Puses

Sprieduma pamatojums

Rezolutīvā daļa



Puses

Lieta C‑124/09

par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Raad van State (Nīderlande) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2009. gada 25. martā un kas Tiesā reģistrēts 2009. gada 3. aprīlī, tiesvedībā

Smit Reizen BV

pret

Minister van Verkeer en Waterstaat .

TIESA (trešā palāta)

šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Lēnartss [ K. Lenaerts ], tiesneši R. Silva de Lapuerta [ R. Silva de Lapuerta ], Dž. Arestis [ G. Arestis ], J. Malenovskis [ J. Malenovský ] un T. fon Danvics [ T. von Danwitz ] (referents),

ģenerāladvokāts Ī. Bots [ Y. Bot ],

sekretārs M. A. Godisārs [ M.‑A. Gaudissart ], nodaļas vadītājs,

ņemot vērā rakstveida procesu un 2010. gada 28. janvāra tiesas sēdi,

ņemot vērā apsvērumus, ko sniedza:

– Smit Reizen BV vārdā – P. Mommerss [ P. Mommers ], advocaat ,

– Nīderlandes valdības vārdā – K. Viselsa [ C. Wissels ] un B. Kopmane [ B. Koopman ], kā arī Ī. de Frīss [ Y. de Vries ], pārstāvji,

– Itālijas valdības vārdā – Dž. Palmjēri [ G. Palmieri ], pārstāve, kurai palīdz M. Russo [ M. Russo ], avvocato dello Stato ,

– Apvienotās Karalistes valdības vārdā – L. Sīboruts [ L. Seeboruth ], pārstāvis,

– Eiropas Komisijas vārdā – V. Rols [ W. Roels ] un N. Jerela [ N. Yerrell ], pārstāvji,

ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,

pasludina šo spriedumu.

Spriedums

Sprieduma pamatojums

1. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt 2001. gada 18. janvāra sprieduma lietā C‑297/99 Skills Motor Coaches u.c. ( Recueil , I‑573. lpp.) 21. un nākamajos punktos minēto jēdzienu “darbības centrs” un Padomes 1985. gada 20. decembra Regulas (EEK) Nr. 3820/85 par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz autotransportu (OV L 370, 1. lpp.) 1. panta 5) punktu.

2. Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp Smit Reizen BV (turpmāk tekstā – “ Smit Reizen ”) un Minister van Verkeer en Waterstaat (satiksmes un ūdensceļu ministrs, turpmāk tekstā – “ministrs”) par Smit Reizen noteikto naudas sodu par noteikumu attiecībā uz transportlīdzekļu vadītāju atpūtas laikposma pārkāpumu.

Atbilstošās tiesību normas

Savienības tiesības

Regula Nr. 3820/85

3. Regulas Nr. 3820/85 preambulas pirmajā apsvērumā ir noteikts:

“tā kā autotransporta jomā Kopienas sociālie likumi [..] ir vērsti uz konkurences noteikumu saskaņošanu starp iekšzemes transporta metodēm, jo īpaši attiecībā uz autotransporta sektoru un darba apstākļu un ceļu drošības uzlabošanu; tā kā šajās jomās panāktais progress ir jāsargā un jāpaplašina; tā kā minētās regulas noteikumi tomēr jāpadara elastīgāki, neierobežojot tās mērķus.”

4. Atbilstoši šīs pašas regulas preambulas piecpadsmitajam apsvērumam, “tā kā garāka transporta līdzekļa vadīšanas diena kopā ar īsāku transporta līdzekļa vadīšanas laiku divu nedēļu laikposmā varētu atvieglot transporta uzņēmumu vadību un dot ieguldījumu sociālajā attīstībā”.

5. Šīs regulas 1. pantā ir noteikts:

“Šajā regulā:

[..]

3) “transporta līdzekļa vadītājs” nozīmē jebkuru personu, kas vada transporta līdzekli pat īsu laika laikposmu vai kas tiek vesta transporta līdzeklī, lai nepieciešamības gadījumā varētu vadīt transporta līdzekli;

[..]

5) “atpūta” nozīmē jebkuru nepārtrauktu laika laikposmu vismaz vienas stundas garumā, kuru vadītājs var brīvi izmantot pēc saviem ieskatiem;

[..].”

