ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Kopienas preču zīme – Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana – Relatīvi atteikuma pamatojumi – Identiskas vai līdzīgas agrākas preču zīmes, kas reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildums – Sajaukšanas iespēja ar agrāku preču zīmi – Grafiskas preču zīmes “EMILIO PUCCI” un “EMIDIO TUCCI”

(Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1 punkta b) apakšpunkts)

2. Kopienas preču zīme – Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana – Relatīvi atteikuma pamatojumi – Identiskas vai līdzīgas agrākas preču zīmes, kas reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildums – Sajaukšanas iespēja ar agrāku preču zīmi – Agrākas preču zīmes paplašināta aizsardzība attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kas nav līdzīgi – Nosacījums – Preču zīmes reputācija dalībvalstī vai Kopienā – Jēdziens – Vērtēšanas kritēriji

(Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 5. punkts)

Summary

1. Spānijas gala patērētājiem nepastāv sajaukšanas iespēja starp grafisku apzīmējumu “EMILIO PUCCI”, kas tika pieteikts reģistrācijai kā Kopienas preču zīme attiecībā precēm, kuras atbilstoši Nicas Nolīgumam ietilpst 18. un 24. klasē: “Āda un ādas imitācijas, izstrādājumi no šiem materiāliem, kas nav ietverti citās klasēs; dzīvnieku ādas; ceļasomas un čemodāni; lietussargi, saulessargi un spieķi; pātagas un zirglietas” un “Audumi un tekstilpreces, kas nav ietvertas citās klasēs; gultas un galda pārklāji” un agrākām grafiskām preču zīmēm “EMIDIO TUCCI”, kuras reģistrētas Spānijā attiecībā uz precēm, kuras atbilstoši minētajam nolīgumam ietilpst 3. un 25. klasē: “Balināšanas līdzekļi un citi mazgāšanas līdzekļi; tīrīšanas, pulēšanas, attaukošanas un abrazīvie līdzekļi; ziepes; parfimērijas izstrādājumi, ēteriskās eļļas, kosmētiskie līdzekļi, matu losjoni; zobu pastas” un “Apģērbi, tajā skaitā, zābaki, kurpes un čības”.

Ja ir tiesa, ka konfliktējošie apzīmējumi ir līdzīgi Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, sajaukšanas iespēju var izslēgt sakarā ar to, ka attiecīgās preces nav līdzīgas tādēļ, ka tās atšķiras vairākos aspektos, tādos kā to raksturs, izmantošanas mērķis, izcelsme un izplatīšanas kanāli, un vēl jo vairāk tādēļ, ka šīs preces no konkurences viedokļa nav saistītas.

(sal. ar 38., 43., 44. un 59. punktu)

2. Lai izpildītu nosacījumu attiecībā uz preču zīmes reputāciju Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmēm 8. panta 5. punkta izpratnē, kas paredz reģistrētas preču zīmes plašāku aizsardzību attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kas nav līdzīgi, valsts agrākajai preču zīmei jābūt pazīstamai nozīmīgā sabiedrības daļā, kas iesaistīta ar preču zīmi aptverto preču lietošanā. Pārbaudot šo nosacījumu, ir jāņem vērā visi atbilstošie elementi, proti, it īpaši preču zīmes tirgus daļa, šīs preču zīmes izmantošanas intensitāte, ģeogrāfiskā platība un ilgums, kā arī uzņēmuma šīs preču zīmes popularizēšanai ieguldīto investīciju apjoms.

(sal. ar 67. punktu)
107

Komisija uzskata, ka prasītāji nevar sevi uzskatīt par uzvarējušo pusi, jo spriedums viņiem nav labvēlīgs vienā no būtiskiem punktiem, proti, jautājumā par noilgumu, kā rezultātā viņu sākotnējie prasījumi bija jādala ar 5 vai 6. Atzīmējot, ka Pirmās instances tiesa šim jautājumam veltījusi gandrīz vai pusi no 2004. gada 5. oktobra sprieduma lietā T-144/02, tā uzskata, ka vienīgais iespējamais risinājums būtu tai piespriest atlīdzināt tikai pusi no prasītāju tiesāšanās izdevumiem.
78

