ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

pakārtoti, — nospriest un atzīt, ka Komisijai ir pienākums samaksāt prasītājai pamatsummu 3 238 000 EUR apmērā, tostarp: — 2 848 000 EUR par nesaņemtiem kompensācijas maksājumiem par pārdoto apjomu laikposmā no 2013. gada 19. jūlija līdz 31. decembrim; — 390 000 EUR kompensāciju, kas saistīta ar negūto peļņu par papildus 3 550 tonnu nepārdoto produkciju, kas bija paredzēta PMO šajā pat laikposmā; — piespriest Komisijai samaksāt prasītājai pamatsummu 3 238 000 EUR apmērā, kuru, — pārvērtē, pieskaitot kompensācijas procentus, sākot no Regulas (ES) Nr. 689/2013 atcelšanas līdz šī sprieduma pasludināšanai, atbilstoši gada inflācijas līmenim, kādu Eurostat (Eiropas Savienības Statistikas birojs) attiecīgajā periodā ir konstatējis dalībvalstī, kurā šī sabiedrība ir reģistrēta; — palielina, pieskaitot nokavējuma procentus, sākot no šī sprieduma pasludināšanas līdz pilnīgai samaksai, kas aprēķināti atbilstoši Eiropas Centrālas bankas (ECB) savām galvenajām kapitāla refinansēšanas operācijām piemērotajai likmei, to palielinot par diviem procentpunktiem; — atzīt un nospriest, ka Komisijai piespriestā pamatsumma un procenti šajā lietā var tik samazināti tās summas apmērā, kura tai ir piespriesta lietā T-437/18; — piespriest Komisijai samaksāt morālā kaitējuma atlīdzību tās pieļautā dubultpārkāpuma dēļ un atbilstoši ex aequo et bono20 000 EUR apmērā;
1.

Ar pirmo pamatu tā apgalvo, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, definējot maksas televīzijas sporta un filmu kanālu tirgu. — Šajā ziņā prasītāja norāda, ka administratīvajā procedūrā tā esot apgalvojusi, ka, lai būtu iespējams konkurēt mazumtirdzniecības tirgū, Ziggo Sport Totaal (ZST) esot absolūti nepieciešams ikvienam, kas piedāvā maksas televīzijas, platjoslas un mobilos pakalpojumus, kā arī komplektus, kas ietver kādu no šiem pakalpojumiem. Saskaņā ar prasītājas apgalvoto šo apstiprinot arī Komisijas veiktā izmeklēšana. Līdz ar to abi maksas televīzijas sporta kanāli ZST un FOX Sports nevarot tikt uzskatīti par aizstājamiem. — Papildus prasītāja apgalvo, ka Komisija tomēr ir secinājusi, ka pastāvot viens maksas televīzijas sporta kanālu pakalpojumu sniegšanas un iegādes vairumtirdzniecības tirgus, kuru veidojot ZST un FOX Sports, un ka detalizētāka tirgus segmentācija neesot nepieciešama. — Prasītājas ieskatā šīs tirgus definēšanas kļūdas esot ietekmējušas Komisijas turpmāko vērtējumu un līdz ar to tās secinājumu atļaut īstenot apvienošanos.
—

Laikā no 1999. gada līdz brīdim, kad TtE atsauca atļauju Ahajas kooperatīvās kredītbankas darbībai, tās secīgās vadības bija oportūnistiski piesavinājušās šīs sabiedrības mantu un izmantojušas to noziedzīgiem mērķiem, kas ir gluži atšķirīgi no likumā paredzētajiem. Tas notika, pat neievērojot bankas darbībā ievērojamās likumiskās procedūras. Saskaņā ar valsts tiesībām TtE ir vienīgā uzraudzības iestāde, kuras ziņā ir veikt visus preventīvos, uzraudzības un īstenošanas pasākumus, lai nenotiktu tas, kas ir noticis un kā rezultātā tikusi izsaimniekota šīs sabiedrības manta.
—

