ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 296/39

Prasība, kas celta 2016. gada 27. jūlijā – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūra (ERCEA)

(Lieta T-348/16)

(2016/C 296/49)

Tiesvedības valoda – grieķu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Saloniki, Grieķija) (pārstāvis – B. Christianos, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūra (ERCEA)

Prasītāja prasījumi:

— konstatēt, ka prasījums, ko atbildētāja ir norādījusi paziņojumā par parādu Nr. 3241606289/26/05/2016, lai no Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis atgūtu daļu no finansējuma, kas tika izmaksāts saistībā ar projektu MINATRAN, EUR 245 525,43 apmērā, ir nepamatots, un konstatēt, ka šī summa atbilst pieļaujamiem izdevumiem un

— piespriest Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūrai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājs saskaņā ar LESD 272. pantu lūdz Eiropas Savienības Vispārējo tiesu konstatēt, ka ERCEA apstrīdētā summa atbilst pieļaujamajiem izdevumiem.

Prasības pamatojumam prasītājs apgalvo, ka ERCEA apstrīdētie izdevumi un it īpaši personāla izmaksas, ceļa izdevumi un netiešie izdevumi ir pieļaujamie izdevumi. To apstiprina pierādījumi, ko prasītājs iesniedza ERCEA pārbaudes laikā un vēlāk notikušās saziņas laikā, un it īpaši iesniegto pierādījumu kompleksā pārbaude.
6.

Ar sesto pamatu iebildes par prettiesiskumu pamatošanai tiek apgalvots, ka, ja pretēji trešajā pamatā izvirzītajiem argumentiem Padomes 2014. gada 5. marta Lēmuma 2014/119/KĀDP (grozīts) 1. panta 1. punkts un Padomes 2014. gada 5. marta Regulas (ES) Nr. 208/2014 (grozīta) 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ietver a) jebkādu Ukrainas iestāžu veiktu izmeklēšanu, neatkarīgi no tā, vai ir bijis kāds tiesas nolēmums vai notikusi tiesvedība, kas ar to būtu saistīta, kurā tas būtu pārbaudīts vai pārskatīts; un/vai b) jebkādu “amatpersonas dienesta stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu, cenšoties panākt nepamatotas priekšrocības”, neraugoties uz to, vai ir bijusi valsts līdzekļu piesavināšanās, iekļaušanas kritērijam, ņemot vērā tā patvaļīgo apjomu un piemērošanu, kas izrietētu no šādas plašas interpretācijas, trūktu juridiskā pamata; un/vai tas nebūtu samērīgs ar Padomes 2014. gada 5. marta Lēmuma 2014/119/KĀDP (grozīts) 1. panta 1. punkta un Padomes 2014. gada 5. marta Regulas (ES) Nr. 208/2014 (grozīta) 3. panta 1. punkta mērķi. Līdz ar to šīs tiesību normas būtu nelikumīgas.
—