Otrkārt, attiecībā uz prasītājas iebildumu, ka Komisija nav pierādījusi, ka tā ir saņēmusi priekšrocību, izmantojot DB-Telekom veiktos pārskaitījumus, ņemot vērā tās tīrās papildu izmaksas, kas saistītas ar SIEG izpildi, vispirms ir jānorāda, kā tas izriet no Apstrīdētā lēmuma apraksta šī sprieduma 16.–29. punktā, ka Komisijas secinājums, ka DPAG ir guvusi priekšrocību, ir pamatots ar šādiem secinājumiem. Pirmkārt, Komisija ir konstatējusi, ka prasītāja bija saņēmusi DB-Telekom veiktos pārskaitījumus 11081 miljonu Vācijas marku apmērā no 1990. līdz 1995. gadam — pārskaitījumus, ko Komisija uzskatīja par vienīgajiem atbilstošajiem valsts līdzekļiem Apstrīdētā lēmuma pieņemšanai. Otrkārt, Komisija ir norādījusi, pirmkārt, ka prasītājai bija radušās tīrās papildu izmaksas 1118,7 miljonu Vācijas marku apmērā, ko bija radījusi tās tirdzniecības ar zaudējumiem politika, kura īstenota no 1994. līdz 1999. gadam, un, otrkārt, ka minētās tīrās papildu izmaksas nebija saistītas ar SIEG izpildi. Treškārt, Komisija ir konstatējusi, ka prasītāja nevarēja segt minētās tīrās papildu izmaksas 1118,7 miljonu Vācijas marku apmērā pati no saviem līdzekļiem, jo tās kopējais deficīts no 1990. līdz 1998. gadam visos darbības sektoros kopā bija 2289 miljoni Vācijas marku. Līdz ar to, ņemot vērā trīs iepriekšējos secinājumus, Komisija ir secinājusi, ka tīrās papildu izmaksas, ko radījusi DPAG tirdzniecības ar zaudējumiem politika laika posmā no 1994. līdz 1999. gadam, noteikti tika kompensētas no pārskaitījumiem, ko DB-Telekom veica laika posmā no 1990. līdz 1995. gadam, kā rezultātā tā bija saņēmusi valsts atbalstu 1118,7 miljonu Vācijas marku apmērā. Šajā sakarā ir svarīgi norādīt, ka savās atbildēs uz jautājumiem, ko Pirmās instances tiesa uzdeva tiesas sēdē, Komisija būtībā norādīja, ka tā uzskatīja, ka, tā kā prasītāja nebija iesniegusi pierādījumus, ka tā savas iespējamās tīrās papildu izmaksas, ko radīja tās tirdzniecības ar zaudējumiem politika, segusi no citiem līdzekļiem, nevis no DB-Telekom veiktajiem pārskaitījumiem, tai bija pamats prezumēt, ka DPAG bija saņēmusi valsts atbalstu 1118,7 miljonu Vācijas marku apmērā.
4

Turklāt saskaņā ar kopā apskatāmajām Legge no 549 (su) misure di razionalizzazione della finanza pubblica (1995. gada 28. decembra Likums Nr. 549 par valsts finanšu racionalizēšanas pasākumiem, GURI Nr. 302 kārtējais pielikums; turpmāk tekstā — “Likums Nr. 549/95”) 3. panta 69. un 70. punkta un Decreto-legge no 331 (su) armonizzazione delle disposizioni in materia di imposte sugli oli minerali, sull’alcole, sulle bevande alcoliche, sui tabacchi lavorati e in materia di IVA con quelle recate da direttive CEE e modificazioni conseguenti a detta armonizzazione, nonché disposizioni concernenti la disciplina dei centri autorizzati di assistenza fiscale, le procedure dei rimborsi di imposta, l’esclusione dall’ILOR dei redditi di impresa fino all’ammontare corrispondente al contributo diretto lavorativo, l’istituzione per il 1993 di un’imposta erariale straordinaria su taluni beni ed altre disposizioni tributarie ( Dekrētlikums Nr. 331 par nodokļu tiesību normu saskaņošanu dažādās jomās, GURI Nr. 203; turpmāk tekstā — “Dekrētlikums Nr. 331/93”) tiesību normām par labu Likuma Nr. 142/90 sabiedrībām tika pieņemti šādi pasākumi: — atbrīvojums no visiem maksājumiem saistībā ar aktīvu atsavināšanu, kas veikta, pārveidojot speciālos uzņēmumus un pašvaldības uzņēmumus par Likuma Nr. 142/90 sabiedrībām (turpmāk tekstā — “atbrīvojums no maksājumiem par aktīvu atsavināšanu”); — pilnīgs atbrīvojums no sabiedrību ienākuma nodokļa, proti, no juridisko personu ienākuma nodokļa un vietējā ienākuma nodokļa uz trīs gadiem un vēlākais līdz 1999. finanšu gadam (turpmāk tekstā — “trīs gadu atbrīvojums no sabiedrību ienākuma nodokļa”).
131