galvenokārt – konstatēt un atzīt apstrīdētā lēmuma spēkā neesamību ex tunc un/vai ex nunc un/vai tiesisko seku neesamību un/vai juridisko neesamību prettiesiskuma dēļ, izmeklēšanas funkcijas nošķiršanas no lēmumpieņemšanas funkcijas principa pārkāpuma dēļ, sacīkstes principa pārkāpuma dēļ, pilnvaru pārsniegšanas, sagrozot un kļūdaini novērtējot faktus, dēļ, acīmredzama neloģiskuma un pretrunības, kā arī izmeklēšanas trūkumu un nevienlīdzīgas attieksmes dēļ, kā arī visu šo iemeslu dēļ to pašu konstatēt un atzīt attiecībā uz visiem iepriekšējiem un turpmākiem aktiem un katrā ziņā tiem, kas ir koordinēti un/vai saistīti ar šo aktu, ar visām tiesiskajām sekām;
4.

Ceturtais pamats attiecas uz to, ka atbildētāja esot diskriminējusi dzimuma, tautības un piederības arodbiedrībai dēļ. Prasītāja vairākkārt esot pieteikusies uz augstākstāvošu amatu atbildētājā aģentūrā. Lai gan prasītājai esot visaptveroša izglītība, vairāku svešvalodu zināšanas, izcils ikgadējais novērtējums un viņa nepārtraukti esot paaugstinājusi kvalifikāciju, viņa nekad neesot tikusi paaugstināta. Šis situācijas pamatā esot diskriminācija. Vairākkārtējas prasītājas vēršanās pie atbildētājas saistībā ar psiholoģisko vardarbību un diskrimināciju pret to rezultātā atbildētāja esot piedāvājusi prasītājai komandējumu, kam prasītāja esot veikusi visus sagatavošanās darbus, tostarp apgūstot svešvalodu no nulles līmeņa līdz saziņas līmenim, bet pēc tam atbildētāja esot atcēlusi komandējumu četras dienas pirms lidojuma. Atbildētāja esot pamatojusi komandējuma atcelšanu ar prasītājas attiecībām ar arodbiedrību.
Lieta T-208/18: Prasība, kas celta 2018. gada 23. martā – Nessim Daoud u.c./Padome u.c.

Prasība, kas celta 2018. gada 23. martā – Nessim Daoud u.c./Padome u.c.

(Lieta T-208/18)

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Magdy Milad Nessim Daoud (Blainville, Kanāda), Larsennar Ltd (Tortola, Britu Virdžīnu salas) un Maxim Zakharchenko (Nikozija, Kipra) (pārstāvji: A. Markides, M. Ioannides, C. Velaris un C. Velaris, advokāti, A. Robertson, QC un G. Rothschild, barrister)

Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Eiropas Centrālā banka, Eirogrupa (ko pārstāv Eiropas Savienības Padome) un Eiropas Savienība (ko pārstāv Eiropas Komisija)

Prasītāju prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— piespriest atbildētājām samaksāt prasības pieteikumam pievienotajā sarakstā norādītās summas pieskaitot procentus no 2013. gada 26. marta līdz Vispārējās tiesas sprieduma pasludināšanai;

pakārtoti:

— atzīt atbildētāju ārpuslīgumisko atbildību un noteikt kārtību, kādā nosakāmi faktiskie atlīdzināmie prasītāju ciestie zaudējumi;

katrā ziņā:

— piespriest atbildētājām atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus, kuri ir būtībā identiski vai līdzīgi pamatiem, kas izvirzīti prasībā lietā T-147/18, APG Intercon u.c./Padome u.c.
—

atcelt 2018. gada 26. marta lēmumu, ar kuru Eiropas Komisija noraidīja konsorcija, ko vada prasītāja, piedāvājumu par līguma daļu Nr. 3 publiskajā iepirkumā “Framework contract for the implementation of external aid 2018 (SIEA EUROPAID/138778/DH/SER/MULTI)” (turpmāk tekstā – “iepirkums”) saistībā ar pamatnolīgumu par pakalpojumu sniegšanu trešajām valstīm, kas saņem Savienības ārējo palīdzību, un daļa Nr. 3 piešķirta desmit citiem pretendentiem,
—

atzīt, ka saskaņā ar Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 7. panta 3. punktu vārdiskais apzīmējums “300 PANORAMICZNYCH” ir guvis atšķirtspēju izmantošanas rezultātā (sekundāra atšķirtspēja) un ka līdz ar to nepastāv preču zīmes reģistrācijas atteikuma pamats, it īpaši nav piemērojams neviens no 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem;
3.

Pārtikas uzņēmumam piederošs saimnieciskās darbības subjekts, kas importē dzīvnieku izcelsmes produktus, kuru izcelsme ir ārpus Kopienas, var importēt zvejas produktus no trešās valsts vienīgi tad, ja šī trešā valsts, no kuras nāk šie produkti, tāpat kā uzņēmums, no kura nāk šie produkti, vai kurā tie ir iegūti vai sagatavoti, ir iekļauti sarakstā.
—

Šajā ziņā prasītājas apgalvo, ka Banco Popular novērtējums, kas ir noregulējuma shēmas ietverto īstenoto noregulējuma darbību pamatā, neesot bijis godīgs, piesardzīgs vai uzticams un esot bijis neatbilstošs principam “neviens kreditors nav sliktākā situācijā”; tādējādi to nevarētu uzskatīt par precīzu, ticamu un pamatotu pierādījumu, ar ko varētu pamatot attiecīgās noregulējuma shēmas pieņemšanu, un līdz ar to par tādu, ar ko varētu attaisnot apstrīdētā lēmuma pieņemšanu. Turklāt un to pašu iemeslu dēļ attiecīgā noregulējuma shēma (kā arī apstrīdētais lēmums) esot bijusi acīmredzami nesamērīga, pārsniedzot nepieciešamo pasākumu robežas noregulējuma mērķu sasniegšanai.
—

atcelt Parlamenta ģenerālsekretāra 2017. gada 26. aprīļa lēmumu, ar ko ir noraidīta 2017. gada 16. janvāra sūdzība, jo ar to nav atlīdzināts prasītājai nodarītais morālais kaitējums, un piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājai nodarīto morālo kaitējumu, kas ex aequo et bono ir novērtēts EUR 25 000 apmērā;
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā, uzskatīdama, ka prasītājs ir atbalstījis Sīrijas režīmu. Attiecībā uz apstrīdētajos aktos norādīto tiek izvirzīti šādi argumenti: — M. W. Abdulkarim nevarot tikt kvalificēts kā “ietekmīgs uzņēmējs”; — viņš nedz esot jebkā saistīts ar režīmu, nedz to jebkā ietekmējot, nedzradot reālu risku, ka tiktu apieti sakarā ar situāciju Sīrijā noteiktie ierobežojošie pasākumi; — viņa agrākā iesaistīšanās Alkarim For Trade and Industry L.L.C. vai citās sabiedrībās, kas Tuvajos Austrumos darbojas naftas, rūpniecisko eļļu, smēreļļu un smērvielu nozarē, dēļ arī nevarot viņu kvalificēt par “ietekmīgu uzņēmēju”; — viņš Sīrijā nedzīvojot un tādēļ nekādu darbību tajā neveicot .
—

