ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Sociālā politika – Tiesību aktu tuvināšana – Darba ņēmēju aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā – Direktīva 80/987 – Garantiju iestāžu maksājumu veikšanas pienākuma ierobežošana

(Padomes Direktīvas 80/987, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/74, 3. un 4. pants)

Summary

Direktīvas 80/987 par darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2002/74, 3. un 4. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā darba ņēmēju, kuru darba devējs ir maksātnespējīgs, iespējai pilnībā izmantot savas tiesības panākt neizpildīto darba samaksas neapstrīdēto un valsts tiesību aktos atzīto prasījumu apmierināšanu ir noteikts pienākums reģistrēties par darba meklētāju.

Faktiski Direktīvas 80/987 4. panta izpratnē dalībvalstīm tikai izņēmuma kārtā ir tiesības ierobežot šīs direktīvas 3. pantā noteikto maksājumu veikšanas pienākumu. Šīs direktīvas 4. pants ir jāinterpretē sašaurināti un atbilstoši tā sociālajam mērķim, kas ir nodrošināt minimālo aizsardzību visiem darba ņēmējiem. Šajā nolūkā gadījumi, kuros ir atļauts ierobežot garantiju iestāžu maksājumu veikšanas pienākumu, ir izsmeļoši uzskaitīti Direktīvā 80/987 un attiecīgās normas ir jāinterpretē šauri, ņemot vērā to atkāpes raksturu un šīs direktīvas mērķi. No šāda viedokļa tāda direktīvas, it īpaši tās 3. un 4. panta, interpretācija, saskaņā ar kuru darba ņēmējam – tādā situācijā, kad viņš nav izpildījis pienākumu reģistrēties par darba meklētāju noteiktajā termiņā, – tiktu pēc vienotas likmes un automātiski samazināta viņa neapstrīdēto un valsts tiesību aktos paredzēto darba samaksas prasījumu atmaksa un viņš tādējādi nevarētu izmantot garantiju attiecībā uz viņam pārskata laikposmā faktiski nodarītajiem algu zaudējumiem, būtu pretrunā minētās direktīvas mērķim.

(sal. ar 30., 31, 34., 35. un 39. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Starptautiskie līgumi – Eiropas Kopienu un Bulgārijas asociācijas nolīgums – Darba ņēmēju pārvietošanās – Pieeja reglamentētām profesijām

(Eiropas Kopienu un Bulgārijas asociācijas nolīguma 38. panta 1. punkts un 47. pants)

Summary

Eiropas nolīguma, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Bulgārijas Republiku, no otras puses, 38. panta 1. punkta pirmajā ievilkumā paredzētais nediskriminācijas princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pirms Bulgārijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai nebija pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru Bulgārijas pilsonis šajā tiesiskajā regulējumā paredzēta, ar pilsonību saistīta nosacījuma dēļ nevarēja tikt iekļauts advokātu palīgu reģistrā un līdz ar to saņemt apliecinājumu par pārstāvības pilnvarām tiesā.

Šajā asociācijas nolīgumā nekas neliecina par to, ka no tā 38. panta 1. punkta pirmā ievilkuma vai kāda cita tā noteikuma būtu iespējams izsecināt līgumslēdzēju pušu vēlmi novērst visa veida diskrimināciju pilsonības dēļ attiecībā uz Bulgārijas pilsoņu pieeju reglamentētajām profesijām. Šajā ziņā ir jāņem vērā arī tas, ka šis noteikums ir ietverts iepriekš minētā nolīguma IV sadaļas I nodaļā ar virsrakstu “Brīva darbaspēka aprite”, bet uz reglamentētām profesijām attiecas šā nolīguma II nodaļā ietvertais 47. pants, kas ir veltīts uzņēmējdarbībai un attiecas uz pieeju reglamentētām profesijām, šajā aspektā neparedzot nediskriminācijas pilsonības dēļ pienākumu.

Iekļaušana advokātu palīgu reģistrā, kas ir pieejas reglamentētajai advokāta profesijai priekšnosacījums, līdz ar to nav uzskatāma par vienu no darba nosacījumiem iepriekš minētā 38. panta 1. punkta pirmā ievilkuma izpratnē.

