ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 61/13

Tiesas (septītā palāta) 2019. gada 19. decembra spriedums – Viscas Corp./Eiropas Komisija, Furukawa Electric Co. Ltd

(Lieta C-582/18 P) (1)

(Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Eiropas apakšzemes un zemūdens spēka kabeļu tirgus - Tirgus sadale projektu kontekstā - Naudas sodi - 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai - Eiropas un ārpus Eiropas aizliegtās vienošanās dalībnieku relatīvās nozīmes noteikšana - Eiropas uzņēmumu dalība vairākos aizliegtās vienošanās līmeņos - Vienlīdzīgas attieksmes princips)

(2020/C 61/15)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Viscas Corp. (pārstāvis: J.-F. Bellis, advokāts)

Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji: H. van Vliet, A. Biolan un I. Zaloguin), Furukawa Electric Co. Ltd (pārstāvji: sākotnēji A. Luke un C. Pouncey, Solicitors, pēc tam A. Luke un K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors)

Rezolutīvā daļa

1) Apelācijas sūdzību noraidīt.

2) Viscas Corp. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

3) Furukawa Electric Co. Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

(1) OV C 427, 26.11.2018.
C 68/10

Tiesas (virspalāta) 2019. gada 19. decembra spriedums – Patrick Grégor Puppinck u.c./Polijas Republika, Eiropas Komisija, Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome, European Citizens’ Initiative One of Us

(Lieta C-418/18 P) (1)

(Apelācija - Institucionālās tiesības - Pilsoņu iniciatīva “Viens no mums” - Eiropas Komisijas paziņojums, kurā izklāstīti tās secinājumi un iemesli, kādēļ netiek veiktas pilsoņu iniciatīvas pieprasītās darbības)

(2020/C 68/06)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Patrick Grégor Puppinck, Filippo Vari, Josephine Quintavalle, Edith Frivaldszky, Jakub Baltroszewicz, Alicia Latorre Canizares, Manfred Liebner (pārstāvji: R. Kiska, Solicitor, P. Diamond, Barrister)

Pārējie lietas dalībnieki: European Citizens’ Initiative One of Us, Eiropas Komisija (pārstāvis: H. Krämer), Polijas Republika, Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome

Rezolutīvā daļa

1) Apelācijas sūdzību noraidīt.

2) Patrick Grégor Puppinck, Filippo Vari, Jakub Baltroszewicz un Manfred Liebner, kā arī Josephine Quintavalle, Edith Frivaldszky un Alicia Latorre Canizares sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

(1) OV C 341, 24.9.2018.
C 10/13

Tiesas (virspalāta) 2019. gada 12. novembra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Organisation juive européenne, Vignoble Psagot Ltd/Ministre de l'Économie et des Finances

(Lieta C-363/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (ES) Nr. 1169/2011 - Pārtikas produktu informācijas sniegšana patērētājiem - Pārtikas produkta izcelsmes valsts vai izcelsmes vietas obligāta norāde, ja tās nesniegšana var maldināt patērētājus - Pienākums uz Izraēlas valsts okupēto teritoriju izcelsmes produktiem sniegt norādi par to izcelsmes teritoriju, gadījumā, ja tie nāk no Izraēlas apmetnēm šajā teritorijā, pievienojot arī norādi par šādu izcelsmi)

(2020/C 10/15)

Tiesvedības valoda – franču

Iesniedzējtiesa

Conseil d'État

Pamatlietas puses

Prasītāja: Organisation juive européenne, Vignoble Psagot Ltd

Atbildētājs: Ministre de l'Économie et des Finances

Rezolutīvā daļa

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1169/2011 (2011. gada 25. oktobris) par pārtikas produktu informācijas sniegšanu patērētājiem un par grozījumiem Eiropas Parlamenta un Padomes Regulās (EK) Nr. 1924/2006 un (EK) Nr. 1925/2006, un par Komisijas Direktīvas 87/250/EEK, Padomes Direktīvas 90/496/EEK, Komisijas Direktīvas 1999/10/EK, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/13/EK, Komisijas Direktīvu 2002/67/EK un 2008/5/EK un Komisijas Regulas (EK) Nr. 608/2004 atcelšanu, 9. panta 1. punkta i) apakšpunkts, skatot to kopsakarā ar šīs regulas 26. panta 2. punkta a) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka uz pārtikas produktiem, kuru izcelsme ir Izraēlas valsts okupētajā teritorijā, ir jāsniedz ne tikai norāde par šo teritoriju, bet arī – gadījumā, ja šādi pārtikas produkti nāk no vietas vai vairākām vietām, no kā sastāv Izraēlas apmetne minētajā teritorijā, – norāde par šādu izcelsmi.