Visbeidzot, attiecībā uz apgalvoto pretrunu starp vērtējumu par atbrīvojumu no maksājumiem par aktīvu atsavināšanu tāpēc, ka pašvaldību uzņēmumi un Likuma Nr. 142/90 sabiedrības būtībā iemieso vienu un to pašu ekonomisko vienību, no vienas puses, un vērtējumu par trīs gadu atbrīvojumu no sabiedrību ienākuma nodokļa tāpēc, ka šie divi uzņēmumu veidi veido ekonomiski un pēc būtības atšķirīgas vienības, no otras puses, jānorāda, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā, pamatodamās uz Itālijas valdības sniegto informāciju, uzskatīja, ka pirmais atbrīvojums bija pamatots ar attiecīgās sistēmas vispārīgo raksturu un uzbūvi. Nav vajadzības lemt par šī vērtējuma pamatotību un jānorāda, ka fakts, ka Komisija, iespējams, pieļāvusi kļūdu attiecībā uz atbrīvojumu no maksājumiem par aktīvu atsavināšanu, nenozīmē, ka būtu jāatceļ kāda cita apstrīdētā lēmuma daļa.
51

Tomēr jāatgādina — kā to atzinusi Apelāciju padome, — ka vidusmēra Vācijas patērētājs jāuzskata par parastu patērētāju, kas tādējādi sagaida, lai dzirkstošie vīni, no vienas puses, un dzērieni ar nosaukumu “minerālūdeņi, gāzēti ūdeņi un citi bezalkoholiskie dzērieni, augļu dzērieni un augļu sulas”, no otras puses, būtu no atšķirīgiem uzņēmumiem. Dzirkstošos vīnus un minētos dzērienus nevar uzskatīt par piederošiem vienai un tai pašai dzērienu grupai, pat kā viena vispārīga dzērienu klāsta sastāvdaļu, kam var būt raksturīga kopēja komerciāla izcelsme.
36

Šis visaptverošais vērtējums paredz zināmu savstarpējo saistību starp vērā ņemtajiem faktoriem, it īpaši starp preču zīmju līdzību un precēm un pakalpojumiem, uz kuriem šīs preču zīmes attiecas. Attiecīgi, mazāku līdzības pakāpi starp precēm un pakalpojumiem, uz kuriem attiecas preču zīmes, var atsvērt lielāka līdzības pakāpe starp preču zīmēm un otrādi (spriedums lietā Canon, minēts šī sprieduma 34. punktā, 17. punkts, un spriedums lietā Lloyd Schuhfabrik Meyer, minēts šī sprieduma 34. punktā, 19. punkts). Uz šo faktoru savstarpējo saistību ir īpaši izdarīta atsauce Regulas Nr. 40/94 preambulas septītajā apsvērumā, saskaņā ar kuru līdzības jēdziens ir jāinterpretē attiecībā uz sajaukšanas iespēju, kuras novērtējums, savukārt, ir atkarīgs no daudziem elementiem un it īpaši no preču zīmes atpazīstamības pakāpes tirgū, no asociācijas, kāda var rasties ar izmantojamo vai reģistrēto apzīmējumu, un no līdzības pakāpes starp preču zīmi un apzīmējumu, un starp aptvertajām precēm vai pakalpojumiem (spriedums lietā Fifties, minēts šī sprieduma 34. punktā, 27. punkts).
Regulas Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [EKL 88.] panta piemērošanai, 13. panta 1. punkts atļauj Komisijai izbeigt atbalsta saderības ar kopējo tirgu formālās izmeklēšanas procedūru, pieņemot lēmumu atbilstoši minētās regulas 7. pantam. It īpaši gadījumā, ja attiecīgā dalībvalsts nav iesniegusi Komisijai informāciju, ko tā ir likusi iesniegt, Komisija var pieņemt lēmumu par atbalsta nesaderīgumu, pamatojoties uz pieejamo informāciju, un attiecīgā gadījumā likt attiecīgajai dalībvalstij atgūt atbalstu no tā saņēmējiem saskaņā ar Regulas Nr. 659/1999 14. pantu.