(sal. ar 27., 28. un 30. punktu un rezolutīvo daļu)
53

Tā kā iepriekš minētajā 2002. gada 2. jūlija spriedumā lietā Komisija/Spānija Tiesa esot būtībā nospriedusi, ka Spānijas Karaliste ir izpildījusi pienākumus, kas tai izriet no minētā lēmuma, šī prasība ir jānoraida kā nepieņemama, jo tā attiecas uz jautājumu, par kuru tā jau ir spriedusi. Minētā sprieduma 43. punktā Tiesa saistībā ar Indosa esot vienīgi konstatējis to, ka šī dalībvalsts nav izpildījusi vienīgi pienākumu informēt Komisiju par jau īstenotajiem un īstenojamajiem pasākumiem, lai atgūtu atbalstu no šī uzņēmuma. No minētā sprieduma 40., 44. un 46. punkta izriet, ka šīs iestādes celtā prasība tika noraidīta, jo ar to Spānijas Karalistei tika pārmests, ka tā nav īstenojusi pasākumus, kas nepieciešami, lai atgūtu atbalstu, kas piešķirts Indosa, un šī prasība noraidīta tādēļ, ka saskaņā ar minētā sprieduma 33. un 35. punktu visi kreditori nolēma likvidēt Indosa.
22

Uzskatot, ka strīda atrisinājums ir atkarīgs no attiecīgo Savienības tiesību interpretācijas, Fővárosi Bíróság nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Vai Regulas Nr. 2201/96 [..] 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka atbilstoši I pielikumam ražošanas atbalsta sistēma ir paredzēta ne tikai persikiem sīrupā un/vai dabiskā augļu sulā, uz kuriem attiecas KN kods ex 20087061, bet arī produktiem, kas apzīmēti ar citiem pielikumā minētajiem KN kodiem (ex 20087069 u.c.)? 2) Vai pārstrādātājs, kas ražo produktus, uz kuriem attiecas KN kods ex 20087092, atbilst minētajā regulā paredzētajiem nosacījumiem? 3) Vai Regulas Nr. 1535/2003 [..] 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka produkti, uz kuriem attiecas KN kodi ex 20087061, ex 20087069, ex 20087071, ex 20087079, ex 20087092, ex 20087094 un ex 20087099, ir arī galaprodukti Regulas izpratnē? 4) Ja no atbildēm uz iepriekš minētajiem jautājumiem izriet, ka tikai persiki Regulas [..] Nr. 2320/89 3. panta izpratnē ir galaprodukts, kāpēc iepriekš minētajos noteikumos ir minēti KN kodi, kas attiecas uz citiem produktiem? 5) Vai atbilstoši iepriekš minētajām regulām par galaproduktu ir uzskatāms ikviens produkts, ko var tirgot neatkarīgā veidā un kas iegūts katrā persiku pārstrādes posmā (piemēram, mīkstums)?”
Keywords

Summary



Keywords

1. Prasība sakarā ar valsts pienākumu neizpildi – Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde – Pienākuma izpildīt spriedumu neizpilde – Finansiālas sankcijas – Mērķis – Atbilstoša soda izvēle

(EKL 228. panta 2. punkts)

2. Prasība sakarā ar valsts pienākumu neizpildi – Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde – Pienākuma izpildīt spriedumu neizpilde – Finansiālas sankcijas – Naudas soda uzlikšana

(EKL 228. panta 2. punkts)

3. Prasība sakarā ar valsts pienākumu neizpildi – Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde – Izpildes termiņš – Atsauces datums pienākumu neizpildes esamības novērtēšanai

(EKL 288. pants)

Summary

1. EKL 228. panta 2. punktā paredzētās procedūras ietvaros katrā lietā Tiesai, ņemot vērā tajā izskatāmās lietas apstākļus, kā arī pēc Tiesas ieskatiem vajadzīgo pārliecināšanas un atturēšanas līmeni, ir jānosaka finansiālās sankcijas, kuras ir piemērotas, lai nodrošinātu pēc iespējas ātrāku tāda sprieduma izpildi, ar kuru iepriekš konstatēta pienākumu neizpilde, un lai novērstu tādu pašu Savienības tiesību pārkāpumu atkārtošanos. Ja kavējuma nauda šķiet īpaši piemērota, lai mudinātu dalībvalsti, cik ātri vien iespējams izpildīt pienākumus, kuru neizpilde var turpināties, ja šāds pasākums netiek piemērots, tad nauda soda kopsummas piemērošana būtībā ir balstīta uz tādu seku izvērtējumu, kādas attiecīgās dalībvalsts pienākumu neizpildes gadījumā iestājas attiecībā uz privātajām un sabiedrības interesēm, it īpaši, ja pienākumu neizpilde kopš sprieduma, ar kuru tā sākotnēji ir tikusi konstatēta, ir turpinājusies ilgu laiku pēc tam.

