Tiesas (virspalāta) 2012. gada 5. septembra spriedums (Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Secretary of State for the Home Department/Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman

(Lieta C-83/11) (1)

(Direktīva 2004/38/EK - Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā - 3. panta 2. punkts - Pienākums atbilstoši valsts tiesību aktiem veicināt “visu pārējo ģimenes locekļu”, kas ir Savienības pilsoņa apgādībā, ieceļošanu un uzturēšanos)

(2012/C 331/09)

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Secretary of State for the Home Department

Atbildētāji: Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Upper Tribunal — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.) 3. panta 2. punkta un 10. panta 2. punkta interpretācija — Jēdziens Savienības pilsoņa “visi pārējie ģimenes locekļi” direktīvas 3. panta 2. punkta izpratnē — Ģimenes locekļi, kas ir tāda precēta pāra ģimenes aizgādībā, kurā laulātais trešās valsts pilsonis — Ģimenes locekļi, kuri nav precētā pāra tiešie pēcnācēji

Rezolutīvā daļa:

1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 3. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka: — dalībvalstīm nav pienākuma pieņemt ikvienu iebraukšanas vai uzturēšanās atļaujas pieteikumu, ko iesnieguši Savienības pilsoņa ģimenes locekļi, kurus neietver definīcija, kas paredzēta minētās direktīvas 2. panta 2. punktā, pat ja tās atbilstoši direktīvas 10. panta 2. punktam pierāda, ka ir šī pilsoņa apgādībā; — tomēr dalībvalstīm ir pienākums nodrošināt, lai to tiesību akti ietvertu kritērijus, kas atļauj minētajām personām saņemt lēmumu par to pieteikumu par ieceļošanas un uzturēšanās atļaujas izsniegšanu, kurš būtu balstīts uz personīgās situācijas padziļinātu izpēti un, ja pieteikums tiek noraidīts, būtu pamatots; — dalībvalstīm ir plaša rīcības brīvība, izvēloties minētos kritērijus, tomēr tiem ir jāatbilst ierastajai vārda “veicina” nozīmei, kā arī vārdiem, kas attiecībā uz atkarību izmantoti iepriekš minētajā 3. panta 2. punktā un kas šai tiesību normai neliedz tās lietderīgo iedarbību; un — ikvienam pieteikuma iesniedzējam ir tiesības tiesā prasīt pārbaudīt, vai valsts tiesību akti un to piemērošana atbilst šiem nosacījumiem;

2) lai ietilptu tādu Savienības pilsoņa ģimenes locekļu grupā, kuri ir “apgādībā”, kā paredzēts Direktīvas 2004/38 3. panta 2. punktā, pieteikuma iesniedzēja atkarības stāvoklim ir jābūt pastāvējušam attiecīgā ģimenes locekļa ceļojuma sākuma valstī brīdī, kad tas lūdzis atļaut pievienoties tam Savienības loceklim, kura apgādībā viņš ir;

3) Direktīvas 2004/38 3. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstis var, īstenojot savu rīcības brīvību, noteikt īpašas prasības attiecībā uz atkarības raksturu vai ilgumu, ja šīs prasības atbilst ierastajai noteikumu attiecībā uz apgādību nozīmei, kas paredzēti Direktīvas 2004/38 3. panta 2. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā un kas šai tiesību normai neliedz tās lietderīgo iedarbību;

4) Jautājums par to, vai uzturēšanās atļaujas izsniegšana, kas paredzēta Direktīvas 2004/38 10. pantā, var tikt pakļauta nosacījumam, ka atkarības stāvoklis šīs direktīvas 3. panta 2. punkta pirmās daļas a) apakšpunkta izpratnē ir pastāvējis uzņēmējā dalībvalstī, neietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā.

(1) OV C 145, 14.05.2011.