Keywords

Summary



Keywords

1. Prasība sakarā ar valsts pienākumu neizpildi – Strīda priekšmets – Noteikšana pirmstiesas procedūras laikā

(LESD 258. pants)

2. Kapitāla brīva aprite – Ierobežojumi – Sabiedrību tiesības

(EKL 56. panta 1. punkts, 58. pants un 86. panta 2. punkts)

Summary

1. Lietas dalībnieks tiesvedības laikā nevar grozīt pašu strīda priekšmetu, un prasības pamatotība ir jāpārbauda, ievērojot vienīgi prasījumus, kas ietverti pieteikumā par lietas ierosināšanu. Turklāt atbilstoši Tiesas Statūtu 21. pantam un tās Reglamenta 38. panta 1. punkta c) apakšpunktam Komisijai ir pienākums jebkurā prasības pieteikumā, kas iesniegts saskaņā ar LESD 258. pantu, norādīt precīzus iebildumus, par kuriem Tiesa tiek lūgta lemt, kā arī vismaz īsumā norādīt juridiskos un faktiskos pierādījumus, ar kuriem šie iebildumi ir pamatoti. Tomēr tas, ka prasības sakarā ar valsts pienākumu neizpildi ietvaros Komisija replikas rakstā ir detalizēti izklāstījusi iebildumu, kuru tā vispārīgā veidā jau bija norādījusi prasības pieteikumā, atsaucoties uz citām dalībvalsts tiesībām privatizētā sabiedrībā kā uz papildu argumentu, lai ilustrētu sava iebilduma pamatotību, negroza apgalvotās pienākuma neizpildes priekšmetu, un līdz ar to tam nav nekādas ietekmes uz strīda apmēru.

(sal. ar 20., 21. un 23. punktu)

2. EKL 56. pantā paredzētos pienākumus neizpilda dalībvalsts, kas akciju sabiedrībā saglabā šai valstij un citām valsts iestādēm paredzētas īpašas tiesības, kas ir piešķirtas saistībā ar priekšrocību akcijām (“golden shares”), kuras šai valstij ir šīs sabiedrības pamatkapitālā, un kas nosaka atbrīvojumu no paredzētās 5 % balsu robežas attiecībā uz balsu nodošanu citiem akcionāriem, tiesībām iecelt sabiedrības administratoru gadījumā, ja valsts balso pret šīs sabiedrības administratoru vēlēšanās atbalstīto priekšlikumu, un veto tiesībām attiecībā uz akcionāru kopsapulces lēmumiem par:

– statūtu grozīšanu, ieskaitot kapitāla palielināšanu, sabiedrības apvienošanos, sadalīšanu un likvidāciju,

– grupas dalībnieku un meitassabiedrību līgumu noslēgšanu,

– akcionāru priekšrocības tiesību atcelšanu vai ierobežošanu kapitāla palielināšanas gadījumā.

Veto tiesības, ciktāl tās piešķir šai valstij ietekmi uz sabiedrības pārvaldību un kontroli, kuru nepamato tai šajā sabiedrībā piederošo daļu apmērs, var atturēt citu dalībvalstu uzņēmējus no tiešu ieguldījumu veikšanas tajā, jo tie nespētu piedalīties šīs sabiedrības pārvaldībā un kontrolē proporcionāli savu daļu vērtībai. Tāpat attiecīgās veto tiesības var atturēt no portfeļa investīcijām sabiedrībā, jo iespējams attiecīgās valsts atteikums apstiprināt būtisku lēmumu, kuru šīs sabiedrības struktūras ir iesniegušas kā atbilstošu tās interesēm, var apdraudēt minētās sabiedrības akciju vērtību un tādējādi – ieguldījuma šajās akcijās pievilcību.

Attiecībā uz visu akcionāru parasto akciju sniegto balsstiesību izmantošanas ierobežošanu līdz 5 % robežai, izņemot attiecīgo valsti, uz kuru šis ierobežojums neattiecas, ir jākonstatē, ka balsstiesības, ko sniedz akcijas, ir viens no pamata līdzekļiem, ar kuru akcionārs var aktīvi piedalīties uzņēmuma pārvaldībā vai tā kontrolē. Tādējādi ikviens līdzeklis, kura mērķis ir traucēt šo tiesību izmantošanu vai paredzēt tai nosacījumus, var atturēt ieguldītājus no citām dalībvalstīm iegādāties daļas attiecīgajos uzņēmumos un ir kapitāla brīvas aprites ierobežojums. Turklāt balsu ierobežojums ir instruments, kas var ierobežot tiešo ieguldītāju iespējas piedalīties sabiedrībā, lai ar to izveidotu vai saglabātu ilgstošas un tiešas saimnieciskas saiknes, ļautu efektīvi piedalīties tās pārvaldībā vai kontrolē, un tas mazina interesi iegādāties sabiedrības kapitāldaļas.

