ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 39/7

Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 21. novembra spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Dixons Retail plc/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Lieta C-494/12) (1)

(Direktīva 2006/112/EK - Pievienotās vērtības nodoklis - Preču piegāde - Jēdziens - Krāpnieciska bankas kartes izmantošana)

2014/C 39/11

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Dixons Retail plc

Atbildētājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 14. panta 1. punkta un 73. panta interpretācija — “Preču piegādes” jēdziens — Piegāde pēc maksājuma, kas veikts neatļautā veidā un krāpnieciski lietojot kredītkarti

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 2. panta 1. punkta, 5. panta 1. punkts un 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkts — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kā arī Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts, 14. panta 1. punkts un 73. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā pamatlietā aplūkotie fiziska preces nodošana pircējam, kurš krāpnieciski lieto bankas karti kā maksāšanas līdzekli, ir uzskatāma par “preču piegādi” Direktīvas 2006/112 2. panta 1. punkta, 5. panta 1. punkta, 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 14. panta 1. punkta izpratnē un ka maksājums, ko saistībā ar šādu nodošanu kāda trešā persona veikusi atbilstoši starp šo trešo personu un šīs preces piegādātāju noslēgtajam līgumam, saskaņā ar kuru šī trešā persona apņēmusies šim piegādātājam samaksāt par precēm, kuras tas pārdevis pircējiem, kuri lieto šādu karti kā maksāšanas līdzekli, ir uzskatāms par “atlīdzību” Sestās direktīvas 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkta un Direktīvas 2006/112 73. panta izpratnē.

(1) OV C 26, 26.1.2013.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 9/14

Tiesas (septītā palāta) 2013. gada 7. novembra spriedums (Bundesarbeitsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tevfik Isbir/DB Services GmbH

(Lieta C-522/12) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Darba ņēmēju norīkošana darbā - Direktīva 96/71/EK - Minimālās darba algas likme - Vienreizēju maksājumu summas un darba devēja iemaksas darba ņēmēju daudzgadu uzkrājumu plānā)

2014/C 9/21

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesarbeitsgericht

Lietas dalībnieki pamatprocesā

Prasītājs: Tevfik Isbir

Atbildētāja: DB Services GmbH

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesarbeitsgericht — Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīvas 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā (OV 1997, L 18, 1. lpp.) 3. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunkta interpretācija — Minimālās darba algas likmes aprēķināšana — Darba devēja iemaksu darba ņēmēju ilgtermiņa uzkrājumu plānā iespējama ņemšana vērā — Situācija, kurā šie līdzekļi vairākus gadus nevar būt darba ņēmēju rīcībā

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīvas 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā 3. panta 1. punkta otrā ievilkuma c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tādu darba samaksas elementu ietveršana minimālajā darba algā, kuri neizjauc attiecību starp darba ņēmēja darbu, no vienas puses, un atlīdzību, ko darba ņēmējs saņem par šo darbu, no otras puses. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai tas tā ir attiecībā uz darba samaksas elementiem izskatāmajā pamatlietā.

(1) OV C 32, 2.2.2013.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 367/18

Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 17. oktobra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — RLvS Verlagsgesellschaft mbH/Stuttgarter Wochenblatt GmbH

(Lieta C-391/12) (1)

(Direktīva 2005/29/EK - Negodīga komercprakse - Piemērojamība personām - Maldinoši izlaidumi reklāmrakstos - Dalībvalsts tiesību normas, kas aizliedz jebkādas maksas publikācijas, ja tām nav pievienota piezīme “sludinājums” (“Anzeige”) - Pilnīga saskaņošana - Stingrāki pasākumi - Preses brīvība)

2013/C 367/31

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesgerichtshof

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: RLvS Verlagsgesellschaft mbH

