ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Vai EKL 43. panta 1. un 2. punktā paredzētais princips ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to pretrunā ir Polijas 1991. gada 26. jūlijaUstawa o podatku dochodowym od osób fizycznych [Likums par fizisko personu ienākumu aplikšanu ar nodokļiem, turpmāk tekstā — “Ienākuma nodokļa likums”] 26. panta 1. punkts, ar ko ierobežo tiesības atskaitīt no ienākuma nodokļa aprēķina bāzes obligātās sociālās apdrošināšanas iemaksu summu, kas ir samaksātas atbilstoši valsts tiesību normām, un šī paša Ienākuma nodokļa likuma 27.b panta 1. punkts, ar ko ierobežo tiesības atskaitīt no ienākuma nodokļa aprēķina bāzes obligātās veselības apdrošināšanas iemaksas, kas ir samaksātas atbilstoši valsts tiesību normām, tādā gadījumā, kad Polijas pilsonis, kuram Polijā ir neierobežots pienākums maksāt nodokļus, no Polijā ar nodokli apliktiem ienākumiem, kas gūti no veiktās uzņēmējdarbības, citā dalībvalstī ir maksājis arī iemaksas sociālajā un veselības apdrošināšanā, un šīs iemaksas attiecīgajā citā Eiropas Savienības dalībvalstī nav atskaitītas no ienākumiem vai no maksājamā nodokļa?
5)

Vai “saimnieciskā darbība” ir arī tad, ja reklāmas pakalpojumu izdevumu aprēķināšana apakšorganizācijām notiek izmaksu iekšējās nodošanas formā, kur apmērs ir atkarīgs no attiecīgas apakšorganizācijas locekļu skaita, no vienas puses, un no šīs apakšorganizācijas nosūtīto deputātu skaita, no otras puses.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 260/10

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de Murcia (Spānija) 2008. gada 30. jūlija rīkojumu — Aurelio Choque Cabrera/Delegación del Gobierno en Murcia

(Lieta C-348/08)

(2008/C 260/17)

Tiesvedības valoda — spāņu

Iesniedzējtiesa

Tribunal Superior de Justicia de Murcia

Lietas dalībnieki pamata procesā

Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Aurelio Choque Cabrera

Atbildētāja: Delegación del Gobierno en Murcia

Prejudiciālais jautājums

Vai saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, it īpaši tā 62. panta 1. punktu un 2. punkta a) apakšpunktu, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulu (EK) Nr. 562/2006 (1), ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss), it īpaši tās 5., 11. un 13. pantu: iepriekš minētās tiesību normas jāinterpretē tādējādi, ka tās nepieļauj tādu tiesisko regulējumu kā šajā valstī un to interpretējošo judikatūru, kas ļauj “trešās valsts valstspiederīgā”, kuram nav dokumenta, kas ļauj ieceļot un uzturēties Eiropas Savienības teritorijā, izraidīšanu aizstāt ar naudas sodu?

(1) OV L 105, 1. lpp.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 260/8

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar House of Lords (Apvienotā Karaliste) 2008. gada 23. jūlija rīkojumu — The Queen (saskaņā ar M pieteikumu) (FC)/Her Majesty's Treasury un divas citas prasības

(Lieta C-340/08)

(2008/C 260/13)

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

House of Lords

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: The Queen (saskaņā ar M pieteikumu) (FC)

Atbildētāja: Her Majesty's Treasury un divas citas prasības

Prejudiciālais jautājums

Vai Padomes 2002. gada 27. maija Regulas (EK) Nr. 881/2002 (1) 2. panta 2. punkts attiecas uz valsts paredzētajiem sociālā nodrošinājuma vai sociālās palīdzības pabalstiem, ko dalībvalsts izmaksā tādas personas laulātajam, kuru norādījusi ar Apvienoto Nāciju Rezolūciju Nr. 1267 (1999) nodibinātā Sankciju komiteja, pamatojoties vienīgi uz to, ka laulātais dzīvo ar norādīto personu un izmantos vai var izmantot daļu no naudas, lai maksātu par precēm vai pakalpojumiem, kurus izmantos norādītā persona vai no kuriem šī persona gūs labumu?