(sal. ar 28. un 29. punktu)

2. EKL 228. panta 2. punktā paredzētās procedūras ietvaros iespējamajai naudas soda kopsummas piemērošanai katrā lietā ir jābūt atkarīgai no visiem atbilstošajiem apstākļiem gan saistībā ar konstatētās pienākumu neizpildes īpatnībām, gan attiecīgo tās dalībvalsts nostāju, uz kuru attiecas procedūra, kas uzsākta, pamatojoties uz EKL 228. pantu. Katrā ziņā, ja Tiesa nolemj piemērot naudas soda kopsummu, tad tai, īstenojot savu rīcības brīvību, šī sankcija ir jānosaka tādējādi, lai tā, pirmkārt, būtu pielāgota apstākļiem un, otrkārt, būtu samērīga ar konstatēto pienākumu neizpildi, kā arī attiecīgās dalībvalsts maksātspēju. Līdz ar to, lai pieņemtu lēmumu par prasību piemērot naudas soda kopsummu, Tiesai ir jāņem vērā visi ar pārmesto pienākumu neizpildi saistītie apstākļi, un it īpaši attiecīgās dalībvalsts attieksme, pārkāpuma ilgums un smagums.

(sal. ar 30.–32. punktu)

3. Kaut arī EKL 228. pantā nav noteikts termiņš, kādā ir jāveic sprieduma izpilde, izpildes īstenošanai ir jābūt tūlītējai un jābeidzas pēc iespējas īsākā termiņā.

(sal. ar 34. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Prejudiciāli jautājumi – Vēršanās Tiesā – Valsts tiesa LESD 267. panta izpratnē – Jēdziens

(LESD 267. pants)

Summary

Lai izvērtētu, vai iestāde, kas iesniedz lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, ir uzskatāma par “tiesu” LESD 267. panta izpratnē – kas ir vienīgi Savienības tiesību jautājums –, Tiesa ņem vērā vairāku faktoru kopumu, kā, piemēram, vai iestāde ir izveidota ar likumu, vai tā ir pastāvīga, vai tās pieņemtie nolēmumi ir saistoši, vai process tajā notiek atbilstoši sacīkstes principam, vai tā piemēro tiesību normas, kā arī vai tā ir neatkarīga.

Precīzāk, runājot par iestādes, kas iesniedz lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, neatkarību, šis jēdziens ietver divus aspektus. Pirmais, ārējais, aspekts ir tāds, ka tiesu instancei ir jābūt aizsargātai no ārējas iejaukšanās vai spiediena, kas varētu apdraudēt tās locekļu pieņemtā nolēmuma neatkarību, izskatot tiem uzticētos strīdus. Otrs, iekšējais, aspekts ir saistīts ar objektivitātes jēdzienu un attiecas uz to, ka tiek saglabāta vienāda distance attiecībā pret strīda dalībniekiem un to attiecīgajām interesēm saistībā ar strīda priekšmetu.

Šim neatkarības kritērijam neatbilst Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel [Augstākās apraides padomes Atļauju izsniegšanas un uzraudzības komiteja], kuras uzdevums ir kontrolēt, kā attiecīgo mediju pakalpojumu redaktori ievēro audiovizuālos noteikumus, un sodīt par iespējamiem pārkāpumiem, un attiecīgi šī komiteja nav uzskatāma par tiesu LESD 267. panta izpratnē. Ne Augstākās apraides padomes un tās sastāvā esošo struktūrvienību strukturālā uzbūve, ne tām uzticētie uzdevumi neļauj uzskatīt, ka minētā padome rīkojas kā neitrāla trešā persona attiecībās starp, pirmkārt, iespējamo pārkāpuma izdarītāju un, otrkārt, administratīvo iestādi, kuras uzdevums ir uzraudzīt audiovizuālo nozari. Augstākās apraides padomes Atļauju izsniegšanas un uzraudzības komiteja kā lēmumu pieņemšanas iestāde ar Augstākās apraides padomes biroja starpniecību rada funkcionālu saikni ar minēto padomi kopumā, kā arī ar izmeklēšanas sekretariātu, pēc kura priekšlikuma tā pieņem lēmumu. No tā izriet, ka, pieņemot lēmumu, Augstākās apraides padomes Atļauju izsniegšanas un uzraudzības komiteja nav nošķirta no administratīvās kontroles struktūrvienības, kas var būt puse procesā audiovizuālajā jomā. Šo secinājumu apstiprina fakts, ka birojs pārstāv Augstākās apraides padomi tiesā un attiecībās ar trešajām personām.