Tomēr Regulas Nr. 659/1999 13. panta 1. punkts neļauj Komisijai pat solidārā kārtībā uzlikt konkrētam uzņēmumam pienākumu atmaksāt noteiktu daļu no atbalsta, kas atzīts par nesaderīgu, ja valsts līdzekļu piešķīrums, no kura minētais uzņēmums esot guvis labumu, izriet vienīgi no pieņēmuma, ko Komisijai pieejamā informācija neļauj nedz apstiprināt, nedz atspēkot.

Tā kā Komisijas lēmums paredz, ka atbalsta daļa solidārā kārtībā ir jāatmaksā uzņēmumam, kuram atbalsts nav ticis piešķirts, bet kurš guvis no tā labumu, valsts iestādēm attiecīgā gadījumā atbalsts ir jāatgūst no šī uzņēmuma, un minētās valsts iestādes nevar novērtēt šī solidārā pienākuma pamatotību. Šāda situācija tomēr ne vienmēr ir Līgumā paredzētās procedūras valsts atbalsta jomā īstenošanas sekas, jo dalībvalstij, kas piešķīrusi atbalstu, kura atgūšana tiek prasīta, jebkurā gadījumā ir pienākums prasīt šī atbalsta atgūšanu no faktiskajiem saņēmējiem, pastāvot Komisijas kontrolei, un lēmumā par atgūšanu šie saņēmēji ne vienmēr ir tiešā veidā jānorāda un a fortiori jāprecizē to summu apmērs, kas ir jāatmaksā katram saņēmējam.

(sal. ar 45., 46. un 48.–50. punktu)
Fiziska vai juridiska persona, kas nav lēmuma adresāts, apgalvot, ka to individuāli skar šis lēmums, var vienīgi tad, ja tas to skar dažu tās specifisko īpašību dēļ vai kādas faktiskas situācijas dēļ, kura to raksturo attiecībā pret jebkuru citu personu un tādēļ individuāli izceļ līdzīgi kā šāda lēmuma adresātu.

Gan no EKL 88. panta tiesību normu satura, gan no to mērķiem izriet, ka par pastāvošiem atbalstiem šī panta 1. punkta nozīmē ir jāuzskata atbalsti, kas pastāvēja pirms EK līguma stāšanās spēkā un kas varēja tikt likumīgi realizēti atbilstoši EKL 88. panta 3. punktā noteiktajiem nosacījumiem, kamēr par jauniem atbalstiem, kas ir pakļauti paziņošanas pienākumam, kas izklāstīts minētajā tiesību normā, ir jāuzskata pasākumi, ar kuriem tiek noteikti vai grozīti atbalsti, un šie grozījumi var attiekties gan uz pastāvošiem atbalstiem, gan uz sākotnējiem projektiem, kas paziņoti Komisijai. Ja grozījums skar pašas sākotnējās shēmas būtību, tad šī shēma tiek transformēta par jaunu atbalsta shēmu. Tomēr nevar būt runas par tādu būtisku grozījumu, ja jaunais elements ir skaidri nodalāms no sākotnējās shēmas.