(1) Padomes 2002. gada 27. maija Regula (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, un ar kuru atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 467/2001, ar ko aizliedz eksportēt noteiktas preces un pakalpojumus uz Afganistānu, pastiprina lidojumu aizliegumu un attiecina uz Afganistānas Taliban līdzekļu un citu finanšu resursu iesaldēšanu, OV L 139, 9. lpp.
—

Pirmā Komisijas izvirzītā pamata mērķis ir pierādīt, ka Pirmās instances tiesa kļūdaini atzina par pieņemamu Nīderlandes Karalistes celto prasību. Komisija uzskata, ka no Tiesas judikatūras un it īpaši no Tiesas rīkojuma lietā C-164/02 izriet, ka dalībvalsts nevar lūgt atcelt Komisijas lēmumu, kurā Komisija atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu šīs dalībvalsts paziņotu atbalsta pasākumu.
1)

Vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem (1), 9. panta 2. punkta e) apakšpunkta piektais ievilkums un 13. panta B daļas a) punkts un d) punkta 2. un 3. apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dzīvības pārapdrošināšanas līgumu nodošana, samaksājot pirkuma cenu, pamatojoties uz kuru līgumu ieguvējs ar apdrošināšanas ņēmēju piekrišanu pārņem līdzšinējā apdrošinātāja veikto, no nodokļiem atbrīvoto pārapdrošināšanas darbību un turpmāk līdzšinējā apdrošinātāja vietā sniedz apdrošināšanas ņēmējiem no nodokļa atbrīvotus pārapdrošināšanas pakalpojumus, ir jāuzskata: a) par apdrošināšanas vai banku darījumu Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 9. panta 2. punkta e) apakšpunkta piektā ievilkuma nozīmē vai b) par pārapdrošināšanas darījumu Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 13. panta B daļas a) punkta nozīmē, vai arī c) par darījumu, kuru būtībā veido, pirmkārt, no nodokļa atbrīvotas saistības pārņemšana, un, otrkārt, no nodokļa atbrīvots darījums ar prasījuma tiesībām, saskaņā ar Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 13. panta B daļas d) punkta 2. un 3. apakšpunktu?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 209/29

Prasība, kas celta 2008. gada 3. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Somijas Republika

(Lieta C-246/08)

(2008/C 209/43)

Tiesvedības valoda — somu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Aalto un D. Triantafyllou)

Atbildētāja: Somijas Republika

Prasītājas prasījumi:

— atzīt, ka Somijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Sestās PVN direktīvas 77/388/EEK (1) 2. panta 1. punkts, kā arī 4. panta 1., 2. un 5. punkts, jo tā juridiskas konsultācijas, kuras par daļēju atlīdzību sniedz valsts juridiskās palīdzības biroji (tajos nodarbināti valsts juridiskie konsultanti) saskaņā ar tiesību normām par juridisko palīdzību neapliek ar pievienotās vērtības nodokli, lai gan atbilstoši pakalpojumi, ja tos sniedz privāti juridiskie konsultanti, ir apliekami ar pievienotās vērtības nodokli;

— piespriest Somijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Somijā tiesiskā palīdzības saņēmējs savam atbalstam tiesvedības procesos var izvēlēties valsts vai privātu juridisko konsultantu. Šajā gadījumā valsts juridiskā konsultanta par daļēju atlīdzību sniegtie pakalpojumi no pievienotās vērtības nodokļa ir atbrīvoti, lai gan privāta juridiskā konsultanta par daļēju atlīdzību sniegtie pakalpojumi ir apliekami ar pievienotās vērtības nodokli. Pēc Komisijas domām šajā gadījumā pastāv nevienlīdzīga attieksme pret vienādiem pakalpojumiem no pievienotās vērtības nodokļa viedokļa, kas ietekmē Kopienas pašas līdzekļus.