6. Saskaņā ar Regulas Nr. 3820/85 8. pantu, kurš iekļauts šīs regulas V iedaļā ar nosaukumu “Pārtraukumi un atpūtas laikposmi”:

“1. Katrā 24 stundu laikposmā transporta līdzekļa vadītājam ir vismaz 11 secīgu stundu ikdienas atpūtas laikposms, ko ne vairāk kā trīs reizes jebkurā vienā nedēļā var samazināt līdz minimumam, kas ir deviņas stundas pēc kārtas, ar noteikumu, ka atbilstīgs atpūtas laikposms tiek piešķirts kā kompensācija pirms attiecīgajai nedēļai sekojošās nedēļas beigām.

Dienās, kad atpūtas laikposmu nesamazina saskaņā ar pirmo apakšpunktu, to var ņemt divos vai trijos atsevišķos laikposmos 24 stundu laikposma laikā, no kuriem vienam jāilgst vismaz astoņas stundas pēc kārtas. Šādā gadījumā minimālo atpūtas laikposma ilgumu palielina līdz 12 stundām.

2. Katra 30 stundu laikposma laikā, kad transporta līdzekli vada vismaz divi transporta līdzekļa vadītāji, katram transporta līdzekļa vadītājam ir atpūtas laikposms, kas nav mazāks par astoņām stundām pēc kārtas.

3. Katras nedēļas laikā vienu no 1. un 2. punktā minētajiem atpūtas laikposmiem ar iknedēļas atpūtas laikposma palīdzību pagarina kopumā līdz 45 stundām pēc kārtas. Šo atpūtas laikposmu var samazināt līdz 36 secīgu stundu minimumam, ja to ņem vietā, kur bāzēts transporta līdzeklis vai transporta līdzekļa vadītājs, vai līdz 24 secīgu stundu minimumam, ja to ņem kādā citā vietā. Katru atpūtas laikposma samazināšanu kompensē ar atbilstīgu atpūtas laikposmu, ko ņem vienā reizē pirms attiecīgajai nedēļai sekojošās trešās nedēļas beigām.

[..]

6. Atpūtas laikposmi, kas ņemti kā kompensācija ikdienas un/vai iknedēļas atpūtas laikposma samazināšanai, jāpieskaita citam atpūtas laikposmam, kas ir vismaz astoņas stundas, un jāpiešķir pēc attiecīgās personas pieprasījuma transporta līdzekļa stāvvietā vai transporta līdzekļa vadītāja bāzes vietā.

7. Ikdienas atpūtas laikposmu var ņemt transporta līdzeklī, ja vien tas ir aprīkots ar guļamvietu un ja tas nav kustībā.”

Regula (EEK) Nr. 3821/85

7. Padomes 1985. gada 20. decembra Regulā (EEK) Nr. 3821/85 par reģistrācijas kontrolierīcēm, ko izmanto autotransportā (OV L 370, 8. lpp.), kas grozīta ar Komisijas 2004. gada 5. marta Regulu (EK) Nr. 432/2004 (OV L 71, 3. lpp.; turpmāk tekstā – “Regula Nr. 3821/85”), ir paredzēts, ka Regulas Nr. 3821/85 ievērošanas pārbaude tiek nodrošināta ar kontrolierīci, kura var uzrādīt Regulā Nr. 3820/85 minētos “laikposmus”.

8. Regulas Nr. 3821/85 2. pantā ir noteikts, ka šajā regulā izmanto Regulas Nr. 3820/85 1. pantā noteiktās definīcijas.

9. Regulas Nr. 3821/85 15. panta 2. un 3. punktā paredzēts:

“2. Autovadītāji izmanto datu reģistrācijas diagrammas katru darba dienu, sākot no dienas, kad tie saņem transportlīdzekli. Reģistrēšanas diagrammu neizņem pirms dienas darba laika beigām, izņemot gadījumus, kad to atļauts darīt kāda cita iemesla dēļ. Datu reģistrācijas diagrammu drīkst lietot, nepārsniedzot laiku, kam tā paredzēta.

[..]

3. Autovadītāji:

[..]

– darbina palaišanas mehānismus, ar kuru palīdzību atsevišķi un precīzi var reģistrēt šādus laikposmus:

a) zem atzīmes [..]: vadīšanas ilgumu;

b) zem atzīmes [..]: visus pārējos darba laikposmus;

c) zem atzīmes [..]: pārējos ar darbu saistītos laikposmus, [..]