(sal. ar 36., 39.–42. un 44.–46. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Pārejas noteikumi tirdzniecības starp dalībvalstīm aplikšanai ar nodokļiem – Preču piegādes atbrīvojums no nodokļa Kopienas iekšējās nosūtīšanas vai transportēšanas ietvaros

(Padomes Direktīvas 77/388 28.c panta A daļas a) punkta pirmā daļa)

Summary

Ja prece tiek piegādāta divas secīgas reizes starp diviem dažādiem nodokļu maksātājiem, kuri rīkojas šādā statusā, bet vienā Kopienas iekšējās transportēšanas reizē, saistībā ar šo transportēšanu ar nodokli apliekamais darījums, proti, pirmā vai otrā piegāde – ja šis darījumus tādēļ tiek iekļauts piegādes Kopienas iekšienē jēdzienā Sestās direktīvas 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, kurā grozījumi ir izdarīti ar Direktīvu 96/95, 28.c panta A daļas a) punkta pirmās daļas nozīmē, to aplūkojot kopā ar šīs pašas direktīvas 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktu, 28.a panta 1. punkta a) apakšpunkta pirmo daļu un 28.b panta A daļas 1. punktu –, ir jānosaka, ņemot vērā vispārēju visu lietas apstākļu novērtējumu, lai noteiktu, kura no šīm divām piegādēm atbilst visiem nosacījumiem par piegādi Kopienas iekšienē.

Šajā saistībā, ja pirmais pircējs pēc tam, kad tas ir saņēmis tiesības rīkoties ar preci kā tās īpašnieks pirmās piegādes dalībvalsts teritorijā, norāda savu nodomu transportēt šo preci uz citu dalībvalsti un sevi identificē ar šajā pēdējā valstī piešķirto pievienotās vērtības maksātāja numuru, Kopienas iekšējā transportēšana būtu jāapliek ar pievienotās vērtības nodokli pirmās piegādes laikā, ar nosacījumu, ka tiesības rīkoties ar preci kā īpašniekam otrajam pircējam tika nodotas Kopienas iekšējās transportēšanas galamērķa valstī, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

(sal. ar 44. un 45. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

Transports – Jūras transports – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Jūras kabotāža

(Padomes Regula Nr. 3577/92)

Summary

Pieņemot, ka atbrīvojuma no Regulas Nr. 3577/92, ar ko piemēro principu, kurš paredz jūras transporta pakalpojumu sniegšanas brīvību dalībvalstīs (jūras kabotāža), piemērošanas dalībvalstī laikā valsts likumdevējam bija jāatturas no tiesību normu pieņemšanas, kas varētu būtiski kavēt šīs regulas pilnīgu un efektīvu piemērošanu, sākot no 2004. gada 1. janvāra, datuma, kurā beidzās minētais atbrīvošanas periods, šo pilnīgo un efektīvo piemērošanu būtiski nekavē tas vien, ka minētais likumdevējs 2001. gadā ir pieņēmis minētajai regulai pretējas izsmeļošas un pastāvīgas tiesību normas, neparedzot, ka to piemērošana tiktu izbeigta minētā atbrīvojuma beigu datumā.

Tikai tas, ka dalībvalsts 2001. gadā ir pieņēmusi tiesisko regulējumu, pieņemot, ka tas nav saderīgs ar Regulu Nr. 3577/92, pats par sevi nevar tikt uzskatīts par nopietnu apdraudējumu šīs regulas piemērošanai pēc pagaidu atbrīvošanas perioda beigām.

