2

Tiesvedības rašanās fakti pārsūdzētā sprieduma 8.–20. punktā ir izklāstīti šādi: “8 Eiropas Personāla atlases birojs (EPSO) 2005. gada 8. decembrī publicēja paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AD/42/05 (turpmāk tekstā – “konkurss”), lai izveidotu AD 7 pakāpes poļu valodas juristu lingvistu rezerves sarakstu pieņemšanai darbā vakantajos amatos Eiropas iestādēs, it īpaši Eiropas Kopienu Tiesā (OV [2005,] C 310 A, 3. lpp.; turpmāk tekstā – “paziņojums par konkursu”). [..] 9 Paziņojuma par konkursu A sadaļas I punktā “Amata veids” veicamie pienākumi bija aprakstīti šādi: – “Juridisko tekstu tulkošana vismaz no divām Eiropas Savienības oficiālajām valodām poļu valodā un/vai to rediģēšana. – Poļu valodā tulkotu un rediģētu dokumentu lingvistiskās un juridiskās saskaņotības ar šo dokumentu citu valodu versijām pārbaude, to redakcijas kvalitātes un oficiālā noformējuma normu ievērošanas pārbaude. [..]” 10 Paziņojuma par konkursu A sadaļas II.2. punktā turklāt bija precizēts, ka, lai kandidāti varētu tikt pielaisti pārbaudījumiem, līdz pieteikšanās konkursam termiņa beigām viņiem bija jāpierāda “vismaz divu gadu profesionālā pieredze pēc pabeigtām universitātes studijām [..]”. 11 [FE] pieteicās konkursam 2005. gada 27. decembrī. Sava pieteikuma konkursam (turpmāk tekstā – “pieteikums”) nodaļā “Profesionālā pieredze” viņa norādīja, ka kopumā viņai bija 6 profesionālās pieredzes, kuru kopējais ilgums bija trīsdesmit viens mēnesis, no tiem piecpadsmit mēnešus jeb no 2004. gada 15. oktobra līdz sava pieteikuma iesniegšanas dienai viņa strādāja kā ārštata juriste lingviste Tiesā, kā arī bija trīs mēnešu – no 2005. gada 1. jūlija līdz 30. septembrim – praksē advokātu birojā W Briselē (Beļģija). 12 [FE] tika uzaicināta piedalīties konkursa pārbaudījumos. Pēc šiem pārbaudījumiem atlases komisija iekļāva viņas uzvārdu konkursa rezerves sarakstā, kura spēkā esamība, kas sākotnēji tika noteikta līdz 2007. gada 31. decembrim, pēc tās vairākkārtējas pagarināšanas tika atlikta līdz 2013. gada 31. decembrim, kad tas galīgi zaudēja spēku. 13 Ar 2013. gada 22. maija vēstuli Tieslietu ĢD dienesti uzaicināja [FE] uz pārrunām 28. maijā, lai viņu, iespējams, pieņemtu darbā administratores amatā minētajā ģenerāldirektorātā. [..] 14 Tieslietu ĢD 2013. gada jūnijā informēja [FE], ka viņa tika izraudzīta administratores amatam un ka attiecīgais pieteikums par viņas pieņemšanu darbā tika nosūtīts [“Cilvēkresursu un drošības” ĢD (turpmāk tekstā – “Cilvēkresursu ĢD”)]. 15 No lietas materiāliem izriet, ka kompetentie Komisijas dienesti 2013. gada jūnijā arī informēja [FE], ka, “tā kā Komisija nebija piedalījusies konkursa [..] rīkošanā un tā kā rezerves saraksts, kurā bija iekļauta [FE], bija juristu lingvistu, nevis administratoru [rezerves] saraksts, par cilvēkresursiem un drošību atbildīgajam komisāram bija jālūdz piešķirt atkāpi, jo Komisija šos sarakstus savos juridiskajos dienestos parasti izmantoja tikai retos izņēmuma gadījumos un dažu specializētu amatu [aizpildīšanai] citos [ģenerāldirektorātos], ievērojot konkrētus nosacījumus”. 16 Ar 2013. gada 26. jūlija vēstuli Tieslietu ĢD Līgumu slēgšanas nodaļas vadītājs paziņoja [FE], ka Cilvēkresursu ĢD bija devis “savu piekrišanu viņas pieņemšanai darbā, [piešķirot atkāpi] administratores amatā no juristu lingvistu rezerves saraksta”, uzsverot, ka Cilvēkresursu ĢD ar viņu sazināšoties un viņai nekas nav jādara līdz brīdim, kad tā saņems oficiālu paziņojumu. 17 2013. gada augusta beigās Cilvēkresursu ĢD lūdza [FE] iesniegt apliecinošus dokumentus par viņas profesionālo pieredzi, kas bija gūta pirms pieteikuma [konkursam] iesniegšanas saistībā ar paziņojumā par konkursu minēto pielaišanas dalībai konkursā nosacījumu par vismaz divu gadu profesionālo pieredzi. 18 Laikposmā no 2013. gada augusta beigām līdz 2013. gada novembrim [FE] bija vairākas pārrunas ar Cilvēkresursu ĢD pārstāvjiem, un viņa iesniedza dažādus dokumentus un paskaidrojumus jautājumā par profesionālo pieredzi, kuru tā bija norādījusi savā pieteikumā. Šajā laikposmā Tieslietu ĢD pārstāvji vairākkārt apstiprināja savu ieinteresētību viņas pieņemšanā darbā. 19 Ar 2013. gada 17. decembra vēstuli iecēlējinstitūcija informēja [FE], ka viņa nevar tikt pieņemta darbā Tieslietu ĢD, jo viņa neatbilst pielaišanas dalībai konkursā nosacījumam attiecībā uz nepieciešamo profesionālo pieredzi (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”). Iecēlējinstitūcijas ieskatā pieteikuma konkursam iesniegšanas termiņa beigās [FE] bija tikai divdesmit divu mēnešu, nevis paziņojumā par konkursu prasītā divu gadu pieredze. Lai to konstatētu, iecēlējinstitūcija no “ārštata tulkotājas” Tiesā profesionālās pieredzes ņēma vērā tikai septiņus mēnešus un no [profesionālās pieredzes praksē advokātu birojā W] tikai divus mēnešus, kas neatbilda [FE] pieteikumā norādītajiem piecpadsmit un trīs mēnešiem. Apstrīdētajā lēmumā tā arī precizēja, ka attiecībā uz “ārštata” darbu [Tiesā] [FE] profesionālā pieredze tika aprēķināta, pamatojoties uz kopējo iztulkoto lappušu skaitu jeb 721 lappusi, un dienas normu 5 lappusēm, kas ir noteikta Komisijā un kas ir ievērojami zemāka par Tiesā piemēroto dienas normu, proti, 8 lappusēm dienā. 20 2014. gada 14. martā [FE] iesniedza sūdzību par apstrīdēto lēmumu. Šī sūdzība tika noraidīta ar [iecēlējinstitūcijas 2014. gada 14. jūlija lēmumu]. [..]”