Komisija apgalvo, ka valsts juridiskās palīdzības biroju pakalpojumi tiesvedības procesos neietilpstot Sestās PVN direktīvas 4. panta 5. punkta 1) apakšpunkta piemērošanas jomā. Šie pakalpojumi neapšaubāmi būtu atbrīvoti no pievienotās vērtības nodokļa, ja tie tiktu sniegti bez atlīdzību. Tomēr, ja juridiskās palīdzības saņēmējs par to maksā atlīdzību, valsts juridiskās palīdzības biroju sniegtos pakalpojumus nevar uzskatīt par tādiem, kas ir atbrīvoti no pievienotās vērtības nodokļa.

Saskaņā ar PVN direktīvas 4. panta 5. punkta 2) apakšpunktu publisko tiesību subjekti saistībā ar to iestāžu darbību ir uzskatāmi par nodokļa maksātājiem, ja citāda attieksme [pret tiem] izraisītu nozīmīgu konkurences izkropļojumu. Pat ja pieņemtu, ka valsts juridiskās palīdzības biroji šajā sakarā darbojas kā iestādes, to uzskatīšana par tādām, kas ir atbrīvotas no nodokļu maksāšanas, minētajos gadījumos izraisītu nozīmīgu konkurences izkropļojumu. Šī iemesla dēļ tās no pievienotās vērtības nodokļa viedokļa ir uzskatāmas par nodokļu maksātājām.

(1) OV L 145, 1. lpp.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 209/33

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de Murcia (Spānija) 2008. gada 19. jūnija rīkojumu — María Julia Zurita García/Delegado del Gobierno en la Región de Murcia

(Lieta C-261/08)

(2008/C 209/49)

Tiesvedības valoda — spāņu

Iesniedzējtiesa

Tribunal Superior de Justicia de Murcia

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: María Julia Zurita García

Atbildētājs: Delegado del Gobierno en la Región de Murcia

Prejudiciālais jautājums

Vai saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, it īpaši tā 62. panta 1. punktu un 2. punkta a) apakšpunktu, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulu (EK) Nr. 562/2006 (1), ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss), it īpaši tās 5., 11. un 13. pantu: iepriekš minētās tiesību normas jāinterpretē tādējādi, ka tās nepieļauj tādu tiesisko regulējumu kā šajā valstī un to interpretējošo judikatūru, kas ļauj “trešās valsts valstspiederīgā”, kuram nav dokumenta, kas ļauj ieceļot un uzturēties Eiropas Savienības teritorijā, izraidīšanu aizstāt ar naudas sodu?

(1) OV L 105, 1. lpp.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 197/12

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Conseil d'État (Francija) 2008. gada 21. maija rīkojumu — Société Zeturf Ltd/Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche, Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer et des Collectivités territoriales, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi — Persona, kas iestājusies lietā: G.I.E. Pari Mutuel Urbain (PMU)

(Lieta C-212/08)

(2008/C 197/20)

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Conseil d'État

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Société Zeturf Ltd

Atbildētāji: Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche, Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer et des Collectivités territoriales, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi

Prejudiciālie jautājumi

1) Vai Eiropas Kopienu dibināšanas līguma 49. un 50. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurš paredz ekskluzīvu sistēmu derībām ārpus hipodromiem par zirgu skriešanās sacīkstēm par labu vienai bezpeļņas sabiedrībai, ja šķiet, ka tā var garantēt mērķa cīnīties pret noziedzību un aizsargāt sabiedrisko kārtību, sasniegšanu efektīvākā veidā, nekā tas būtu iespējams ar mazāk ierobežojošiem līdzekļiem, un kuru papildina šīs sabiedrības dinamiska komerciālā politika, lai neitralizētu nelicenzētu azartspēļu sistēmu rašanos, kā arī novirzītu derību slēdzējus, lai tie izmantotu likumīgu piedāvājumu, kas līdz ar to pilnībā neatbilst mērķim samazināt azartspēļu iespējas?
4)