atcelt apstrīdēto Komisijas 2016. gada 17. marta Īstenošanas lēmumu, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), izziņots ar dokumenta numuru C(2016) 1509 un publicēts 2016. gada 22. martaEiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (L 75, 16. lpp.): a) daļā, kurā ar to no Eiropas Savienības finansējuma ir izslēgti izdevumi kopumā EUR 166 797 866,22 apmērā, kas ir radušies postenī “Atsaistītais tiešais atbalsts 2012. un 2013. finanšu gadā, un it īpaši ir noteikta 1) vienotas likmes finanšu korekcija 25 % apmērā attiecībā uz 2012. gadu un 2) vienotas likmes un vienreizēja finanšu korekcija attiecībā uz 2013. gadu; b) daļā, kurā ar to no Eiropas Savienības finansējuma ir izslēgti izdevumi kopumā EUR 3 880 460,50 apmērā, kas ir radušies postenī “ELFLA atbalsts lauku attīstībai”, 1. un 3. prioritārais virziens – Uz ieguldījumiem vērsti pasākumi (2007–2013), un it īpaši ir noteikta 1) vienotas likmes finanšu korekcija 5 % apmērā attiecībā uz 2010.–2013. finanšu gadu saistībā ar pasākumu Nr. 125 un 2) vienreizēja korekcija attiecībā uz 2011.–2013. finanšu gadu; c) ciktāl ar to netiek pilnībā izpildīts Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 19. novembra galīgais spriedums lietā T-107/14 un tādējādi Grieķijas Republikai nekavējoties netiek atmaksāta summa EUR 29 366 975,06 apmērā, un
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, nav veikta izmeklēšana attiecībā uz eksportu no Šveices. Prasītāja apgalvo, ka antidempinga maksājumi drīkstētu tikt paplašināti tikai tad, ja pastāvētu antidempinga pamatregulas (turpmāk tekstā – “antidempinga pamatregula”) 13. pantā paredzētie nosacījumi. Tas it īpaši nozīmējot, ka ir tikusi uzsākta un efektīvi veikta [pasākumu] apiešanas izmeklēšana saistībā ar lietā aplūkoto eksportu. Tā kā prasītāja saules enerģijas moduļus uz Savienību eksportēja no Šveices, taču izmeklēšana attiecībā uz Šveici pretēji antidempinga pamatregulas 13. pantam neesot tikusi uzsākta, pasākumi nedrīkstētu tikt noteikti prasītājas saules enerģijas moduļiem.
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie tiesību akti pārkāpjot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu, kas ir garantētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 47. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (turpmāk teksta – “ECTK”) 6. un 13. pantā, jo tie tika pieņemti, nesniedzot prasītājai iespēju efektīvi izmantot savas tiesības uz aizstāvību, it īpaši tiesības tikt uzklausītai un tiesības izmantot procedūru, kas tai ļautu efektīvi lūgt tikt izslēgtai no to personu saraksta, uz kurām attiecas ierobežojošie pasākumi.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pārkāpums un/vai kļūdaina piemērošana — Prasītāja uzskata, ka šajā lietā nav tikušas atbilstoši izvērtētas tā iebilduma robežas, ko Komisija bija izvirzījusi attiecībā uz piekļuvi dokumentiem saistībā ar pārkāpuma procedūru Nr. 2009/4426, un kuru veido Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pēdējā daļā paredzētās “sevišķās sabiedrības intereses”. — Sanācijas projekts, kurš ir ticis atļauts un šobrīd jau ir realizēts un kurš tieši Syndial (kas ir teritorijas īpašniece) bija jāīsteno Cengio teritorijā, pilnībā atbilst Kopienu principiem to teritoriju atjaunošanai un sanācijai, kuras ir skāris agrākais piesārņojums. — Nostāja, ko Itālijas Republika bija paudusi procedūrā Nr. 2009/4426, šķiet, negaidītā veidā ziedo valsts līmenī izvirzītās sabiedrības intereses aklai sekošanai Komisijas paustajiem iebildumiem, aizmirstot to, ka procedūra, kuras noslēgumā tika saņemta teritorijas sanācijas projekta atļauja, tika īstenota atbilstoši valsts līmenī paredzētajai atļauju izsniegšanas kārtībai tieši tajā ministrijā, kura šobrīd ir apstrīdējusi tās spēkā esamību. Līdz ar to atļauja Syndial pārbaudīt, vai atbilstība Kopienu principiem joprojām tiek pareizi kontrolēta, ir atbilstošas un pamatotas sabiedrības intereses 4. panta 2. punkta izpratnē. — Interese, ar kuru ir pamatoti Syndial pieteikumi, nav privāttiesiska rakstura – kas arī būtu leģitīma interese – bet ietver publiska rakstura interesi, kas ir atbilstošāka un kuras mērķis ir efektīvi aizsargāt attiecīgās Kopienu procedūras un valsts administratīvās rīcības (kas ir tieši aizsargātas atbilstoši, pirmkārt, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantam un, otrkārt, – Itālijas Republikas Konstitūcijas 97. pantam) pareizību un pienācīgu norisi, kas ir saistīta ne tikai ar personu (kuras tieši interesē to lēmumu sekas, kas tiks pieņemti pārkāpuma procedūrā) tiesībām uz aizstāvību, bet it īpaši ar pamattiesībām saņemt informāciju vides jomā, ko apstiprina Savienības tiesību principi (LESD 191. panta 2. punkts un 3. punkta pirmā daļa apvienojumā ar LESD 11. pantā paredzēto principu, kas tostarp ir ticis īstenots ar Eiropas Savienības pievienošanos 1998. gada 27. jūnija Orhūsas konvencijai).
4.

