ĢENERĀLADVOKĀTA DAMASO RUISA-HARABO KOLOMERA [DÁMASO RUIZ‑JARABO COLOMER] SECINĀJUMI,

sniegti 2004. gada 15. janvārī ( )

Lieta C‑216/02

Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen

pret

Burgenländische Landesregierung

[Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu]

Preču brīva aprite – Lēmums 92/353/EEK – Kopienas iekšējā tirdzniecība ar zirgu dzimtas dzīvniekiem – 2. panta 2. punkta pirmais ievilkums – Organizāciju un apvienību, kas uztur vai veido reģistrēto zirgu dzimtas dzīvnieku ciltsgrāmatas, apstiprināšanas vai atzīšanas procedūra – Pastāvošas organizācijas vai apvienības tiesības

1. Verwaltungsgerichtshof, kas ir Austrijas administratīvā tiesa, saskaņā ar EKL 234. pantu uzdeva Tiesai divus prejudiciālus jautājumus saistībā ar to, kā interpretēt Komisijas 1992. gada 11. jūnija Lēmumu 92/353/EEK, kas nosaka apstiprināšanas vai atzīšanas kritērijus organizācijām un apvienībām, kas ved [uztur] vai veido reģistrēto zirgu dzimtas dzīvnieku ciltsgrāmatas ( ), konkrēti – tā 2. panta 2. punkta pirmo ievilkumu.

Šī tiesa pēc būtības vēlas noskaidrot, vai šī norma piešķir dalībvalstī oficiāli atzītai organizācijai, kas uztur reģistrētu zirgu dzimtas dzīvnieku ciltsgrāmatas, tiesības prasīt, lai kompetentās iestādes atteiktu citas organizācijas atzīšanu, ja pretējā gadījumā tiktu apdraudēta šķirnes saglabāšana vai šīs organizācijas darbība un šķirnes pilnveidošanas vai selekcijas programma. Turklāt tā jautā, vai norma iestājas pret to, ka jaunas organizācijas apstiprināšanas procedūrā pastāvošajām organizācijām ir vienīgi tiesības tikt uzklausītām, bet ne tiesības piešķirto atzīšanu apstrīdēt tiesas ceļā.

I – Prāvas rašanās fakti

2. Prasītāja pamata prāvā – Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen – kopš 1997. gada 14. augusta Burgenlandes [Burgenland] federālajā zemē ir atzīta kā Šetlandes salu poniju audzētāju organizācija saskaņā ar Burgenlandes 1995. gada 2. marta Likumu par dzīvnieku audzēšanu (Burgenländisches Tierzuchtgesetz).

3. 1997. gadā Österreichischer Shetlandponyzuchtverband pieprasīja minētās federālās zemes iestādēm tās atzīšanu par Šetlandes salu poniju audzētāju organizāciju.

Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen tika uzklausīta šajā sakarā uzsāktā administratīvā procesa ietvaros un izteicās pret atzīšanu, balstoties uz to, ka tas varētu apdraudēt šķirnes saglabāšanu, kā arī tās kā pastāvošas organizācijas darbību un šķirnes pilnveidošanas vai selekcijas programmu, kā arī to, ka atšķirībā no jaunās organizācijas tās apvienība ievērojot izcelsmes ciltsgrāmatas principus.

4. 2001. gada 30. aprīlī saskaņā ar minētā likuma 9. pantu Burgenlandes federālās zemes varasiestādes atzina Österreichischer Shetlandponyzuchtverband kā organizāciju, kas audzē Šetlandes salu ponijus atbilstoši noteiktai zooloģiskajai programmai desmit gadu periodam. Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen pret šo lēmumu cēla prasību Verwaltungsgerichtshof.

5. Pamata prāvā atbildētāju statusā esošās varasiestādes apgalvoja, ka pret Österreichischer Shetlandponyzuchtverband atzīšanu par audzētāju organizāciju Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen neesot pat tiesību celt prasību Verwaltungsgerichtshof, jo tā neesot bijusi puse uzsāktajā apstiprināšanas procesā un tādēļ tai neesot juridiski piešķirtu tiesību.