Vai Muitas kodekss, īstenošanas noteikumi un Sestā PVN direktīva ir jāinterpretē tādējādi, ka to izpratnē dalībvalsts, kurā ir atklāts preču prettiesisks imports TIR pārvadājumā laikā, muitas iestāžu kompetencē ir uzlikt muitas nodevu, akcīzes nodokli un PVN pārvadājumam, attiecībā uz kuru citas dalībvalsts, kurā notika prettiesisks imports Kopienā, iestādes neatklāja pārkāpumu un līdz ar to, neuzlika muitas nodevu, akcīzes nodokli un PVN (skat. Muitas kodeksa 215. pantu, lasot to kopsakarā ar kodeksa 217. pantu, īstenošanas noteikumu 454. panta 2. un 3. punktu un Sestās PVN direktīvas 7. pantu)?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 183/12

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) 2008. gada 25. aprīļa rīkojumu — Kloosterboer Services BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Laan op Zuid

(Lieta C-173/08)

(2008/C 183/24)

Tiesvedības valoda — holandiešu

Iesniedzējtiesa

Gerechtshof te Amsterdam

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Kloosterboer Services BV

Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Laan op Zuid

Prejudiciālie jautājumi

1) Vai Komisijas 2004. gada 1. marta Regula (EK) Nr. 384/2004 par dažu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā (1) ir spēkā, ciktāl atbilstoši šai regulai Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 8414 59 30 ietilpst 2.7. punktā (2) raksturotās preces?

2) Ja regula nav spēkā, vai Kopējo muitas tarifu var interpretēt tādējādi, ka šīs preces kā “8471. pozīcijā minēto iekārtu daļas un piederumi” tiek klasificētas apakšpozīcijā 8473 30 90?

(1) OV L 64, 21. lpp.

(2) Preces sastāv no divām daļām: no tā sauktā Heatsink (radiatora) un no ventilatora, kas ir pastāvīgi savienoti un tādējādi veido vienu veselumu.
2)