Atbildētāja: Stuttgarter Wochenblatt GmbH

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesgerichtshof — Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (OV L 149, 22. lpp.), un īpaši tās 3. panta 5. punkta, 4. panta, 7. panta 2. punkta, kā arī I pielikuma 11. punkta interpretācija — Maldinoši izlaidumi reklāmrakstos — Dalībvalsts tiesību normas, kas aizliedz maksas publikācijas, ja tām nav pievienota piezīme “sludinājums” (“Anzeige”)

Rezolutīvā daļa:

Tādos apstākļos, kādi pastāv pamatlietā, attiecībā pret preses izdevumu redaktoriem nevar atsaukties uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvu 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“negodīgas komercprakses direktīva”), no kā izriet, ka šajos apstākļos šī direktīva ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek pieļauts piemērot tādu valsts tiesību normu, saskaņā ar kuru preses izdevumu redaktoriem katrai to periodiskos izdevumos veiktai publikācijai, par kuru tie saņem atlīdzību, ir jāpievieno īpaša norāde, kas šajā gadījumā ir vārds “sludinājums” (“Anzeige”), ja vien šīs publikācijas izkārtojums un noformējums vispārīgi neļauj atpazīt publikācijas reklāmas raksturu.

(1) OV C 343, 10.11.2012.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 344/22

Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 10. oktobra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Swm Costruzioni 2 SpA, DI Mannocchi Luigino/Provincia di Fermo

(Lieta C-94/12) (1)

(Publiskā iepirkuma līgumi - Direktīva 2004/18/EK - Ekonomiskais un finanšu stāvoklis - Tehniskās un/vai profesionālās iespējas - 47. panta 2. punkts un 48. panta 3. punkts - Komersanta tiesības izmantot citu juridisko personu iespējas - 52. pants - Sertifikācijas sistēma - Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi - Valsts tiesību akts, kurā ir noteikts pienākums, lai īpašumā būtu būvdarbu, kas ir līguma priekšmets, kategorijai un vērtībai atbilstošs kvalifikācijas sertifikāts - Aizliegums attiecībā uz vienas un tās pašas kategorijas būvdarbiem izmantot vairāku juridisko personu sertifikātus)

2013/C 344/36

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājas: Swm Costruzioni 2 SpA un Mannocchi Luigino DI

Atbildētāja: Provincia di Fermo,

Piedaloties: Torelli Dottori SpA

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.), 47. panta 2. punkta interpretācija — Komersanta ekonomiskais un finanšu stāvoklis — Iespēja izmantot citu juridisko personu iespējas — Valsts tiesiskais regulējums, kurā šī iespēja ir ierobežota, to attiecinot tikai uz vienu juridisko personu saistībā ar katru kvalifikācijas kategoriju, ko ir noteikusi sertifikācijas sabiedrība

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu [būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu] slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 47. panta 2. punkts un 48. panta 3. punkts, skatot tos kopā ar šīs direktīvas 44. panta 2. punktu, ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesību normu kā to, uz ko attiecas pamatlieta, ar kuru vispārēja noteikuma veidā komersantiem, kas piedalās būvdarbu publiskā iepirkuma procedūrā, tiek aizliegts attiecībā uz vienu un to pašu kvalifikācijas kategoriju izmantot vairāku uzņēmumu iespējas.

(1) OV C 151, 26.5.2012.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 225/27

Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 27. jūnija spriedums (Qorti Kostituzzjonali (Malta) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vodafone Malta Limited, Mobisle Communications Limited/L-Avukat Ġenerali, Il-Kontrollur tad-Dwana, Il-Ministru tal-Finanzi, L-Awtorita' ta' Malta dwar il-Komunikazzjoni

(Lieta C-71/12) (1)

(Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi - Direktīva 2002/20/EK - 12. un 13. pants - Administratīvie maksājumi un maksa par izmantošanas tiesībām - Maksa, kas piemērojama mobilo telefonsakaru operatoriem - Valsts tiesību akti - Maksas aprēķināšanas metode - Lietotājiem piemērotā maksas daļa procentos)

