Keywords

Summary



Keywords

1. Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Uzpircēja – nodokļa maksātāja īpašais režīms – Peļņas daļas režīms – Piemērošanas joma

(Padomes Direktīvas 2006/112 314. pants)

2. Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Uzpircēja – nodokļa maksātāja īpašais režīms – Preču importēšana Savienībā, ko veic uzpircējs – nodokļa maksātājs – Peļņas daļas režīma nepiemērojamība – Tiesību atskaitīt samaksāto nodokli atlikšana importējot preces – Nepieļaujamība

(Padomes Direktīvas 2006/112 320. panta 1. punkta pirmā daļa un 2. punkts)

3. Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Uzpircēja – nodokļa maksātāja īpašais režīms – Peļņas daļas režīms – Noteikumi, ar ko ierobežo šī režīma piemērošanu – Tiesību norma, ar ko definē nosacījumus tiesību uz nodokļa atskaitīšanu atlikšanai par nodokli, kas samaksāts izvēloties parasto režīmu – Tieša iedarbība

(Padomes Direktīvas 2006/112 314. pants un 320. panta 1. punkta pirmā daļa un 2. punkts)

Summary

1. Direktīvas 2006/112 par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 314. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka peļņas daļas režīmu nevar piemērot tādu preču kā lietotas automobiļu rezerves daļas piegādēm, kuras uzpircējs – nodokļa maksātājs pats ir importējis Savienībā atbilstoši parastajam pievienotās vērtības nodokļa režīmam.

No Direktīvas 2006/112 uzbūves un vispārējās sistēmas, it īpaši attiecībā uz ar nodokli apliekamo darījumu klasifikāciju, kura ir paredzēta šīs direktīvas IV sadaļā, izriet, ka jēdziens “preču piegāde”, kas ir ietverts minētās direktīvas 314. pantā, tostarp ir jānošķir no jēdziena “preču imports” Savienībā no trešās valsts.

(sal. ar 43. un 53. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)

2. Direktīvas 2006/112 par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 320. panta 1. punkta pirmā daļa un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesību normu, kurā ir noteikts, ka uzpircēja – nodokļa maksātāja tiesības atskaitīt pievienotās vērtības nodokli, kas ir samaksāts, piemērojot parasto pievienotās vērtības nodokļa režīmu, par citu preču, nevis mākslas darbu, kolekciju priekšmetu vai senlietu importu, tiek atliktas līdz vēlākai piegādei, kurai piemēro parasto pievienotās vērtības nodokļa režīmu.

Kad pelņas daļas režīma piemērošana ir izslēgta un līdz ar to nepastāv izvēle starp šī režīma un parastā pievienotās vērtības nodokļa režīma piemērošanu, nepastāv nekāds krāpšanas risks, ar ko varētu pamatot parastā atskaitīšanas režīma nepiemērošanu.

(sal. ar 58. un 59. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)

3. Direktīvas 2006/112 par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 314. pantam un 320. panta 1. punkta pirmajai daļai un 2. punktam ir tieša iedarbība, kas privātpersonai ļauj atsaukties uz šīm tiesību normām valsts tiesā, lai netiktu piemērots valsts tiesiskais regulējums, kurš būtu pretrunā šīm normām.

Runājot par 314. pantu, gadījumi, kuros var piemērot nodokļu aplikšanas režīmu peļņas daļai, šajā pantā ir izteikti nepārprotamā redakcijā un to piemērošana nav atkarīga ne no viena cita Savienības iestāžu vai dalībvalstu pieņemta tiesību akta. Savukārt, runājot par 320. panta 1. punkta pirmo daļu, tajā ir skaidri beznosacījuma veidā noteiktas importētās preces, kuru vēlāka piegāde, kurai piemēro parasto pievienotās vērtības nodokļa režīmu, dod tiesības uzpircējam – nodokļa maksātājam atskaitīt pievienotās vērtības nodokli, kas maksājams vai samaksāts, preces importējot. Iepriekš minētā 320. panta 2. punktā tāpat ir ierobežota noteikuma par tiesību atskaitīt nodokli atlikšanu piemērošanas joma.

(sal. ar 62., 63. un 65. punktu un rezolutīvās daļas 3) punktu)