Lieta C-261/16 P) (1)

((Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - LESD 101. pants - Cenas noteikšana - Starptautiskie gaisa tranzīta pakalpojumi - Tarifu nolīgums, kas ietekmē pakalpojumu galīgo cenu))

(2018/C 112/03)

Tiesvedības valoda – vācu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd un Kühne + Nagel Ltd (pārstāvji: U. Denzel, C. von Köckritz un C. Klöppner, Rechtsanwälte)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Dawes, H. Leupold un G. Meessen)

Rezolutīvā daļa

1) Apelācijas sūdzību noraidīt.

2) Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd [Uksbridža [Uxbridge] (Apvienotā Karaliste)], Kühne + Nagel Ltd [Šanhaja (Ķīna)] un Kühne + Nagel Ltd [Honkonga (Ķīna)] sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

(1) OV C 251, 11.7.2016.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 123/5

Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 7. februāra spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Queen, pēc American Express Co. lūguma/The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

(Lieta C-643/16) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva (ES) 2015/2366 - Maksājumu pakalpojumi iekšējā tirgū - 35. panta 1. punkts - Prasības piekļuves jomā maksājumu sistēmām atļauju saņēmušiem vai reģistrētiem maksājumu pakalpojumu sniedzējiem - 35. panta 2. punkta pirmās daļas b) apakšpunkts - Šo prasību nepiemērojamība maksājumu sistēmām, kas aptver tikai un vienīgi maksājumu pakalpojumu sniedzējus, kuri pieder vienai grupai - Minēto prasību piemērošana trīspusējām maksājumu karšu shēmām, kas ir noslēgušas līgumus par zīmolu koplietošanu vai pārstāvniecību - Spēkā esamība))

(2018/C 123/06)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Pamatlietas puses

Prasītāja: The Queen, pēc American Express Co. lūguma

Atbildētāji: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

piedaloties: Diners Club International Limited, MasterCard Europe SA

Rezolutīvā daļa

1) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2015/2366 (2015. gada 25. novembris) par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū, ar ko groza Direktīvas 2002/65/EK, 2009/110/EK un 2013/36/ES un Regulu (ES) Nr. 1093/2010 un atceļ Direktīvu 2007/64/EK, 35. panta 2. punkta pirmās daļas b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka trīspusējai maksājumu karšu shēmai, kas ir noslēgusi līgumu ar zīmolu koplietošanas partneri, nav liegts saņemt šajā tiesību normā paredzētās izslēgšanas tiesības un tātad tai nav piemērojamas šīs direktīvas 35. panta 1. punktā noteiktās prasības tādā gadījumā, ja šāds zīmolu koplietošanas partneris nav maksājumu pakalpojumu sniedzējs un pats šajā shēmā nesniedz maksājumu pakalpojumus saistībā ar zīmolu koplietošanas produktu klāstu. Turpretī trīspusējai maksājumu karšu shēmai, kas izmanto pārstāvi maksājumu pakalpojumu sniegšanai, nevar piemērot tiesības uz šo izslēgšanu, un tai piemēro iepriekš minētajā 35. panta 1. punktā paredzētās prasības.

2) Otrā prejudiciālā jautājuma pārbaudē nav atklājies neviens elements, kas varētu ietekmēt Direktīvas 2015/2366 35. panta spēkā esamību.

(1) OV C 78, 13.3.2017.
2)

Gadījumā, ja 1) punktā konstatētā pienākumu neizpilde šī sprieduma pasludināšanas dienā turpinās, Grieķijas Republikai tiek piespriests samaksāt Eiropas Komisijai kavējuma naudu 3 276 000 EUR apmērā par katru sešu mēnešu kavējumu vajadzīgo pasākumu, lai izpildītu 2004. gada 24. jūnija spriedumu Komisija/Grieķija (C-119/02, nav publicēts, EU:C:2004:385), veikšanā, sākot no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz 2004. gada 24. jūnija sprieduma Komisija/Grieķija (C-119/02, nav publicēts, EU:C:2004:385) pilnīgai izpildei, un tās faktiskā summa ir jāaprēķina katra sešu mēnešu laikposma beigās, kopējo summu, kas attiecas uz katru no šiem laikposmiem, samazinot procentuāli to cilvēka ekvivalenta vienību skaitam Triasio Pedio reģionā, attiecībā uz ko līdz noteiktā laikposma beigām ir izpildītas 2004. gada 24. jūnija sprieduma Komisija/Grieķija (C-119/02, nav publicēts, EU:C:2004:385) prasības, salīdzinājumā ar cilvēka ekvivalenta vienību skaitu, attiecībā uz ko šajā reģionā līdz šī sprieduma pasludināšanas dienai nav izpildītas 2004. gada 24. jūnija sprieduma Komisija/Grieķija (C-119/02, nav publicēts, EU:C:2004:385) prasības.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 83/5

Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 17. janvāra spriedums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CORPORATE COMPANIES s.r.o./Ministerstvo financí ČR

(Lieta C-676/16) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Finanšu sistēmas izmantošanas noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un terorisma finansēšanai nepieļaušana - Direktīva 2005/60/EK - Piemērošanas joma - 2. panta 1. punkta 3) apakšpunkta c) punkts un 3. panta 7. punkta a) apakšpunkts - Uzņēmuma darbības joma, ko veido komercreģistrā ierakstītu sabiedrību pārdošana, kuras ir dibinātas tikai pārdošanas mērķiem - Pārdošana, kas veikta kā uzņēmuma dalības iepriekš dibinātā sabiedrībā nodošana))

(2018/C 083/06)

Tiesvedības valoda – čehu

Iesniedzējtiesa

Nejvyšší správní soud

Pamatlietas puses

Prasītāja: CORPORATE COMPANIES s.r.o..