Ceturtais pamats: kļūdaina LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta piemērošana – kopīgo interešu mērķa neesamība Šajā ziņā prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums neesot spēkā arī tiktāl, ciktāl, atšķirībā no Komisijas viedokļa, nav atbalsta apstiprināšanai vajadzīgo kopīgo interešu saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu.
—

atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2015/776 (1), ciktāl ar to — i) tika noraidīts prasītājas lūgums atbrīvot no jebkādas antidempinga pasākumu attiecināšanas uz velosipēdu importu no Pakistānas; — ii) galīgais antidempinga maksājums, kas ar Padomes Regulu (ES) Nr. 502/2013 (2) bija noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēdu importam, tika attiecināts uz to velosipēdu importu, kurus prasītāja nosūta no Pakistānas, un — iii) tika uzdots iekasēt minēto maksājumu par importu, kas nosūtīts no Pakistānas un reģistrēts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 938/2014 (3) 2. pantu;
—

rezultātā, ja apelācijas sūdzība tiek atzīta par pamatotu: — atcelt apstrīdēto 2012. gada 24. februāra lēmumu; — piespriest ECDC samaksāt kompensāciju par apelācijas sūdzības iesniedzējam nodarīto nemateriālo kaitējumu, kura ex aequo et bono ir novērtēta EUR 80 000 apmērā un kura ir lietā F-161/12 izvirzītā pirmā prasījuma priekšmets; — piespriest ECDC samaksāt kompensāciju par apelācijas sūdzības iesniedzējam nodarīto nemateriālo kaitējumu, kura ex aequo et bono ir novērtēta EUR 56 800 apmērā un kura ir pirmās instances tiesvedības gaitā izvirzīto pretprasījumu par nodarītā kaitējuma kompensāciju priekšmets;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 302/66

Prasība, kas celta 2015. gada 17. jūlijā – Aldi/ITSB – Società Cooperativa Agricola Cantina Sociale Tollo (“ALDIANO”)

(Lieta T-391/15)

(2015/C 302/82)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Vācija) (pārstāvji –N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen un N. Bertram, advokāti)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Società Cooperativa Agricola Cantina Sociale Tollo (Tollo, Itālija)

Informācija par procesu ITSB

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “ALDIANO” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 942 274

Process ITSB: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 13. maija lēmums lietā R 1612/2014–4

Prasītājas prasījumi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats:
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Kopienas lēmums esot prettiesisks, jo ar to tiekot pārkāptas Novartis Europharm Ltd ekskluzīvās tiesības reti sastopamu slimību ārstēšanai paredzēto zāļu tirgū attiecībā uz tās produktu TOBI Podhaler, kuras pastāv atbilstoši Regulas (EK) Nr. 141/2000 (1) 8. panta 1. punktam, jo ekskluzīvo tiesību reti sastopamu slimību ārstēšanai paredzēto zāļu tirgū pastāvēšanas laikposms vēl neesot beidzies un atkāpes no ekskluzīvajām tiesībām tirgū atbilstoši šīs regulas 8. panta 3. punktam piešķiršanas nosacījumi neesot izpildīti.
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav izpildījusi atbilstošo kritēriju iekļaušanai sarakstā, proti, par to, ka prasītāja sniedz finansiālu vai loģistikas atbalstu Irānas valdībai. Finanšu atbalsta apgalvojums ir ticis noraidīts Vispārējās tiesas spriedumā lietā NITC/Padome. Prasītāja Irānas valdībai nesniedz nekādu finansiālu atbalstu un Irānas valdība nesaņem nekādu finansiālu atbalstu no prasītājas ne ar savu akcionāru starpniecību, ne citādi. Kā ir minēts lietā NITC/Padome, netiešs finansiāls atbalsts nav pietiekams, lai izpildītu šo kritēriju. Apgalvojums par loģistikas atbalstu nav nekas vairāk kā to apgalvojumu pārformulēšana, kuri jau ir tikuši izvirzīti lietā NITC/Padome. Katrā ziņā nepastāv prasītā cēloņsakarība starp prasītājas darbībām un kodolieroču izplatīšanu, un jebkāda veida prasītājas sniegtais atbalsts augstākais var būt netiešs loģistikas atbalsts.
—

pakārtoti, piespriest atbildētājai samaksāt prasītājiem 95 % no iepriekš minētās summas, t.i., summu EUR 1 8 91 634,68 apmērā kā kompensāciju par zaudējumiem, kas tiem radušies atbildētājas prettiesiskās rīcības dēļ, kopā ar procentiem, sākot no dienas, kad prasītājiem tika prettiesiski atsavināti to depozīti (29.3.2013.), līdz sprieduma šajā lietā pasludināšanas dienai, kā arī nokavējuma procentus, sākot no sprieduma šajā lietā pasludināšanas līdz pilnīgai samaksai;
—