Prasītājas apgalvo, ka ar apstrīdētās regulas pieņemšanu ir pārkāpta to tiesiskā paļāvība, jo tā neatbilst norādījumiem par prioritātes noteikšanu. Konkrēti, prasītājas apgalvo, ka veicot prioritātes noteikšanu un iekļaujot n-propilbromīdu XIV pielikumā, ir tikusi pārkāpta to tiesiskā paļāvība uz to, ka tilpuma kritērijs un grupēšanas apsvērumi tiks piemēroti tā, kā tie ir paredzēti Norādījumos par pieeju prioritātes noteikšanā un Norādījumos par vispārējo pieeju.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pārkāpusi LESD 107. pantu un pieļāvusi kļūdu, uzskatot par pamatotu valsts veselības aprūpes pakalpojumu sniedzēju selektīvu izslēgšanu no INPS (Istituto nazionale di previdenza sociale) maternitātes pabalstiem un no to izmaksu atlīdzināšanas, kas rodas to darbinieku darba kavējumu dēļ, kuri rūpējas par ģimenes locekļiem ar smagu invaliditāti.
—

Tiek apgalvots, ka ECB ir pieļāvusi kļūdu, pamatojoties uz to, ka Malta Financial Services Authority direktīvas ir galīgas un izšķirošas, lai gan tās apstiprina, atceļ vai groza Financial Services Tribunal. Katrā ziņā ECB ir acīmredzami kļūdaini ir uzskatījusi, ka uzraugāmās iestādes licences atsaukšanai bija jādod priekšroka salīdzinājumā ar bankas piespiedu pārdošanu un ka iespēja, ka īstenosies pārdošana, bija neliela.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 239/68

Prasība, kas celta 2017. gada 31. maijā – Hotelbeds Spain/EUIPO – Guidigo Europe (“Guidego what to do next”)

(Lieta T-346/17)

(2017/C 239/78)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Hotelbeds Spain, SL (Palma de Mallorca, Spānija) (pārstāvis – L. Broschat García, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Guidigo Europe SARL (Parīze, Francija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Guidego what to do next” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 944 898

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 21. marta lēmums lietā R 449/2016-4

Prasītājas prasījumi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— apmierināt Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 12 944 898 attiecībā uz 39., 41. un 43. klasi.

Izvirzītais pamats:
3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ, ciktāl tajā ietvertais secinājums par pārkāpumu, kurā ir iesaistīti prasītāji, ir balstīts uz pierādījumiem, kas attiecas vienīgi uz sakariem starp WOW alianses locekļiem kravu aviopārvadājumu jomā. Kā apgalvo prasītāji, apstrīdētajā lēmumā ir piemērots kļūdains juridiskais kritērijs, lai novērtētu pilnas sadarbības aviosabiedrību aliansi, un tajā ir pieļautas nopietnas kļūdas vērtējumā par to, kā darbojās WOW alianse. Prasītāji turpinājumā apgalvo, ka viņu sakari ar WOW partneriem bija daļa no patiesām pūlēm izveidot veiksmīgu sadarbību un līdz ar to tie nebija kopīgas shēmas vai plāna izpausmes, kas bija apgalvotais vienotā un turpinātā pārkāpuma pamats.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvota virkne procesuālo pārkāpumu, tajā skaitā pienākums norādīt pamatojumu par naudas soda apmēru noteikšanu neizpilde un, it īpaši, to korekcijas nepieciešamība saskaņā ar Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai (1) 37. punktu un piemērotā palielinājuma procentuālo apmēru.. Prasītāji turklāt apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi viņu tiesības uz aizstāvību, viņu tiesības tikt uzklausītiem un labas pārvaldības principu, iebildumu paziņojumā vai jebkurā papildu iebildumu paziņojumā nedarot zināmu savu nodomu piemērot naudas soda palielinājumu saskaņā ar Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai 37. punktu. Prasītāji arī apgalvo, ka nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, ir pārkāpts tiesiskās noteiktības princips, vienlīdzīgas attieksmes princips un samērīguma princips, jo Komisija par 10 % palielināja prasītāju naudas sodu, pamatojoties uz Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai 37. punktu un piemēroja šo vienoto palielinājumu visiem uzņēmumiem, kuri piedalījušies iespējamajā pārkāpumā, neņemot vērā prasītāju individuālo piedalīšanos, kas ļoti lielā mērā atšķīrās no citu iesaistīto uzņēmumu piedalīšanās.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvota tiesību uz aizstāvību neievērošana. Prasītāja apgalvo, ka preču klāsts izmeklēšanas gaitā tika mainīts starp pārstrādāto galīgo informatīvo dokumentu un Īstenošanas regulu, un tas bija prasītājai nelabvēlīgi. Prasītāja apgalvo, ka Komisija vēlāk ir paskaidrojusi, ka tikušas plānotas būtiskas izmaiņas. Prasītājai nav tikusi dota iespēja izteikties par izmaiņām pirms regulas stāšanās spēkā. Prasītāja apgalvo, ka Komisija nevienā izmeklēšanas posmā neesot informējusi ieinteresētās personas par to, ka prasības, kādām jāatbilst preču virsmas apstrādes raupjumam, lai tām netiktu piemēroti muitas nodokļi, varētu tikt attiecinātas gan uz preces iekšējo, gan ārējo virsmu, tādējādi atkāpjoties no sanitārtehnikas piederumiem piemērojamajiem Eiropas preču standartiem. Līdz ar to prasītājai esot bijusi tiesiska paļāvība, ka neiekļautās preces atbilst izvirzītajam mērķim neiekļaut sanitārtehnikas piederumus, un tādējādi tai tikusi liegta reāla iespēja izteikties par neiekļauto preču klāstu.
3.

