Nolīguma jēdziens EKL 81. panta 1. punkta izpratnē paredz gribas saskaņotības esamību starp vismaz divām pusēm. Šīs gribas saskaņotības forma nav nozīmīga, ja vien tā atspoguļo patiesu gribas izteikumu. Šī gribas saskaņotība var izrietēt gan no līguma — tāda kā izplatīšanas līgums — normām, gan arī no attiecīgās konkrēto uzņēmumu rīcības.

Fakts, ka uzņēmums, kura dalība prettiesiskā sadarbībā atbilstoši EKL 81. panta 1. punktam ir pierādīta, tirgū nerīkojas tā, kā tas vienojies ar saviem konkurentiem, nav obligāti vērā ņemams apstāklis. Uzņēmums, kurš, neņemot vērā sadarbību ar saviem konkurentiem, īsteno atšķirīgu politiku no tās, par kuru ir panākta vienošanās, vienkārši var mēģināt izmantot aizliegto vienošanos savā labā.

Šāds secinājums izriet no soda un sankciju individualizācijas principa loģikas, atbilstoši kuram uzņēmumiem var piemērot sankcijas tikai par faktiem, par kuriem tiem individuāli ir izteikti pārmetumi, un kas ir princips, kurš piemērojams jebkurā administratīvajā procesā, kura iznākumā varētu tikt noteiktas sankcijas atbilstoši Kopienu konkurences tiesību normām.

Gadījumā, kad Komisija pamatojas uz pārkāpuma ietekmi, lai novērtētu tā smagumu atbilstoši Pamatnostādņu naudas soda apmēra noteikšanai, kas uzlikts, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, 1.A punkta pirmajai un otrajai daļai, šajā sakarā vērā ņemamā iedarbība ir tā, kas izriet no pārkāpuma kopumā, kurā piedalījās visi uzņēmumi tādējādi, ka šajā ziņā nav jāņem vērā katra uzņēmuma individuālā rīcība vai to specifiskie dati.

Ir jānošķir, pirmkārt, pārkāpuma konkrētās ietekmes uz tirgu vērtējums ar mērķi novērtēt tā smagumu, kura ietvaros ir jāņem vērā apsvērumi par iedarbību, kas izriet no pārkāpuma kopumā, nevis no faktiskās katra uzņēmuma rīcības, un, otrkārt, katra uzņēmuma individuālās rīcības vērtējums ar mērķi novērtēt atbildību pastiprinošos vai mīkstinošos apstākļus, kura ietvaros — ievērojot soda un sankciju individualizācijas principu — ir jāizvērtē uzņēmuma dalības pārkāpumā relatīvais smagums.

Metode — saskaņā ar kuru aizliegtās vienošanās dalībniekus iedala kategorijās, lai īstenotu atšķirīgu attieksmi naudas soda sākumsummas noteikšanas stadijā, kas turklāt ir princips, kurš apstiprināts judikatūrā, — lai gan atbilstoši tai neņem vērā vienā kategorijā esošo uzņēmumu lieluma atšķirības, paredz vienotas likmes noteikšanu sākumsummai, kas fiksēta vienā kategorijā ietilpstošiem uzņēmumiem. Veicot šādu iedalīšanu kategorijās, ir jāievēro vienlīdzīgas attieksmes princips un turklāt naudas soda summai, ievērojot pārkāpuma smaguma vērtējumā vērā ņemtos apstākļus, jābūt vismaz samērīgai. Lai pārbaudītu, vai aizliegtās vienošanās dalībnieku iedalījums kategorijās atbilst vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principiem, Kopienu tiesai, veicot kontroli pār Komisijai šajā jautājumā piešķirtās rīcības brīvības izmantošanas tiesiskumu, tomēr ir vienīgi jāpārbauda, vai šis iedalījums ir konsekvents un objektīvi pamatots, sākotnēji neaizstājot Komisijas veikto vērtējumu ar savu vērtējumu. Šajā sakarā Komisijas izvēle sadalīt uzņēmumus vairākās kategorijās atkarībā no tām piederošām attiecīgo izstrādājumu izplatīšanas tirgus daļām un iedalīt vienā un tajā pašā kategorijā uzņēmumus, kuru tirgus daļa ir mazāka par noteiktu robežvērtību, nevar tikt kvalificēta par patvaļīgu un nepārsniedz tai šajā jomā piešķirto rīcības brīvību.

Nevar aizliegt to, ka sākumsummas, kas saistītas ar katru no šīm kategorijām, nav noteiktas strikti proporcionālas konkrēto uzņēmumu attiecīgajām tirgus daļām, jo tās ir tikai iedalīšanas kategorijās un ar to saistītās likmju vienādošanas sistēmas rezultāts. Pat ja — ievērojot iedalījumu grupās — noteiktiem uzņēmumiem tiek piemērotas identiskas sākumsummas, kaut arī tiem ir atšķirīgs lielums, atšķirīgu attieksmi objektīvi pamato pārkāpuma būtības prioritāte salīdzinājumā ar uzņēmuma lielumu pārkāpuma smaguma noteikšanas laikā. Komisijas iespējai veikt iedalījumu kategorijās tiktu atņemta liela daļa tās lietderības, ja ikkatra atšķirība tirgus daļās — kas ir nozīmīga relatīvos jēdzienos, bet ir ļoti maznozīmīga procentu daļās, — nepieļautu dažādu uzņēmumu klasifikāciju vienā kategorijā.

(sal. ar 104., 105., 107., 108. un 110. punktu)