II – Atbilstošās valsts tiesību normas

6. Šādu organizāciju atzīšanas kārtība ir noteikta Likuma par dzīvnieku audzēšanu 9. pantā. Saskaņā ar tā 1. punktu federālās zemes valdība to piešķir vienīgi, ja tiek izpildītas zināmas prasības.

7. Atbilstoši valsts tiesas sniegtajām ziņām šajā gadījumā piemēro 9. panta 3. un 5. punktu, kuru redakcija ir šāda:

“3) Audzētāju apvienības, kuru darbība un ģeogrāfiskais izvietojums pilnībā vai daļēji sakrīt ar 2. daļas 5. apakšpunkta a) apakšpunktā norādīto, tiek uzklausītas atzīšanas procedūras ietvaros.

[..]

5) Ja attiecībā uz kādu šķirni jau pastāv viena vai vairākas atzītas audzētāju organizācijas, zemes (Land) valdība drīkst atteikt jaunas audzētāju organizācijas atzīšanu, ja šī organizācija var apdraudēt šķirnes saglabāšanu vai jau pastāvošas organizācijas zootehniskās programmas īstenošanu.”

8. Verwaltungsgerichtshof atzīst, ka līdz šim tai nekad nav bijis jāpiemēro Likuma par dzīvnieku audzēšanu 9. panta 3. punkts. Tomēr atbilstoši tās pastāvīgajai judikatūrai attiecībā uz citiem tiesību aktiem noteikums, kas piešķir kādai personai vienīgi tiesības tikt uzklausītai administratīvā procesa ietvaros, nenozīmē, ka šāda persona varētu būt puse minētajā administratīvajā procesā, un tādējādi tai nav nedz tiesību prasīt, lai iestādes pieņemtu noteikta satura lēmumu, nedz tiesību to vēlāk pārsūdzēt ( ).

Saskaņā ar valsts tiesību aktiem Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen pamata prāvā celtā prasība būtu noraidāma, neizvērtējot jautājumu par to, vai Österreichischer Shetlandponyzuchtverband atzīšana par audzētāju organizāciju apdraud šķirnes saglabāšanu vai prasītājas pamata prāvā zootehnisko programmu.

9. Lai precizētu uzdotajiem jautājumiem atbilstošās tiesību normas, Tiesa ir uzdevusi dažādus jautājumus iesniedzējtiesā izskatāmās lietas dalībniekiem, Austrijas valdībai un lietas dalībniekiem, kas iestājās lietā rakstveida procesā.

10. Pirmkārt, tika vaicāts, vai Likuma par dzīvnieku audzēšanu 9. pantā lietotais jēdziens “audzētāju organizācija” atbilst [jēdzienam] “organizācija vai apvienība, kas uztur vai veido ciltsgrāmatu” Lēmuma 92/353 2. panta nozīmē un vai zirgu dzimtas dzīvnieku audzētāju organizācijai, lai saņemtu valsts iestāžu atzīšanu, jāuztur vai jāveido ciltsgrāmata vai atsevišķa nodaļa attiecībā uz katru šķirni.

Gan prasītāja pamata prāvā, gan Austrijas valdība uz abiem jautājuma punktiem atbildēja apstiprinoši.

11. Turpinājumā tām tika vaicāts, vai gadījumā, ja kādā dalībvalstī saistībā ar vienu un to pašu zirgu dzimtas dzīvnieku šķirni jau pastāv viena vai vairākas apstiprinātas vai atzītas organizācijas vai apvienības, katra no tām drīkst patstāvīgi uzturēt vai izveidot šīs šķirnes ciltsgrāmatu, ievērojot nosacījumu, ka jāievēro izcelsmes ciltsgrāmatu uzturošās organizācijas izstrādātie principi.

