ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5

Minētās direktīvas 47. pants “Ekonomiskais un finanšu stāvoklis” bija izteikts šādi: “1. Komersanta ekonomisko un finanšu stāvokli parasti var pierādīt, sniedzot vienu vai vairākas šādas norādes: a) atbilstīgas izziņas no bankas vai, attiecīgā gadījumā, pierādījumu par attiecīgu profesionālās darbības civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu; b) bilances vai izrakstus no bilancēm, ja tās jāpublicē saskaņā ar tās valsts tiesību aktiem, kurā komersants ir reģistrēts; c) izziņu par uzņēmuma kopējo apgrozījumu un, attiecīgā gadījumā, par apgrozījumu konkrētā līguma jomā ne vairāk kā trijos iepriekšējos finanšu gados, par kuriem dati ir pieejami atkarībā no tā, kad izveidots uzņēmums vai kad komersants sācis darbību, ciktāl informācija par šo apgrozījumu ir pieejama. 2. Komersants attiecīgā gadījumā un konkrēta līguma vajadzībām var izmantot citu juridisko personu kompetenci neatkarīgi no tā, kāds ir to starpā pastāvošo saistību tiesiskais raksturs. Šādā gadījumā komersantam jāpierāda līgumslēdzējai iestādei tas, ka viņa rīcībā būs vajadzīgie resursi, šai nolūkā, piemēram, uzrādot minēto juridisko personu apņemšanās rakstu.” 3. Ar tādiem pašiem nosacījumiem komersantu grupa, kā minēts 4 pantā, var izmantot grupas dalībnieku vai citu juridisko personu kompetenci. 4. Līgumslēdzējas iestādes līguma paziņojumā vai uzaicinājumā uz konkursu norāda, kuru vai kuras no 1. punktā minētajām norādēm tās ir izvēlējušās un kādas citas norādes ir jāsniedz. 5. Ja attaisnojošu iemeslu dēļ komersants nevar sniegt līgumslēdzējas iestādes prasītās norādes, tad šis komersants savu ekonomisko un finanšu stāvokli var pierādīt ar jebkādu citu dokumentu, ko līgumslēdzēja iestāde uzskata par atbilstošu.”
105

Šai sakarā no Komisijas Interneta vietnē publicētā dokumenta “Guidance Document no 8 on the harmonized free allocation methodology for the EU‑ETS post 2012, Waste gases and process emissions sub-installation” izriet, ka, ja dūmgāzes ir radušās produkta līmeņatzīmes apakšiekārtas robežās, šī līmeņatzīme ietver kvotu piešķiršanu par emisijām, kas saistītas ar dūmgāzu ražošanu un to sadedzināšanu īpašā ierīcē drošības apsvērumu dēļ. Atbilstoši šim pašam dokumentam kvotu piešķiršanai par emisijām, kas saistītas ar dūmgāzu ražošanu, tiek ņemtas vērā emisijas, kas pārsniedz tās, kuras radušās, sadedzinot dabas gāzi.
38

Otrkārt, runājot par marķēšanas prasības piemērotību izvirzīto mērķu īstenošanas garantēšanai, likumdevējs varēja uzskatīt, ka šī prasība, no vienas puses, ļauj garantēt patērētājam uzticamu informāciju uz iepakojuma sniegtās norādes dēļ, un, no otras puses, spēj to pamudināt iegādāties mājputnu gaļu, uzlabojot šī produkta tirdzniecības perspektīvas un līdz ar to – ražotāju ienākumus.
31

Turklāt ir jānorāda, ka Regulas Nr. 1924/2006 1. panta 2. punktā nav ietverts precizējums par tirdzniecības informācijas adresātu un nav nošķirts, vai runa ir par galapatērētāju vai veselības aprūpes speciālistu. No tā izriet, kā to savu secinājumu 39. punktā ir norādījis ģenerāladvokāts, ka produktam pašam, nevis informācijai par to, ir jābūt paredzētam patērētājam.
5°