Apstiprinošas atbildes gadījumā uz pirmo jautājumu, vai gadījumā, ja valsts tiesiskajā regulējumā, kas pastāvēja pirms stājās spēkā Direktīva 1999/70/EK, pastāvēja Pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkta izpratnē tāda pati tiesību norma kā šajā strīdā izskatāmais Likuma Nr. 2112/1920 8. panta 3. punkts, tādas tiesību normas pieņemšana, īstenojot pamatnolīgumu, kāda tiek apstrīdēta apstrīd šajā lietā (Prezidenta dekrēta Nr. 164/2004 11. pants), nepieņemami samazina vispārējo aizsardzību, kas piešķirta darba ņēmējiem, ar kuriem atbilstoši valsts tiesībām ir noslēgts līgums uz noteiktu laiku Pamatnolīguma 8. panta 1. un 3. punkta nozīmē, ja: a) attiecīgais tiesību pasākums, kas ievieš pamatnolīgumu, tika pieņemts pēc Direktīvas 1999/70/EK transponēšanas termiņa beigām, bet kura rationae temporis iekļaujas tikai tie darba līgumi un attiecības, kas noslēgtas uz noteiktu laiku, kuras pastāvēja direktīvas spēkā stāšanās laikā vai kuras beidzās noteiktā laika periodā pirms tā stājās spēkā, bet pēc tam, kad bija beidzies direktīvas transponēšanas termiņš, savukārt, ekvivalentās tiesību normas, kuras pastāvēja iepriekš, neparedz ierobežotu piemērošanu laikā un tās ir attiecināmas uz viesiem darba līgumiem uz noteiktu laiku, kas tika noslēgti, pildīti vai beidzās dienā, kad spēkā stājās Direktīva 1999/70/EK un kad beidzās tās transponēšanas termiņš; b) šis tiesību pasākums, kas ir vērsts uz to, lai ieviestu pamatnolīgumu, ir piemērojams tikai uz tiem darba līgumiem uz noteiktu laiku, kurus, lai tos atbilstoši iepriekš minētā tiesību pasākumam uzskatītu par secīgiem, vienlaicīgi ir jāatbilst šādiem priekšnosacījumiem: i) laika periods, kas pastāv starp to noslēgšanām, nevar nepārsniegt trīs mēnešus; un papildus ii) to kopējam ilgumam ir jābūt vismaz divdesmit četri mēneši, sākot no brīža, kad stājās spēkā šis tiesību pasākums, neatkarīgi no tā cik reizes līgums tiek atjaunots, vai arī līgumu kopējais nodarbinātības laiks, divdesmit četru mēnešu laika periodā kopš tika noslēgts sākotnējais līgums, ir vismaz astoņpadsmit mēnešu garumā tādā gadījumā, ja sākotnējais līgums ir vismaz trīs reizes atjaunots, bet, savukārt, iepriekš pastāvējušās ekvivalentās tiesību normas neparedz šādus priekšnosacījumus un atšķirīgi iekļauj visus darba līgumus, kuri noslēgti uz noteiktu laiku (secīgos), neatkarīgi no nodarbinātības minimālā laika perioda un no minimālā līgumu atjaunošanas skaita; c) attiecīgais tiesību pasākums, kas ir vērsts uz to, lai piemērotu pamatnolīgumu, attiecībā uz darba ņēmēju uz noteiktu laiku aizsardzību saistībā ar to, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu atbilstoši pamanolīgumam, paredz ka tiesiskās sekas, proti, ka darba līgumus, kuri noslēgti uz noteiktu laiku, atzīst par līgumiem, kas noslēgti uz nenoteiktu laiku, iestājas sākot no dekrēta spēkā stāšanās brīža (ex nunc), savukārt, iepriekš pastāvējušās ekvivalentās tiesību normas paredz, ka līgumus uz noteiktu laiku var kvalificēt par līgumiem uz nenoteiktu laiku, sākot no brīža, kad tas tika pirmo reizi noslēgts (ex tunc )?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 171/26

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Dioikitiko Efeteio Thessalonikis (Grieķija) 2008. gada 28. aprīļa rīkojumu — Maria Kastrinaki/Panepistimiako Geniko Nosokomeio Thessalonikis ACHEPA

(Lieta C-186/08)

(2008/C 171/39)

Tiesvedības valoda — grieķu

Iesniedzējtiesa

Dioikitiko Efeteio Thessalonikis

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Maria Kastrinaki

Atbildētāja: Panepistimiako Geniko Nosokomeio Thessalonikis ACHEPA

Prejudiciālie jautājumi

Vai kompetentajām iestādēm ir tiesības saskaņā ar Direktīvas 89/48/ΕEK noteikumiem — kā tie Grieķijas tiesiskajā regulējumā tika transponēti ar Starpministriju lēmumu Nr. Α4/4112/247/1992 –, interpretējot to atbilstoši Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 39. panta 1. punktam, 40. panta 1. punktam, 43. pantam, 47. panta 1. punktam, 49. pantam un 55. pantam, liegt dalībvalsts pilsonim, kurš ir ieguvis tādu diplomu, uz kuru ir piemērojama Direktīva, un kuru saskaņā ar darba līgumu uz nenoteiktu laiku, kas noslēgts atbilstoši privāttiesībām, nodarbina publisko tiesību juridiska persona un kuram, pirmkārt, izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes ir izsniegušas atļauju izmantot attiecīgo diplomu, un, otrkārt, uzņemošās dalībvalsts kompetentās iestādes ir piešķīrušas licenci veikt profesionālo darbību saskaņā ar Direktīvas 89/48/ΕEK noteikumiem — kā tie Grieķijas tiesiskajā regulējumā tika transponēti ar Starpministriju lēmumu Nr. Α4/4112/247/1992 –, turpināt karjeru — skatoties no amata līmeņa un atalgojuma apmēra, proti, attiecīgi ieceļot to par valsts ierēdni, par kuru var kļūt, ja ir iegūta augstākā izglītība, kā rezultātā maksājot tam attiecīgu atalgojumu –, pamatojoties vienīgi uz to, ka nevar atzīt izcelsmes valstī iegūtā diploma akadēmisko līdzvērtību, jo daļa no mācībām — saskaņā ar franšīzes līgumu — tika pabeigtas uzņemošās dalībvalsts privātā mācību iestādē, kura nav atzīta par izglītības iestādi atbilstoši tās vispārējiem tiesību noteikumiem?
1)

