ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 27/19

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 13. novembrī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/British Film Institute

(Lieta C-592/15)

(2016/C 027/23)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pamatlietas puses

Prasītāji: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Atbildētājs: British Film Institute

Prejudiciālie jautājumi

i. Vai Sestās direktīvas (1) 13. panta A daļas 1. punkta n) apakšpunkta noteikumi, jo īpaši vārdi “daži kultūras pakalpojumi”, ir pietiekami skaidri un precīzi tā, ka 13. panta A daļas 1. punkta n) apakšpunktam ir tieša iedarbība, līdz ar to no nodokļa ir atbrīvoti tādi publisko tiesību subjektu vai citu atzīto kultūras organizāciju sniegti kultūras pakalpojumi kā atbildētāja sniegtie pakalpojumi pamatlietā, ja nav valsts transponējošo tiesību aktu?

ii. Vai Sestās direktīvas 13. panta A daļas 1. punkta n) apakšpunkta noteikumi, jo īpaši vārdi “daži kultūras pakalpojumi”, pieļauj dalībvalstīm jebkādu rīcības brīvību to piemērošanā, izmantojot transponējošos tiesību aktus, un, ja tā, tad kādu rīcības brīvību?

iii. Vai Galvenās PVN direktīvas (2) 132. panta 1. punkta n) apakšpunktam ir piemērojami tādi paši secinājumi kā iepriekš minētie?

(1) Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, OV L 145, 1. lpp..

(2) Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, OV L 347, 1. lpp..
—

atcelt: (i) Lēmuma 1. panta 2. punkta c) apakšpunktu tiktāl, ciktāl ar to tika konstatēts, ka Panasonic piedalījās CPT aizliegtajā vienošanās no 1999. gada 15. jūlija līdz 2003. gada 10. februārim; un/vai (ii) Lēmuma 1. panta 2. punkta c) un e) apakšpunktu attiecībā uz laika posmu no 2003. gada 1. aprīļa līdz 2006. gada 12. jūnijam;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 27/26

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 9. septembra spriedumu lietā T-104/13 Toshiba Corp./Eiropas Komisija 2015. gada 20. novembrī iesniedza Toshiba Corp.

(Lieta C-623/15 P)

(2016/C 027/30)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Toshiba Corp. (pārstāvji – J. F. MacLennan, Solicitor, A. Schulz, Rechtsanwalt, J. Jourdan, advokāts, A. Kadri, Solicitor)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

— atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-104/13 tiktāl, ciktāl tajā tiek apstiprināts Eiropas Komisijas konstatējums, ka Toshiba ir solidāri un individuāli atbildīga par MTPD rīcību;

— atcelt Eiropas Komisijas lēmumu lietā COMP/39.437 TV un datoru monitoru kineskopi, ciktāl tajā tika konstatēts, ka Toshiba ir pārkāpusi LESD 101. pantu, un noteikts, ka Toshiba ir solidāri un individuāli atbildīga par MTPD rīcību;

— piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības pamatojumam tās iesniedzēji norāda vienu pamatu:

Vispārējā tiesa esot kļūdaini piemērojusi uzņēmuma koncepciju, nepareizi klasificējot elementus, kuri it kā norādot uz to, ka Toshiba varēja īstenot izšķirošu ietekmi uz MTPD, vai faktiski to darīja, un secinot, ka visi šie elementi kopā bija pietiekami, lai pamatotu konstatējumu, ka Toshiba īstenoja šādu ietekmi pār MTPD.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 7/11

Prasība, kas celta 2015. gada 30. oktobrī – Eiropas Komisija/Maltas Republika

(Lieta C-557/15)

(2016/C 007/18)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Hermes, K. Mifsud–Bonnici)

Atbildētāja: Maltas Republika

Prasītājas prasījumi:

— atzīt, ka, pieņemot izņēmuma regulējumu, saskaņā ar kuru ir atļauts sagūstīt septiņas savvaļas žubīšu sugas (Chaffinch Fringilla coelebs, Linnet Carduelis cannabina, Goldfinch Carduelis carduelis, Greenfinch Carduelis chloris, Hawfinch Coccothraustes coccothraustes, Serin Serinus serinus un Siskin Carduelis spinus), Maltas Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīvas 2009/147/EK par savvaļas putnu aizsardzību (1) 5. panta a. un e punktā un 8. panta 1. punktā kopā ar IV pielikuma a) punktā, skatot to kopsakarā ar 9. panta 1. punktu, paredzētos pienākumus;

— piespriest Maltas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

2014. gadā Malta ieviesa izņēmuma regulējumu, lai atļautu sagūstīt septiņas savvaļas žubīšu sugas un saskaņā ar kuru 2014. un 2015. gadā tika noteiktas atļautās sagūstīšanas sezonas.

Direktīvā 2009/147 dalībvalstīm ir noteikts pienākums aizliegt sagūstīt un turēt tādus putnus, kas nav iekļauti II pielikumā, kā aplūkotās žubītes, un jebkādu savvaļas putnu neselektīvu sagūstīšanu, izmantojot lamatas vai tīklus. Jebkāds izņēmums no šī aizlieguma ir pakļauts direktīvas 9. pantā paredzētajiem stingriem nosacījumiem.

Komisija uzskata, ka Maltas izņēmuma regulējums, saskaņā ar kuru ir atļauta septiņu žubīšu sugu sagūstīšana, nav saderīgs ar direktīvas 5. panta a) un e) punktu un 8. panta 1. punktu, skatot tos kopsakarā ar IV pielikuma a) punktu.

Komisija uzskata, ka Malta nav pierādījusi, ka būtu izpildīti Direktīvas 9. panta 1. punktā paredzētie nosacījumi izņēmuma piemērošanai. Pirmkārt, Malta nav pierādījusi, ka nepastāv neviens cits pieņemams risinājums, kā tas paredzēts direktīvas 9. panta 1. punktā. Otrkārt, Maltas izņēmuma regulējums nav pamatots saistībā ar apgalvoto cita pieņemama risinājuma trūkumu. Treškārt, Malta nav pierādījusi, ka atļautā rīcība ir “saprātīga izmantošana” direktīvas 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē. Ceturtkārt, Malta nav pierādījusi atbilstību direktīvas 9. panta 1. punkta c) apakšpunktā minētajai prasībai, ka izņēmums attiecas tikai uz “dažiem putniem”. Piektkārt, Malta nav pierādījusi, ka atļauja tika izsniegta “stingri kontrolētos apstākļos”, kā tas pieprasīts direktīvas 9. panta 1. punkta c) apakšpunktā.

(1) OV L 20, 7. lpp.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 16/14

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 8. septembrī iesniedza Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) – Peter Radgen, Lilian Radgen/Finanzamt Ettlingen

(Lieta C-478/15)

(2016/C 016/16)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Finanzgericht Baden-Württemberg

Pamatlietas puses

Prasītāji: Peter Radgen, Lilian Radgen

Atbildētāja: Finanzamt Ettlingen

Prejudiciālais jautājums

Vai 1999. gada 21. jūnija Nolīguma starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos (OV L 114, 6. lpp.), it īpaši tā preambula, 1., 2., 4., 11., 16. un 21. pants, kā arī tā I pielikuma 7., 9. un 15. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru pilsonim, kuram ir neierobežots nodokļu maksāšanas pienākums minētajā valstī, ir liegta iespēja atskaitīt ar nodokli neapliekamo summu saistībā ar papildu mācību darbu, jo šis darbs netiek veikts Eiropas Savienības dalībvalstī vai valstī, kurai ir piemērojams Līgums par Eiropas Ekonomikas zonu, reģistrētas publisko tiesību juridiskas personas labā vai vārdā, bet tiek veikts Šveices Konfederācijas teritorijā reģistrētas publisko tiesību juridiskas personas labā vai vārdā?
2.