[p]ēkšņi, pat ja daļēji, izbeidz nodibinātas tirdzniecības attiecības bez iepriekšēja rakstiska brīdinājuma, ņemot vērā tirdzniecības attiecību ilgumu un saskaņā ar iedibināto tirdzniecības praksi starpnozaru nolīgumos noteikto minimālo iepriekšēja brīdinājuma termiņu. Ja tirdzniecības attiecības skar preču piegādi ar izplatītāja preču zīmi, minimālais iepriekšēja brīdinājuma termiņš ir divkāršs tam, kas būtu piemērojams, ja preces nebūtu piegādātas ar izplatītāja preču zīmi. Ja šādu nolīgumu nav, saskaņā ar tirdzniecības praksi ekonomikas ministra rīkojumos attiecībā uz katru preču kategoriju var noteikt minimālo iepriekšēja brīdinājuma termiņu un paredzēt tirdzniecības attiecību izbeigšanas pamatnosacījumus, tostarp atkarībā no attiecību ilguma. Iepriekš minētās tiesību normas nav šķērslis iespējai vienpusēji izbeigt līgumu bez iepriekšēja brīdinājuma gadījumā, ja otra puse nepilda savus pienākumus vai ja iestājušies force majeure apstākļi. Kad tirdzniecības attiecības izbeigtas vienpusēji konkurējoša piedāvājuma izsolē no attāluma dēļ, minimālais iepriekšēja brīdinājuma ilgums ir divkāršs tam, kas izriet no šīs rindkopas tiesību normu piemērošanas, ja sākotnējais iepriekšēja brīdinājuma termiņš ir mazāks par sešiem mēnešiem, un tas ir vismaz viens gads pārējos gadījumos.”
51

NIT pielikuma B papildinājumā, kas ietver īpašu preču sarakstu, uz kurām attiecas NIT, neatkarīgi no to klasifikācijas HS ir atsauce uz “īpaša formāta atmiņas blokiem”. Kā Komisija ir apgalvojusi tiesas sēdē, lai noteiktu, vai pamatlietā aplūkotās ierīces ietilpst šajā jēdzienā, jāņem vērā to galvenā funkcija un to objektīvās iezīmes. No iesniedzējtiesas lēmuma izriet, ka šo ierīču galvenā funkcija ir video reproducēšana, nevis datu saglabāšanas funkcija. Tādējādi minētās ierīces neietilpst jēdzienā “īpaša formāta atmiņas bloki”, uz kuriem ir atsauce šajā B papildinājumā.
13

Otrais nolīgums, kas tika noslēgts 2011. gada 21. jūlijā un aizstāj pirmo nolīgumu, ir formulēts šādi: “1. Vispārīgi jautājumi Šā nolīguma puses vienojas, ka H. Maschek darbs nodaļas vadītāja amatā vairs nevar tikt izmantots pēc turpmāk noteiktā laikposma. Ņemot vērā, ka H. Maschenk pensionēšanās ir paredzēta 2012. gada 1. jūlijā, Vīnes pilsēta ir ar viņu vienojusies par sekojošo: 2. Lūgums par pensionēšanos no 2012. gada 1. jūlija H. Maschenk līdz gada beigām iesniedz rakstveida lūgumu par pensionēšanos no 2012. gada 1. jūlija. Lēmums par pensionēšanos H. Maschek tiks izsniegts personīgi [..]. H. Maschek rakstveidā apņemas šo lēmumu nepārsūdzēt. 3. Nodaļas vadītāja amats H. Maschek ieņēma nodaļas vadītāja amatu līdz 2010. gada 31. decembrim. Viņš ir ticis atbrīvots no šā amata ar 2011. gada 1. janvāri. 4. Atteikšanās no darba veikšanas No 2011. gada 1. janvāraMagistratsdirektion‑Personalstelle Wiener Stadtwerke, vienojoties ar Wiener Linien GmbH & Co KG, atsakās no H. Maschek darba, saglabājot viņam atalgojumu [..]. [..] 7. Atliekošs nosacījums Šis nolīgums ir noslēgts ar atliekošu nosacījumu, ka 2011. gada 21. jūlija paziņojums par atteikšanos ir tiesiski stājies spēkā un H. Maschek ir sniedzis šā nolīguma 2. pantā paredzēto juridiski saistošo paziņojumu par atteikšanos no jebkādas pārsūdzības.”
49

Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka Muitas kodeksa 148. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai lūguma piešķirt atļauju izmantot izvešanas pārstrādei procedūru kontekstā novērtētu, vai ir izpildīti ekonomiskie nosacījumi, saskaņā ar kādiem tiek piešķirta šī atļauja, ir jāņem vērā ne tikai to Kopienas ražotāju būtiskās intereses, kuri ražo preces, kas ir analogas galaproduktam, kāds izriet no izvešanas pārstrādei darbībām, bet arī to Kopienas ražotāju intereses, kuri ražo preces, kas ir analogas ārpuskopienas izejvielām vai pusfabrikātiem, kurus ir paredzēts integrēt Kopienas precēs, kas šo darbību laikā uz laiku tiek eksportētas.
1

Ar savu apelācijas sūdzību Apple and Pear Australia Ltd un Star Fruits Diffusion lūdz atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 25. marta spriedumu Apple and Pear Australia Ltd un Star Fruits Diffusion/ITSB – Carolus C. (“English pink”) (T‑378/13, turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”, EU:T:2015:186) daļā, kurā šajā spriedumā noraidīta to prasība, ar kuru galvenokārt lūgts grozīt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 29. maija lēmumu attiecībā uz iebildumu procesu starp apelācijas sūdzības iesniedzējām un Carolus C. BVBA (turpmāk tekstā – apstrīdētais lēmums).
35

Šajā gadījumā, lai gan strīds pamatlietā tieši neattiecas uz naudas sodu, kuru Konkurences iestāde ir uzlikusi Siemens saistībā ar konkurences tiesību normu pārkāpumu, tomēr šis strīds ir neatraujami saistīts ar šo naudas sodu un domstarpībām, kas pamatlietas pušu starpā pastāv saistībā ar tā likumīgumu. Proti, prasījumi, uz kuriem atsaucas Konkurences iestāde minētās tiesvedības ietvaros, izriet no apstākļa, ka minēto naudas sodu, pirmkārt, ir samaksājusi Siemens, vēlāk šī iestāde pirmās instances un apelācijas instances administratīvo tiesu nolēmumu rezultātā, ar kuriem ir samazināta naudas soda summa, to daļēji ir atmaksājusi un visbeidzot Siemens atkal to ir pilnībā samaksājusi Kúria (Augstākā tiesa) nolēmuma rezultātā, ar kuru tika konstatēts, ka naudas sods ir maksājams sākotnēji noteiktajā apmērā.
7

S. Mennens rezervēja un nopirka vienotu biļeti, kas viņam ļāva veikt virkni lidojumu ar Emirates. Šie lidojumi bija attiecīgi no Diseldorfas (Vācija) uz Dubaiju (Apvienotie Arābu Emirāti) naktī no 2013. gada 26. uz 27. jūliju, no Dubaijas uz Tokiju (Japāna) 2013. gada 29. jūlijā, no Singapūras (Singapūra) uz Dubaiju naktī no 2013. gada 23. uz 24. augustu un no Dubaijas uz Frankfurti (Vācija) 2013. gada 24. augustā. Lidojumi starp Diseldorfu, Dubaiju un Tokiju bija jāveic pirmajā klasē, savukārt lidojumi starp Singapūru, Dubaiju un Frankfurti bija paredzēti biznesa klasē. Biļetē atsevišķi bija norādīts “tarifs” – EUR 2371 – attiecībā uz visiem S. Mennens iegādātajiem lidojumiem, dažādi ar to saistītie “nodokļi un nodevas” un visu šo pozīciju “kopējā summa” EUR 2471,92 apmērā, nenorādot katra atsevišķā lidojuma cenu.
33