Prasītāja apgalvo, ka Austrijas tiesību aktos, kas pieņemti, lai ieviestu Direktīvu 90/427, neesot transponēts tās 4. panta 1. punkts, saskaņā ar kuru audzētāju organizācijām, kas lūdz tikt atzītas vai apstiprinātas, ir jāievēro principi, kurus izstrādājusi šķirnes izcelsmes ciltsgrāmatu uzturošā organizācija ( ). Turklāt neesot transponēts arī Lēmuma 92/353 2. panta 2. punkta otrais ievilkums. Sekojoši tā apstiprināja, ka organizācija, kuras atzīšanu tas vēlas apstrīdēt, neievēro šajā grāmatā iedibināto kārtību, reģistrēdama dzīvniekus pēc atšķirīgiem kritērijiem.

Österreichischer Shetlandponyzuchtverband atzina, ka ikvienai organizācijai un apvienībai Lēmuma 92/353 2. panta nozīmē ir pienākums uzturēt ciltsgrāmatu atsevišķi katrai šķirnei. Austrijas valdība un Komisija piebilda, ka ir jāievēro šķirnes izcelsmes ciltsgrāmatu uzturošās organizācijas iedibinātā kārtība.

12. Visbeidzot, tika vaicāts, vai apstākļos, kad divu vai vairāku audzētāju apvienību darbība un ģeogrāfiskais izvietojums pilnībā vai daļēji pārklājas, tās sacenšas, lai iesaistītu audzētājus savās šķirnes pilnveidošanas, selekcijas vai saglabāšanas programmās, un vai šo atzīto organizāciju darbībai tiek sniegts valsts vai Kopienas tiesību aktos paredzēts atbalsts.

Uz jautājuma pirmo daļu prasītāja atbildēja apstiprinoši, izsakot bažas saistībā ar problēmu, kas izriet no vairāku audzētāju apvienību atzīšanas attiecībā uz tik mazskaitlīgu šķirni kā Šetlandes salu poniji, kas liek nodalīt zināmu skaitu vaislas ērzeļu un ķēvju un palielina radniecīgu indivīdu pārošanas draudus. Jautājumā par atbalsta izmantošanas iespējām tā norādīja, ka Austrijā tiek īstenoti vispārīgi lauksaimniecības atbalsta pasākumi, kurus var izmantot ikviena juridiska persona.

Österreichischer Shetlandponyzuchtverband apgalvoja, ka ir iespējama konkurence starp audzētāju organizācijām, kuru darbības joma aprobežojas ar federālās zemes teritoriju, kā arī to, ka tās var saņemt zināma veida atbalstu.

Austrijas valdība un Komisija ir apstiprinājušas konkurences iespējamību organizāciju starpā. Jautājumā par atbalsta pasākumiem pirmā noliedza to esamību, turpretim otra darīja zināmu, ka atbilstoši Kopienas Vadlīniju attiecībā uz valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē ( ) 15. punktam pati Komisija ir sankcionējusi atbalsta pasākumus Kopienas ganāmpulka ģenētiskā materiāla kvalitātes uzturēšanas un uzlabošanas sekmēšanai, un šis atbalsts nozarei, tostarp zirgu šķirnēm, izpaužas kā maksājumi, ar ko līdz pat 100 % apmērā sedzami administratīvie izdevumi saistībā ar ciltsgrāmatu izveidi un uzturēšanu un līdz pat 40 % apmērā ? izdevumi saistībā ar subsidējamiem ieguldījumiem dzīvnieku pavairošanas centros un novatorisku tehnoloģiju vai metožu ieviešanai dzīvnieku audzēšanas jomā.

III – Prejudiciālie jautājumi

13. Pirms pamata prāvas izspriešanas Verwaltungsgerichtshof lūdza Tiesai pieņemt prejudiciālu nolēmumu šādos jautājumos:

“1) Vai [..] Lēmuma 92/353 [..] 2. panta 2. punkta pirmais ievilkums piešķir pastāvošai organizācijai vai apvienībai tiesības prasīt, lai kompetentā iestāde atteiktu jaunas organizācijas (jaunas apvienības) atzīšanu, ja jaunas organizācijas (apvienības) atzīšana apdraud šķirnes saglabāšanu vai jau pastāvošas organizācijas vai apvienības darbību un tās šķirnes pilnveidošanas vai selekcijas programmu?

