LV
Jud ikatūr askrājums
ECLI:EU:F:2011 :13 1CIVILDIENESTA TIESAS S PRIEDUM S
(pirmā palāta)
2011 . gada 15 . februārī
Lieta F-81/09
Luigi Marcuccio
pret
Eiropas Komisiju
Civildienests — Ierēdņi — Invaliditātes pabalsts — Kļūda aprēķinā — Kavēto maksājumu samaksa — 
Maksājamie no kavējuma procenti — Piemērojamā likme — Ikgadējā kapitalizācija — Mantiskais un 
morālais kai tējums
PriekšmetsPrasība, ka s celta saskaņā ar E KL 236 . pantu un E AEKL 152 . pantu un ar ku ru 
L. Marcuccio būtībā lūdz, pirmkārt, atcelt Komisijas lēmumu, ar ku ru ir da ļēji noraidīts 
viņa lūgums samaksāt no kavējuma procentus par no kavēto invaliditātes pabalstu, ko 
minētā iestāde viņam izmaksāja, un, otrkārt, piespriest Komisijai viņam samaksāt summu, 
ko ve ido starpība starp no kavējuma procentiem, kuri aprēķināti atbilstoši kri tērijiem, kas, 
viņaprāt, ir j āpiemēro, un faktiski izmaksāto summu, kam pieskaitīta kavējuma nauda
NolēmumsPrasību no raidīt. K omisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā ar ī atlīdzina vienu 
ceturtdaļu no p rasītāja tiesāšanās izdevumiem. Prasītājs sedz trīs ceturtdaļas no s aviem 
tiesāšanās izdevumiem p ats.
Kopsavilkums
1. Ierēdņi — Nelabvēlīgs l ēmums — Pienākums n orādīt p amatojumu — Apjoms — 
Nepietiekams pamatojums — Trūkumu novēršana tiesvedības laikā — Nosacījumi
(EKL 253 . pants; Civildienesta noteikumu 25 . panta otrā daļa)
2. Iestāžu akti — Regulas — Piemērošana pēc analoģijas — Nosacījumi
3. Iebilde p ar prettiesiskumu — Piemērojamība — Tiesību a kti, uz kuru p rettiesiskumu v ar 
atsaukties — Vispārējs tiesību akts, ar kuru ir pamatots apstrīdētais lēmums
(EKL 241 . pants)
4. Tiesvedība — Pieteikums par lietas ierosināšanu — Formas prasības
(Tiesas Statūtu 21 . panta pirmā daļa; C ivildienesta tiesas Reglamenta 35 . panta 1. punkta d) un 
e) apakšpunkts)
1. Civildienesta no teikumu 25 . panta otrajā da ļā paredzētā pienākuma no rādīt pamatojumu, kas ir 
vienkārši pārņemts EKL 253 . pantā paredzētais vispārējais pienākums, mērķis ir, pirmkārt, sniegt 
ieinteresētajai pe rsonai pietiekamu informāciju, lai tā no vērtētu tai nelabvēlīgā akta pamatotību, un
2 ECLI:EU:F:2011 :13KOPSAVILKUMS–LIETAF-81/09
MARCUCCIO/KOMISIJA
 iespēju celt prasību C ivildienesta tiesā, un, otrkārt, ļaut šai tiesai īstenot savu kon troli pār akta 
likumību. No tā izriet, ka š ādi no teikts pienākums no rādīt pamatojumu ve ido Savienības tiesību 
pamatprincipu, no ku ra var atkāpties tikai p rimāru apsvērumu dēļ.
Pirmkārt, nepietiekamu pamatojumu – bet ne pilnīgu tā neesamību – ir i espējams no vērst pat 
tiesvedības laikā, ja pirms prasības celšanas ieinteresētās personas rīcībā jau bija pamatojuma sākotnējie 
elementi, un, otrkārt, uzskatīt lēmumu par p ietiekami pamatotu, ja tas ir p ieņemts attiecīgajam 
ierēdnim zināmos apstākļos, kas ļauj viņam saprast attiecībā uz viņu pieņemtā akta piemērojamību.
(skat. 39 . un 40 . punktu)
Atsauces
Pirmās instances tiesa: 2005 . gada 15 . septembris, T-132/03 Ca sini/Komisija, 30. punkts un tajā minētā judikatūra.
Vispārējā tiesa: 2010 . gada 2 . marts, T-248/08 P Doktor/Padome, 93. punkts un tajā minētā judikatūra.
