Lieta C‑658/11

Eiropas Parlaments

pret

Eiropas Savienības Padomi

“Prasība atcelt tiesību aktu — Lēmums 2011/640/KĀDP — Juridiskais pamats — Kopējā ārpolitika un drošības politika (KĀDP) — LES 37. pants — Starptautisks nolīgums, kas attiecas vienīgi uz KĀDP — LESD 218. panta 6. punkta otrā daļa — Pienākums nekavējoties un pilnīgi informēt Eiropas Parlamentu — LESD 218. panta 10. punkts — Seku paturēšana spēkā”

Kopsavilkums – Tiesas (virspalāta) 2014. gada 24. jūnija spriedums

Saistībā ar tāda starptautiska nolīguma slēgšanas procedūru saskaņā ar LESD 218. pantu kā ES‑Maurīcijas nolīgumu par nosacījumiem attiecībā uz aizdomās turētu pirātu un ar tiem saistītā atsavinātā īpašuma nodošanu lēmumam par starptautiska nolīguma slēgšanu piemērojamā procedūras veida materiālais juridiskais pamats ir jānosaka atbilstoši šīs normas 6. punktam. It īpaši, ja lēmums par attiecīgā nolīguma slēgšanu ir likumīgi pamatots vienīgi ar tādu materiālo juridisko pamatu, kas attiecas uz kopējo ārējo un drošības politiku (KĀDP), tad ir jāpiemēro LESD 218. panta 6. punkta otrās daļas pirmajā teikuma daļā paredzētās procedūras veids. Šāda interpretācija vēl jo vairāk ir attaisnojama, ņemot vērā prasības, kas izriet no tiesiskās noteiktības. Interpretācija, ar kuru akta procesuālo juridisko pamatu balsta uz tā materiālo juridisko pamatu, ļauj noteikt piemērojamo procedūru atbilstoši objektīviem kritērijiem, kuru kontroli var veikt tiesa. Attiecībā uz lēmumu slēgt nolīgumu, kura galvenais mērķis ietilpst KĀDP, Saskaņā ar LESD 218. panta 6. punkta tekstu Padome pieņem lēmumu par nolīguma slēgšanu ar Eiropas Parlamenta piekrišanu vai pēc apspriešanās ar to, “izņemot gadījumus, kad nolīgumi attiecas vienīgi uz KĀDP”, neļauj secināt ne to, ka šādu lēmumu varētu uzskatīt par tādu, kas “attiecas vienīgi uz KĀDP”, tikai tāpēc, ka tas ir pamatots ar tādu materiālo juridisko pamatu, kas attiecas uz šo politiku un izslēdz jebkuru citu materiālo juridisko pamatu, ne arī to, kā apgalvo Parlaments, ka minētais lēmums ir jāuzskata par tādu, kas attiecas arī uz citām Savienības tiesību jomām, jo tajā ir ietverti papildu mērķi, kas nav galvenais mērķis, uz ko attiecas KĀDP. Turklāt attiecībā uz LESD 218. panta mērķiem ir jānorāda, ka pēc Lisabonas līguma spēkā stāšanās šajā pantā, lai izpildītu skaidrības, saskaņotības un racionalizācijas prasības, ir paredzēta vienota un vispārēji piemērojama procedūra, kas attiecas uz sarunām par starptautiskiem nolīgumiem un to slēgšanu, kurus Savienībai ir kompetence noslēgt tās darbības jomās, ieskaitot KĀDP, izņemot gadījumus, ja Līgumos ir noteiktas speciālas procedūras. Tomēr šajā procedūrā tās vispārējā rakstura dēļ ir jāņem vērā līgumos paredzētās īpatnības attiecībā uz katru Savienības darbības jomu, tostarp attiecībā uz iestāžu pilnvarām. Šajā ziņā ir jānorāda, ka, lai šīs īpatnības ņemtu vērā, LESD 218. panta 6. punktā ir paredzētas trīs starptautisku nolīgumu slēgšanas veidu procedūras un katrā no tām Parlamentam ir paredzēta citāda loma. Šī atšķirība ir domāta, lai arējās darbībās ņemtu vērā pilnvaru sadalījumu starp iestādēm, kas piemērojams iekšējām darbībām. Tādējādi LESD 218. panta 6. punktā ir noteikta simetrija starp pasākumu pieņemšanas iekšējo procedūru un starptautisko nolīgumu slēgšanas procedūru, lai garantētu, ka saistībā ar noteiktu jomu Parlamentam un Padomei būtu vienādas pilnvaras atbilstoši līgumos paredzētajam institucionālā līdzsvara principam. Šādos apstākļos tas ir tieši tādēļ, lai uzraudzītu, ka šī simetrija tiek faktiski ievērota, kādēļ no Tiesas judikatūras izrietošā norma, atbilstoši kurai tiesību akta materiālais juridiskais pamats nosaka tā pieņemšanai ievērojamās procedūras, ir piemērojama ne tikai procedūrām, kas paredzētas iekšēju aktu pieņemšanai, bet arī tām, kas ir paredzētas starptautisku nolīgumu slēgšanai. (sal. ar 48., 50. un 52.–60. punktu)