2) Vai pirmajā jautājumā minētā Lēmuma 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts iestājas pret valsts noteikuma piemērošanu, kas:

a) piešķir jau pastāvošai organizācijai vai apvienībai tikai tiesības tikt uzklausītai kompetentajā iestādē jaunas organizācijas (apvienības) atzīšanas procedūras ietvaros, bet ne tiesības prasīt jaunas organizācijas (apvienības) atzīšanas atteikšanu, jo tā apdraud šķirnes saglabāšanu vai tās darbību un šķirnes pilnveidošanas un selekcijas programmu [..], un

b) neatzīst jau pastāvošas organizācijas vai apvienības tiesības pārsūdzēt tiesā (Verwaltungsgerichtshof) atzīšanu, neskatoties uz šīs organizācijas vai apvienības iesniegtajiem pretargumentiem?”

IV – Kopienu tiesiskais regulējums

14. 1990. gada 26. jūnijā Padome pieņēma Direktīvu 90/427/EEK par zootehniskajiem un ģenealoģiskajiem nosacījumiem, kas regulē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar zirgu dzimtas dzīvniekiem ( ), un kuras mērķis ir noteikt to tirdzniecības kārtību, lai nodrošinātu audzēšanas racionālu attīstību un paaugstinātu nozares ražību.

Preambulas apsvērumos ir uzsvērts, ka atšķirības attiecībā uz ierakstiem ciltsgrāmatās rada šķēršļus tirdzniecībai Kopienā, kuras liberalizācija prasa turpmāku saskaņošanu īpaši šajā ziņā ( ).

15. Direktīvas 4. panta 2. punktā Komisijai noteikts pienākums saskaņā ar 1. punktā izklāstītajiem principiem noteikt:

“a) kritērijus to organizāciju un apvienību apstiprināšanai vai atzīšanai, kuras ved [uztur] vai veido ciltsgrāmatas; [...].”

16. 1992. gada 11. jūnijā Komisija pieņēma Lēmumu 92/353, kas paredzēts, lai ieviestu jo īpaši minētās direktīvas 4. panta 2. punkta a) apakšpunktu. Tā 2. pantā noteikts:

“1. Attiecīgajām dalībvalsts iestādēm jāpiešķir oficiāls apstiprinājums vai atzīšana jebkurai organizācijai vai apvienībai, kas ved [uztur] vai veido ciltsgrāmatu, paredzot, ka tā atbilst nosacījumiem, kas izklāstīti pielikumā.

2. Tomēr dalībvalstī, kurā jau ir viena vai vairākas oficiāli apstiprinātas vai atzītas organizācijas vai apvienības attiecībā uz konkrēto šķirni, šīs dalībvalsts iestādes var atteikt jaunas organizācijas vai apvienības atzīšanu:

– ja tas apdraud šķirnes saglabāšanu vai pakļauj briesmām pastāvošās organizācijas vai apvienības darbību vai pilnveidošanas vai selekcijas programmu, [vai]

– ja šīs šķirnes zirgu dzimtas dzīvniekus var reģistrēt īpašā ciltsgrāmatas nodaļā, kuru ved [uztur] organizācija vai apvienība, kas īpaši šai nodaļai piemēro principus, ko saskaņā ar pielikuma 3. punkta b) apakšpunktu izstrādājusi organizācija vai apvienība, kas ved [uztur] šīs šķirnes izcelsmes ciltsgrāmatu.

3. Dalībvalstis informē Komisiju par visiem oficiālajiem apstiprinājuma vai atzīšanas piešķīrumiem, kā arī par atteikumiem.

4. Ja dalībvalstī ir atteikts kādas organizācijas vai apvienības oficiāls apstiprinājums vai atzīšana, atteikuma iemesli rakstiski jāpaziņo apvienībai vai organizācijai.”

V – Tiesvedība Tiesā

17. Tiesas Statūtu 23. pantā noteiktajā termiņā rakstveida apsvērumus šajā tiesvedībā iesniedza Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen, kas ir prasītāja pamata prāvā, Austrijas valdība un Komisija.

2003. gada 4. decembra tiesas sēdē nolūkā sniegt mutvārdu paskaidrojumus piedalījās Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen pārstāvis un Komisijas pārstāvis.