Atbildētāja: Ministerstvo financí ČR

Rezolutīvā daļa

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/60/EK (2005. gada 26. oktobris) par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai, 2. panta 1. punkta 3) apakšpunkta c) punkts, to lasot kopā ar šīs direktīvas 3. panta 7. punkta a) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs tiesību normas attiecas uz tādu personu kā pamatlietā aplūkotā, kuras uzņēmējdarbības pamatā ir tādu sabiedrību pārdošana, ko šī persona pati ir izveidojusi, nepastāvot tās potenciālo klientu iepriekšējam pieprasījumam, ar mērķi pārdot šīs sabiedrības saviem klientiem, pārdošanu īstenojot ar sev piederošu kapitāldaļu pārdodamajā sabiedrībā nodošanu.

(1) OV C 86, 20.3.2017.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 83/4

Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 18. janvāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stadion Amsterdam CV/Staatssecretaris van Financiën

(Lieta C-463/16) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 77/388/EEK - 12. panta 3. punkta a) apakšpunkta trešā daļa - Samazināta PVN likme - H pielikuma 7. kategorija - Vienots pakalpojums, ko veido divas atsevišķas sastāvdaļas - Samazinātas PVN likmes selektīva piemērošana vienai no šīm sastāvdaļām - Ekskursija “World of Ajax” - AFC Ajax muzeja apmeklējums))

(2018/C 083/05)

Tiesvedības valoda – holandiešu

Iesniedzējtiesa

Hoge Raad der Nederlanden

Pamatlietas puses

Prasītāja: Stadion Amsterdam CV

Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

Rezolutīvā daļa

Padomes Direktīvas 77/388/EEK (1977. gada 17. maijs) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķina bāze, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 2001/4/EK (2001. gada 19. janvāris), ir jāinterpretē tādējādi, ka vienotam pakalpojumam, kāds ir aplūkots pamatlietā un ko veido divas dažādas sastāvdaļas, no kurām viena ir galvenā, bet otra – papildelements, kam, ja tās tiktu sniegtas atsevišķi, tiktu uzliktas dažādas pievienotās vērtības nodokļa likmes, ir jāuzliek viena pievienotās vērtības nodokļa likme, kas piemērojama šim vienotajam pakalpojumam un kas tiek noteikta atkarībā no galvenās sastāvdaļas, un tas tā ir arī tad, ja var tikt identificēta katras sastāvdaļas cena, kas veido patērētāja maksāto kopējo cenu, lai varētu saņemt šo pakalpojumu.

(1) OV C 410, 7.11.2016.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 104/4

Tiesas (virspalāta) 2017. gada 23. janvāra spriedums (Supreme Court of Gibraltar (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Queen, pēc lūguma, ko iesniedza Albert Buhagiar u.c./Minister for Justice

(Lieta C-267/16) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Savienības tiesību teritoriālā piemērojamība - LESD 355. panta 3. punkts - Akts par Dānijas Karalistes, Īrijas un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes pievienošanās nosacījumiem un par pielāgojumiem Līgumos - 29. pants - I pielikuma I iedaļas 4. punkts - Gibraltāra izslēgšana no Eiropas Savienības muitas teritorijas - Apjoms - Direktīva 91/477/EEK - 1. panta 4. punkts - 12. panta 2. punkts - II pielikums - Eiropas šaujamieroču apliecība - Medību un mērķī šaušanas darbības - Piemērojamība Gibraltāra teritorijai - Transponēšanas pienākums - Neesamība - Spēkā esamība))

(2018/C 104/04)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Supreme Court of Gibraltar

Pamatlietas puses

Prasītāja: The Queen, pēc lūguma, ko iesniedza Albert Buhagiar, Wayne Piri, Stephanie Piri, Arthur Taylor, Henry Bonifacio, Colin Tomlinson, Darren Sheriff

Atbildētājs: Minister for Justice

Rezolutīvā daļa

1) Akta par Dānijas Karalistes, Īrijas un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes pievienošanās nosacījumiem un par pielāgojumiem Līgumos 29. pants, to skatot kopā ar šī akta I pielikuma I iedaļas 4. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka Padomes Direktīvas 91/477/EEK (1991. gada 18. jūnijs) par ieroču iegādes un glabāšanas kontroli, redakcijā ar grozījumiem, kas tajā izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/51/EK (2008. gada 21. maijs), 12. panta 2. punkts, to skatot kopā ar tās 1. panta 4. punktu un II pielikumu, Gibraltāra teritorijā nav piemērojams.

2) Izvērtējot prejudiciālos jautājumus, nav atklāts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Direktīvas 91/477, redakcijā ar grozījumiem, kas tajā izdarīti ar Direktīvu 2008/51, spēkā esamību.

(1) OV C 260, 18.7.2016.
2)

Atcelt Komisijas 2013. gada 19. jūnija Lēmumu 2014/489/ES par valsts atbalstu SA.28599 (C 23/2010 (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009)), ko Spānijas Karaliste īstenojusi zemes ciparu televīzijas ieviešanai attālās un mazāk urbanizētās teritorijās (ārpus Kastīlijas-Lamančas).