No Tiesas judikatūras izriet, ka PVN ir piemērojams par katru ražošanas vai izplatīšanas darījumu, atskaitot nodokli, kas tieši ietekmē dažādos cenu veidojošos elementus (spriedums, 2012. gada 6. decembris, Bonik, C‑285/11, EU:C:2012:774, 28. punkts). No tā izriet, ka attiecībā uz PVN katrs darījums ir jāvērtē atsevišķi neatkarīgi no PVN, kas maksājams par agrākiem vai vēlākiem darījumiem.
21

Līdz ar to ar šo tiesisko regulējumu mantojuma nodokļa samazinājuma piemērošana ir padarīta atkarīga no vietas, kur mantojumā ietilpstošā manta atradās iepriekšējās mantošanas brīdī, un no nelaiķa vai mantojuma saņēmēja dzīvesvietas šīs iepriekšējās mantošanas brīdī. Tās rezultātā mantojums, kurā ietilpst manta, kas iepriekšējās mantošanas brīdī atradās citā dalībvalstī, ja neviena no iesaistītajām personām nedzīvoja Vācijā, ir apliekams ar augstāku mantojuma nodokli nekā tas, ko iekasē par mantojumu, kurā ietilpst tikai manta, kas iepriekšējās mantošanas brīdī atradusies Vācija, vai kurā ietilpst manta, kas iepriekšējās mantošanas brīdī atradusies citā dalībvalstī, ja vismaz viena no iesaistītajām personām dzīvoja Vācijā. Tādējādi šī tiesiskā regulējuma rezultātā, kā ir konstatējusi iesniedzējtiesa, tiek samazināta mantojuma vērtība.
7

Minētā rīkojuma 30. pantā ir teikts: “1. No tiesu kancelejas nodevas atbrīvo jebkāda veida prasības un pieteikumus, ieskaitot pārsūdzības, ko jebkādā procesuālajā statusā atbilstoši likumam iesniedz Senāts, Deputātu palāta, Rumānijas prezidenta birojs, Rumānijas valdība, Konstitucionālā tiesa, Revīzijas palāta, Leģislatīvā padome, tiesībsargs, Prokuratūra un Publisko finanšu ministrija, kā arī citas valsts iestādes, ja šīs prasības un pieteikumi attiecas uz valsts ieņēmumiem. 2. Šajā Steidzamības kārtībā pieņemtajā rīkojumā valsts ieņēmumi nozīmē ieņēmumus valsts budžetā, valsts sociālās apdrošināšanas budžetā, vietējo pašvaldību budžetos, speciālo fondu budžetos, tostarp veselības apdrošināšanas fonda budžetā, Valsts kases budžetā, ieņēmumus no ārējo kredītu atmaksas, kā arī procentus un komisijas maksas saistībā ar Valsts kasi, kā arī ieņēmumus no valsts budžeta, vietējo pašvaldību budžetiem, valsts sociālās apdrošināšanas budžeta un speciālo fondu budžetu līdzekļiem pilnībā vai daļēji finansēto publisko iestāžu budžetos, vajadzības gadījumā ieņēmumus budžetā no līdzekļiem, kas piesaistīti no ārējiem kredītiem, par kuriem līgumus noslēgusi vai kurus garantējusi valsts un kuru atmaksa, procenti un citas izmaksas tiek segtas no valsts naudas līdzekļiem, kā arī budžeta ieņēmumus no neatmaksājamiem ārējiem līdzekļiem.”
18