Saistībā ar atbalsta shēmu, kas izveidota pēc EK līguma stāšanās spēkā un kas attiecas uz specifisku uzņēmumu kategoriju, kura aptver vairākas nozares, nevar Komisijai izvirzīt prasību veikt izvērtēšanu pa nozarei. Līdz ar to nevar izslēgt iespēju, ka noteikti īpaši gadījumi tiek uzskatīti par pastāvošiem atbalstiem.

(sal. ar 113., 117. un 127. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Kopienas preču zīme – Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana – Relatīvie atteikuma pamatojumi – Identiskas vai līdzīgas agrākas preču zīmes, kas reģistrēta attiecībā uz identiskām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, īpašnieka iebildumi – Sajaukšanas iespēja ar agrāku preču zīmi – Vārdiskas preču zīmes “CALPICO” un “CALYPSO”

(Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

2. Kopienas preču zīme – Apelācijas process – Apelāciju padomes – Procesa kā Biroja administratīvā procesa kvalifikācija – Lietas dalībnieku tiesības uz taisnīgu “tiesu” – Neesamība

(Padomes Regulas Nr. 40/94 60.–62. pants)

3. Kopienas preču zīme – Biroja lēmumi – Tiesību uz aizstāvēšanos ievērošana – Principa piemērojamība

(Padomes Regulas Nr. 40/94 73. pants)

Summary

1. Sajaukšanas iespēja starp vārdisku apzīmējumu “CALPICO”, kuras kā Kopienas preču zīmes reģistrācija ir pieteikta attiecībā uz “minerālūdeņiem un gāzētiem ūdeņiem un citiem bezalkoholiskiem dzērieniem, it īpaši dzērieniem fizioloģiskiem nolūkiem; no augļiem un augļu sulām izgatavotiem dzērieniem, kā arī no augļu sulām izgatavotiem dzērieniem; sīrupiem un citām sastāvdaļām dzērienu pagatavošanai”, kas ietilpst 29., 30. un 32. klasē atbilstoši Nicas Nolīgumam, un vārdisku preču zīmi “CALYPSO”, kas ir agrāk reģistrēta Vācijā attiecībā uz “augļu pulveri un bezalkoholiskām sastāvdaļām, kam pamatā ir augļi, bezalkoholisko dzērienu pagatavošanai (visas šīs preces arī šķīstošu produktu veidā)”, kas ietilpst minētā nolīguma 32. klasē, vidusmēra vācu patērētājam neeksistē tiktāl, ciktāl, lai gan preces, ko apzīmē konfliktējošās preču zīmes, daļēji ir identiskas un daļēji lielā mērā līdzīgas, vizuālā atšķirība un konfliktējošo preču zīmju ievērojamās fonētiskās un konceptuālās atšķirības ļauj izslēgt to, ka konkrētajai sabiedrības daļai ir iespēja sajaukt šīs preču zīmes, kas ir piemērojams pat tad, ja patērētājs nepievērstu šīm preču zīmēm nekādu īpašu uzmanību.

(sal. ar 45., 54., 55. punktu)

2. Tiesību uz taisnīgu “tiesu” Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta 1. punkta nozīmē piemērošana Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju padomēm ir izslēgta, jo process Apelāciju padomē raksturojams nevis kā tiesas, bet gan kā administratīvs process.

(sal. ar 62. punktu)

3. Lai gan tiesības tikt uzklausītam, kas noteiktas Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 73. panta otrajā teikumā, attiecas uz visiem faktiem un tiesībām, kā arī pierādījumiem, kuri veido Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) pieņemta lēmumu saturoša akta pamatu, tās tomēr nav piemērojamas administrācijas galīgai nostājai.