VI – Pirmais prejudiciālais jautājums

18. Austrijas tiesa vēlas noskaidrot, pirmkārt, vai ar Lēmuma 92/353 2. panta 2. punkta pirmo ievilkumu organizācijai, kas uztur reģistrētu zirgu dzimtas dzīvnieku ciltsgrāmatas, apstākļos, kad kāda jauna organizācija vai apvienība lūdz tikt oficiāli atzīta, piešķir tiesības lūgt kompetentās iestādes pieņemt lēmumu par atteikumu, ja ir izpildīts kāds no šajā normā paredzētajiem nosacījumiem.

A – Iesniegtie apsvērumi

19. Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen aicina Tiesu uz šo jautājumu atbildēt apstiprinoši. Tā apgalvo, ka Lēmuma 92/353 2. panta 2. punkta pirmais un otrais ievilkums esot formulēts precīzi un bez nosacījumiem, un tādēļ tam varot būt tieša iedarbība par labu privātpersonām. Pēc tās domām darbības vārds “var” attiecībā pret dalībvalstīm esot jāinterpretē tādējādi, ka, pastāvot atzīšanas atteikuma pamatam, pastāvošai apvienībai esot tiesības pieprasīt valsts iestādēm atteikt jaunas organizācijas apstiprināšanu. Būtu bezjēdzīgi dalībvalstīm ļaut izmantot novērtējuma tiesības, kādas tās acīmredzami īsteno attiecībā uz atzīšanu, vienlaicīgi nepiešķirot pastāvošajām organizācijām juridiski nodrošinātas tiesības apstrīdēt apstiprināšanu.

20. Austrijas valdība uzskata, ka Lēmuma 92/353 2. panta 2. punkta pirmā ievilkuma mērķis esot nodrošināt, ka audzētāju organizāciju pieteikumus to oficiālai atzīšanai valsts iestādes izskatītu patstāvīgi un ievērojot objektīvus, iepriekš noteiktus kritērijus, nevis prasītājas pamata prāvā apgalvoto konkurentu interešu aizsardzībai. Ņemot vērā, ka šī Kopienu tiesību norma ir pareizi transponēta Austrijas tiesībās ar Likumu par dzīvnieku audzēšanu, konkrēti tā 9. panta 5. punktu, nav vajadzības vaicāt par tās tiešo piemērojamību. Katrā ziņā tās noteikumi nav nedz beznosacījuma, nedz pietiekami precīzi un tādēļ privātpersonas uz tiem tiesā atsaukties nevar.

21. Savukārt Komisija apgalvo, ka, izpildot Lēmuma 92/353 2. panta 2. punkta pirmajā un otrajā ievilkumā izvirzītos nosacījumus, dalībvalstu kompetentās iestādes tiekot atbrīvotas no tās pašas normas 1. punktā noteiktā pienākuma atzīt ikvienu jaunu organizāciju vai apvienību. Tādējādi ar to tām tiek piešķirta diskrecionārā vara atteikt atzīšanu, nenosakot pienākumu to atteikt, un tādēļ pastāvošās organizācijas neesot apveltītas ar tiesībām apstrīdēt šāda lēmuma pieņemšanu.

Tiesas sēdē tā paskaidroja, ka gan Direktīvu 90/427, gan Lēmumu 92/353 pieņēma nolūkā sekmēt tādu valsts iestāžu atzītu apvienību un organizāciju izveidi, kas uztur zirgu dzimtas dzīvnieku ciltsgrāmatu, ievērojot izcelsmes ciltsgrāmatas uzturošās apvienības vai organizācijas izstrādātos principus, lai izskaustu reģistrācijā esošās atšķirības.