– [..]

d) zem atzīmes [..]: darba pārtraukumus un dienas atpūtas periodus.”

Valsts tiesiskais regulējums

10. Ar Noteikumiem par darba laiku satiksmes jomā ( Arbeidstijdenbesluit vervoer , turpmāk tekstā – “ Atbv ”) tiek īstenota Regula Nr. 3820/85. Atbv 2.5:1. panta 4. punktā – pamata lietas faktu norises laikā spēkā esošajā redakcijā – bija noteikts, ka transportlīdzekļa vadītājam ir jārīkojas saskaņā ar minētās regulas 8. un 9. pantu.

11. Saskaņā ar Atbv 8:1. panta 1. punktu par 2.5:1. panta 4. punkta pārkāpumu var sodīt ar naudas sodu.

Pamata prāva un prejudiciālie jautājumi

12. Smit Reizen ir uzņēmums, kurš veic pasažieru autopārvadājumus un kura juridiskā adrese ir Harderveikā [ Harderwijk ] (Nīderlande). Tas pēc tūrisma uzņēmuma Solmar Tours pasūtījuma veic regulārus pasažieru autopārvadājumus uz Spāniju un atpakaļ, izbraucot no Mārhēzes [ Maarheeze ] (Nīderlande) un atgriežoties tajā; Mārhēze ir aptuveni divu stundu brauciena ar automašīnu attālumā no Harderveikas. Solmar Tours pieder gan teritorija, no kuras notiek izbraukšana un atgriešanās, gan uz šīs teritorijas esošā ēka, kuras viena daļa ir iznomāta Smit Reizen .

13. Autobusi, kas veic pasažieru pārvadājumus uz galamērķi un atpakaļ, četras reizes nedēļā izbrauc no teritorijas, kas atrodas Mārhēzē, un atgriežas tajā. Šajās dienās ēkā atrodas Smit Reizen darbinieks, kas veic plānošanu un transportlīdzekļu vadītāju dokumentu pārbaudi, kā arī atrodas šajā ēkā, lai sniegtu palīdzību autobusiem pienākot un izbraucot. Smit Reizen nomātajās telpās ir ēdnīca, kurā ir kafijas automāts, televizors, tualetes, duša un guļamvietas transportlīdzekļu vadītājiem, kā arī dažādas rezerves daļas tūristu autobusiem. Šajās telpās atrodas arī daļa no Smit Reizen administrācijas un biroja materiāliem, tostarp reģistrācijas kontrolierīču diski, transportlīdzekļu vadītāju laika uzskaites dokumenti un reģistrācijas diagrammas.

14. Kā ir norādījusi iesniedzējtiesa, no pamata lietas materiāliem izriet, ka pamata lietas faktu norises laikā transportlīdzekļu vadītāji no savām dzīvesvietām Harderveikā un Drontenā [ Dronten ] (Nīderlande) uz izbraukšanas vietu Mārhēzē ieradās paši. Tomēr tiesas sēdē iesniedzējtiesā Smit Reizen izpilddirektors apgalvoja, ka transportlīdzekļu vadītāji uz šo izbraukšanas vietu esot vesti ar mikroautobusu. No Mārhēzes uz Spāniju tūristu autobusu – transportlīdzekli, kurā ir jāizmanto reģistrācijas kontrolierīce, – vadīja divi transportlīdzekļa vadītāji.

15. Ar 2006. gada 14. jūnija lēmumu ministrs uzņēmumam Smit Reizen uzlika naudas sodu EUR 2200 apmērā, pamatojoties uz to, ka vairāki Smit Reizen darbinieki nav ievērojuši Atbv 2.5:1. panta 4. punktā, lasot to kopā ar Regulas Nr. 3820/85 8. panta 2. punktu, noteikto atpūtas laikposmu. Laikposms, kas vajadzīgs, lai attiecīgie transportlīdzekļa vadītāji atbrauktu no savas dzīvesvietas uz Mārhēzē esošo izbraukšanas vietu, nebija ņemts vērā. Tomēr no iepriekš minētā sprieduma lietā Skills Motor Coaches u.c. izrietot, ka šis laikposms ir jāreģistrē kā darba laiks, jo Mārhēzē esošā ēka nevar tikt uzskatīta par Smit Reizen “darbības centru”.