Neatkarīgi no atbildēm uz 1.a un 1.b jautājumu: Vai Padomes 2004. gada 13. decembra Direktīvas 2004/114/EK par nosacījumiem attiecībā uz trešo valstu pilsoņu uzņemšanu studiju, skolēnu apmaiņas, prakses vai stažēšanās, nesaņemot atalgojumu, vai brīvprātīga darba nolūkā 6. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka atbilstoši tam tādā situācijā kā izskatāmajā lietā, kad trešās valsts pilsonis no Irānas, kas ir ieguvis augstskolas izglītību Irānā Sharif University of Technology (Teherāna), kuras specializācija ir tehnika, inženierzinātnes un fizika, un vēlas ieceļot, lai varētu uzsākt studijas doktorantūrā IT drošības pētniecības jomā projektā “Uzticamas iegultās un mobilās sistēmas”, it īpaši efektīvu aizsardzības mehānismu attīstība viedtālruņiem, dalībvalstis ir pilnvarotas atteikt uzņemšanu savā teritorijā, norādot, ka nevar izslēgt, ka saistībā ar pētniecības projektu iegūtās prasmes Irānā tiktu izmantotas ļaunprātīgi, piemēram, konfidenciālas informācijas iegūšanai rietumvalstīs ar mērķi veikt iekšējās represijās vai vispārīgi saistībā ar cilvēktiesību pārkāpumiem?
1)

Vai ar LESD 101. pantu, lasot to kopsakarā ar [EKL] 10. pantu un LES 4. panta 3. punktu, ir saderīgs tāds tiesiskais regulējums par prokuratoru amata atlīdzības tarifiem, kurā – kā 2003. gada 7. novembra Karaļa dekrētā Nr. 1373/2003 – to amata atlīdzībai nosaka tarifu jeb minimālo taksi, ko var paaugstināt vai samazināt tikai 12 % apmērā, un nedz dalībvalsts iestādes, nedz tiesas nedrīkst atkāpties no šiem minimālajiem tarifiem pat ārkārtēju apstākļu gadījumā?
—

atcelt 2009. gada lēmumu, ciktāl ar to uz Akzo Nobel NV attiecināta atbildība un/vai tai uzlikts naudas sods par Akzo Nobel Chemicals GmbH un Akzo Nobel Chemicals BV prettiesisko rīcību, it īpaši tā 1. panta 1. punkta a) apakšpunktu par laikposmu no 1987. gada 24. februāra līdz 1993. gada 28. jūnijam, 1. panta 2. punkta a) apakšpunktu par laikposmu no 1991. gada 11. septembra līdz 1993. gada 28. jūnijam un/vai 2. panta 6. un 23. punktu, vai, pakārtoti,
1)

galvenokārt: atcelt spriedumu, ciktāl ar to Eiropas Savienības Vispārējā tiesa ir noraidījusi tās prasību lietā T-419/10, ciktāl ar to bija lūgts atcelt apstrīdēto lēmumu, jo ar to prettiesiski tika noteikta solidāra atbildība arī attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju par darbībām, kuras veica tās meitasuzņēmums SLM; atcelt spriedumu, jo ir pārkāpts Pamattiesību hartas 47. pants, vai, pakārtoti, piešķirt apelācijas sūdzības iesniedzējai taisnīgu zaudējumu atlīdzību;
2)

Vispārējā tiesa ir pārkāpusi LESD 108. pantu un Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 1. pantu saistībā ar jauna atbalsta un pastāvoša atbalsta jēdzieniem. It īpaši tā ir nepamatoti atzinusi, ka atbalstu var uzskatīt par pastāvošu, lai gan ir pārkāpts kāds no nosacījumiem, kas ir izvirzīts lēmumā, kurā tas tika atzīts par saderīgu. Tādējādi tā nav ievērojusi pastāvīgo judikatūru, saskaņā ar kuru vienkāršs šo nosacījumu pārkāpums izraisa jauna atbalsta pastāvēšanu un, ja nav jaunu faktu, ko varētu vērtēt citādi, pamato jaunu lēmumu par nesaderību. Turklāt, pamatoti noraidījusi iebildumus, kas attiecas uz iespējamu pamatojuma nenorādīšanu, Vispārējā tiesa nonāca pretrunā ar šo vērtējumu, pārmetot Komisijai, ka tā nav pierādījusi, ka nosacījuma pārkāpums ietekmēja Padomes apstiprinātā režīma būtību, un, pamatojoties uz to, kļūdaini uzskatīja, ka var daļēji atcelt lēmumu, ņemot vērā kļūdu tiesību piemērošanā. Vispārējā tiesa nav pienācīgi ņēmusi vērā starp Padomi un Komisiju pastāvošo institucionālo līdzsvaru, kas ir noteikts LESD 108. pantā. Ja Padome, pieņemot vienprātīgu lēmumu, izmanto pilnvaras izņēmuma kārtā atbalstu atzīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, bet šāda atzinuma spēkā esamībai izvirza prasību par konkrētu nosacījumu izpildi, tad Komisijai nav pienākuma noteikt, vai šie nosacījumi faktiski ir būtiski un vai tā var noteikt sodu par to pārkāpumu;
1)

