Lieta C‑33/14 P

Mory SA, likvidācijas procesā, u.c.

pret

Eiropas Komisiju

“Apelācija — Valsts atbalsts — Prasība atcelt tiesību aktu — LESD 263. pants — Pieņemamība — Nelikumīgs un nesaderīgs atbalsts — Atgūšanas pienākums — Eiropas Komisijas lēmums neattiecināt atgūšanas pienākumu uz atbalsta saņēmēja pārņēmēju — Interese celt prasību — Prasības valsts tiesās par zaudējumu atlīdzību un atbalsta atgūšanu — Tiesības celt prasību — Prasītājs, kas nav skarts individuāli”

Kopsavilkums – Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 17. septembra spriedums

Prasība atcelt tiesību aktu – Fiziskas vai juridiskas personas – Reglamentējoša akta jēdziens LESD 263. panta ceturtās daļas izpratnē – Jebkurš vispārpiemērojams akts, izņemot leģislatīvus aktus – Komisijas lēmums, ar kuru tāda uzņēmuma aktīvu pārņēmējs, kurš ir saņēmis nelikumīgu un nesaderīgu atbalstu, tiek pasargāts no atgūšanas pienākuma – Izslēgšana

Prasība atcelt tiesību aktu – Fiziskas vai juridiskas personas – Pieņemamības nosacījumi – Interese celt prasību – Tiesības celt prasību – Kumulatīva rakstura nosacījumi – Prasības nepieņemamība tikai viena no šiem nosacījumiem neizpildes gadījumā

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 24.–28. punktu)

Runājot par prasības atcelt tiesību aktu pieņemamību, interese celt prasību un tiesības celt prasību ir atšķirīgi pieņemamības nosacījumi, kuri fiziskai vai juridiskai personai ir jāizpilda kumulatīvi, lai tā būtu tiesīga celt prasību atcelt tiesību aktu saskaņā ar LESD 263. panta ceturto daļu. Pirmkārt, prasība atcelt tiesību aktu, ko ir cēlusi fiziska vai juridiska persona, ir pieņemama tikai tad, ja šādai personai ir interese, lai pārsūdzētais akts tiktu atcelts. Šāda interese prasa, lai pārsūdzētā akta atcelšanai pašai par sevi var būt tiesiskas sekas un tādējādi prasības rezultātā var rasties priekšrocības lietas dalībniekam, kurš to ir cēlis. Prasītāja interesei celt prasību, ņemot vērā prasības priekšmetu, ir jāpastāv prasības celšanas brīdī, jo pretējā gadījumā prasība ir nepieņemama, un tai ir jāsaglabājas līdz tiesas nolēmuma pasludināšanai, pretējā gadījumā tiesvedība ir jāizbeidz pirms sprieduma pasludināšanas. Tādējādi interese celt prasību ir jebkuras prasības tiesā galvenais un pirmais nosacījums. Otrkārt, tādas prasības pieņemamība, kuru fiziska vai juridiska persona atbilstoši LESD 263. panta ceturtajai daļai cēlusi par tiesību aktu, kura adresāte tā nav, ir pakārtota nosacījumam, ka šai personai ir jāatzīst tiesības celt prasību, kas notiek divos gadījumos. Pirmkārt, šādu prasību var celt ar nosacījumu, ka šis akts to skar tieši un individuāli. Otrkārt, attiecīgā persona var celt prasību par reglamentējošu aktu, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem, ja tas to skar tieši. Tāpēc prasītājs nevar apgalvot, ka tas apstāklis vien, ka fiziska vai juridiska persona ir tieši un individuāli skarta, katrā ziņā pierāda tās interesi celt prasību. (sal. ar 55.–59. un 62. punktu)

Lai gan vienīgi Vispārējās tiesas kompetencē ir konstatēt un novērtēt faktus un principā pārbaudīt pierādījumus, ar kuriem Vispārējā tiesa ir pamatojusi šos faktus, Tiesa ir kompetenta īstenot savu pārbaudi, ciktāl Vispārējā tiesa ir kvalificējusi šo faktu juridisko dabu un ir noteikusi no tiem izrietošas tiesiskās sekas. Tādējādi jautājums ir par to, vai, ņemot vērā šos faktus un pierādījumus, Savienības tiesas veikta strīdīgā lēmuma atcelšana prasītājam saistībā ar valsts tiesā celtu prasību var radīt labumu, kas varētu pierādīt to interesi celt prasību Savienības tiesā, tas ir tiesību jautājums, kas ietilpst pārbaudē, ko Tiesa veic apelācijas ietvaros. (sal. ar 68. punktu)