16. 2006. gada 5. decembrī ministrs kā nepamatotu noraidīja Smit Reizen iesniegto sūdzību par ministra 2006. gada 14. jūnija lēmumu.

17. Rechtbank Zutphen [Zitfenas tiesa] ar 2008. gada 9. aprīļa spriedumu par pamatotu atzina Smit Reizen tajā celto prasību, atcēla 2006. gada 5. decembra lēmumu, ar kuru noraidīta Smit Reizen sūdzība, un nosprieda, ka šī lēmuma juridiskās sekas ir pilnībā spēkā. Šī tiesa norādīja, ka ministrs pareizi atzinis, ka Smit Reizen ir pārkāpis Atbv 2.5:1. panta 4. punktu. Tomēr nebija atbilstošs ministra lēmuma pamatojums. Lai aprēķinātu Regulas Nr. 3820/85 8. panta 2. punktā paredzēto 30 stundu laikposmu, esot jāieskaita viss laiks, kas transportlīdzekļu vadītājiem faktiski ir vajadzīgs, lai nokļūtu līdz vietai, kurā viņi pārņem ar reģistrācijas kontrolierīci aprīkota transportlīdzekļa vadīšanu, lai uzsāktu autopārvadājumu uz galamērķi un atpakaļ, neatkarīgi no tā, vai šī vieta, kurā pārņem transportlīdzekļa vadīšanu, var tikt uzskatīta par darbības centru.

18. Smit Reizen par šo spriedumu iesniedza apelācijas sūdzību iesniedzējtiesā, uzskatot, ka Rechtbank Zutphen bija kļūdaini interpretējusi iepriekš minēto spriedumu lietā Skills Motor Coaches u.c.

19. Uzskatot, ka pamata lietā esošā strīda atrisināšana ir atkarīga no jēdziena “darbības centrs” interpretācijas, Raad van State [Valsts Padome] nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:

“1) Kā ir jāinterpretē sprieduma [lietā Skills Motor Coaches u.c.] 21. un nākamajos punktos lietotais jēdziens “darbības centrs”, ja tiek piemērots Regulas [Nr. 3820/85] 1. panta [..] 5) punkts un Regulas [Nr. 3821/85] 15. pants?

2) Vai tas, ka transportlīdzekļa vadītājs pats nokļūst līdz vietai, kurā viņam jāpārņem ar reģistrācijas kontrolierīci aprīkota transportlīdzekļa vadīšana, vai arī kāds viņu līdz šai vietai aizved, ietekmē vērtējumu par to, vai runa ir par atpūtu Regulas [Nr. 3820/85] [..] 1. panta 5) punkta izpratnē?”

Par prejudiciālajiem jautājumiem

Par pirmo jautājumu

20. Uzdodot pirmo jautājumu, iesniedzējtiesa būtībā jautā, kā jāinterpretē iepriekš minētā sprieduma lietā Skills Motor Coaches u.c. 21. un nākamajos punktos izmantotais jēdziens “darbības centrs”, ja saskaņā ar Regulas Nr. 3820/85 un Regulas Nr. 3821/85 noteikumiem ir jākvalificē laikposms, kas atbilst transportlīdzekļa vadītāja veiktajam maršrutam, lai nokļūtu no savas dzīvesvietas vietā, kurā viņš pārņem ar reģistrācijas kontrolierīci aprīkota transportlīdzekļa vadīšanu.

21. Šajā ziņā jāatgādina, ka Tiesa minētā sprieduma lietā Skills Motor Coaches u.c. 23. punktā nolēma, ka transportlīdzekļa vadītājs, kurš dodas uz precīzi noteiktu vietu, kuru viņam ir norādījis viņa darba devējs un kas nav tā pati vieta, kurā ir uzņēmuma darbības centrs, lai pārņemtu un vadītu transportlīdzekli, izpilda darba devēja noteikto pienākumu un līdz ar to šī brauciena laikā viņš nevar brīvi rīkoties ar savu laiku.