(1) OV C 276, 6.8.2018.
C 432/10

Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 7. novembra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eni SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze (C-364/18), Shell Italia E & P SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, iepriekš Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico (C-365/18)

(Apvienotās lietas C-364/18 un C-365/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 94/22/EK - Enerģētika - Atļauju ogļūdeņražu meklēšanai, izpētei un ieguvei piešķiršanas un izmantošanas noteikumi - Nodevas - Aprēķinu metodes - QE un Pfor indeksi - Diskriminējošs raksturs)

(2019/C 432/10)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Pamatlietas puses

(Lieta C-364/18)

Prasītāja: Eni SpA

Atbildētājas: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze

Piedaloties: Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, aiepriekš Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico, Regione Basilicata, Comune di Viggiano, Regione Calabria, Comune di Ravenna, Assomineraria

(Lieta C-365/18)

Prasītāja: Shell Italia E & P SpA

Atbildētājas: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, iepriekš Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico

Piedaloties: Regione Basilicata, Comune di Viggiano, Assomineraria

Rezolutīvā daļa

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/22/EK (1994. gada 30. maijs) par atļauju piešķiršanas un izmantošanas noteikumiem ogļūdeņražu meklēšanai, izpētei un ieguvei 6. panta 1. punkts, lasot to kopā ar šīs direktīvas sesto apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru dabasgāzes ieguves koncesiju īpašnieku maksājamās nodevas apmērs tiek aprēķināts, ņemot vērā indeksu, kas balstīts uz naftas un cita veida kurināmā vidējā termiņa un ilgtermiņa biržas cenām, nevis indeksu, kas atspoguļo dabasgāzes cenu īstermiņa tirgū.

(1) OV C 294, 20.8.2018.
3)

LESD 107. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka apstāklis, ka pamatlietās aplūkotā maksa par iekšējo ūdeņu izmantošanu elektroenerģijas ražošanai nav jāmaksā, pirmkārt, elektroenerģijas ražotājiem, kuri darbojas tikai vienas autonomās kopienas teritorijā esošos upju baseinos, un, otrkārt, ražotājiem, kuri ražo elektroenerģiju no citiem avotiem, nevis ūdens, nav uzskatāms par valsts atbalstu šīs tiesību normas izpratnē par labu šiem ražotājiem, ciktāl pēdējie minētie attiecībā uz atbilstošo atsauces ietvaru, kā arī attiecībā uz šīs maksas mērķi neatrodas situācijā, kas ir salīdzināma ar to elektroenerģijas ražotāju situāciju, kuri darbojas vairāk nekā vienas autonomās kopienas teritorijā esošos upju baseinos un kuriem ir jāmaksā minētā maksa – par to ir jāpārliecinās iesniedzējtiesai.
Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 2. oktobra spriedums (Court of Appeal in Northern Ireland (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ermira Bajratari/Secretary of State for the Home Department

(Lieta C-93/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Savienības pilsonība - Direktīva 2004/38/EK - Trešās valsts valstspiederīgā, kas ir nepilngadīgu Savienības pilsoņu tiešs augšupējs radinieks, uzturēšanās tiesības - 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Nosacījums par pietiekamiem līdzekļiem - Līdzekļi, ko veido ienākumi no darba, kas ir veikts bez uzturēšanās un darba atļaujām)

(2019/C 413/08)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal in Northern Ireland

Pamatlietas puses

Prasītāja: Ermira Bajratari

Atbildētājs: Secretary of State for the Home Department

piedaloties: Aire Centre

Rezolutīvā daļa

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nepilngadīga Savienības pilsoņa rīcībā ir pietiekami līdzekļi, lai nekļūtu par pārmērīgu slogu uzņēmējas dalībvalsts sociālās palīdzības sistēmai viņa uzturēšanās laikā, pat ja šos līdzekļus veido viņa tēva, trešās valsts valstspiederīgā, ienākumi no darba, ko viņš šajā dalībvalstī veicis nelikumīgi – bez uzturēšanās un darba atļaujām.