B – Jautājuma analīze

22. Piekrītu Austrijas valdībai un Komisijai, ka atbildei uz šo prejudiciālo jautājumu jābūt noliedzošai.

23. Audzētāju organizācijas un apvienības pilda ļoti svarīgu lomu Direktīvas 90/427 iecerē, jo preambulas apsvērumos ir minēts, ka apmierinoši rezultāti šajā sakarā lielā mērā ir atkarīgi no ciltsgrāmatās, ko uztur oficiālas iestādes vai oficiāli atzītas organizācijas vai apvienības, reģistrēto zirgu dzimtas dzīvnieku izmantošanas. Tieši tāpēc arī Padome lika Komisijai noteikt kritērijus šī veida organizāciju un apvienību apstiprināšanai, tām kā pamatnosacījumu izvirzot to principu ievērošanu, ko izstrādājusi šķirnes izcelsmes ciltsgrāmatu uzturošā organizācija vai apvienība.

24. Komisija šo uzdevumu izpildīja, pieņemot Lēmumu 92/353, kura 2. panta 2. punkta pirmais ievilkums pēc Verwaltungsgerichtshof lūguma tagad ir jāinterpretē.

25. Šā lēmuma 2. panta 1. punktā kā vispārīgs noteikums tiek paredzēts, ka katras dalībvalsts attiecīgajām iestādēm jāpiešķir oficiāls apstiprinājums vai atzīšana jebkurai organizācijai vai apvienībai, kas uztur vai veido ciltsgrāmatu, kuras juridiskā adrese atrodas tās valsts teritorijā un kura iesniedz tam attiecīgu pieteikumu, un atbilst pielikumā izklāstītiem nosacījumiem.

26. Tomēr 2. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā ir paredzēta atkāpe no šīs plašās prasības, ļaujot dalībvalstīm, nodrošinot vispārējo interešu aizsardzību, neveikt šo pienākumu. Saskaņā ar šo normu gadījumā, ja tās teritorijā jau ir viena vai vairākas oficiāli apstiprinātas organizācijas vai apvienības attiecībā uz konkrēto šķirni, jaunas organizācijas vai apvienības atzīšanu var atteikt divos gadījumos: ja tas apdraud šķirnes saglabāšanu vai varētu pakļaut briesmām pastāvošās organizācijas vai apvienības darbību, vai pilnveidošanas vai selekcijas programmu.

Kā jau norādīju valsts tiesību aktu iztirzājumam veltītajā sadaļā, Austrijas likumdevējs ir izvēlējies ierobežot savu iestāžu novērtējuma tiesības, Likuma par dzīvnieku audzēšanu 9. panta 5. punktā tām nosakot pienākumu atteikt jaunas organizācijas atzīšanu, ja ir iestājies kāds no abiem priekšnosacījumiem.

27. No dalībvalstīm adresētā Lēmuma 92/353 2. panta redakcijas izriet zināmas tiesības par labu privātpersonām. Tomēr jāatzīmē tas, ka labuma guvēji no normas ir vienīgi jaunās apvienības, kas uztur vai izveido ciltsgrāmatas un kuras, atbilstot prasībām, ir tiesīgas tikt oficiāli atzītas, un tādējādi atteikuma gadījumā var lūgt rakstisku paziņojumu ar izklāstītiem atteikuma iemesliem.

28. Jāpārbauda, vai Lēmuma 92/353 2. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā tiek piešķirtas tiesības jau pastāvošām apvienībām, kā to apgalvo Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen.

29. Kas attiecas uz draudiem, ko jaunā apvienība rada šķirnes saglabāšanai, šāda iespējamība jāanalizē valsts iestādēm, kurām ir vairāk iespēju, ņemot vērā skartās sabiedriskās un privātās intereses, izvērtēt katru konkrēto gadījumu.

30. Jautājumā par pastāvošas apvienības darbības vai pilnveidošanas vai selekcijas programmu apdraudējuma novērtējumu, manuprāt, norma liek valsts iestādēm pirms galīga lēmuma pieņemšanas jautājumā par jaunajiem apstiprināšanas pieteikumiem uzklausīt pastāvošās organizācijas ( ).

31. Bet šī kārtība nenozīmē to, ka pastāvošās organizācijas noraidošs viedoklis atzīšanas jautājumā būtu kompetentajām iestādēm saistošs un liktu pieteikumu noraidīt.

No vienas puses, uz šādu interpretāciju nenorāda nedz normas redakcija, nedz tās mērķis.

