Keywords

Summary



Keywords

1. Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Akcīzes nodoklis – Direktīva 92/12

(Padomes Direktīva 92/12)

2. Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Nodokļa bāze

(Padomes Direktīvas 77/388 27. panta 5. punkts)

3. Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Nodokļa bāze

(Padomes Direktīvas 77/388 27. panta 1. un 5. punkts)

4. Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Nodokļa bāze

(Padomes Direktīvas 77/388 27. panta 1. un 5. punkts)

Summary

1. Ne Direktīva 92/12 par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību, ne samērīguma princips neliedz dalībvalstīm, kas ir izmantojušas tiesības paredzēt, ka precēm, kas ir paredzētas izmantošanai to teritorijā, ir jābūt nodokļu markām, pieņemt tiesisko regulējumu, kurā nav paredzēta samaksātā akcīzes nodokļa summas atmaksa, ja akcīzes nodokļa markas ir pazaudētas pirms to uzlīmēšanas uz tabakas izstrādājumiem, ja šī pazaudēšana nav izskaidrojama ar nepārvaramas varas izraisītiem apstākļiem vai negadījumu un ja nav pierādīts, ka markas tika iznīcinātas vai kļuvušas par pilnīgi nelietojamām, ar to uzliekot finansiālo atbildību par nodokļu marku pazaudēšanu to pircējam.

Valsts tiesiskais regulējums, kurā akcīzes nodokļa marku pircējam tiek atļauts saņemt atmaksu, vienkārši norādot, ka tās ir pazaudētas, riskē veicināt nelikumību un nodokļu nemaksāšanu. Tomēr tieši šādu nelikumību un nodokļu nemaksāšanas novēršana ir viens no Kopienas tiesību aktu izvirzītajiem mērķiem. Tā rezultātā šīs valsts tiesību normas, nodokļu marku pazaudēšanas gadījumā uzliekot pircējam finansiālu atbildību par šo marku pazaudēšanu, palīdz īstenot mērķi novērst šo marku negodīgu izmantošanu.

(sal. ar 43., 44. un 46. punktu un rezolutīvās daļas 1. punktu)

2. 27. panta 5. punkts Sestajā direktīvā 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, ir jāinterpretē tādējādi, ka paziņošanas termiņa neievērošana nav būtisks procedūras pārkāpums, kas var izraisīt atkāpes saturošā ar novēlošanos paziņotā pasākuma nepiemērošanu.

Šajā sakarā novēlotai paziņošanai par spēkā esošiem, atkāpes saturošiem pasākumiem nevar būt tādas pašas sekas kā jauna, atkāpes saturoša pasākuma, par ko ir jāsaņem Padomes atļauja, nepaziņošanai. Sestās direktīvas 27. panta 5. punktā faktiski nav paredzēta nekāda sankcija par paziņošanas termiņa neievērošanu. Turklāt paredzētās paziņošanas mērķis ir nevis saņemt Komisijas atļauju, bet tikai tai darīt zināmu attiecīgo pasākumu un ļaut to novērtēt.

(sal. ar 49.–51. punktu un rezolutīvās daļas 2. punktu)

3. Sestās direktīvas 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 27. panta 1. un 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka atkāpes saturošais pievienotās vērtības nodokļa iekasēšanas režīms, izmantojot nodokļu markas, ir saderīgs ar šajos direktīvas noteikumos paredzētajām prasībām un nepārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai vienkāršotu nodokļa iekasēšanas procedūru.

Sestās direktīvas 27. panta 1. punkts aizliedz tikai tos pasākumus, kas varētu ievērojami ietekmēt nodokļa summu preces galīgā patēriņa stadijā. Tomēr to gadījumu raksturs, kuros nodokļa iekasēšanas režīms, izmantojot nodokļu markas, var izraisīt nodokļa izmaiņas preces galīgā patēriņa stadijā, neļauj uzskatīt, ka šis režīms varētu ievērojami ietekmēt minēto summu.

(sal. ar 57., 58. un 60. punktu un rezolutīvās daļas 3. punktu)

4. Tas, ka nepastāv pienākums atmaksāt samaksāto summu par akcīzes nodokļa marku iegādi, kas atbilst pievienotās vērtības nodokļa summai, ja minētās markas ir pazudušas pirms to uzlīmēšanas uz attiecīgajiem izstrādājumiem, ja šī pazušana nav izskaidrojama ar nepārvaramas varas izraisītiem apstākļiem vai negadījumu un ja nav pierādīts, ka markas tika iznīcinātas vai kļuvušas par pilnīgi nelietojamām, nav nesaderīgs ar Sesto direktīvu 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, it sevišķi ar tās 27. panta 1. un 5. punktu.

Valsts tiesību normas, kas nodokļu marku pazaudēšanas gadījumā uzliek pircējam finansiālu atbildību par šo marku pazaudēšanu, palīdz īstenot mērķi novērst šo marku negodīgu izmantošanu. Turklāt šīs valsts tiesību normas nepārsniedz to, kas ir nepieciešams šī mērķa īstenošanai, jo tās neizslēdz citas atmaksas vai kompensācijas iespējas atšķirīgos gadījumos, kā, piemēram, ja markas ir pazaudētas negadījumā vai nepārvaramas varas izraisītos apstākļos.

Turklāt nodokļu markas patiesībā neveido to pircēja nodokļu parādu, bet tām ir būtiska vērtība. Tādēļ ir pamatoti, ka šo marku pircējs apdrošinās pret to pazaudēšanas risku un, vajadzības gadījumā, cieš no šīs pazaudēšanas finansiālām sekām, pat ja tas noteiktos gadījumos var novest pie pievienotās vērtības nodokļa dubultas uzlikšanas vienām un tam pašām precēm.

(sal. ar 62. un 63. punktu un rezolutīvās daļas 4. punktu)