(sal. ar 15. un 17. punktu un rezolutīvo daļu)
51

No Sestās direktīvas 13. panta A daļas 1. punkta j) apakšpunkta vairāku valodu, izņemot vācu valodas, redakcijām izriet, ka šīs tiesību normas interpretāciju, kas norādīta šī sprieduma 49. punktā, nevar ticami pamatot ar tās tekstu (skat. it īpaši papildus franču valodas redakcijai arī angļu valodas (“tuition given privately by teachers and covering school or university education”), itāļu valodas (“le lezioni impartite da insegnanti a titolo personale e relative all’insegnamento scolastico o universitario”), poļu valodas (“nauczanie prywatne przez nauczycieli, obejmujące edukację szkolna i uniwersytecką”), portugāļu valodas (“As lições dadas, a título pessoal, por docentes, relativas ao ensino escolar ou universitário”), somu valodas (“opettajan koulu- tai yliopisto-opetuksen tueksi antamat yksityisoppitunnit”) un zviedru valodas (“Undervisning som ges privat av lärare och omfattar skolundervisning eller universitetsutbildning”) redakciju).
18

Pontina Ambiente, kas ir reģistrēta Romā, nodarbojas ar atkritumu savākšanu un apglabāšanu. Tās darbība it īpaši ietver tādu cieto atkritumu savākšanu šim nolūkam paredzētā poligonā, kurus piegādā no dažādām Regione Lazio pašvaldību iestādēm, to uzglabāšanu un apstrādi, lai no tiem ražotu pārstrādes preces un kompostu, kā arī samazinātu to daudzumu.
4

KN pirmā daļa ietver ievada noteikumu kopumu. Šīs daļas pirmajā sadaļā, kas ir veltīta vispārīgiem noteikumiem, A punktā ar nosaukumu “Vispārīgi kombinētās nomenklatūras interpretācijas noteikumi” (turpmāk tekstā — “Vispārīgie noteikumi”) ir noteikts: “[KN] preces klasificē saskaņā ar šādiem principiem: 1. Sadaļu, nodaļu un apakšnodaļu virsraksti doti tikai ērtības labad; juridiski klasifikāciju nosaka pozīciju ieraksti un sadaļu un nodaļu piezīmes, kā arī tālāk izklāstītie noteikumi, ja vien pozīcijās un piezīmēs nav noteikts citādi. 2. a) Jebkura norāde uz kādu preci pozīcijas ierakstā attiecas arī uz negatavām vai nepabeigtām precēm, ja uzrādāmajām precēm piemīt gatavas vai pabeigtas preces pamatīpašības. Tāda atsauce attiecas arī uz gatavām vai pabeigtām precēm (vai precēm, kas saskaņā ar šo noteikumu klasificējamas kā gatavas vai pabeigtas), ja tās uzrāda nesaliktas vai izjauktas. b) visas atsauces uz kādu vielu [materiālu] pozīcijā attiecas kā uz šo vielu [materiālu] tīrā veidā, tā arī uz šīs vielas [materiāla] maisījumu vai apvienojumu ar citām vielām [citiem materiāliem]; tāpat visas atsauces uz precēm no noteiktām vielām [noteiktiem materiāliem] attiecas uz precēm, kas no šīs vielas [materiāla] izgatavotas pilnīgi vai daļēji. Preces, kas izgatavotas no vairākām vielām [vairākiem materiāliem], klasificē atbilstoši 3. noteikumā paredzētajiem principiem. 3. Ja piemērojot 2. noteikuma b) punktu vai cita iemesla dēļ preces pēc pirmā acu uzmetiena var klasificēt divās vai vairākās pozīcijās, klasifikāciju izdara šādi: a) priekšroka dodama precīzāk aprakstītajai pozīcijai iepretī vispārīgākai pozīcijai. Tomēr, ja katra no divām vai vairākām pozīcijām attiecas tikai uz daļu no vielām [materiāliem], kas veido maisījumu vai saliktas preces, vai arī tikai uz atsevišķām sastāvdaļām mazumtirdzniecības komplektos, tad šādas pozīcijas tomēr uzskata par vienlīdz precīzām pat tad, ja kādā no tām preču apraksts ir pilnīgāks vai precīzāks. b) ja sajaukumus, saliktas preces, kas izgatavotas no dažādiem materiāliem vai sastāv no dažādiem komponentiem, kā arī preces, kas iesaiņotas komplektos mazumtirdzniecībai, nevar klasificēt atbilstīgi šā noteikuma a) punktam, tās klasificē pēc materiāliem vai sastāvdaļām, kas nosaka preces pamatīpašības, ja vien šo principu iespējams piemērot. c) ja preces nevar klasificēt atbilstīgi šā noteikuma a) vai b) punktam, tās klasificē pozīcijā ar lielāko kārtas numuru no vienlīdz pieļaujamām pozīcijām. [..] 5. Papildu iepriekš minētajiem noteikumiem turpmāk minētajām precēm piemēro šādus noteikumus: [..] b) ievērojot 5. noteikuma a) punktā minēto, iepakojums ar preci tiek klasificēts kopā ar šo preci, ja to parasti izmanto šāda veida precēm. Tomēr šo noteikumu nepiemēro, ja iepakojums ir derīgs atkārtotai lietošanai. [..]”
18