22. Tādējādi Tiesa iepriekš minētā sprieduma lietā Skills Motor Coaches u.c. 35. punktā nolēma, ka laikposms, kas veltīts obligātam braucienam, lai pārņemtu tāda ar reģistrācijas kontrolierīci aprīkota transportlīdzekļa vadīšanu, kurš atrodas vietā, kas nav transportlīdzekļa vadītāja dzīvesvieta vai darba devēja darbības centrs, ir uzskatāms par daļu no pārējā darba laikposma Regulas Nr. 3821/85 15. panta izpratnē.

23. Līdz ar to, lai iesniedzējtiesa varētu izvērtēt, vai pamata lietā apspriestā brauciena laikposms ir jāņem vērā kā darba laikposms Regulas Nr. 3821/85 15. panta izpratnē, jāprecizē jēdziens “darbības centrs”.

24. Vispirms jānorāda, ka, ņemot vērā Regulas Nr. 3820/85 preambulas pirmajā apsvērumā minētos mērķus, tostarp mērķi uzlabot darba apstākļus un ceļu drošību, minēto jēdzienu nevar definēt, tikai un vienīgi ņemot vērā ar transporta uzņēmuma iekšējo organizāciju saistītos funkcionālos kritērijus, bet arī jāņem vērā kritēriji attiecībā uz konkrētā transportlīdzekļa vadītāja personu.

25. Kā norādīja Apvienotās Karalistes valdība, vispirms jāteic, ka jēdziens “darbības centrs” nedrīkst tikt pielīdzināts jēdzienam “juridiskā adrese”, jo juridiskā adrese var būt noteikta vietā, kurā nenotiek pārvadājumu pakalpojumu ikdienas pārvaldīšana un uz kuru transportlīdzekļa vadītājs dodas vienīgi izņēmuma kārtā.

26. Turpinājumā jānorāda, ka pārāk plaša šī jēdziena interpretācija būtu pretrunā Regulas Nr. 3820/85 ratio legis un it īpaši mērķim uzlabot ceļu drošību. Līdz ar to tāpat ir jānošķir definīcija, saskaņā ar kuru par darbības centru varētu uzskatīt jebkuru pārvadājamo personu izbraukšanas vai iebraukšanas vietu vai jebkuru vietu, kur atrodas attiecīgajam transporta uzņēmumam piederošo transportlīdzekļu depo.

27. Tieši pretēji, kā tiesas sēdē norādīja Nīderlandes valdība, jēdzienam “darbības centrs” ir jāattiecas uz vietu, uz kuru transportlīdzekļa vadītājs, pildot savus pienākumus parastos apstākļos, regulāri dodas, lai pārņemtu ar reģistrācijas kontrolierīci aprīkota transportlīdzekļa vadīšanu.

28. Taču Regulas Nr. 3820/85 8. panta 3. un 6. punktā šādas vietas apzīmēšanai ir izmantots izteiciens “vieta, kur bāzēts transporta līdzekļa vadītājs”.

29. Visbeidzot, attiecībā uz precīzu darbības centra noteikšanu, kurā parastos apstākļos ir bāzēts transportlīdzekļa vadītājs, jāņem vērā transportlīdzekļa vadītāja konkrētā bāzes vieta, proti, izbraukšanas vieta, no kuras viņš regulāri sniedz savus pakalpojumus un uz kuru šo pakalpojumu sniegšanas noslēgumā viņš atgriežas, pildot savus pienākumus parastos apstākļos un neievērojot īpašus sava darba devēja norādījumus. Šajā ziņā līguma punkts, kurā norādīta attiecīgā transportlīdzekļa vadītāja darba vieta, var palīdzēt noteikt šo vietu.

30. Pamata lietā esošajā strīdā iesniedzējtiesai, ņemot vērā visus tajā izskatīšanai iesniegtās lietas faktiskos apstākļus, ir jāizvērtē, kurā vietā parastos apstākļos ir bāzēti attiecīgie transportlīdzekļa vadītāji.

31. Ņemot vērā iepriekš minēto, uz pirmo jautājumu jāatbild šādi: iepriekš minētā sprieduma lietā Skills Motor Coaches u.c. 21. un nākamajos punktos minētais jēdziens “darbības centrs” ir jādefinē kā vieta, kur konkrēti ir bāzēts transportlīdzekļa vadītājs, proti, transporta uzņēmuma apmešanās vieta, no kuras transportlīdzekļa vadītājs regulāri sniedz savus pakalpojumus un uz kuru šo pakalpojumu sniegšanas noslēgumā viņš atgriežas, pildot savus pienākumus parastos apstākļos un neievērojot īpašus sava darba devēja norādījumus.