(1) OV C 152, 30.4.2018.
C 423/10

Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 16. oktobra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UPM France/Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics

(Lieta C-270/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2003/96/EK - Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai - 21. panta 5. punkta trešā daļa - Nelielu elektrības ražotāju atbrīvojums no nodokļa, kas ir atkarīgs no saražotās elektroenerģijas aplikšanas ar nodokli - Iekšējā nodokļa par elektroenerģijas gala patēriņu pārejas periodā neesamība - 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Pienākums no nodokļa atbrīvot energoproduktus un elektroenerģiju, kas tiek izmantota elektroenerģijas ražošanai)

(2019/C 423/11)

Tiesvedības valoda – franču

Iesniedzējtiesa

Conseil d'État

Pamatlietas puses

Prasītāja: UPM France

Atbildētāji: Premier ministre un Ministre de l'Action et des Comptes publics

Rezolutīvā daļa

Padomes Direktīvas 2003/96/EK (2003. gada 27. oktobris), kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, 21. panta 5. punkta trešās daļas otrais teikums ir interpretējams tādējādi, ka atbrīvojumu no nodokļa, kas šajā tiesību normā ir paredzēts attiecībā uz nelieliem elektroenerģijas ražotājiem, ja, atkāpjoties no šīs direktīvas 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta, šīs elektroenerģijas ražošanai izmantotie energoprodukti tiek aplikti ar nodokli, Francijas Republika nedrīkstēja piemērot pārejas periodā, kas saskaņā ar minētās direktīvas 18. panta 10. punkta otro daļu tai piešķirts līdz 2009. gada 1. janvārim un kurā šī dalībvalsts neieviesa šajā pašā direktīvā paredzēto elektroenerģijas nodokļu sistēmu.

(1) OV C 211, 18.6.2018.
Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 19. septembra spriedums (Rechtbank Noord-Holland (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Trace Sport/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven

(Lieta C-251/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tirdzniecības politika - Antidempinga maksājumi - Velosipēdu, kas nosūtīti no Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas, imports - Galīgā antidempinga maksājuma, ko piemēro Ķīnas izcelsmes velosipēdu importam, attiecināšana uz importu no šīm valstīm - Īstenošanas regula (ES) Nr. 501/2013 - Spēkā esamība - Pieņemamība - Prasītājas pamatlietā prasības atcelt tiesību aktu necelšana - Saistītais importētājs - Tiesības celt prasību atcelt tiesību aktu - Regula (EK) Nr. 1225/2009 - 13. pants - Apiešana - 18. pants - Sadarbības neesamība - Pierādījumi - Netiešu pierādījumu kopums)

(2019/C 399/13)

Tiesvedības valoda – holandiešu

Iesniedzējtiesa

Rechtbank Noord-Holland

Pamatlietas puses

Prasītāja: Trace Sport

Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven

Rezolutīvā daļa

Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 501/2013 (2013. gada 29. maijs), ar ko galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 990/2011 noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēdu importam, attiecina uz tādu velosipēdu importu, kas nosūtīti no Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas, neatkarīgi no tā, vai šiem velosipēdiem ir deklarēta Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas vai Tunisijas izcelsme, nav spēkā, ciktāl tā attiecas uz velosipēdu, kas nosūtīti no Šrilankas, importu, neatkarīgi no tā, vai tiem ir deklarēta šīs valsts izcelsme.

(1) OV C 276, 6.8.2018.
1)

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 715/2007 (2007. gada 20. jūnijs) par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (“Euro 5” un “Euro 6”) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai 6. panta 1. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to automobiļu ražotājiem nav noteikts pienākums piekļuvi informācijai par transportlīdzekļu remontu un tehnisko apkopi neatkarīgajiem uzņēmumiem sniegt formātā, kas ļauj to apstrādāt elektroniski.
C 413/12

Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 3. oktobra spriedums (Curtea de Apel București (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Delta Antrepriză de Construcții și Montaj 93 SA/Compania Națională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA

(Lieta C-267/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski līgumi - Publiskā iepirkuma procedūra - Direktīva 2014/24/ES - 57. panta 4. punkts - Fakultatīvi izslēgšanas iemesli - Ekonomikas dalībnieka izslēgšana no dalības publiskā iepirkuma procedūrā - Agrāka līguma izbeigšana daļēja apakšlīguma dēļ - Būtisku vai pastāvīgu trūkumu jēdziens - Tvērums)

(2019/C 413/13)

Tiesvedības valoda – rumāņu

Iesniedzējtiesa

Curtea de Apel București

Pamatlietas puses

Prasītāja: Delta Antrepriză de Construcții și Montaj 93 SA

Atbildētāja: Compania Națională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA

Rezolutīvā daļa

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK 57. panta 4. punkta g) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka apakšlīguma noslēgšana, kuru ekonomikas dalībnieks ir veicis par daļu būvdarbu agrāka publiskā līguma ietvaros, par kuru izlemts bez līgumslēdzējas iestādes atļaujas un kuras dēļ ir ticis izbeigts šis pēdējais minētais līgums, ir uzskatāma par būtisku vai pastāvīgu trūkumu saistībā ar kādas būtiskas prasības izpildi saskaņā ar minēto publisko līgumu minētā noteikuma izpratnē un līdz ar to attaisno šī ekonomikas dalībnieka izslēgšanu no dalības nākamajā publiskā iepirkuma procedūrā, ja nākamo publiskā iepirkuma procedūru organizējusī līgumslēdzēja iestāde pēc tam, kad tā pati ir novērtējusi tā ekonomikas dalībnieka godīgumu un uzticamību, uz kuru attiecas agrākā publiskā līguma izbeigšana, uzskata, ka šāda apakšlīguma noslēgšana izraisa uzticības saiknes zaudēšanu ar attiecīgo ekonomikas dalībnieku. Tomēr, pirms tiek veikta šāda izslēgšana, līgumslēdzējai iestādei saskaņā ar šīs direktīvas 57. panta 6. punktu, lasot to kopā ar minētās direktīvas 102. apsvērumu, ir jāļauj šim ekonomikas dalībniekam darīt zināmus koriģējošos pasākumus, kurus tas ir veicis pēc agrākā publiskā līguma izbeigšanas.

(1) OV C 249, 16.7.2018.
2)

Direktīvas 2002/65 5. panta 1. punkts, lasot to kopsakarā ar šīs direktīvas 3. panta 1. punkta 3) apakšpunkta a) punktu un 6. panta 2. punkta c) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka pārdevēja vai patērētāja, kas ar patērētāju noslēdz distances līgumu par finanšu pakalpojumu, pienākums atbilstoši Savienības tiesību prasībām skaidri un saprotami informēt vidusmēra patērētāju, kas ir samērā informēts, uzmanīgs un apdomīgs, pirms tas ir uzņēmies jebkura distances līguma saistības, par atteikuma tiesību esamību, nav neizpildīts, ja šis pārdevējs vai patērētājs informē šo patērētāju par to, ka atteikuma tiesības neattiecas uz līgumu, kurš abpusēji ir pilnībā izpildīts pēc patērētāja skaidra lūguma, pirms patērētājs izmanto savas atteikuma tiesības, pat ja šī informācija neatbilst valsts tiesiskajam regulējumam, kā tas interpretēts valsts judikatūrā, kurā ir paredzēts, ka šādā gadījumā ir piemērojamas atteikuma tiesības.
2)

Regula Nr. 261/2004, it īpaši tās 12. panta 1. punkta otrais teikums, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ļauj kompetentajai valsts tiesai atskaitīt saskaņā ar šo regulu piešķirto kompensāciju no turpmākās kompensācijas, bet neuzliek pienākumu to darīt, jo minētajā regulā nav noteikti kompetentajai valsts tiesai nosacījumi, uz kuru pamata šāda atskaitīšana tai būtu jāveic.
—

izplatības ierobežošanas teritorijā nenodrošinādama tūlītēju vismaz visu to augu aizvākšanu, kuru inficēšanās ar Xylella fastidiosa ir konstatēta, ja tie atrodas inficētajā teritorijā 20 kilometru attālumā no šīs inficētās zonas robežas ar pārējo Savienības teritoriju, nav izpildījusi pienākumus, kuri tai ir noteikti Komisijas Īstenošanas lēmuma (ES) 2015/789 (2015. gada 18. maijs) par pasākumiem, kas veicami, lai novērstu Xylella fastidiosa ievešanu un izplatīšanos Savienībā (Well un Raju), kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/764 (2016. gada 12. maijs), 7. panta 2. punkta c) apakšpunktā, un
Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 3. jūlija spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge

(Lieta C-316/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Priekšnodokļa atskaitīšana - Dotāciju fonda, kas veic ieguldījumus ar mērķi segt nodokļa maksātāja pakārtoti veikto darījumu kopējās izmaksas, pārvaldības izmaksas - Pieskaitāmās izmaksas)

(2019/C 305/26)

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pamatlietas puses

Prasītājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Atbildētājs: The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge

Rezolutīvā daļa

Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 168. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nodokļu maksātājs, kas veic gan darbību, kurai tiek piemērots PVN, gan darbību, kura ir atbrīvota no PVN, kas iegulda ziedojumus un dotācijas, kurus tas saņem, investējot tos fondā, un kas izmanto no šī fonda gūtos ieņēmumus, lai segtu savas darbības kopējās izmaksas, nevar atskaitīt par pieskaitāmajām izmaksām priekšnodoklī samaksāto PVN, kas attiecas uz ar šo ieguldīšanu saistītajiem izdevumiem.