Šajos apstākļos Verwaltungsgericht Oldenburg nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Vai [Dabisko dzīvotņu direktīvas] 4. panta 2. punkta pirmajā daļā ir atļauts dalībvalstij nepiekrist Komisijas izveidotajam Kopienā nozīmīgu teritoriju saraksta projektam attiecībā uz vienu vai vairākām teritorijām citu, nevis vides aizsardzības iemeslu dēļ? 2) Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: vai pie šiem iemesliem ir pieskaitāmas arī pašvaldību un pašvaldību savienību intereses, it īpaši to plāni, nodomi un citas intereses saistībā ar savas teritorijas turpmāko attīstību? 3) Ja atbildes uz pirmo un otro jautājumu ir apstiprinošas: vai [Dabisko dzīvotņu direktīvas] preambulas trešais apsvērums vai 2. panta 3. punkts vai citi Kopienu tiesību noteikumi vispār paredz, ka dalībvalstis un Komisija šādus iemeslus ņem vērā, dodot piekrišanu un veidojot Kopienā nozīmīgo teritoriju sarakstu? 4) Ja atbilde uz trešo jautājumu ir apstiprinoša: vai — no Kopienu tiesību viedokļa — pēc galīgā saraksta izveidošanas pašvaldība, kuras teritorijā ir kāda no sarakstā ietvertajām teritorijām, varētu vērsties tiesā ar prasību sakarā ar to, ka saraksts ir pretrunā Kopienu tiesībām, jo netika vai tika nepietiekami ņemtas vērā tās intereses? 5) Vai ir jāvērtē nepārtrauktu uzturēšanas pasākumu, kas tiek veikti estuāra kuģuceļā un kam atļauja atbilstoši valsts tiesībām tika dota jau pirms [Dabisko dzīvotņu direktīvas] transponēšanas, ietekme uz teritoriju atbilstoši minētās direktīvas 6. panta 3. vai 4. punktam, turpinot tos pēc teritorijas iekļaušanas Kopienā nozīmīgo teritoriju sarakstā?”
3