Vai tāda dalībvalsts pilsoņa gadījumā, kurš uzrāda diplomu, uz kuru kā tādu attiecas Direktīva 89/48/ΕEK, un kuru ir nodarbinājusi publisko tiesību juridiska persona un kurš, saskaņā ar darba līgumu uz nenoteiktu laiku, kas noslēgts atbilstoši privāttiesībām, strādā šajā uzņemošajā dalībvalstī reglamentētā profesijā, kā arī no amata pakāpes un atalgojuma lieluma aspekta ir sasniedzis progresu savā karjerā, izmantojot šo diplomu, kompetentās valsts iestādes ir tiesīgas šīs direktīvas 1., 2., 3. un 4. panta nozīmē, interpretējot tos atbilstoši Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 149. un 150. pantam, liegt šai personai tiesības veikt šādu profesionālo darbību, pamatojoties tikai uz to, ka šīs uzņemošās dalībvalsts iestādes nav tiesīgas atzīt akadēmisko līdzvērtību tādam diplomam, kas tika iesniegts ar mērķi noteikt šādam diplomam atbilstīgu amata kategoriju un atalgojuma līmeni, balstoties tikai uz to, ka minēto diplomu izcelsmes dalībvalsts iestāde izsniedza pēc tādas izglītības iegūšanas, kuras lielākā daļa — saskaņā ar franšīzes līgumu — tika pabeigta uzņemošās dalībvalsts iestādē, kura, neskatoties uz to, ka tā brīvi darbojas uzņemošajā dalībvalstī, nav atzīta par izglītības iestādi atbilstoši tās vispārējiem tiesību noteikumiem?
2)

Vai Regulas (EK) Nr. 384/96 13. pantu attiecībā uz antidempinga regulējuma apiešanu apvienojumā ar Kopienu Muitas kodeksa (Regula (EEK) Nr. 2913/92) 114. pantu un turpmākajiem pantiem attiecībā uz ievešanu pārstrādei, un 202., 204., 212. un 214. pantu attiecībā uz muitas parāda rašanos var interpretēt tādā nozīmē, ka no antidempinga maksājuma nav atbrīvota tāda prece, kuru persona no tādas izcelsmes valsts, uz kuru netiek attiecināts antidempinga maksājums, iepriekš iegādājusies no personas, kura ir no tādas izcelsmes valsts, uz kuru šis pasākums tiek attiecināts, un kura nekādā veidā nav tikusi izmainīta un kura no sākuma uz pagaidu laiku tiek ievesta Kopienā, izmantojot ievešanas pārstrādei režīmu, lai pēc tam attiecīgi pārstrādāto preci atkal ievestu, bet uz pagaidu laiku, proti, uz dažām stundām, un tad to nekavējoties pārdod tai pašai Kopienu dalībvalsts sabiedrībai, kura veica ievešanu pārstrādei?
—

atzīt, ka, paturot spēkā nodokļu tiesību aktus, kuros noteikts nodoklis visiem ienākumiem no loterijām, spēlēm un derībām, kas organizētas ārpus Spānijas Karalistes, lai gan ienākumi no loterijām, spēlēm un derībām, kas organizētas Spānijas Karalistē, ir atbrīvoti no ienākuma nodokļa, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir saskaņā ar Kopienu tiesībām un it īpaši EKL 49. pantu un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 36. pantu;
b)