No otras puses, to atzīstot, privātām organizācijām tiktu piešķirtas pārmērīgas tiesības tāpēc vien, ka tās tikušas atzītas agrāk. Jāņem vērā jo īpaši tas, ka Kopienu noteikums ir formulēts tādējādi, ka tas ļauj, bet nevis liek dalībvalstīm atteikt jaunas organizācijas apstiprināšanu gadījumā, ja iestājas kāds no abiem paredzētajiem apstākļiem, lai gan pat tā atbilst noteiktajām prasībām. Bez tam pastāvošās organizācijas atrodas pastāvīgā uzraudzībā, jo to oficiāla atzīšana tiek atsaukta gadījumā, ja tās vairs konsekventi neatbilst nosacījumiem, kas tām izvirzīti apstiprināšanas laikā.

32. Ņemot vērā iepriekš izklāstītos iemeslus, uzskatu, ka ar Lēmuma 92/353 2. panta 2. punkta pirmo ievilkumu reģistrētu zirgu dzimtas dzīvnieku ciltsgrāmatu uzturošai organizācijai netiek piešķirtas tiesības citas jaunas organizācijas oficiālas atzīšanas pieprasījuma laikā prasīt, lai kompetentās iestādes pieņemtu lēmumu par atteikumu.

VII – Otrais prejudiciālais jautājums

33. Austrijas tiesa turklāt papildus noskaidro, vai Lēmuma 92/353 2. panta 2. punkta pirmais ievilkums iestājas pret valsts noteikuma piemērošanu, kas, nosakot jaunas audzētāju apvienības oficiālas apstiprināšanas kārtību, pirmkārt, piešķir jau pastāvošām apvienībām vienīgi tiesības tikt uzklausītām, bet ne tiesības prasīt atzīšanas atteikšanu, un, otrkārt, neatzīst to tiesības šādu lēmumu pārsūdzēt, lai gan uzklausīšanas laikā tās sniegušas pretargumentus.

A – Iesniegtie apsvērumi

34. Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen iebilst, ka Kopienu norma ir primāra attiecībā pret Likuma par dzīvnieku audzēšanu 9. panta 3. punktu. Tā kā jaunu organizāciju var apstiprināt, ja tā neapdraud citas jau pastāvošas organizācijas darbību, jāpieņem, ka šīs pēdējās loma procesā ietver publiskajās tiesībās balstītu subjektīvu tiesību prasīt pieņemtā lēmuma kontroli, un šādas tiesības neietver vienkārša iespēja tikt uzklausītam. No tā izriet, ka, lai garantētu Kopienu tiesību aktos noteikto materiāltiesisko stāvokli, ir vajadzīgs, lai jaunas organizācijas atzīšanas procedūrā cita, jau pastāvoša organizācija īstenotu visas procesa dalībniekam piekrītošās tiesības. Pretējā gadījumā dalībvalstīm, nosakot to personu loku, kam ir procesuālās tiesības, būtu liegta iespēja no Kopienas tiesiskā regulējuma izrietošu tiesību izmantošana.

35. Austrijas valdība uzskata, ka valsts procesuālajās tiesībās privātpersonām tiek nodrošinātas iespējas izmantot tiesības, kuras viņām piešķir minētais Kopienas tiesiskais regulējums. No Lēmuma 92/353 2. panta 2. punkta izriet, ka atbilstību noteiktajiem kritērijiem pienākas konstatēt dalībvalstu kompetentajām iestādēm, nepiešķirot konkurentiem tiesības iebilst pret jaunas apvienības atzīšanu. Transponējot šo noteikumu valsts tiesībās, Austrijas likumdevējs esot ne tikai apzinīgi nodrošinājis Kopienas normas ievērošanu, bet arī ņēmis vērā trešo personu intereses, tām piešķirot Lēmuma 92/353 2. pantā neparedzētas tiesības tikt uzklausītām.