Šajā ziņā tiek apgalvots, ka, apstrīdētajā lēmumā lakoniski apgalvojot, ka kļūda, kas pielaista 2012. gada 31. decembra grozījumu lēmuma virsrakstā, nav nekādi ietekmējusi paša šā lēmuma saturu un programmas īstenošanu, Komisija esot atstājusi bez ievērības nozīmi, kāda ir apstāklim, ka reģiona pieņemtie lēmumi par izdevumiem iepriekš bija jāpārbauda Revīzijas palātai, ka laikā no labojuma paziņošanas līdz tā izdarīšanai nezināmu iemeslu dēļ ir pagājuši četri mēneši, ka iepriekš minētā apstākļa dēļ varēja rasties šaubas par to, ka izdarāmais labojums ir daudz būtiskāks par to, kas it kā attiecoties tikai uz 2012. gada 31. decembra lēmuma virsrakstu, un ka Revīzijas palāta apstiprināja, ka reģions ir pareizi rīkojies, atturēdamies no saistību uzņemšanās, kamēr labojums netika oficiāli apstiprināts (2013. gada 28. marts), liekot noprast, ka citādi rīkoties būtu bijis nepareizi.
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvota saņēmēja parakstītā formulāra C neņemšana vērā, kaut arī Komisija ir prasījusi to iesniegt, kā arī pierādījuma, ko veido darbinieka paziņojums, ka nav iespējams iegūt dokumentus no konsorcija koordinatora, neņemšana vērā.
—

piespriest līgumslēdzējai iestādei atlīdzināt kaitējumu, kas nodarīts ar pieņemtajiem prettiesiskajiem lēmumiem, vai nu konkrēti prasītajā veidā – no jauna veicot līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu par labu prasītājai, vai ar tam līdzvērtīgu izpildījumu, šajā pēdējā gadījumā atlīdzinot par uzņēmuma peļņas atrāvumu un t.s. “danno curricolare” jeb biogrāfisko kaitējumu [proti, uzņēmuma vērtības pieauguma atrāvums, kas radīts, liedzot iespēju turpmāk izmantot atsauces uz šā pasūtījuma izpildi] kopsummā 15 % apmērā no prasītājas norādītās cenas vai, pakārtoti, kopsummā 15 % apmērā no pasūtījuma summas, vai arī citā lielākā vai mazākā apmērā, kas vajadzības gadījumā tiesas ceļā tiktu atzīts par taisnīgu; tomēr katrā ziņā pieskaitot kompensācijas procentus nokavējuma rezultātā nodarītā kaitējuma atlīdzināšanai, un turklāt:
—

Prasītāja apgalvo, ka ir noticis LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta pārkāpums. Šajā ziņā it īpaši tā norāda, ka valsts atbalsta saņēmēja neesot konkurētspējīga un esot jāuzskata par jaunu uzņēmumu, kas radies pārstrukturēšanas rezultātā. Prasītājai iegādājoties īpašuma daļas no uzņēmumu grupai piederošas sabiedrības, valsts atbalsta saņēmēja esot zaudējusi darījumu veikšanai nepieciešamo īpašumu, bez kura tā nevar turpināt vai attiecīgi no jauna uzsākt savu saimniecisko darbību.
Prasība, kas celta 2014. gada 6. janvārī — Islamic Republic of Iran Shipping Lines un citi/Padome

(Lieta T-14/14)

(2014/C 71/49)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teherāna, Irāna), Hafize Darya Shipping Lines (HDSL) (Teherāna), Khazar Shipping Lines (Anzali Free Zone, Irāna), IRISL Europe GmbH (Hamburga, Vācija), IRISL Marine Services and Engineering Co. (Kešmas sala, Irāna), Irano — Misr Shipping Co. (Teherāna), Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID) (Teherāna), Shipping Computer Services Co. (Teherāna), Soroush Sarzamin Asatir Ship Management (Teherāna), South Way Shipping Agency Co. Ltd (Teherāna) un Valfajr 8th Shipping Line Co. (Teherāna) (pārstāvji — F. Randolph, QC, M. Lester, Barrister, un M. Taher, Solicitor)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītāju prasījumi:

— atcelt Padomes 2013. gada 10. oktobra Lēmumu 2013/497/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 272, 46. lpp.), un Padomes 2013. gada 10. oktobra Regulu (ES) Nr. 971/2013, ar ko groza Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 272, 1. lpp.);

— piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza piecus pamatus.

1) Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav atbilstoša juridiskā pamata apstrīdētajiem pasākumiem, ar kuriem sarakstā iekļaušanas kritērijos ietilpst tāds kritērijs kā saistība ar pirmo prasītāju (IRISL) īsi pēc tam, kad tika apmierināta tās prasība atcelt tiesību aktu.

2) Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pārkāpusi prasītāju tiesisko paļāvību un galīguma, tiesiskās drošības, non bis in idem, res judiciata un nediskriminācijas principus.

3) Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pārkāpusi prasītāju tiesības uz aizstāvību, nepaziņojot ne IRISL, ne citiem prasītājiem par savu ieceri piemērot apstrīdētos pasākumus, nedodot iespēju par tiem iesniegt apsvērumus.

4) Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdētajiem pasākumiem tiek pārkāptas prasītāju pamattiesības, ieskaitot viņu tiesības, lai tiktu ievērota viņu reputācija, un tiesības uz īpašumu.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 85/21

Prasība, kas celta 2013. gada 20. decembrī — Bilbaina de Alquitranes u.c./Komisija

(Lieta T-689/13)

2014/C 85/37

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Bilbaína de Alquitranes, SA (Luchana-Baracaldo, Vizcaya, Spānija), Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Čehijas Republika), Industrial Química del Nalón, SA (Oviedo, Spānija), Koppers Denmark A/S (Nyborg, Dānija), Koppers UK Ltd (Scunthorpe, Apvienotā Karaliste), Koppers Netherlands BV (Uithoorn, Nīderlande), Rütgers basic aromatics GmbH (Castrop-Rauxel, Vācija), Rütgers Belgium NV (Zelzate, Beļģija), Rütgers Poland Sp. z o.o. (Kędzierzyn-Koźle, Polija), Bawtry Carbon International Ltd (Doncaster, Apvienotā Karaliste), Grupo Ferroatlántica, SA (Madride, Spānija), SGL Carbon GmbH (Meitingen, Vācija), SGL Carbon GmbH (Bad Goisern am Hallstättersee, Austrija), SGL Carbon (Passy, Francija), SGL Carbon, SA (La Coruña, Spānija), SGL Carbon Polska S.A. (Racibórz, Polija) un ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg, Vācija) (pārstāvji — K. Van Maldegem un C. Mereu, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītāju prasījumi:

— atzīt prasības pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

— atcelt apstrīdēto tiesību aktu, ciktāl ar to CTPHT ir klasificēts kā H400 un H410;

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājas lūdz daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 2. oktobra Regulu (ES) Nr. 944/2013, ar ko, pielāgojot zinātnes un tehnikas attīstībai, groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu (turpmāk tekstā — “CLP regula”) (OV L 261, 5. lpp.), ciktāl tajā “piķis, akmeņogļu darva, augsta temperatūra”, CAS numurs 65996-93-2 (turpmāk tekstā — “CTPHT”) ir kvalificēts par Aquatic Acute 1 (H400) un Aquatic Chronic 1 (H410) (turpmāk tekstā — “apstrīdētais tiesību akts”).

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

1) Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais tiesību akts nav likumīgs, jo ar to tiekot pārkāptas REACH un CLP tiesību normas saistībā ar vielu klasificēšanu par toksiskām ūdens videi un netiekot ievēroti pētījumi, kuri ir jāakceptē šajā ziņā, kā arī tiekot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, ciktāl ar to tika noraidīti pētījumi, kas veikti saskaņā ar REACH un ESAO vadlīnijām, un tika pieprasīts veikt testēšanu bez kādas akceptētas standartizētas metodes.

2) Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais tiesību akts nav likumīgs, jo tā pamatā esot acīmredzama kļūda vērtējumā tādēļ, ka tajā neesot ņemtas vērā CTPHT raksturīgās inertās īpašības, kurām it īpaši ir būtiska ietekme uz UV gaismas testēšanu un summēšanas metodes piemērošanu, esot tikuši noteikti M-faktori PAO sastāvdaļām, pienācīgi neizvērtējot pamatā esošos pētījumos, un esot tikusi noraidīta prasītāju sniegtā informācija, nenorādot pienācīgi pamatojumu.
1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots pārskatāmības principa atbilstoši LESD 15. pantam un LESD 298. pantam, kā arī Regulas Nr. 966/2012 (1) 102. panta 1. punktam pārkāpums. Konkrēti, lai gan par to nekas nebija norādīts piemērojamajā specifikācijā, atbildētāja pārbaudīja prasītājas printerus (to ātrumu) no to ieslēgšanas brīža un nevis brīdī, kad tie strādā visefektīvāk. Tādējādi mērījumi/vērtības prasītājas piedāvājumā atšķiras no mērījumiem/vērtībām, kuri izriet no testu rezultātiem, kuri galu galā ir zemāki un tā rezultātā dod mazāk labvēlīgu punktu skaitu. Prasītāja nevar pārbaudīt, vai tās konkurentu iekārtas tika pārbaudītas tādos pašos (nelabvēlīgos) apstākļos. Turklāt atbildētāja pēc šī apakškritērija (C kritērijs “Iekārtu tehniskais novērtējums, pamatojoties uz testiem”) testiem izveidoja aprēķinu un rezultātu un iesniedza tos prasītājai. Šis rezultāts (proti, 41,2 %) atšķiras no galu galā apstrīdētajā lēmumā iekļautā rezultāta (proti, 38,61 %).
—