Vai Direktīvas 2003/88 par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (1) 17. panta 3. punkta c) apakšpunkta iii) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tā atļauj dalībvalstīm izslēgt noteiktas ugunsdzēsēju, kas pieņemti darbā valsts ugunsdzēsības dienestā, kategorijas no visiem tiesību aktiem, kas nodrošina šīs direktīvas transponēšanu, tostarp, no normas, kurā definēts darba un atpūtas laiks?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 381/12

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 29. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-558/12 un T-559/12 Changshu City Standard Parts Factory un Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd/Eiropas Savienības Padome 2015. gada 9. jūlijā iesniedza Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd

(Lieta C-376/15 P un C-377/15 P)

(2015/C 381/15)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd (pārstāvji – R. Antonini, avvocato, E. Monard, avocat)

Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Eiropas Rūpniecisko savienotājelementu institūts AISBL (EIFI)

Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

1) atcelt Vispārējās tiesas spriedumu apvienotajās lietās T-558/12 un T-559/12 Changshu City Standard Parts Factory un Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd/Eiropas Savienības Padome;

2) izdot rīkojumu, kuru lūdz prasītājas savā prasības pieteikumā Vispārējā tiesā, un atcelt Padomes 2012. gada 4. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 924/2012, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 91/2009, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam (1), ciktāl tā ir piemērojama apelācijas sūdzības iesniedzējām;

3) piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un Tiesā, ieskaitot apelācijas sūdzības iesniedzēju izdevumus;

4) piespriest personām, kas ir iestājušas lietā, segt savus tiesāšanās izdevumus pašām.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa it īpaši attiecībā uz “visu [salīdzināmo] eksporta darījumu jēdzienu” un attiecībā uz saikni starp attiecīgajām tiesību normām ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nepareizi interpretējot Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (2), 2. panta 10. un 11. punktu un Nolīguma par 1994. gada Vispārējās vienošanās par tirdzniecību un tarifiem (GATT) VI panta īstenošanu 2.4 un 2.4.2 pantu, un tā apelācijas sūdzības iesniedzējām ir uzlikusi nesapratīgi smagu pierādīšanas pienākumu.

Apelācijas sūdzības iesniedzējas turklāt apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kļūdaini interpretējot Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, 2. panta 10. punktu un Nolīguma par 1994. gada Vispārējās vienošanās par tirdzniecību un tarifiem (GATT) VI panta īstenošanu 2.4 pantu, tā apelācijas sūdzības iesniedzējām nav nodevusi noteiktas prasības un ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, novērtējot LESD 296. pantā noteikto prasību norādīt pamatojumu.

(1) OV L 275, 1. lpp.

(2) OV L 343, 51. lpp.
1)

Vai Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 21/2013 (1), (ar kuru konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes stikla šķiedras sieta audumu importam ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 791/2011 noteikto galīgo antidempinga maksājumu attiecina arī uz konkrētu stikla šķiedras sieta audumu importu, ko nosūta no Taivānas un Taizemes, neatkarīgi no tā, vai tam ir vai nav deklarēta Taivānas un Taizemes izcelsme) ir jāinterpretē tādējādi, ka tā ir jāpiemēro arī gadījumos, kad Eiropas Savienības pilsoņi ir veikuši importēšanu no Taivānas pirms 2013. gada 17. janvāra, proti, 2012. gadā, bet pēc tam, kad tika pieņemta Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 791/2011 (2), (ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes stikla šķiedras sieta audumu importam)?
1)