(sal. ar 65. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Ekonomiskā un sociālā kohēzija — Eiropas Reģionālās attīstības fonds — Kopienas finanšu atbalsta piešķiršana — Atbalsta juridiskā un finansiālā ietvara noteikšana Kopienas lēmumā par tā piešķiršanu — Sākotnēji paredzēto izmaksu pārsniegšana no atbalsta ieguvēja puses — Ietekmes uz atbalsta summas noteikšanu neesamība

(Padomes regula Nr. 1787/84)

2. Ekonomiskā un sociālā kohēzija — Eiropas Reģionālās attīstības fonds — Kopienas finanšu atbalsta piešķiršana — Grozījumi valsts izdevumos attiecībā uz projektiem, uz kuriem attiecas atbalsts — Komisijai nepaziņoti grozījumi — Komisijas lēmuma nepielāgošana minētajiem grozījumiem — Tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpums — Neesamība

(Padomes regula Nr. 1787/84)

Summary

1. Tādēļ, ka Komisijas lēmums par finanšu atbalsta, kas piešķirts saskaņā ar Eiropas Reģionālo attīstības fondu, slēgšanu un netieši izteikts noraidījums pieteikumam par šī paša fonda ietvaros cita piešķirtā finanšu atbalsta aprēķina labojumiem, atbilst principam, saskaņā ar kuru katra atbalsta juridiskais un finanšu ietvars tiek stingri noteikts ar Kopienas lēmumu par minētā atbalsta piešķiršanu, Komisija aprobežojās ar šīs pēdējās minētās summas izmaksu, neskatoties uz to, ka kopējie valsts izdevumi izrādījās lielāki par sākotnēji paredzētajiem.

(sal. ar 46. un 50. punktu)

2. Kopienas finanšu atbalsta, kas piešķirts saskaņā ar Eiropas Reģionālo attīstības fondu, ietvaros, ja nav pierādīts, ka valsts kompetentās iestādes ir informējušas Komisiju pienācīgā termiņā, paskaidrojot, ka Komisijai ir tiesības sagaidīt no atbalsta ieguvējiem, ka tai tiks iesniegtas attiecīgajos projektos, uz kuriem attiecas finansējums, veiktās izmaiņas, Komisijas iebildumu neesamību šo izmaiņu sakarā nevar izprast kā to, ka tas nozīmē, ka tā piekrīt tam, ka noteikti valsts izdevumi ir tikuši attiecināti uz citu projektu, nevis to, kuram šie izdevumi bija sākotnēji paredzēti.

No tā izriet, ka apstrīdot lēmuma, ar ko tiek slēgts finanšu atbalsts, tiesiskumu, ar ko netieši tiek noraidīts pieteikums par labojumiem atbalsta aprēķinā, atbalsta saņēmējs nevar atsaukties uz tiesiskās paļāvības aizsardzību, jo uz šādu principu var atsaukties tikai tāds uzņēmējs, kuram iestāde ir radījusi pamatotas cerības.

(sal. ar 62. un 64. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Eiropas Kopienu pašu resursi – Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļu atmaksa vai atlaišana – Regulas Nr. 1430/79 13. pants – “Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa” jēdziens – Summa, kas maksājama tāpēc, ka nav eksportēts C cukurs – Izslēgšana – Pieteikuma par atlaišanu noraidīšana – 13. panta, vienlīdzības vai tiesiskās drošības principa vai iespējamā taisnīguma principa pārkāpums – Neesamība

(Padomes Regulas Nr. 1430/79 1., 13. un 14. pants un Regulas Nr. 1785/81 26. pants; Komisijas Regulas Nr. 2670/81 3. pants)

Summary

Par ievedmuitas vai izvedmuitas nodokli Regulas Nr. 1430/79 13. un 14. panta nozīmē, kas attiecas uz ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļu atmaksu vai atlaišanu un kas paredz šādu atmaksas vai atlaišanas iespēju īpašos gadījumos, kuru pamatā ir apstākļi, kas nav radušies ne ieinteresētās personas darbības, ne tās acīmredzamas nolaidības dēļ, nevar uzskatīt summu, kura atbilstoši 26. pantam Regulā Nr. 1785/81 par cukura nozares tirgu kopīgo organizāciju un 3. pantam Regulā Nr. 2670/81, ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus attiecībā uz cukura produkciju, kas pārsniedz kvotu, tiek pieprasīta no cukura ražotāja tādēļ, ka konkrēts C cukura daudzums nav realizēts ārpus Kopienas. Minētā summa nav ne muitas nodoklis, ne maksājums ar muitas nodoklim līdzvērtīgu iedarbību, ne arī lauksaimniecības maksājums Regulas Nr. 1430/79 1. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkta nozīmē. Ņemot vērā ar minēto summu saistītos mērķus vai tās aprēķināšanas metodi, nevar arī uzskatīt, ka tā ir pārvērsta par ievedmuitas nodokli, jo atšķirībā no ievedmuitas nodokļa tā ir sods, kam principā ir preventīvs raksturs un kura mērķis ir nodrošināt to, ka tiek ievērots aizliegums par C cukura laišanu iekšējā tirgū.