tādējādi atcelt 2012. gada 27. februāra lēmumu nepagarināt apelācijas sūdzības iesniedzējas līgumu un pārcelt to citā departamentā; uzdot atbildētājai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējai materiālo kaitējumu, kas ir novērtēts EUR 1 320 mēnesī apmērā, skaitot no 2012. gada septembra, kuriem ir jāpieskaita nokavējuma procenti pēc Eiropas Centrālās bankas noteiktās likmes, tai pieskaitot divus procentu punktus; un uzdot atbildētājai atlīdzināt prasītājas morālo kaitējumu, kurš ex aequo et bono tiek novērtēts EUR 50 000 apmērā; un
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 45/35

Prasība, kas celta 2013. gada 6. novembrī — Luxembourg Pamol (Cyprus) un Luxembourg Industries/Komisija

(Lieta T-578/13)

2014/C 45/60

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Luxembourg Pamol (Cyprus) Ltd (Nikosija, Kipra) un Luxembourg Industries Ltd (Telaviva, Izraēla) (pārstāvji — C. Mereu un K. Van Maldegem, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītāju prasījumi:

— atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājas lūdz atcelt Komisijas 2013. gada 8. oktobra Lēmumu, kas prasītājām paziņots 2013. gada 9. oktobrī un kas attiecas uz noteiktu profesionālizvērtēšanas ziņojuma daļu un galīgā pielikuma par kālija fosfonātiem publicēšanu, kuriem prasītājas lūdza noteikt konfidencialitāti saskaņā ar Padomes Direktīvu 91/414/EEK (1) un Komisijas Regulu (ES) Nr. 188/2011 (2) (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”).

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza divus pamatus.

1) Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Padomes Direktīvas 91/414/EEK 14. pantu un pamattiesības uz komercnoslēpumu aizsardzību, kas paredzētas Līguma par Eiropas Savienības darbību 339. pantā, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. pantu un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. pantu, jo Komisija ir nepareizi interpretējusi iepriekš minētās tiesību normas un kļūdaini izvērtējusi prasītāju lūgumus par konfidencialitāti.

2) Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi ES tiesību pamatprincipus, labas pārvaldības principu un prasītāju tiesības uz aizstāvību, nesniedzot prasītājām pietiekamu iespēju aizstāvēties un paskaidrot savu lūgumu par konfidencialitāti pamatojumu.

(1) Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīva 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV L 230, 1. lpp.).

(2) Komisijas 2011. gada 25. februāra Regula (ES) Nr. 188/2011, ar ko nosaka sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Direktīvai 91/414/EEK attiecībā uz to darbīgo vielu novērtēšanu, kuras nav bijušas tirgū divus gadus pēc minētās direktīvas paziņošanas (OV L 53, 51. lpp.).
—

atzīt, ka izraudzītā pretendenta Città di Roma Metronotte Srl piedāvājums neatbilst publiskā iepirkuma dokumentācijas kā lex specialis noteikumiem un it īpaši publiskā iepirkuma specifikāciju 5.2. punktam, saskaņā ar kuru piedāvājumi bija jāsagatavo atbilstoši “Eiropas un valsts darba tiesībām, kas ir piemērojamas uzņēmumu īpašnieka maiņas gadījumā, un it īpaši Direktīvai 2001/23/EK un valsts noteikumiem, ar kuriem šī direktīva ir tikusi transponēta”, it īpaši ņemot vērā “noteikumus par darbinieku tiesību aizsardzību darba devēja maiņas gadījumā sakarā ar uzņēmuma īpašumtiesību nodošanu”;