2013/C 225/43

Tiesvedības valoda — maltiešu

Iesniedzējtiesa

Qorti Kostituzzjonali

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Vodafone Malta Limited, Mobisle Communications Limited

Atbildētāji: L-Avukat Ġenerali, Il-Kontrollur tad-Dwana, Il-Ministru tal-Finanzi, L-Awtorita' ta' Malta dwar il-Komunikazzjoni

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Qorti Kostituzzjonali — Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (OV L 108, 21. lpp.) 12. un 13. panta interpretācija — Valsts tiesību akti, ar kuriem piemēro maksājumu mobilo telefonsakaru operatoriem — Maksājums, kas jāveic tikai mobilo telefonsakaru operatoriem un nav jāveic citiem uzņēmumiem, kas piedāvā elektronisko komunikāciju pakalpojumus

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) 12. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā nav tādi dalībvalsts tiesību akti, kādi ir pamatlietā izskatāmie, saskaņā ar kuriem mobilo telefonsakaru operatoriem ir piemērojams “akcīzes” nodoklis, kas atbilst noteiktai procentuālai daļai no maksājumiem, ko tie saņem no pakalpojumu izmantotājiem, ar nosacījumu, ka tā aprēķināšanas pamats nav saistīts ar vispārējās atļaujas, kas sniedz iespēju piekļūt elektronisko komunikāciju pakalpojumu tirgum, piešķiršanas procedūru, bet ir saistīts ar operatoru nodrošināto mobilo telefonsakaru pakalpojumu izmantošanu, un ka to galu galā maksā to lietotājs, — fakts, kas jāpārbauda iesniedzējtiesai.

(1) OV C 118, 21.4.2012.
1)

Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 18. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams arī ar nodokli apliekamas saimnieciskās darbības izbeigšanai, kas izriet no nodokļa maksātāja svītrošanas no Pievienotās vērtības nodokļa reģistra;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 112/2

Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums – Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Savienības Padome

(Lieta C-656/11) (1)

(Sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācija - Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos - Padomes lēmums - Juridiskā pamata izvēle - LESD 48. pants - LESD 79. panta 2. punkta b) apakšpunkts)

2014/C 112/02

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – sākotnēji C. Murrell, vēlāk M. Holt, pārstāvji, kam palīdz A. Dashwood, QC)

Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Īrija (pārstāvji – E. Creedon un L. Williams, kā arī J. Stanley, pārstāvji, kam palīdz N. J. Travers, BL)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji G. Marhic un M. Veiga, vēlāk A. De Elera)

Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji – G. de Bergues un N. Rouam) un Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji V. Kreuschitz, vēlāk S. Pardo Quintillán un J. Enegre)

Priekšmets

Prasība atcelt tiesību aktu – Padomes 2011. gada 16. decembra lēmums par nostāju, kas Eiropas Savienībai jāieņem Apvienotajā komitejā, kura izveidota saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos, attiecībā uz to, lai aizstātu minētā nolīguma II pielikumu par sociālā nodrošinājuma sistēmu koordināciju (OV L 341, 1. lpp.) – Juridiskā pamata izvēle – LESD 48. pants (tādu pasākumu pieņemšana sociālā nodrošinājuma jomā, kas vajadzīgi, lai īstenotu darba ņēmēju pārvietošanās brīvību) vai LESD 79. panta 2. punkta b) apakšpunkts (to trešo valstu pilsoņu tiesību noteikšana, kuri likumīgi uzturas dalībvalstī) – Šīs izvēles praktiskā ietekme uz Apvienotās Karalistes tiesībām un pienākumiem saskaņā ar Protokolu Nr. 21 par šīs valsts un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu

Rezolutīvā daļa:

1) prasību noraidīt;

2) Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

3) Īrija, Francijas Republika un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

(1) OV C 49, 18.2.2012.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 260/9

Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums — New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, agrāk New Yorker SHK Jeans GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Vallis K.-Vallis A. & Co. OE

(Lieta C-621/11 P) (1)

