Keywords

Summary



Keywords

1. Iestāžu akti — Direktīvas — Izpilde no dalībvalstu puses — Nepieciešamība transponēt pilnībā — Direktīva 1999/95 — Noteikums, kas attiecas tikai uz attiecībām starp dalībvalstīm un Komisiju — Noteikums, kuram nav noteikti nepieciešami īpaši transponēšanas pasākumi — Nepieciešamība nodrošināt direktīvas efektivitāti — Pienākums tikai sniegt informāciju — Neesamība

(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 1999/95 3. panta pirmā daļa)

2. Iestāžu akti — Direktīvas — Izpilde no dalībvalstu puses — Nepieciešamība transponēt pilnībā — Direktīva 1999/95 — Noteikums, kas paredz pienākumu sniegt informāciju, kurš izriet no starptautiskajām publiskajām tiesībām — Informācija, kuras mērķis ir nodrošināt drošību jūrā acīmredzamu briesmu gadījumā — Pilnīga iedarbība

(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 1999/95 6. panta 1. punkts)

Summary

1. Noteikums, kas ir saistīts tikai ar attiecībām starp dalībvalsti un Komisiju vai citām dalībvalstīm, principā nav jātransponē. Neraugoties uz to, katrai dalībvalstij, kam ir adresēta direktīva, ir pienākums savā valsts tiesību sistēmā veikt visus pasākumus, kuri vajadzīgi, lai nodrošinātu direktīvas pilnīgu iedarbību atbilstoši tajā izvirzītajam mērķim.

Iepriekš minētais neattiecas uz 3. panta pirmo daļu Direktīvā 1999/95 par noteikumu ieviešanu attiecībā uz to jūrnieku darba stundām [darba laika ilgumu], kas strādā uz kuģiem, kuri ierodas Kopienas ostās, kuras mērķis ir it īpaši jūrnieku dzīves un darba apstākļu uzlabošana, kā arī drošības saglabāšana jūrā. Ziņojuma, kas sagatavots tās valsts valdībai, kurā kuģis reģistrēts, mērķis ir darīt zināmu situāciju, kurā kuģa komandas locekļu drošībai vai veselībai draud acīmredzamas briesmas. Tas paredz, ka risks ir jānovērš nekavējoties, nevis nosaka pienākumu tikai sniegt informāciju. Lai normai būtu pilnīga iedarbība, tā jātransponē.

(sal. ar 38.–40. punktu)

2. Direktīvas 1999/95 par noteikumu ieviešanu attiecībā uz to jūrnieku darba stundām, kas strādā uz kuģiem, kuri ierodas Kopienas ostās, 6. panta 1. punktā paredzētais pienākums sniegt informāciju karoga valsts vai tās valsts, kurā kuģis reģistrēts, administrācijai vai konsulam, vai, ja konsula nav, šīs valsts tuvākajam diplomātiskajam pārstāvim, ir neizbēgamas minētās valsts pienākumu sekas, kas izriet no starptautiskajām publiskajām tiesībām. No Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencijas, kas parakstīta 1982. gada 10. decembrī Montegobejā [ Montego Bay ], stājusies spēkā 1994. gada 16. novembrī un apstiprināta ar Lēmumu 98/392/EK, 94. panta 1. punkta, kas attiecas uz karoga valsts pienākumiem, izriet, ka katra valsts efektīvi realizē savu administratīvo, tehnisko un sociālo jurisdikciju un kontroli pār kuģiem, kuri peld ar tās karogu. Atbilstoši minētā panta 2. punkta b) apakšpunktam un 3. punkta b) apakšpunktam katra valsts saskaņā ar savas valsts tiesībām ar kuģi saistītos administratīvos, tehniskos un sociālos jautājumos realizē jurisdikciju pār visiem kuģiem, kas peld ar tās karogu, kā arī pār kapteini, oficieriem un komandu, un katra valsts attiecībā uz kuģiem, kas peld ar tās karogu, veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu drošību jūrā, it īpaši saistībā ar kuģu komplektēšanu, darba noteikumiem un komandas apmācību, ņemot vērā piemērojamās starptautiskās normas. No minētā panta 6. punkta izriet arī, ka, tiklīdz karoga valstij ir kļuvis zināms, ka uz kuģa nav veikta atbilstoša kontrole, tā veic izmeklēšanu un vajadzības gadījumā veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai labotu situāciju. No tā izriet, ka Direktīvas 1999/95 6. panta 1. punktā paredzētās informācijas sniegšanas tiešais mērķis ir nodrošināt drošību jūrā acīmredzamu briesmu gadījumā. Lai šim noteikumam būtu pilnīga iedarbība, tas ir tieši jātransponē valsts tiesībās.

(sal. ar 53.–56. punktu)