Vai Direktīva 2004/18/EK (1), it īpaši tās 23. panta 2. punkts, 23. panta 8. punkts un 2. pants, tos lasot kopā ar — Direktīvu 2001/83/EK (2), it īpaši tās 83. pantu, — Direktīvu 2002/98/EK (3), it īpaši tās 4. panta 2. punktu, un — LESD, it īpaši ar tā 18. pantu,
4)

Vispārējā tiesa dažos aspektos esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kad tā novērtēja atbildētāja pirmajā instancē apsvērumus saistībā ar attiecīgo preču zīmju vizuālajām, fonētiskajām un konceptuālajām līdzībām, it īpaši, balstot tos uz kļūdainu juridisku fikciju, ka vidusmēra patērētājs atsevišķus īsus vārdus lasa no kreisās uz labo pusi, piešķirot pārspīlētu nozīmi burtu S-K-Y sakritībai abu preču zīmju sākumā, kā arī neesot ņēmusi vērā, ka konceptuālās atšķirības neitralizējot to vizuālo vai fonētisko līdzību;
3)

Vispārējā tiesa dažos aspektos esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kad tā novērtēja atbildētāja pirmajā instancē apsvērumus saistībā ar attiecīgo preču zīmju vizuālajām, fonētiskajām un konceptuālajām līdzībām, it īpaši, balstot tos uz kļūdainu juridisku fikciju, ka vidusmēra patērētājs atsevišķus īsus vārdus lasa no kreisās uz labo pusi, piešķirot pārspīlētu nozīmi burtu S-K-Y sakritībai abu preču zīmju sākumā, neņemot vērā apstrīdētās preču zīmes grafisko elementu, kā arī tā neesot ņēmusi vērā, ka konceptuālās atšķirības neitralizējot to vizuālo vai fonētisko līdzību;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 320/23

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 5. augustā iesniedza Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) – Secretary of State for Work and Pensions/Tolley (mirusi; pārstāv personīgais pārstāvis)

(Lieta C-430/15)

(2015/C 320/32)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Supreme Court of the United Kingdom

Pamatlietas puses

Prasītājs: Secretary of State for Work and Pensions

Atbildētāja: Tolley (mirusi; pārstāv personīgais pārstāvis)

Prejudiciālie jautājumi

1) Vai Apvienotās Karalistes iztikas pabalsta invalīdiem (Disability Living Allowance, DLA) aprūpes daļa ir pareizi kvalificēta par invaliditātes, nevis slimības pabalstu naudā Regulas Nr. 1408/71 (1) nozīmē?

2) i) Vai persona, kura saskaņā ar AK valsts tiesību aktiem zaudē tiesības saņemt AK iztikas pabalstu invalīdiem, jo viņa ir pārcēlusies dzīvot uz citu dalībvalsti, un kura pirms šādas pārcelšanās ir pārtraukusi jebkādu saimniecisko darbību, tomēr joprojām ir apdrošināta pret vecuma risku saskaņā ar AK sociālā nodrošinājuma sistēmu, vairs nav pakļauta AK tiesiskajam regulējumam Regulas Nr. 1408/71 13. panta 2. punkta f) apakšpunkta nozīmē? ii) Vai šāda persona katrā ziņā joprojām ir pakļauta AK tiesiskajam regulējumam, ņemot vērā Regulas VI pielikuma, kas attiecas uz Apvienoto Karalisti, 19. punkta c) apakšpunktu? iii) Vai AK, ievērojot VI pielikuma 20. punktu, ir pienākums vai arī tai ir tikai ļauts piemērot Regulas III sadaļas 1. nodaļas noteikumus personai, kura vairs nav pakļauta AK tiesiskajam regulējumam [Regulas Nr. 1408/71] 13. panta 2. punkta f) apakšpunkta nozīmē?