(Apelācija - Kopienas vārdiskas preču zīmes “FISHBONE” reģistrācijas pieteikums - Iebildumu process - Agrāka valsts grafiska preču zīme “FISHBONE BEACHWEAR” - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Noteiktajā termiņā neiesniegto papildu pierādījumu ņemšana vērā - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 42. panta 2. un 3. punkts un 76. panta 2. punkts - Regula (EK) Nr. 2868/95 - 22. noteikuma 2. punkts)

2013/C 260/16

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, agrāk New Yorker SHK Jeans GmbH (pārstāvis — V. Spitz, Rechtsanwalt)

Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos), Vallis K.-Vallis A. & Co. OE

Priekšmets

Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedumu lietā T-415/09 New Yorker SHK Jeans/ITSB, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt tiesību aktu, ko cēlis vārdiskas preču zīmes “FISHBONE” reģistrācijas pieteikuma attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē, iesniedzējs par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 30. jūlija lēmumu R 1051/2008-1, ar kuru daļēji noraidīta apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu daļēji atteikt minētās preču zīmes reģistrāciju saistībā ar iebildumiem, ko iesniedzis valsts preču zīmes “FISHBONE BEACHWEAR” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē, kā arī komercdarbībā izmantota valsts apzīmējuma “Fishbone” īpašnieks — Iekšēja preču zīmes faktiska izmantošana — Papildu pierādījumu ņemšana vērā

Rezolutīvā daļa:

1) apelācijas sūdzību noraidīt;

2) New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

(1) OV C 25, 28.1.2012.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 225/13

Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 8. maija spriedums (Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani/Secretary of State for the Home Department

(Lieta C-529/11) (1)

(Personu brīva pārvietošanās - Regula (EEK) Nr. 1612/68 - 12. pants - Dalībvalsts valstspiederīgā šķirts laulātais, kas strādājis citā dalībvalstī - Pilngadīgs bērns, kas mācās uzņēmējā dalībvalstī - Vecāka, kas ir trešās valsts valstspiederīgais, uzturēšanās tiesības - Direktīva 2004/38/EK - 16.–18. pants - Savienības pilsoņa ģimenes locekļu, kuri nav nevienas dalībvalsts valstspiederīgie, pastāvīgās uzturēšanās tiesības - Likumīga uzturēšanās - Uzturēšanās, pamatojoties uz minēto 12. pantu)

2013/C 225/20

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani

Atbildētājs: Secretary of State for the Home Department

piedaloties: AIRE Centre

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.) 12. panta interpretācija — Trešās valsts pilsones, kas ir apgādniece savam bērnam, kuram ir 21 gads un kurš studē uzņēmējā dalībvalstī, uzturēšanās tiesības pēc viņas šķiršanās ar citas dalībvalsts pilsoni, kurš izmantojis savu pārvietošanās brīvību — Jēdziens “vecāks, kas ir bērna faktiskais apgādnieks” — Vērtēšanas kritēriji

Rezolutīvā daļa:

1) bērna, kurš sasniedzis pilngadību un kurš ieguvis tiesības mācīties saskaņā ar Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/38/EK, 12. pantu, vecāks var turpināt gūt labumu no atvasinātajām uzturēšanās tiesībām atbilstoši šim pašam pantam, ja šim bērnam, lai turpinātu un pabeigtu mācības, vēl aizvien ir nepieciešama viņa klātbūtne un rūpes, kas ir jāizvērtē iesniedzējtiesai, ņemot vērā visus tajā ierosinātās lietas apstākļus;

2) Savienības pilsoņa ģimenes locekļu, kuri nav nevienas dalībvalsts valstspiederīgie, uzturēšanās laikposmi uzņēmējā dalībvalstī, kas balstīti vienīgi uz Regulas Nr. 1612/68, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2004/38, 12. pantu, neizpildot nosacījumus, lai iegūtu uzturēšanās tiesības saskaņā ar minēto direktīvu, nevar tikt ņemti vērā saistībā ar šo ģimenes locekļu pastāvīgo uzturēšanas tiesību iegūšanu šīs direktīvas izpratnē.