Likuma Nr. 374/2007 Sb. II pantā ir paredzēts: “1. Transportlīdzekļu vadītājiem, kuriem šā likuma stāšanās brīdī ir derīga vadītāja [APA], sešu mēnešu laikā no šā likuma stāšanās spēkā, bet ne vēlāk kā pašreizējās vadītāja [APA] derīguma termiņa beigu datumā pašvaldībā ar paplašināto kompetenci ir jāiesniedz rakstveida pieteikums par vadītāja arodprasmes apliecības izsniegšanu. Pašvaldība ar paplašināto kompetenci uz šā pieteikuma pamata vadītājam izsniedz arodprasmes apliecību saskaņā ar [ZOZZ] redakciju, kas ir grozīta ar šo likumu no tā spēkā stāšanās datuma. 2. Līdz šim izsniegto vadītāja [APA] derīgums beidzas, kad ir pagājis divpadsmit mēnešus ilgs [laikposms] pēc šā likuma spēkā stāšanās datuma, bet jebkurā gadījumā ne vēlāk kā datumā, kurā beidzas to derīguma termiņš. 3. Tiem transportlīdzekļa vadītājiem, kuri ir nokārtojuši eksāmenu atbilstoši normatīvajiem aktiem, kas bija spēkā pirms šā likuma spēkā stāšanās datuma, un kuriem pašvaldība ar paplašināto kompetenci nav izsniegusi vadītāja [APA], pašvaldības iestāde ar paplašināto kompetenci izsniedz vadītāja arodprasmes apliecību saskaņā ar [ZZOZ] redakciju, kas ir grozīta ar šo likumu no tā spēkā stāšanās datuma. 4. Vadītājiem, kuri C1 apakškategorijas transportlīdzekļa vadītāja apliecību ir ieguvuši līdz 2009. gada 10. septembrim, pašvaldība ar paplašināto kompetenci pēc rakstveida pieteikuma izsniedz vadītāja arodprasmes apliecību saskaņā ar [ZZOZ] redakciju, kas ir grozīta ar šo likumu no tā spēkā stāšanās datuma. 5. Vadītājiem, kuri laikposmā no šā likuma spēkā stāšanās līdz 2008. gada 10. septembrim iegūst D1, D1 + E, D vai D + E kategorijas vai apakškategorijas transportlīdzekļu vadītāja apliecību vai līdz 2009. gada 10. septembrim iegūst C1 + E, C vai C + E kategorijas vai apakškategorijas transportlīdzekļu vadītāja apliecību, pašvaldība ar paplašināto kompetenci pēc rakstveida pieteikuma izsniedz vadītāja arodprasmes apliecību saskaņā ar [ZOZZ] redakciju, kas ir grozīta ar šo likumu no tā spēkā stāšanās datuma. Šis noteikums attiecas arī uz transportlīdzekļu vadītājiem, kuri ir ieguvuši pirmajā teikumā minēto kategoriju un apakškategoriju transportlīdzekļu vadītāja apliecību sešu mēnešu laikposmā pirms šā likuma stāšanās spēkā un kuriem šā likuma stāšanās datumā nav derīgas vadītāja [APA]. [..] 7. Transportlīdzekļu vadītāji, kuriem vadītāja arodprasmes apliecība tiks izsniegta saskaņā ar 1., 3., 4. un 5. punktu, piedalās periodiskās mācībās saskaņā ar [ZZOZ] redakciju, kas ir grozīta ar šo likumu no tā spēkā stāšanās datuma. Uz viņiem neattiecas pienākums iziet sākotnējās mācības, pamatojoties uz šo likumu.”
7