(1) OV C 249, 16.7.2018.
Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/NEX International Limited, iepriekš Icap plc, Icap Management Services Ltd, Icap New Zealand Ltd

(Lieta C-39/18 P) (1)

(Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Jenas procentu likmju atvasinātie instrumenti - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums - Uzņēmuma atbildība par aizliegtas vienošanās atbalstīšanu - Naudas soda aprēķināšana - Pienākums norādīt pamatojumu)

(2019/C 305/15)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Mongin, M. Farley, T. Christoforou un V. Bottka)

Pārējie lietas dalībnieki: NEX International Limited, iepriekš Icap plc, Icap Management Services Ltd, Icap New Zealand Ltd (pārstāvji: C. Riis-Madsen, advokat, un S. Frank, avocat)

Rezolutīvā daļa

1) Apelācijas sūdzību noraidīt.

2) Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

(1) OV C 142, 23.4.2018.
1)

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 5. panta 3. punkts, lasot kopā ar tās 14. un 15. apsvērumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka uz lidostas skrejceļa izlijusi degviela, kas bija iemesls tā slēgšanai un līdz ar to lidojumu no vai uz šo lidostu ilgas kavēšanās iemesls, ietilpst jēdzienā “ārkārtēji apstākļi” šīs normas izpratnē, ja attiecīgā degviela nav izlijusi no šo lidojumu apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidaparāta.
2)

Direktīva 2001/23, lasot to kopsakarā ar LES 4. panta 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts, ka īpašumtiesību maiņas gadījumā šīs direktīvas izpratnē, tā kā īpašumtiesību pārņēmējs ir pašvaldība, attiecīgajiem darba ņēmējiem, no vienas puses, ir jāpiedalās atklātā atlases procedūrā un, no otras puses, jāstājas jaunās tiesiskajās attiecībās ar īpašumtiesību pārņēmēju.
C 230/17

Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 8. maija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Verdi Ambiente e Società (VAS) — Aps Onlus, Movimento Legge Rifiuti Zero per l’Economia Circolare Aps/Presidenza del Consiglio dei Ministri u.c.

(Lieta C-305/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Direktīva 2008/98/EK - Atkritumu reģenerācija vai apglabāšana - Atkritumu apsaimniekošanas integrētās sistēmas, kura garantē valsts pašpietiekamību, ieviešana - Sadedzināšanas iekārtu izveide vai esošo iekārtu jaudas palielināšana - Sadedzināšanas iekārtu kvalifikācija par “stratēģiskām primāro valsts interešu infrastruktūrām un objektiem” - “Atkritumu apsaimniekošanas hierarhijas” principa ievērošana - Direktīva 2001/42/EK - Nepieciešamība veikt “ietekmes uz vidi novērtējumu”)

(2019/C 230/20)

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Pamatlietas puses

Prasītājas: Verdi Ambiente e Società (VAS) — Aps Onlus, Movimento Legge Rifiuti Zero per l’Economia Circolare Aps

Atbildētāji: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Regione Lazio, Regione Toscana, Regione Lombardia

piedaloties: Associazione Mamme per la Salute e l’Ambiente Onlus, Comitato Donne 29 Agosto

Rezolutīvā daļa

1) “Atkritumu apsaimniekošanas hierarhijas” princips, kas minēts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/98/EK (2008. gada 19. novembris) par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu 4. pantā, lasot to kopsakarā ar šīs direktīvas 13. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds aplūkots pamatlietā, kurā atkritumu sadedzināšanas iekārtas ir kvalificētas kā “stratēģiskas primāro valsts interešu infrastruktūras un objekti”, ja vien šis tiesiskais regulējums atbilst pārējām šīs direktīvas normām, kurās ir paredzēti konkrētāki pienākumi.

2) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/42/EK (2001. gada 27. jūnijs) par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu 2. panta a) punkts, 3. panta 1. punkts un 3. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds aplūkots pamatlietā, ko veido pamata tiesiskais regulējums un īstenošanas tiesiskais regulējums, kurā ir noteikta lielāka esošo atkritumu sadedzināšanas iekārtu jauda un kurā ir paredzēta jaunu šādu iekārtu izveide, ietilpst “plānu un programmu” jēdzienā šīs direktīvas izpratnē, ja tas var būtiski ietekmēt vidi, un tādēļ attiecībā uz to ir jāveic iepriekšējs ietekmes uz vidi novērtējums.

(1) OV C 268, 30.7.2018.