Vai no šī lojālas sadarbības principa var secināt, ka dalībvalstis savstarpēji nedrīkst apgrūtināt to valsts pārvaldes iestāžu darbību vai pat izjaukt to, un vai tas it īpaši ir spēkā saistībā ar to attiecīgajiem lēmumiem par kodolelektrostaciju plānošanu, būvniecību un darbību šo valstu teritorijā?
4.

Savā iepriekš minētajā prasībā Komisija Tiesai izvirza šādus prasījumus, proti, pirmkārt, konstatēt, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi Tiesas 2006. gada 26. oktobrī pasludināto sprieduma lietā C-65/05 un ka līdz ar to tā nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar EKL 28., 43 un 49. pantu Direktīvas 98/34/EK 8. pantu, un, otrkārt, ierosināt Tiesai uzlikt pienākumu Grieķijas Republikai samaksāt Komisijai: — kavējuma naudu EUR 31 798,80 apmērā par katru lietā C-65/05 pieņemtā sprieduma izpildes kavējuma dienu, sākot no brīža, kad tiks pieņemts spriedums šajā lietā, līdz brīdim, kad tiks izpildīts spriedums lietā C-65/05; — naudas sodu EUR 9 636 apmērā par katru dienu, sākot no dienas, kad tika pieņemts spriedums lietā C-65/05, līdz brīdim, kad tiks pieņemts spriedums šajā lietā, vai līdz brīdim, kad tiks izpildīts spriedums lietā C-65/05, ja tas notiktu ātrāk.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 107/20

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Court of Appeal (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) 2008. gada 21. februāra rīkojumu — The Queen pēc Christopher Mellor pieteikuma/Secretary of State for Communities and Local Government

(Lieta C-75/08)

(2008/C 107/31)

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal (Civil Division)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Christopher Mellor

Atbildētājs: Secretary of State for Communities and Local Government

Prejudiciālie jautājumi

1) Vai saskaņā ar Padomes Direktīvas 85/337/EEK (1), ar grozījumiem, kas paredzēti direktīvās 97/11/EK (2) un 2003/35/EK (3) (turpmāk tekstā — “Direktīva”) 4. pantu sabiedrisku iemeslu dēļ jārada iespējas noteikt, ka attiecībā uz II pielikuma projektu nav nepieciešams pakļaut projektu vērtējumam atbilstoši Direktīvas 5.-10. pantam?

2) Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, vai šī prasība ir ievērota Secretary of State2006. gada 4. decembra vēstulē?

3) Ja atbilde uz 2. jautājumu ir noliedzoša, kāds šajā kontekstā ir pienākuma norādīt pamatojumu apmērs?

(1) Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīva 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.).

(2) OV L 73, 5. lpp.

(3) Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīva 2003/35/EK ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EEK un 96/61/EK (OV L 156, 17. lpp.).
1)

Vai 1980. gada 20. oktobra Direktīvas 80/987 (1) 3. un 4. pants — tiktāl, ciktāl tie paredz apmaksu darbinieku prasībām attiecībā uz darba samaksu — atļauj šādām prasībām, kad tās kļūst par piedzenamām no garantijas iestādes, atņemt to sākotnējo — prasību attiecībā uz darba samaksu — raksturu un tās pārkvalificēt par sociālā nodrošinājuma prasībām tikai tāpēc, ka to apmaksu dalībvalsts ir deleģējusi sociālā nodrošinājuma iestādei, un tādēļ atļauj jēdzienu “darba samaksa” valsts tiesībās aizstāt ar jēdzienu “sociālā nodrošinājuma pabalsts”?