Regulas Nr. 65/2011 30. pantā ir paredzēts: “1. Maksājumus aprēķina, pamatojoties uz to, kas administratīvās pārbaudēs noteikts par atbilstošu. Dalībvalsts izskata saņēmēja iesniegto maksājuma pieprasījumu un nosaka summas, par ko ir tiesības saņemt atbalstu. Tā nosaka: a) summu, kas saņēmējam maksājama, pamatojoties tikai uz maksājuma pieprasījumu; b) summu, kas saņēmējam maksājama pēc maksājuma pieprasījuma atbilstības pārbaudes. Ja saskaņā ar a) punktu noteiktā summa pārsniedz saskaņā ar b) punktu noteikto summu vairāk kā par 3 %, saskaņā ar b) punktu noteiktajai summai piemēro samazinājumu. Samazinājuma summa ir šo divu summu starpība. Taču samazinājumu nepiemēro, ja saņēmējs var pierādīt, ka nav vainojams pie neattaisnotās summas iekļaušanas pieprasījumā. 2. Ja konstatē, ka saņēmējs tīši ir sniedzis nepatiesu deklarāciju, attiecīgo darbību izslēdz no ELFLA atbalsta un atgūst visas par šo darbību jau izmaksātās summas. Turklāt saņēmēju konstatējuma kalendārajā gadā un nākamajā kalendārajā gadā izslēdz no tā atbalsta saņemšanas, ko piešķir par šo pasākumu. [..]”
41

Kā uzsver iesniedzējtiesa, šāda pienākuma esamība izrietot no AVCP veiktās plašās Likuma Nr. 266/2005 un valsts administratīvās judikatūras interpretācijas. Tā precizē, ka AVCP uzskata, ka maksājuma neveikšana nozīmē, ka pretendents tiek izslēgts no publiskā iepirkuma procedūras, neatkarīgi no tā, kāds līguma veids ir iepirkuma priekšmets. Šī tiesa arī norāda, ka no valsts administratīvās judikatūras izriet, ka uzņēmums var tikt izslēgts no publiskā iepirkuma procedūras, ja tas nepierāda, ka izpilda nosacījumu, kas nav tieši pieprasīts iepirkuma tiesiskajā regulējumā, ja šī nosacījuma nepieciešamība izriet no “mehānisma trūkumu administratīvajos aktos automātiskai novēršanai”.
32

Ārvalstnieku ieceļošanas un uzturēšanās un patvēruma tiesību kodeksa [code de l’entrée et du séjour des étrangers et du droit d’asile; turpmāk tekstā – “Ceseda”] redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar 2012. gada 31. decembra Likumu Nr. 2012‑1560 par aizturēšanu, lai pārbaudītu uzturēšanās tiesības, un grozījumiem palīdzības saistībā ar nelikumīgu uzturēšanos pārkāpumā, izslēdzot no tā humānu un nesavtīgu rīcību [loi no 2012‑1560, du 31 décembre 2012, relative à la retenue pour vérification du droit au séjour et modifiant le délit d’aide au séjour irrégulier pour en exclure les actions humanitaires et désintéressées] (2013. gada 1. janvāraJORF, 48. lpp.; turpmāk tekstā – “2012. gada 31. decembra likums”), L. 621‑2. pantā ir noteikts: “Ārvalstnieku, kas nav Eiropas Savienības dalībvalsts valstspiederīgais, soda ar brīvības atņemšanu uz vienu gadu un naudas sodu EUR 3750 apmērā: 1° ja viņš ir iekļuvis kontinentālajā teritorijā, neizpildot [Šengenas Robežu kodeksa] 5. panta 1. punkta a), b) vai c) apakšpunktā minētās prasības un netiekot uzņemts Francijas teritorijā atbilstoši šī paša kodeksa 5. panta 4. punkta a) un c) apakšpunktam; tāpat tas ir, ja uz šo ārvalstnieku attiecas paziņojums par neuzņemšanu, piemērojot izpildāmu lēmumu, ko pieņēmusi cita [KĪŠN] līgumslēdzēja valsts; 2° vai ja, ierodoties tieši no [KĪŠN] līgumslēdzējas valsts teritorijas, viņš ir iekļuvis kontinentālajā teritorijā, neizpildot tā 19. panta 1. vai 2. punkta, 20. panta 1. punkta un 21. panta 1. vai 2. punkta prasības, izņemot nosacījumus, kas minēti [Šengenas Robežu kodeksa] 5. panta 1. punkta e) un d) apakšpunktā, ja paziņojums par neuzņemšanu neizriet no citas [KĪŠN] līgumslēdzējas valsts pieņemta izpildāma lēmuma; [..] Šī panta piemērošanai tiesvedību var uzsākt tikai tad, kad fakti ir konstatēti Kriminālprocesa kodeksa [code de procédure pénale] 53. pantā paredzētajos apstākļos.”
6