(1) OV C 370, 17.12.2011.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 63/5

Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 17. janvāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Woningstichting Maasdriel/Staatssecretaris van Financiën

(Lieta C-543/11) (1)

(Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - 135. panta 1. punkta k) apakšpunkts, lasot kopā ar 12. panta 1. un 3. punktu - Neapbūvēta zeme - Apbūves zeme - Jēdzieni - Nojaukšanas darbi saistībā ar nākotnē būvējamu ēku - Atbrīvojums no PVN)

2013/C 63/07

Tiesvedības valoda — holandiešu

Iesniedzējtiesa

Hoge Raad der Nederlanden

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Woningstichting Maasdriel

Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 135. panta 1. punkta k) apakšpunkta, lasot to kopā ar 12. panta 1. un 3. punktu, interpretācija — Direktīvā paredzētie atbrīvojumi — Neapbūvētas zemes nodošana

Rezolutīvā daļa:

Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 135. panta 1. punkta k) apakšpunkts, lasot kopā ar šīs direktīvas 12. panta 1. un 3. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā pirmajā minētajā tiesību normā paredzētais atbrīvojums no PVN neattiecas uz pamatlietā aplūkoto darījumu par zemesgabala nodošanu, kas ir neapbūvēts pēc ēkas nojaukšanas, kura uz tā atradās, pat tad, ja šīs nodošanas brīdī nebija veikti citi zemesgabala uzlabošanas darbi, neskaitot minēto nojaukšanu, ja no visaptveroša vērtējuma par apstākļiem, kas saistīti ar šo darījumu un kas pastāv nodošanas brīdī, tostarp pušu nodoma, ja to apstiprina objektīvi apstākļi, izriet, ka šajā brīdī attiecīgo zemesgabalu patiešām bija paredzēts apbūvēt, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

(1) OV C 25, 28.01.2012
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 71/2

Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 24. janvāra spriedums — Frucona Košice a.s./Eiropas Komisija, St. Nicolaus — trade a.s.

(Lieta C-73/11 P) (1)

(Apelācija - Valsts atbalsts - Nodokļu parāda 65 % apmērā norakstīšana saistībā ar kolektīvās maksātnespējas procedūru - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt - Privātā kreditora kritērijs - Pārbaudes tiesā robežas - Vispārējās tiesas izdarīta apstrīdētā lēmuma pamatu aizstāšana ar saviem pamatiem - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pierādījumu sagrozīšana)

2013/C 71/03

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Frucona Košice a.s. (pārstāvji — P. Lasok QC, J. Holmes un B. Hartnett, barristers, O. Geiss, Rechtsanwalt)

Citi lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — K. Walkerová, L. Armati un B. Martenczuk), St. Nicolaus — trade a.s. (pārstāvis — N. Smaho, advokāts)

Priekšmets

Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (otra palāta) 2010. gada 7. decembra spriedumu lietā T-11/07 Frucona Košice/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību atcelt Komisijas 2006. gada 7. jūnija Lēmumu C(2006) 2087, galīgā redakcija, par valsts atbalstu, ko īstenojusi Slovākijas Republika attiecībā uz Frucona Košice a.s., kompetentajai nodokļu iestādei atlaižot nodokļu parādu kolektīvās maksātnespējas procedūras ietvaros (valsts atbalsts Nr. C-25/05, ex NN 21/05), ciktāl ar to minētais pasākums atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un Slovākijai uzdots pilnībā atgūt atbalstu

Rezolutīvā daļa:

1) atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2010. gada 7. decembra spriedumu lietā T-11/07 Frucona Košice/Komisija;

2) nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par tajā izvirzītajiem pamatiem, kurus tā nav izskatījusi;

3) lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

(1) OV C 130, 30.4.2011.