36. Komisija uzskata, ka Lēmumā 92/353 trešām personām piešķirtās tiesības tiek ievērotas, pat ja pastāvoša organizācija vienīgi īsteno tiesības tikt uzklausītai jaunas apvienības atzīšanas procedūrā. Tā piebilst, ka kompetence, kuru Padome tai ir piešķīrusi ar Direktīvu 90/427, aprobežojas ar iekšējās tirdzniecības kontekstu un neattiecas uz pastāvošu apvienību iespējām piedalīties administratīvā procesā vai aizstāvēt savas tiesības tiesas ceļā.

B – Jautājuma analīze

37. Konstatēju, ka no Lēmuma 92/353 2. panta 2. punkta pirmā ievilkuma redakcijas neizriet, ka pastāvošās organizācijas īstenotu Austrijas tiesas minētās tiesības. Noteikums aprobežojas ar to apstākļu noteikšanu, kuros dalībvalstis ir tiesīgas atteikt jaunas apvienības oficiālu atzīšanu. Izvērtējums par to, vai iestājies kāds no abiem paredzētajiem apstākļiem, ir atstāts katras valsts kompetento iestāžu ziņā.

38. Šo tiesību piešķiršana nav vajadzīga arī, ņemot vērā tās mērķi. Lēmums 92/353 nosaka kritērijus reģistrētu zirgu dzimtas dzīvnieku ciltsgrāmatas uzturošu apvienību apstiprināšanai. Tādēļ uz to var atsaukties tās organizācijas, kuras vēlas tikt atzītas.

39. Turpretim pastāvošās apvienības un organizācijas normā netiek norādītas kā tiesību subjekti un tiek pieminētas vienīgi netieši, kompetentajām iestādēm nosakot pienākumu jaunas organizācijas apstiprināšanas gaitā izvērtēt, vai tā var apdraudēt citas, jau darbojošās organizācijas vai apvienības darbību vai pilnveidošanas, vai selekcijas programmu.

Iestāžu pienākums šī izvērtējuma ietvaros pirms lēmuma pieņemšanas jautājumā par atzīšanu uzklausīt pastāvošās organizācijas, kā tas, šķiet, izriet no Austrijas tiesību aktiem, ir labas pārvaldes izpausme. Tas nebūt nenozīmē, ka Lēmuma 92/353 2. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā dalībvalstīm būtu noteikts pienākums ļaut pastāvošajām organizācijām apstrīdēt pretēji tās vēlmēm vai interesēm kādai ar to konkurencē esošai organizācijai piešķirtu apstiprinājumu.

40. Ņemot vērā izklāstītos iemeslus, uzskatu, ka Lēmuma 92/353 2. panta 2. punkta pirmais ievilkums neiestājas pret tāda valsts noteikuma piemērošanu, kas, nosakot jaunas audzētāju apvienības oficiālas apstiprināšanas kārtību, jau pastāvošām apvienībām piešķir vienīgi tiesības tikt uzklausītām un nepiešķir tām nekādas procesuālas tiesības apstiprināšanu pārsūdzēt, lai gan tās uzklausīšanas laikā sniegušas pretargumentus.

VIII – Secinājumi

41. Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, ierosinu Tiesai Verwaltungsgerichtshof atbildēt šādi:

“1) Komisijas 1992. gada 11. jūnija Lēmuma 92/353, kas nosaka apstiprināšanas vai atzīšanas kritērijus organizācijām un apvienībām, kas uztur vai veido reģistrēto zirgu dzimtas dzīvnieku ciltsgrāmatas, 2. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā audzētāju organizācijai netiek piešķirtas tiesības citas organizācijas oficiālas atzīšanas pieprasījuma laikā prasīt, lai kompetentās iestādes pieņemtu lēmumu par atteikumu.

2) Lēmuma 92/353 2. panta 2. punkta pirmais ievilkums neiestājas pret tāda valsts noteikuma piemērošanu, kas, nosakot jaunas audzētāju apvienības oficiālas apstiprināšanas kārtību, jau pastāvošām apvienībām piešķir vienīgi tiesības tikt uzklausītām un nepiešķir tām nekādas procesuālas tiesības apstiprināšanu pārsūdzēt, lai gan tās uzklausīšanas laikā sniegušas pretargumentus.”