Tā tas nav attiecībā uz komercsabiedrībām Bavaria un Bavaria Italia, kam pieder vairākas preču zīmes un grafiskie elementi, kuros ietverts vārds “Bavaria” un kuras nevar uzskatīt par tādām, ko neapšaubāmi EKL 230. panta ceturtās daļas izpratnē “tieši un individuāli” skar Regula Nr. 1347/2001, ar ko papildina pielikumu Regulai Nr. 1107/96 par ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un izcelsmes vietu nosaukumu reģistrāciju saskaņā ar procedūru, kas izklāstīta Regulas Nr. 2081/92 17. pantā. Minētās Regulas Nr. 1347/2001 mērķis ir piešķirt precei “Bayerisches Bier” Regulā Nr. 2081/92 paredzēto aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu (AĢIN) aizsardzību un atļaut turpināt pastāvošās preču zīmes “Bavaria” izmantošanu, neņemot vērā AĢIN “Bayerisches Bier” reģistrāciju, ievērojot Regulas Nr. 2081/92 14. panta 2. punktā paredzētos nosacījumus. Līdz ar to, pat, ja Regula Nr. 1347/2001 var skart Bavaria un Bavaria Italia tiesisko stāvokli, šādu ietekmi nevar uzskatīt par tādu, kas tieši izriet no minētās regulas.

Attiecībā uz argumentu, saskaņā ar kuru EKL 32. un 37. pants neesot atbilstošs tiesiskais pamats Regulas Nr. 2081/92 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību pieņemšanai tādēļ, ka alus nav iekļauts starp [EK] līguma I pielikumā paredzētajiem lauksaimniecības produktiem, ir jāatgādina — tiesiskais regulējums, kas vērsts uz viena vai vairāku EKL 33. pantā paredzēto mērķu īstenošanu, ir jāpieņem uz EKL 37. panta pamata, pat ja tas, galvenokārt attiecoties uz [EK] līguma I pielikumā norādītajiem pārtikas produktiem, tomēr pakārtoti paredz konkrētus, tajā neiekļautus produktus. Minētās regulas, pirmkārt, galvenais mērķis, kā tas ir arī norādīts tās otrajā apsvērumā, ir EKL 33. pantā paredzēto mērķu īstenošana un, otrkārt, tā aptver galvenokārt [EK] līguma I pielikumā iekļautos produktus. Turklāt, lai gan ir tiesa, ka alus šajā pielikumā nav skaidri minēts, tomēr nemainīgs paliek tas, ka tajā ir minēta lielākā daļa no tā sastāvdaļām un ka tā iekļaušana Regulas Nr. 2081/92 piemērošanas jomā atbilst šīs regulas mērķim un it īpaši EKL 33. pantā paredzēto mērķu īstenošanai.

Lai gan Regulas Nr. 2081/92 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību 17. panta 2. punktā ir skaidri noteikts, ka šīs regulas 7. pants nav piemērojams vienkāršotajā reģistrācijas procesā un attiecīgi minētā procesa ietvaros ir izslēgtas 7. panta 3. punktā tiesiski paredzētās trešo personu tiesības celt iebildumus, šī procesa ietvaros veiktās reģistrācijas nosacījums paredz arī, ka nosaukumiem ir jāatbilst šīs regulas pamata prasībām.

Katrā ziņā Regulas Nr. 2081/92 17. pantam piemērojamā interpretācija nebūt nenozīmē, ka ieinteresētās trešās personas, kuras būtu uzskatījušas, ka nosaukuma reģistrācija aizskar to leģitīmās intereses, nevar tikt uzklausītas un nevar celt savus iebildumus dalībvalstī, kura lūdz šo reģistrāciju, tostarp atbilstoši tiesiskās aizsardzības principiem, kā tas izriet no minētās regulas sistēmas. Tādējādi šīs ieinteresētās trešās personas var arī minētās regulas 17. pantā paredzētā vienkāršotā procesa ietvaros celt savus iebildumus pret konkrēto reģistrācijas pieteikumu. Valsts tiesu kompetencē ir lemt par nosaukuma reģistrācijas pieteikuma tiesiskumu, pamatojoties uz minēto 17. pantu, ievērojot tādus pašus kontroles nosacījumus kā tie, kas attiecas uz jebkuru galīgu tiesību aktu, ko pieņēmusi tā pati valsts kompetentā iestāde un kas var radīt kaitējumu tādām trešo personu tiesībām, kas izriet no Kopienu tiesībām, un līdz ar to — atzīt par pieņemamām šajā sakarā celtās prasības, pat ja valsts procesuālajos tiesību aktos nav paredzēts līdzīgs gadījums.

(sal. ar 54.–57. punktu)