Tiesības iecelt administratoru ir brīvas kapitāla aprites ierobežojums, ciktāl šādas īpašas tiesības ir atkāpe no vispārējām sabiedrību tiesībām un ir paredzētas valsts iestāžu labā ar valsts likumdošanas pasākumu. Lai gan šo iespēju patiesi var piešķirt ar likumu kā kvalificētā mazākuma tiesības, tām šajā gadījumā ir jābūt pieejamām visiem akcionāriem un nav jābūt rezervētām tikai valstij. Ierobežojot citu akcionāru, bet ne valsts iespējas piedalīties sabiedrībā, lai ar to izveidotu vai saglabātu ilgtspējīgas un tiešas saimnieciskas saiknes, kas ļautu efektīvi piedalīties tās pārvaldībā vai kontrolē, tiesības iecelt administratoru var atturēt citu dalībvalstu tiešos ieguldītājus no ieguldīšanas šīs sabiedrības kapitālā.

Attiecībā uz EKL 58. pantā atļautajām atkāpēm, protams, nepieciešamība nodrošināt attiecīgās dalībvalsts energoapgādes drošību krīzes, kara vai terorisma gadījumos var būt valsts drošības apsvērums EKL 58. panta izpratnē. Tomēr valsts drošības prasības kā atkāpe no kapitāla brīvas aprites pamatprincipa ir jāinterpretē šauri, tā, ka to apjomu katra dalībvalsts nevar noteikt vienpusēji bez Savienības iestāžu kontroles. Tādējādi atsaukties uz valsts drošību var tikai tādu reālu un pietiekami nopietnu apdraudējumu gadījumā, kas ietekmē sabiedrības pamatintereses. Tā kā valsts vienīgi min iemeslu saistībā ar drošu energoapgādi, neprecizējot konkrētus iemeslus, kādēļ tā uzskata, ka apstrīdētās īpašās tiesības atsevišķi vai kopumā ļautu izvairīties no šāda sabiedrības pamatinterešu apdraudējuma, pamatojumam saistībā ar valsts drošību nevar piekrist.

Turklāt attiecībā uz attiecīgā ierobežojuma samērīgumu neskaidrība, ko rada tas, ka ar sabiedrības pamatkapitāla priekšrocību akcijām valstij piešķirto īpašo tiesību izmantošana nav pakļauta nevienam īpašam un objektīvam nosacījumam vai apstāklim, ir būtisks kapitāla brīvas aprites apdraudējums, jo ar to valsts iestādēm šādu tiesību izmantošanā tiek piešķirta tik plaša rīcības brīvība, ka to nevar uzskatīt par samērīgu ar paredzētajiem mērķiem.

Visbeidzot, EKL 86. panta 2. punkts nav piemērojams iepriekš minētajām valsts tiesību normām, un tādējādi uz to nevar atsaukties, lai pamatotu šīs tiesību normas, jo tās ir ierobežojumi Līgumā noteiktajai brīvai kapitāla apritei. EKL 86. panta 2. punkts kopsakarā ar šī paša panta 1. punktu ļauj attaisnot to, ka dalībvalsts uzņēmumam, kuram ir uzticēta pakalpojumu sniegšana ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, piešķir īpašas vai ekskluzīvas tiesības, kas ir pretrunā Līguma noteikumiem, ciktāl šim uzņēmumam uzticētā īpašā uzdevuma veikšanu var nodrošināt vienīgi ar šādu tiesību piešķiršanu un ciktāl tirdzniecības attīstība netiek ietekmēta tādā mērā, kas kaitētu Savienības interesēm. Šāds tomēr nav valsts tiesiskā regulējuma mērķis, ar kuru dalībvalstij tiek piešķirtas īpašas tiesības akciju sabiedrībā saistībā ar priekšrocību akcijām, kuras šai valstij ir šīs sabiedrības pamatkapitālā.

(sal. ar 56.–58., 62.–64., 84., 85., 87., 90. un 92.–97. punktu un rezolutīvo daļu)