Par otro jautājumu

32. Uzdodot otro jautājumu, iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai tas, ka transportlīdzekļa vadītājs pats nokļūst vietā, kur viņam jāpārņem ar reģistrācijas kontrolierīci aprīkota transportlīdzekļa vadīšana, vai – tieši pretēji – tas, ka viņu kāds atved uz šo vietu, ietekmē brauciena laikposma kvalifikāciju, ņemot vērā jēdzienu “atpūta” Regulas Nr. 3820/85 1. panta 5) punkta izpratnē.

33. Šajā ziņā, pirmkārt, jānorāda, ka Regulas Nr. 3820/85 8. panta 7. punkts transportlīdzekļa vadītājam paredzēto iespēju ikdienas atpūtas laikposmu pavadīt transportlīdzeklī pakļauj nosacījumam, ka šim transportlīdzeklim ir jābūt aprīkotam ar guļamvietu un tas nedrīkst būt kustībā. Līdz ar to ar šo tiesību normu ir izslēgts, ka transportlīdzekļa vadītājs var atpūsties transportlīdzeklī, kuru vada kāda cita persona.

34. Otrkārt, jāteic, ka ceļu drošības mērķim būtu pretēji nošķirt divas situācijas, kā to ir izdarījusi iesniedzējtiesa, uzdodot otro jautājumu. Iepriekš minētā sprieduma lietā Skills Motor Coaches u.c. 25. punktā norādītais transportlīdzekļa vadītāja nogurums, kas var apdraudēt minēto mērķi, var rasties neatkarīgi no tā, vai transportlīdzekļa vadītājs, kurš dodas uz vietu, kurā jāpārņem ar reģistrācijas kontrolierīci aprīkota transportlīdzekļa vadīšana, ir tas pats, kuram atbraukšanas brīdī ir tas jāvada. Kā uzsvēra Itālijas valdība, šis nogurums var rasties ne tikai no pašas transportlīdzekļa vadīšanas, bet arī no apstākļiem, kādos norisinās brauciens, kā, piemēram, tā ilgums, izbraukšanas laiks vai ceļu stāvoklis, un tādējādi tas var ietekmēt arī pašu pasažieri.

35. Ņemot vērā iepriekš minēto, uz otro jautājumu jāatbild šādi: tas, ka attiecīgais transportlīdzekļa vadītājs vai nu pats nokļūst līdz vietai, kurā viņam jāpārņem ar reģistrācijas kontrolierīci aprīkota transportlīdzekļa vadīšana, vai arī kāds viņu līdz šai vietai aizved, neietekmē brauciena laikposma kvalifikāciju, ņemot vērā jēdzienu “atpūta” Regulas Nr. 3820/85 1. panta 5) punkta izpratnē.

Par tiesāšanās izdevumiem

36. Attiecībā uz lietas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās izdevumi, nav atlīdzināmi.

Rezolutīvā daļa

Ar šādu pamatojumu Tiesa (trešā palāta) nospriež:

1) 2001. gada 18. janvāra sprieduma lietā C‑297/99 Skills Motor Coaches u.c. 21. un nākamajos punktos minētais jēdziens “darbības centrs” ir jādefinē kā vieta, kur konkrēti ir bāzēts transportlīdzekļa vadītājs, proti, transporta uzņēmuma apmešanās vieta, no kuras transportlīdzekļa vadītājs regulāri sniedz savus pakalpojumus un uz kuru šo pakalpojumu sniegšanas noslēgumā viņš atgriežas, pildot savus pienākumus parastos apstākļos un neievērojot īpašus sava darba devēja norādījumus;

2) tas, ka attiecīgais transportlīdzekļa vadītājs vai nu pats nokļūst līdz vietai, kurā viņam jāpārņem ar reģistrācijas kontrolierīci aprīkota transportlīdzekļa vadīšana, vai arī kāds viņu līdz šai vietai aizved, neietekmē brauciena laikposma kvalifikāciju, ņemot vērā jēdzienu “atpūta” Padomes 1985. gada 20. decembra Regulas (EEK) Nr. 3820/85 par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz autotransportu 1. panta 5) punkta izpratnē.