3) i) Vai lietā C-543/03 Dodl un Oberhollenzer (EU:C:2005:364) izmantotā darbinieka jēdziena plašā definīcija ir piemērojama Regulas 19.–22. panta nozīmē, ja persona, pirms pārcelties uz citu dalībvalsti, ir pārtraukusi jebkādu saimniecisko darbību, neskatoties uz atšķirību, kas ir noteikta III sadaļas 1. nodaļā starp darbiniekiem un pašnodarbinātām personām, no vienas puses, un bezdarbniekiem, no otras puses? ii) Ja tā ir piemērojama, vai šādai personai ir tiesības eksportēt pabalstu, vai nu saskaņā ar 19. pantu vai 22. pantu? Vai 22. panta 1. punkta b) apakšpunkta mērķis ir liegt prasītājai saņemt DLA aprūpes daļu, pamatojoties uz nosacījumu par dzīvesvietu, kas ir paredzēts valsts tiesiskajā regulējumā par dzīvesvietas pārcelšanu uz citu dalībvalsti?

(1) Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenes locekļiem, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 320/23

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 5. augustā iesniedza Court of Appeal (Īrija) – Evelyn Danqua/The Minister for Justice and Equality Ireland un the Attorney General

(Lieta C-429/15)

(2015/C 320/31)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal

Pamatlietas puses

Prasītāja: Evelyn Danqua

Atbildētāji: The Minister for Justice and Equality Ireland un the Attorney General

Otrs lietas dalībnieks: The Refugee Legal Services

Prejudiciālie jautājumi

1) Vai patvēruma pieteikumu, ko reglamentē attiecīgās valsts tiesību akti, kuri atspoguļo dalībvalsts pienākumus saskaņā ar Kvalifikācijas direktīvu, var uzskatīt par atbilstošu salīdzinošu kritēriju attiecībā uz alternatīvās aizsardzības pieteikumu, ņemot vērā līdzvērtības principu?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 302/18

Prasība, kas celta 2015. gada 19. jūnijā – Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

(Lieta C-304/15)

(2015/C 302/23)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – K. Mifsud-Bonnici, S. Petrova)

Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

Prasītājas prasījumi:

— atzīt, ka, attiecībā uz Velsā esošo Ābertau [Aberthaw] spēkstaciju pareizi nepiemērodama Direktīvu 2001/80/EK par ierobežojumiem attiecībā uz dažu piesārņojošo vielu emisiju gaisā no lielām sadedzināšanas iekārtām (1), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti Direktīvas 2001/80/EK par ierobežojumiem attiecībā uz dažu piesārņojošo vielu emisiju gaisā no lielām sadedzināšanas iekārtām 4. panta 3. punktā, lasot to kopsakarā ar šīs direktīvas VI pielikuma A daļu;

— piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Komisija uzskata, ka attiecībā uz Ābertau spēkstaciju Apvienotā Karaliste nav pareizi piemērojusi Direktīvas 2001/80/EK par ierobežojumiem attiecībā uz dažu piesārņojošo vielu emisiju gaisā no lielām sadedzināšanas iekārtām 4. panta 3. punktu, lasot to kopsakarā ar šīs direktīvas VI pielikuma A daļu. Ābertau spēkstacija – būdama ar oglēm kurināma sadedzināšanas iekārta ar nominālo ieejas siltuma jaudu 4 090 MWth, kas tādējādi pieskaitāma iekārtām, kuru jauda pārsniedz 500 MWth – pārsniedz slāpekļa oksīdu (NOx) emisijas robežvērtību, kas noteikta minētās direktīvas 4. panta 3. punktā, lasot to kopsakarā ar šīs direktīvas 14. panta 1. punkta a) apakšpunktu un VI pielikuma A daļu. Saskaņā ar piemērojamajās tiesību normās noteikto Apvienotajai Karalistei ir jānodrošina, ka tik jaudīgā spēkstacija no 2008. gada 1. janvāra nepārsniedz NOx robežvērtību 500 mg/Nm3, līdz 2016. gada 1. janvārim to samazinot līdz 200 mg/Nm3. Taču šīs spēkstacijas atļaujā norādītā pašreizējā NOx emisiju robežvērtība ir 1 050 mg/Nm3.

(1) OV L 309, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 15. nod., 6. sēj., 299. lpp.