Piekļuves direktīvas preambulas piektajā, sestajā, astotajā un deviņpadsmitajā apsvērumā noteikts: “(5) Atvērtā konkurences tirgū nevajadzētu būt ierobežojumiem, kas kavē uzņēmumus savā starpā vienoties par piekļuves un savstarpējā savienojuma pasākumiem, jo īpaši par nolīgumiem par pārrobežu sadarbību, saskaņā ar [EK] līguma konkurences noteikumiem. Lai sasniegtu lielāku efektivitāti Viseiropas tirgū ar efektīvāku konkurenci, vairāk izvēles iespējām un konkurētspējīgiem pakalpojumiem patērētājiem, uzņēmumiem, kas saņem pieprasījumu par piekļuvi vai savstarpējo savienojumu, principā būtu jānoslēdz šādi nolīgumi, pamatojoties uz komerciāliem principiem, un godīgi jāvienojas [labticīgi jāveic sarunas]. (6) Tirgos, kur joprojām turpina pastāvēt ļoti atšķirīga spēku sadale sarunās starp uzņēmumiem un kur daži uzņēmumi izmanto citu uzņēmumu nodrošināto infrastruktūru to pakalpojumu sniegšanai, ir lietderīgi izveidot sistēmu, lai nodrošinātu to, ka tirgus darbojas efektīvi. Ja komerciālās sarunas neizdodas, valsts pārvaldes [regulatīvajām] iestādēm būtu jāspēj nodrošināt atbilstīga piekļuve pakalpojumiem un to savstarpējais savienojums, un savietojamība lietotāju interesēs. Jo īpaši tās var nodrošināt pilnīgu pārklājumu, nosakot pienākumus uzņēmumiem, kas kontrolē lietotāju piekļuvi [piekļuvi gala lietotājiem]. [..] [..] (8) Tīkla operatori, kas kontrolē piekļuvi saviem klientiem, to dara, pamatojoties uz vienreizējiem numuriem vai adresēm no publicēto numuru vai adrešu spektra. Citiem tīkla operatoriem jāspēj nodrošināt informācijas plūsmu šiem patērētājiem un tādējādi jāspēj savstarpēji tieši vai netieši citu ar citu savienot. Tāpēc pašreizējās tiesības un pienākumi pārrunāt savstarpēju savienojumu būtu jāsaglabā. [..] [..] (19) Piespiedu piekļuvi tīkla infrastruktūrai var attaisnot kā līdzekli konkurences palielināšanai, bet valsts pārvaldes [regulatīvajām] iestādēm ir jālīdzsvaro infrastruktūras īpašnieka tiesības izmantot tā infrastruktūru savam labumam un citu pakalpojuma sniedzēju tiesības piekļūt iekārtām, kas ir svarīgas konkurētspējīgu pakalpojumu sniegšanai. Ja operatoriem ir uzlikti pienākumi, saskaņā ar kuriem jāizpilda pamatotas prasības par piekļuvi tīklu elementiem un ar tiem saistītām iekārtām un to izmantošanu, šādas prasības būtu jānoraida [varētu noraidīt], pamatojoties tikai uz objektīviem kritērijiem, tādiem kā tehniskās iespējas vai nepieciešamība saglabāt tīkla integritāti. [..]”
52

Turklāt dalībvalstīm Direktīva 85/337 jāīsteno tādējādi, lai pilnībā izpildītu tajā noteiktās prasības, ņemot vērā no tās 2. panta 1. punkta izrietošo pamatmērķi, proti, lai attiecībā uz projektiem, kam varētu būt būtiska ietekme uz vidi, it īpaši to rakstura, vēriena vai atrašanās vietas dēļ, pirms atļaujas izsniegšanas tiktu veikts to ietekmes novērtējums (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Ecologistas en Acción-CODA, 33. punkts).
5

Varšavas konvencijas 29. pantā ir noteikts: “1. Tiesības uz zaudējumu kompensāciju tiek dzēstas, ja prasība nav celta divu gadu laikā, skaitot no nonākšanās galapunktā datuma vai no tā datuma, kurā gaisa kuģim bija jānonāk galapunktā, vai no datuma, kurā pārvadājums tika apturēts. 2. Šī termiņa aprēķināšanas metodi nosaka tās tiesas likums, kuras pārziņā ir šī lieta.”
51

Šo interpretāciju apstiprina Tiesas pastāvīgā judikatūra, saskaņā ar kuru Sestās direktīvas piemērošanas jomā ietilpst, bet tostarp ir atbrīvoti no PVN saskaņā ar šīs direktīvas 13. panta B daļas d) punkta 5. apakšpunktu darījumi ar akcijām, daļām sabiedrībās vai apvienībās, bezseguma vērtspapīriem un citiem vērtspapīriem nolūkā gūt ilgstošus ienākumus, kas pārsniedz vērtspapīru vienkāršas iegādes un pārdošanas robežas (it īpaši skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Kretztechnik, 20. punkts). Kā ir norādīts šīs sprieduma [31]. punktā, tā it īpaši ir gadījumā ar darījumiem, kas tiek veikti vērtspapīru darījumos komercdarbības ietvaros, lai īstenotu tiešu vai netiešu iejaukšanos to sabiedrību pārvaldībā, kurās tiek iegūta dalība, vai kas ir ar nodokli apliekamās darbības tiešs, pastāvīgs un vajadzīgs turpinājums (it īpaši skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Harnas & Helm, 16. punkts un tajā minētā judikatūra, kā arī iepriekš minēto spriedumu lietā EDM, 59. punkts).