2. Regulas piemērošanas jomu parasti no saka t ās no teikumos, un principā to nevar a ttiecināt uz 
situācijām, kas nav tās, kuras tajā ir p aredzēts reglamentēt. Tomēr citādi var būt atsevišķos izņēmuma 
gadījumos. Tādējādi uzņēmumiem ir p amats atsaukties uz regulas, kas parasti tiem n av piemērojama, 
piemērošanu pēc analoģijas, ja tie pamato, pirmkārt, ka t iesiskais režīms, kas uz tiem a ttiecas, ir ļ oti 
līdzīgs tam, ku ru tie lūdz piemērot pēc analoģijas, un, otrkārt, ka t iesiskajā režīmā, kas uz tiem 
attiecas, ir t rūkums, kas nav saderīgs ar S avienības tiesību vispārējo principu un ko v ar no vērst, pēc 
analoģijas piemērojot regulu, kas parasti tiem n av piemērojama.
Tādējādi tiesiskā regulējuma piemērošana pēc analoģijas ir a tkarīga no t ā, vai ir i zpildīti divi kumulatīvi 
nosacījumi, proti, pirmkārt, vai pastāv cieša salīdzināmības saikne starp parasti piemērojamo tiesisko 
režīmu un tiesisko r egulējumu, kuru ir p aredzēts piemērot pēc analoģijas, un, otrkārt, vai m inētajā 
tiesiskajā režīmā pastāv nepilnība, kas nav saderīga ar S avienības tiesību vispārējo principu un ko 
varētu ko mpe nsēt tiesiskais regulējums, kuru ir p aredzēts piemērot pēc analoģijas.
(skat. 55 . punktu)
Atsauces
Tiesa: 1975 . gada 20 . februāris, 64/74 R eich; 1978 . gada 11 . jūlijs, 6/78 U nion française de C éréales; 1985 . gada 
12. decembris, 165 /84 K rohn, 13. un 14 . punkts.
3. EKL 241 . pants ir t āda v ispārējā principa izpausme, kas ikvienam lietas dalībniekam no lūkā p anākt, 
ka tiek atcelts lēmums, kas to skar t ieši un individuāli, nodrošina tiesības apstrīdēt to agrāko iestāžu 
tiesību aktu spēkā e samību, kas veido apstrīdētā lēmuma juridisko p amatu, ja šim lietas da lībniekam 
nebija tiesību saskaņā ar E KL 230 . pantu celt tiešu prasību par šiem t iesību aktiem, kuru sekas to 
tādējādi skar, nepastāvot iespējai lūgt to atcelšanu.
ECLI:EU:F:2011 :13 3KOPSAVILKUMS–LIETAF-81/09
MARCUCCIO/KOMISIJA
Tādējādi E KL 241 . panta m ērķis ir ai zsargāt indivīdu p ret prettiesiska no rmatīvā tiesību akta 
piemērošanu, ņemot vērā, ka s prieduma, ar ko ir kon statēta šāda a kta nepiemērojamība, sekas attiecas 
tikai u z strīda p usēm un ka šajā spriedumā nav apšaubīts pats akts, kas ir kļ uvis nepārsūdzams.
(skat. 60 . punktu)
Atsauces
Tiesa: 1979 . gada 6 . marts, 92 /78 S immenthal/Komisija, 39 . punkts; 1984 . gada 19 . janvāris, 262 /80 
Andersen u.c./Parlaments, 6. punkts.
Pirmās instances tiesa: 1996 . gada 12 . decembris, T-177/94 un T -377/94 A ltmann u.c./Komisija, 119 . punkts; 
2007 . gada 20 . novembris, T-308/04 Ianniello/Komisija, 32. punkts un tajā minētā judikatūra.
4. Saskaņā ar C ivildienesta tiesas Reglamenta 35 . panta 1. punkta d) un e) apakšpunkta no teikumiem 
Tiesas Statūtu 21 . pantā paredzētajā prasības pieteikumā ir j ānorāda i t īpaši strīda p riekšmets un 
jāietver izvirzītie faktiskie un tiesību pamati un argumenti.
Šiem e lementiem ir j ābūt pietiekami skaidri em u n precīziem, lai atbildētājs varētu sagatavot savu 
aizstāvību un Civildienesta tiesa varētu izskatīt prasību attiecīgā gadījumā bez papildu informācijas.
(skat. 61 . un 62 . punktu)
Atsauces
Civildienesta tiesa: 2006 . gada 30 . jūnijs, F-87/05 O tt u.c./Komisija, 38. punkts; 2008 . gada 14 . maijs, F-95/06 T aruffi
/Komisija, 121 .–125. punkts; 2009 . gada 30 . novembris, F-16/09 de Britto Patrício-Dias/Komisija, 42. punkts.