Līdz ar to Komisijas lēmums, ar kuru saskaņā ar Regulas Nr. 1430/79 13. pantu par nepieņemamu ir atzīts pieteikums par minētās summas atlaišanu, nav pretrunā ar iepriekš minētajiem noteikumiem. Šāds lēmums nav pretrunā ne ar vienlīdzības vai tiesiskās drošības principu, ne arī ar iespējamo taisnīguma principu.

(sal. ar 38., 44. un 45., 47., 58., 61. un 62. punktu)
356

1997. gada 18. jūnija ziņojumā Komisijas konsultanti pārbauda dažādās vērtības, ko Alitalia ņēmusi vērā šiem diviem faktiem, un paskaidro, kāpēc tos izvēlējušies: “On the basis of our analysis, we determined the GNP multiplier in 1.4. This value is consistent with the US Dept of Transportation analysis on the US market for the period 1980-1995. The most important reasons behind our decision are the following: — higher values (UBS, Boeing) refer to the world-wide market; — Alitalia’s most relevant markets (domestic and international) can be considered, after the US one, amongst the more mature, with lower prospective growth rates; — as a consequence, in the long term, the US market multiplier (which has recently reduced) seems to be more realistic. With reference to the real yield growth rate adopted by Alitalia on the basis of the Boeing studies, some considerations can be made: — in the long term, a study from McDonell Douglas foresees an average decline of 1.47 %; — both the mentioned studies (McDonell Douglas, Boeing) were prepared by aircrafts manufacturers; therefore they can be considered optimistic; — the estimate were prepared referring to the world-wide market, while Alitalia market has to be considered much more competitive than the average; — AEA historical data appear to be lower than those from Boeing and the forecasts for the period 1996-2000 are more prudent. On the basis of the above and our experience, it appears that the negative trend of the yield could be worse.”
271

Katrā ziņā Confebask nekādā veidā nav pierādījusi, ka Lēmumam 2001/168 būtu nozīme šajā lietā. No šī lēmuma izriet, ka apskatītie nodokļu atskaitījumi tika uzskatīti par nesaderīgiem ar kopējo tirgu, bet, ņemot vērā lietas apstākļus, Komisija atteicās no atbalsta atgūšanas, pamatojoties uz tiesiskās paļāvības aizsardzības principu. Tomēr, kā norāda Komisija, tiesiskā paļāvība, no vienas puses, izrietēja no tā, ka pastāvēja agrāks lēmums, ar kuru cita līdzīga shēma tika atzīta par tādu, kas nav valsts atbalsts, un, no otras puses, no Komisijas pašas atbildes — līdz ar to tā ir situācija, kas atšķiras no šīs lietas.
302

Pat pieņemot, ka varētu rasties īpaši apstākļi, kuros pierādīšanas pienākums attiecībā uz pārkāpuma ilgumu varētu tikt apvērsts (šajā sakarā skat. Pirmās instances tiesas 2000. gada 15. marta spriedumu apvienotajās lietās T-25/95, T-26/95, no T-30/95 līdz T-32/95, no T-34/95 līdz T-39/95, no T-42/95 līdz T-46/95, T-48/95, no T-50/95 līdz T-65/95, no T-68/95 līdz T-71/95, T-87/95, T-88/95, T-103/95 un T-104/95 Cimenteries CBR u.c./Komisija, Recueil, II-491. lpp., 2801.–2804. punkts), no tā neizriet, ka Komisija lēmumā, ar kuru tiek konstatēts EKL 81. panta 1. punkta pārkāpums, varētu atteikties pamatotā veidā minēt pārkāpuma ilgumu un vajadzības gadījumā sniegt tās rīcībā esošo informāciju par pārkāpuma ilgumu.