No LES 24. panta 1. punkta otrās daļas pēdējā teikuma un LESD 275. panta pirmās daļas izriet, ka Tiesai principā nav kompetences attiecībā uz tiesību normām, kuras ietilpst KĀDP, kā arī tiesību aktiem, kuri ir pieņemti uz tās pamata. Tomēr ar šīm normām ir noteikts izņēmums no vispārējās normas par kompetenci, kāda ir piešķirta Tiesai ar LES 19. pantu, lai nodrošinātu, ka tiek ievērots tiesiskums Līgumu interpretēšanā un piemērošanā, līdz ar to iepriekš minētās tiesību normas ir šauri interpretējamas. Tādēļ kaut arī Lēmums 2011/640 par to, lai parakstītu un noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Maurīcijas Republiku par nosacījumiem attiecībā uz aizdomās turētu pirātu un ar tiem saistītā atsavinātā īpašuma nodošanu no Eiropas Savienības vadītajiem jūras spēkiem Maurīcijas Republikai un par aizdomās turētu pirātu stāvokli pēc nodošanas ir ticis pieņemts, pamatojoties tikai uz vienu materiālo juridisko pamatu, kas ietilpst KĀDP, proti, LES 37. pantu, no šī lēmuma preambulas izriet, ka tā procesuāli tiesiskais pamats ir LESD 218. panta 5. un 6. punkts, ar kuriem regulē starptautisku nolīgumu parakstīšanas un slēgšanas procedūru. LESD 218. pantā ir paredzēta vispārīgi piemērojama procedūra, kura līdz ar to ir piemērojama visiem nolīgumiem, par kuriem Savienība ir veikusi sarunas un kurus tā ir noslēgusi visās tās darbības jomās, ieskaitot KĀDP, kurai pretēji citām jomām nepiemēro nevienu speciālu procedūru. Šādos apstākļos nevar apgalvot, ka LES 24. panta 1. punkta otrās daļas pēdējā teikumā un LESD 275. pantā Tiesas kompetencei paredzētā izņēmuma ierobežojuma piemērošanas joma būtu tik plaša, ka ar to tiek izslēgta Tiesas kompetence interpretēt un piemērot LESD 218. pantu, kurš neattiecas uz KĀDP, kaut arī tajā ir paredzēta procedūra, pamatojoties uz kuru ir pieņemts akts, kas attiecas uz KĀDP. (sal. ar 69.–73. punktu)

LESD 218. panta 10. punktā paredzētais procesuālais noteikums ir būtisks procedūras noteikums LESD 263. panta otrās daļas izpratnē un tā pārkāpuma sekas ir akta, kurā tas ir pieļauts, spēkā neesamība. Šajā normā ir atspoguļoti demokrātiskie principi, uz kuriem ir balstīta Savienība. It īpaši Parlamenta līdzdalība likumdošanas procesā atspoguļo demokrātijas pamatprincipu, saskaņā ar kuru tautas ar pārstāvju palātas starpniecību piedalās varas īstenošanā. No šādas perspektīvas raugoties, Lisabonas līgumā no sistēmas viedokļa šai normai ir piešķirta vēl lielāka nozīme, jo tā ir ietverta atsevišķā tiesību normā, kas ir piemērojama visiem procedūru veidiem, kuri ir paredzēti LESD 218. pantā. Taisnība, ka loma, kas Parlamentam piešķirta ar Lisabonas līgumu, KĀDP jomā joprojām saglabājas ierobežota. Tomēr no šī konstatējuma nevar secināt, ka Parlamentam, kaut arī tas ir izslēgts no tāda nolīguma, kas attiecas vienīgi uz KĀDP, sarunu un noslēgšanas procedūras, nav nekādu tiesību uzzināt par šo Savienības politiku. Tieši pretēji, tādēļ arī LESD 218. panta 10. punktā noteiktā prasība informēt ir piemērojama starptautiska nolīguma slēgšanas procedūrai tostarp nolīgumiem, kuri attiecas vienīgi uz KĀDP. Ciktāl Parlaments nav nekavējoties un pilnīgi informēts par visiem procedūras posmiem saskaņā ar LESD 218. panta 10. punktu, ieskaitot posmu pirms nolīguma noslēgšanas, tas nevar īstenot savas tiesības uzzināt, kas tam ir piešķirtas Līgumos saistībā ar KĀDP, un attiecīgā gadījumā darīt zināmu savu viedokli it īpaši attiecībā uz piemērotu juridisko pamatu, ar kuru ir jāpamato attiecīgais akts. Šādos apstākļos šīs prasības informēt neievērošana apdraud apstākļus, kādos Parlaments īsteno savas funkcijas KĀDP jomā, un līdz ar to tas ir būtiska procedūras noteikuma pārkāpums. (sal. ar 80.–86. punktu)