11

Vispārīgo noteikumu 2. pielikumā “Administrācijas vadītāju kolēģijas vispārīgās pamatnostādnes par valodu lietojumu EPSO konkursos” (turpmāk tekstā – “vispārīgās pamatnostādnes”), ir norādīts: “Ir apstiprināts, ka vispārēji noteikumi attiecībā uz valodu lietojumu EPSO konkursos būs šādi: — Nemainīgie elementi EPSO tīmekļa vietnē tiks publicēti visās oficiālajās valodās. — Paziņojumi par konkursiem, tostarp lingvistu konkursiem un konkursiem saistībā ar paplašināšanos, kā arī vispārīgi noteikumi, kas piemērojami atklātajiem konkursiem, tiks publicēti visās oficiālajās valodās. — Visās oficiālajās valodās norisināsies turpmāk minētie testi vai pārbaudījumi: — priekšatlases testi (teksta loģiskās analīzes tests un matemātisko iemaņu tests), — valodas prasmju tests tulkotāju konkursos, — priekšatlases testi tulkošanā juristu lingvistu konkursos, — mutiskās tulkošanas starpposma pārbaudījumi (izmantojot datoru) tulku konkursos, — tulkošanas iemaņu pārbaudījumi (rakstveida vai mutvārdu tulkošana) tulku un tulkotāju konkursos. – [..] — Pārbaudījumi vērtēšanas centros notiks tikai kandidātu otrajā valodā, izvēloties angļu, franču vai vācu valodu. Arī uzaicinājumi izteikt interesi saistībā ar atlases procedūrām līgumdarbiniekiem, ko rīko EPSO, tiks publicēti visās oficiālajās valodās. Otrās valodas izvēles ierobežojuma pamatā ir vairāki faktori. Pirmkārt, dienesta intereses prasa, lai no jauna pieņemtie darbinieki uzreiz spētu veikt darbu un konkursa jomā vai amatā efektīvi pildīt pienākumus, kuru veikšanai viņi ir pieņemti. Angļu, franču un vācu valoda ir iestādēs visplašāk lietotās valodas. Tās parasti lieto iestāžu locekļu sanāksmēs. Šīs valodas arī visbiežāk lieto gan iekšējai, gan ārējai saziņai. To apliecina arī statistikas dati par iestāžu tulkošanas dienestu tulkoto tekstu avotvalodām. Ņemot vērā iestāžu faktiskās vajadzības attiecībā uz valodu lietojumu iekšējās un ārējās saziņas mērķiem, vienam no atlases kritērijiem saskaņā ar Civildienesta noteikumu 27. panta 1. punktu jābūt pietiekamām vienas no šīm trim valodām zināšanām, kas ir jāpārbauda, simulējot reālu situāciju darbā. Trešās valodas zināšanas, kā paredzēts Civildienesta noteikumu 45. panta 2. punktā, nevar aizstāt vienas no minētajām trim valodām zināšanas darbā pieņemšanas brīdī. Otrkārt, valodu izvēles ierobežojuma pamatā turpmākos konkursa posmos ir attiecīgo pārbaudījumu raksturs. Saskaņā ar Civildienesta noteikumu 27. pantu attiecīgo iestāžu iecēlējinstitūcijas nolēma mainīt atlases procedūras, no 2010. gada ieviešot uz kompetenču vērtējumu pamatotas novērtēšanas metodes, lai labāk varētu paredzēt, vai kandidāti spēs pildīt savus pienākumus. No daudziem zinātniskiem pētījumiem izriet, ka vērtēšanas centri, simulējot īstenībai tuvas darba situācijas, ir labākais prognozētājs attiecībā uz darbu reālā situācijā. Šī metode kā efektīvākā vērtēšanas metode tiek lietota visā pasaulē. Ņemot vērā karjeras ilgumu un mobilitātes pakāpi iestādēs, šim vērtēšanas veidam ir būtiska nozīme. Pamatojoties uz kompetences satvaru, ko noteikušas attiecīgo iestāžu iecēlējinstitūcijas, ir atlasīti vairāki piemēroti pārbaudījumi vēlamo kompetenču novērtēšanai. Lai nodrošinātu to, ka kandidātus var novērtēt vienlīdzīgi un ka kandidāti var tieši sazināties ar vērtētājiem un citiem kandidātiem, kuri piedalās pārbaudījumā, šīs metodes piemērošana prasa, lai pārbaudījumi vērtēšanas centrā norisinātos lingua franca (vienā saziņas valodā) vai, atsevišķos gadījumos, vienā konkursa galvenajā valodā. Pirmajā gadījumā lingua franca jāizvēlas no valodām, ko kandidāti prot vislabāk. Ņemot to vērā, ir jādara viss, lai izvairītos no diskriminācijas kandidātu vidū; tāpēc visiem jāveic pārbaudījumi viņu otrajā valodā. Taču, tā kā šai valodai jābūt arī lingua franca, otrās valodas izvēlei jābūt ierobežotai. Tā kā parasti šāds tradicionāls lietojums joprojām ir saglabājies iestāžu iekšējā saziņā, jāizdara izvēle starp angļu, franču un vācu valodu. Vērtēšanas centros nevērtē kandidātu valodu zināšanas; apmierinošas vienas no minētajām trim valodām kā otrās valodas zināšanas ir pilnīgi pietiekamas, lai spētu piedalīties pārbaudījumos (tas atbilst arī minimālajām prasībām, kas noteiktas Civildienesta noteikumu 28. pantā). Katrā ziņā šāds valodas zināšanu līmenis ir proporcionāls dienesta