Minētās regulas 4. panta 1. punktā ir noteikts: “Tiklīdz kādā dalībvalstī ir iesniegts starptautiskās aizsardzības pieteikums 20. panta 2. punkta nozīmē, tās kompetentās iestādes informē pieteikuma iesniedzēju par šīs regulas piemērošanu un jo īpaši par: [..] b) atbildīgās dalībvalsts noteikšanas kritērijiem, šādu kritēriju hierarhiju dažādos procedūras posmos un to ilgumu, tostarp par to, ka vienā dalībvalstī iesniegts starptautiskās aizsardzības pieteikums var izraisīt to, ka minētā dalībvalsts kļūst atbildīga saskaņā ar šo regulu, pat ja šāda atbildība nepamatojas uz minētajiem kritērijiem; c) personisko sarunu atbilstīgi 5. pantam un iespēju iesniegt informāciju par to, ka dalībvalstīs atrodas ģimenes locekļi, radinieki vai personas, ar ko ir jebkādas citas ģimenes attiecības, tostarp par veidiem, kādos pieteikuma iesniedzējs var iesniegt šādu informāciju; d) iespēju apstrīdēt lēmumu par pārsūtīšanu un vajadzības gadījumā pieteikties pārsūtīšanas atlikšanai; [..].”
14

Regulas Nr. 601/2012 20. panta “Monitoringa robežas” 1. punktā ir paredzēts: “Operators nosaka monitoringa robežas katrai iekārtai. Šajās robežās operators iekļauj visas attiecīgās siltumnīcefekta gāzu emisijas no visiem emisiju avotiem un avota plūsmām no darbībām, kas veiktas šajā iekārtā un minētas [Direktīvas 2003/87] I pielikumā, kā arī no darbībām un siltumnīcefekta gāzēm, ko dalībvalsts iekļāvusi saskaņā ar [minētās direktīvas] 24. pantu. Operators iekļauj arī emisijas no parastās darbības un ārkārtējiem notikumiem, arī iekārtu palaižot un apstādinot, un ārkārtas situācijām ziņošanas periodā, izņemot emisijas no pārvietojamiem agregātiem.”
3

PVN direktīvas 18. pantā ir noteikts: “Dalībvalstis var uzskatīt katru no šādiem darījumiem par preču piegādi par atlīdzību: a) to, ka nodokļa maksātājs savas saimnieciskās darbības vajadzībām izmanto savas saimnieciskās darbības gaitā saražotas, uzbūvētas, iegūtas, apstrādātas, iepirktas vai importētas preces, ja PVN par šīm precēm nebūtu pilnīgi atskaitāms, gadījumos, kad tās būtu iegūtas no cita nodokļa maksātāja; b) to, ka nodokļa maksātājs lieto preces tā darījuma vajadzībām, par kuru neuzliek nodokli, ja PVN par šīm precēm ir kļuvis pilnīgi vai daļēji atskaitāms līdz ar to iegādi vai līdz ar to izmantojumu saskaņā ar a) punktu; c) izņemot 19. pantā minētos gadījumus, to, ka nodokļa maksātājs vai tā tiesību pārņēmēji patur preces, kad minētā persona beidz saimniecisku darbību, par kuru uzliek nodokli, ja PVN par šīm precēm ir kļuvis pilnīgi vai daļēji atskaitāms līdz ar to iegādi vai līdz ar to izmantojumu saskaņā ar a) punktu.”
5

