LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 30/40

Prasība, kas celta 2010. gada 8. oktobrī — Islamic Republic of Iran Shipping Lines u.c./Padome

(Lieta T-489/10)

()

2011/C 30/73

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teherāna, Irāna), Bushehr Shipping Co. Ltd (Valleta, Malta), Cisco Shipping Company Limited (Seula, Dienvidkoreja), Hafize Darya Shipping Lines (HDSL) (Teherāna, Irāna), Irano Misr Shipping Co. (Teherāna, Irāna), Irinvestship Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste), IRISL (Malta) Ltd (Slīma, Malta), IRISL Club (Teherāna, Irāna), IRISL Europe GmbH (Hamburg) (Hamburga, Vācija), IRISL Marine Services and Engineering Co. (Teherāna, Irāna), IRISL Multimodal Transport Company (Teherāna, Irāna), ISI Maritime Ltd (Malta) (Valleta, Malta), Khazer Shipping Lines (Bandar Anzali) (Gīlāna, Irāna), Leadmarine (Singapore), Marble Shipping Ltd (Malta) (Slīma, Malta), Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID) (Teherāna, Irāna), Shipping Computer Services Co. (SCSCOL) (Teherāna, Irāna), Soroush Saramin Asatir (SSA) (Teherāna, Irāna), South Way Shipping Agency Co. Ltd (Teherāna, Irāna), Valfajr 8th Shipping Line Co. (Teherāna, Irāna) (pārstāvji — F. Randolph, M. Lester, Barristers, un M. Taher, Solicitor)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītāju prasījumi:

— atcelt Padomes 2010. gada 26. jūlija Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 668/2010, ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (1), un Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (2) tiktāl, ciktāl šie akti attiecas uz prasītājiem;

— piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šajā lietā prasītāji, kuģniecības uzņēmumi, kas atrodas Irānā, Apvienotajā Karalistē, Maltā, Vācijā, Singapūrā un Dienvidkorejā, lūdz daļēji atcelt Padomes Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 668/2010 un Padomes Lēmumu 2010/413/KĀDP tiktāl, ciktāl šie uzņēmumi ir iekļauti tādu fizisku un juridisku personu, vienību un struktūru sarakstā, kuru līdzekļi un saimnieciskie resursi iesaldēti saskaņā ar šiem noteikumiem.

Prasītāji savu prasījumu pamatošanai izvirza četrus pamatus.

Pirmkārt, prasītāji argumentē, ka apstrīdētie akti tikuši pieņemti, pārkāpjot prasītāju tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, jo tajos nav paredzēta to pierādījumu paziņošanas kārtība prasītājiem, uz kuru pamata pieņemts lēmums par viņu līdzekļu iesaldēšanu vai kas tiem sniegtu iespēju lietderīgi izteikties par šādiem pierādījumiem. Turklāt prasītāji apgalvo, ka regulā un lēmumā norādītie iemesli ietver tikai vispārīgus, nepamatotus, neskaidrus apgalvojumus par rīcību, kas attiecas tikai uz diviem prasītājiem. Attiecībā uz pārējiem prasītājiem nav sniegti nekādi citi pierādījumi vai informācija kā vien apgalvota nekonkrēta saistība ar pirmo prasītāju. Prasītāji uzskata, ka Padome nav sniegusi pietiekamu informāciju, lai tie atbildē varētu efektīvi paust savu viedokli, kas savukārt Tiesai neļauj novērtēt, vai Padomes lēmums un vērtējums ir bijis pamatots un balstīts uz pārliecinošiem pierādījumiem.

Otrkārt, prasītāji apgalvo, ka Padome nav norādījusi pietiekamus iemeslus to iekļaušanai apstrīdētajos aktos, pārkāpdama pienākumu sniegt skaidru izklāstu par faktiskiem un konkrētiem iemesliem, kas pamato tās lēmumu, tostarp konkrētus individuālus iemeslus, kas tai likuši uzskatīt, ka prasītāji atbalstījuši kodolieroču izplatīšanu.

Treškārt, prasītāji uzsver, ka ar apstrīdētajiem aktiem tiek radīts neattaisnots un nesamērīgs ierobežojums prasītāju tiesībām uz īpašumu un tiesībām nodarboties ar uzņēmējdarbību. Līdzekļu iesaldēšanas pasākumi būtiski un ilglaicīgi ietekmē viņu pamattiesības. Prasītāji apgalvo, ka viņu iekļaušana sarakstā nav racionāli saistīta ar apstrīdētās regulas un lēmuma mērķi, jo pret prasītājiem izvirzītie apgalvojumi nav saistīti ar kodolieroču izplatīšanu. Katrā ziņā Padome nav pierādījusi, ka pilnīga iesaldēšana ir vismazāk apgrūtinošais veids šāda mērķa sasniegšanai vai ka prasītājiem nodarītais būtiskais kaitējums ir attaisnots un samērīgs.

Ceturtkārt, prasītāji argumentē, ka Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, noteikdama, ka attiecībā uz prasītājiem bija izpildīti apstrīdētajā regulā un apstrīdētajā lēmumā paredzētie iekļaušanas kritēriji. Neviens no apgalvojumiem pret prasītājiem nav saistīts ar kodolieroču izplatīšanu vai ieročiem. Vienkāršs apgalvojums, ka daži no prasītājiem pieder vai tos kontrolē pirmais minētais prasītājs vai tā aģenti, nav pietiekams, lai kritēriji būtu izpildīti. Tāpēc prasītāji uzskata, ka Padome nav novērtējusi faktisko stāvokli.

(1) OV L 195, 25. lpp.

(2) OV L 195, 39. lpp.