faktiskajām vajadzībām, kas aprakstītas iepriekš. Angļu, franču vai vācu valodas kā otrās valodas lietojums turpmākos konkursa posmos neveido nekādu diskrimināciju dzimtās valodas dēļ. Tas nav dzimtās valodas lietojuma ierobežojums. Kandidātu pienākums izvēlēties otro valodu (angļu, franču vai vācu), kas nav viņu pirmā (parasti dzimtā vai tai līdzvērtīga) valoda, nodrošina kandidātu salīdzināmību uz vienlīdzīgiem pamatiem. Jāatgādina arī, ka pietiekamas otrās valodas zināšanas ir lielā mērā atkarīgas no kandidātu personiskajiem pūliņiem. Jebkurā gadījumā šāda prasība ir proporcionāla, ņemot vērā dienesta faktiskās vajadzības. Otrās valodas izvēles ierobežojums atspoguļo to, kādas valodas pašlaik prot Eiropas iedzīvotāji. Angļu, franču un vācu valoda ir ne tikai vairāku Eiropas Savienības dalībvalstu valodas, bet arī visplašāk izplatītās svešvalodas. Šīs valodas visbiežāk tiek apgūtas kā svešvalodas, un iedzīvotāji uzskata, ka tās apgūt ir vislietderīgāk. Tādējādi faktiskās dienesta vajadzības šķiet saprātīgs to valodas prasmju atspoguļojums, kuras var gaidīt no kandidātiem, jo īpaši tāpēc, ka valodas zināšanas kā tādas (gramatiskas kļūdas, pareizrakstība, vārdu krājums) kompetenču testos netiek vērtētas. Tāpēc otrās valodas izvēles ierobežojums, ļaujot izvēlēties tikai angļu, franču vai vācu valodu, neveido neproporcionālu barjeru personām, kuras vēlas piedalīties konkursos. Saskaņā ar pieejamo informāciju tas pilnībā atbilst tam, pie kā kandidāti ir raduši un ar ko rēķinās. Statistikas dati apstiprina secinājumu, ka otrās valodas izvēles ierobežojums atsevišķos konkursu posmos ir proporcionāls un nav diskriminējošs. Piemēram, angļu, franču vai vācu valoda bija visbiežāk izvēlētās valodas, ja kandidātiem bija iespēja izvēlēties otro valodu no 11 oficiālajām valodām lielajos vispārējos ES‑25 administratoru un asistentu konkursos 2005. gadā. Konkursu statistika pēc 2010. gada reformas neuzrāda nekādas novirzes to valstu dalībnieku labā, kurās angļu, franču vai vācu valoda ir oficiālā valoda. Tāpat arī statistika par AD 2010. gada konkursiem liecina, ka ievērojams skaits kandidātu joprojām izvēlas vienu no minētajām trim valodām kā otro valodu. Šo pašu iemeslu dēļ šķiet saprātīgi prasīt, lai kandidāti izvēlas vienu no tām saziņai ar EPSO un iedaļas “Talantu vērtētājs” aizpildīšanai. Tāpēc, tiecoties līdzsvarot dienesta intereses un kandidātu prasmes, atsevišķi testi būtu jārīko ierobežota skaita Eiropas Savienības valodās, lai nodrošinātu gan to, ka veiksmīgajiem kandidātiem ir pietiekamas valodu kombinācijas zināšanas, kas viņiem ļauj efektīvi veikt pienākumus, gan to, ka var piemērot atlases metodes, kuru pamatā ir darbības novērtējums. Tā kā paziņojumi par konkursiem un rokasgrāmatas kandidātiem tiek publicētas Savienības 24 oficiālajās valodās un tā kā nozīmīgo pirmo konkursa posmu kandidāti var veikt jebkurā no šīm 24 valodām, kuru tie izvēlas kā dzimto valodu, šķiet, ka ir panākts taisnīgs līdzsvars starp dienesta vajadzībām un daudzvalodības principu, un diskriminācijas nepieļaušanu valodas dēļ. Tāpēc ikreiz būtu jāizdara izvēle saskaņā ar EPSO Administratīvās padomes pieņemto kārtību attiecībā uz valodām un iestāžu konkrētajām vajadzībām, lai varētu pieņemt darbā kandidātus, kuri uzreiz spēj pildīt pienākumus. Tādējādi ir iespējami divi vispārīgi gadījumi: — pirmkārt, vispārīgi vai konkrēti profili, kuros galvenais atlases faktors līdztekus vispārējām kompetencēm ir zināšanas vai pieredze konkrētā darba jomā. Šajā gadījumā galvenā prasība ir spēja veikt darbu un sazināties daudzvalodu vidē, kur vajadzība prast iestādēs plašāk lietotās valodas pamato Eiropas Savienības valodu izvēles ierobežojumu atlases procedūrā, — otrkārt, tajos profilos, kur vienas valodas vai vairāku valodu zināšanas ir īpaši nozīmīgas, piemēram, tulkošanas jomā vai citos profilos, kur atlases procedūras tiek rīkotas pa valodu grupām. Šajā gadījumā bez vispārējo kompetenču vērtēšanas, kā aprakstīts iepriekš attiecībā uz pirmo gadījumu, jārīko īpaši kompetenču pārbaudījumi attiecīgajā(‑ās) valodā(‑ās). Pat tad, ja īsteno šādu pieeju, vajadzētu, lai ikvienu lēmumu ierobežot valodu skaitu konkursos varētu pārbaudīt attiecībā uz ikvienu konkrētu konkursu un lai tas atspoguļotu iestāžu konkrētās vajadzības saistībā ar attiecīgo profilu.”