Prasība atcelt tiesību aktu, kas ir pamatota ar LESD 263. panta ceturto daļu, prasītājam var radīt interesi, ciktāl tā var būt pamats iespējamai prasībai saistībā ar atbildību, ja vien šī pēdējā prasība nav hipotētiska. Šajā ziņā, ja prasītājs paziņo par prasības par zaudējumu atlīdzību celšanu valsts tiesā tādā prasības pieteikumā, ar kuru tas Vispārējā tiesā ierosina lietu par tiesību akta atcelšanu, prasības par zaudējumu atlīdzību celšana var notikt pēc prasības par tiesību akta atcelšanu iesniegšanas Vispārējā tiesā. Šajā kontekstā interese celt prasību ir jāizvērtē in concreto, ņemot vērā tostarp apgalvotā pārkāpuma sekas un apgalvotā kaitējuma būtību. Tātad gadījumā, kad Komisija, pieņemdama lēmumu, nelikumīga un nesaderīga atbalsta saņēmējam uzņēmumam ir likusi šo atbalstu atmaksāt, un ar vēlāku lēmumu, kas ir ticis apstrīdēts prasībā par tiesību akta atcelšanu, tā uzņēmumu, kas ir pārņēmis atbalsta saņēmēja aktīvus, ir pasargājusi no šāda atgūšanas pienākuma, šis apstāklis vien norāda uz to, ka prasītājam ir interese prasīt atcelt strīdīgo lēmumu, jo viņa valsts tiesā celtā prasība par zaudējumu atlīdzību, ciktāl tā vērsta uz to, lai tiktu atlīdzināti zaudējumi, ko tas iespējami cietis attiecīgā atbalsta piešķiršanas dēļ, ir pamatota tieši ar premisu, ka atbalstītā uzņēmuma aktīvu ieguvējs kā pārņēmējs ir jāuzskata par šī atbalsta saņēmēju. Tā kā strīdīgā lēmuma atcelšanas sekas var būt, ka pārņemošais uzņēmums būtu jāuzskata par attiecīgā atbalsta – kura piešķiršana esot radījusi prasītāja apgalvotos zaudējumus – saņēmēju, šāda atcelšana pati par sevi var palielināt izredzes, ka tiks apmierināta valsts tiesā celtā prasība par zaudējumu atlīdzību, ciktāl tā ir vērsta pret pārņemošo uzņēmumu, un tādējādi tam radīt priekšrocības saistībā ar šo prasību. Šajā ziņā nevar prasīt, lai prasītājs pierādītu, ka saskaņā ar valsts tiesībām pārņemošais uzņēmums patiešām varētu tikt atzīts par atbildīgu par apgalvotajiem zaudējumiem tikai tādēļ vien, ka tas ir pārņēmis nelikumīga un nesaderīgā atbalsta saņēmēja aktīvus. Savienības tiesas ziņā nav, lai pārbaudītu interesi celt tajā prasību, novērtēt atbilstoši valsts tiesībām valsts tiesā celtas prasības pamatotības iespējamību, tādējādi šī vērtējuma veikšanā aizstājot valsts tiesu. (sal. ar 69., 70., 74.–76. un 79. punktu)

Interese celt prasību par tiesību akta atcelšanu, pamatojoties uz LESD 263. panta ceturto daļu, var izrietēt no jebkuras prasības valsts tiesās, kuras ietvaros Savienības tiesā apstrīdētā akta iespējamā atcelšana var sniegt prasītājam priekšrocību. Līdz ar to tāda lēmuma atcelšana, ar kuru Komisija pasargā uzņēmumu, kas pārņem nelikumīga un nesaderīga valsts atbalsta saņēmēja uzņēmuma aktīvus, pati par sevi varētu radīt prasītājam priekšrocības saistībā ar viņa prasību, kas celta valsts tiesā ar mērķi piespiest dalībvalsti atgūt attiecīgo atbalstu, jo šīs atcelšanas sekas būtu, ka pārņemošais uzņēmums vairs katrā ziņā nebūtu atbrīvots no atmaksāšanas pienākuma, kas izriet no strīdīgā lēmuma, un tādējādi tā atcelšana varētu palielināt izredzes, ka prasība valsts tiesā tiks apmierināta. Šādā kontekstā, pat ja noteikti apsvērumi var ietekmēt prasītāja interesi celt prasību valsts tiesā, šim apstāklim nav ne mazākās nozīmes attiecībā uz šī paša prasītāja interesi celt prasību Savienības tiesā, jo tajā celtā prasība par tiesību akta atcelšanu tās iznākuma dēļ var ietekmēt tās prasības iznākumu valsts tiesā, kura attiecas uz attiecīgā atbalsta atgūšanu. (sal. ar 80., 81. un 83. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 92. punktu)