Šīs pašas direktīvas 6. pants ir formulēts šādi: “1. Neatkarīgi no 2. panta 2. punkta dalībvalstis var paredzēt, ka dažāda attieksme, kuras pamatā ir vecums, neveido diskrimināciju, ja attiecīgās valsts tiesību kontekstā tā ir objektīvi un saprātīgi attaisnota ar likumīgu mērķi, tostarp likumīgu nodarbinātības politiku, darba tirgu un profesionālās izglītības mērķiem, un ja šā mērķa sasniegšanas līdzekļi ir atbilstīgi un vajadzīgi. Šāda dažāda attieksme cita starpā var ietvert: a) to, ka nosaka īpašus nosacījumus darba un profesionālās izglītības iespējām, nodarbinātības un profesijas nosacījumus, tostarp atlaišanas un atalgošanas nosacījumus jauniešiem, vecākiem strādniekiem un personām, kuru apgādībā ir citas personas, lai veicinātu viņu profesionālo integrāciju vai nodrošinātu aizsardzību; b) to, ka nosaka minimālos nosacījumus attiecībā uz vecumu, profesionālo pieredzi vai darba stāžu, lai iegūtu darbu vai konkrētas ar to saistītas priekšrocības; [..] 2. Neatkarīgi no 2. panta 2. punkta dalībvalstis var paredzēt, ka vecuma noteikšana profesionālajām sociālā nodrošinājuma sistēmām, lai persona saņemtu pensiju vai invaliditātes pabalstu vai varētu pretendēt uz pensiju vai invaliditātes pabalstu, tostarp dažāda vecuma noteikšanu saskaņā ar šīm sistēmām darbiniekiem vai darbinieku grupām vai kategorijām un šādu sistēmu sakarā vecuma kritēriju izmantošana, lai faktiski aprēķinātu pabalstus, neveido diskrimināciju vecuma dēļ ar noteikumu, ka tā rezultātā nenotiek diskriminācija dzimuma dēļ.”
29

Līdz ar to, pat ja iesniedzējtiesa savus jautājumus formāli ir uzdevusi tikai par LESD 45. panta interpretāciju, šāds apstāklis neliedz Tiesai sniegt valsts tiesai visus Savienības tiesību interpretācijas elementus, kuri tai var būt noderīgi, izspriežot iztiesājamo lietu, neatkarīgi no tā, vai šī tiesa ir vai nav uz tiem atsaukusies savu jautājumu formulējumā. Šajā ziņā Tiesai no visas valsts tiesas iesniegtās informācijas un tostarp no lēmuma par prejudiciālo jautājumu uzdošanu pamatojuma ir tiesības izdalīt tos Savienības tiesību elementus, kuriem ir nepieciešama interpretācija, ņemot vērā strīda priekšmetu (skat. it īpaši pēc analoģijas spriedumu, 2015. gada 17. decembris, Szemerey, C‑330/14, EU:C:2015:826, 31. punkts).
10

Ar Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju un ar ko atceļ Lēmumu 2011/273/KĀDP (OV L 319, 56. lpp.), Lēmums 2011/273 tika atcelts un aizstāts, un tika noteikti jauni papildu pasākumi. Lēmuma 2011/782 18. panta 1. punktā bija noteikts, ka dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai liegtu šī lēmuma I pielikumā uzskaitītajām personām, kas atbildīgas par vardarbīgām represijām pret Sīrijas civiliedzīvotājiem, personām, kas gūst labumu no režīma vai atbalsta to, un ar tām saistītām personām ieceļot to teritorijā vai to šķērsot. Tā 19. panta 1. punktā ir noteikts, ka “tiek iesaldēti visi līdzekļi un saimnieciskie resursi, kas ir I un II pielikumā uzskaitīto par vardarbīgām represijām pret Sīrijas civiliedzīvotājiem atbildīgo personu, personu un vienību, kuras gūst labumu no režīma vai atbalsta to, un ar tām saistīto personu un vienību īpašumā, valdījumā, turējumā vai kontrolē”. Minētās iesaldēšanas procedūras ir izklāstītas Lēmuma 2011/782 19. panta 2.–7. punktā. Saskaņā ar šī lēmuma 21. panta 1. punktu minētos sarakstus izstrādā Padome.