Šajā prasībā tiek apgalvots, ka ir radusies ECB ārpuslīgumiskā atbildība, jo tā nav savlaicīgi un katrā ziņā no 2011. gada 21. jūlija (pakārtoti – no 2011. gada 26. oktobra) atcēlusi 2010. gada 6. maija lēmumu (BCE 2010/3-2010/268/UE), ar kuru tā tostarp garantēja konkrēti Grieķijas obligāciju spēkā esamību, “neatkarīgi no jebkāda ārējā kredītnovērtējuma” (proti, Standard & Poor’s, Fitch un Moody’s kredītreitingu aģentūru veikta novērtējuma). ECB ar ievērojamu nokavēšanos tikai 2012. gada 27. februārī atcēla 2010. gada 6. maija lēmumu, pieņemot Lēmumu (BCE) 2012/133/ΕS. Līdz ar to ECB ilgu laikposmu savas bezdarbības rezultātā turpināja uzturēt tiesisko paļāvību saistībā ar Grieķijas obligācijām.
—

atcelt Eiropas Parlamenta 2016. gada 15. decembra lēmumu, ciktāl ar to i) tiek apturēts 2017. gada dotācijas maksājums, tostarp priekšfinansējuma maksājums, ii) priekšfinansējuma summa par 2017. gada dotāciju tiek ierobežota līdz 33 % no maksimālās dotācijas summas un iii) priekšfinansējuma summas maksājumam tiek piemērots nosacījums par pirmā pieprasījuma garantijas iesniegšanu, un līdz ar to atcelt šim lēmumam pievienotā Dotācijas piešķīruma lēmuma FINS-2017-28 I.4.1. pantu;
—

piespriest atbildētājai samaksāt ex aequo et bono aprēķinātu summu EUR 5 000 apmērā vai jebkādā citā Vispārējās tiesas par taisnīgu atzītā apmērā atlīdzinājumam par nemateriālo kaitējumu, tai pieskaitot likumiskos nokavējuma procentus par laiku no sprieduma šajā lietā taisīšanas dienas;
—

atlīdzināt no Eiropas Komisijas nepareizās rīcības izrietošo nemateriālo kaitējumu, kas novērtēts ex aequo et bono EUR 20 000 apmērā;
—

Prasītājas uzskata, ka tām – kā Īrijas sabiedrībām nerezidentēm – bija jāmaksā tikai uzņēmumu nodoklis atbilstoši Taxes Consolidation Act 1997 [1997. gada Nodokļu konsolidēšanas likuma] 25. pantam par “apliekamo peļņu” no darbībām, ko ir veikušas to Īrijas filiāles. Atzinumos esot pienācīgi tikusi atspoguļota filiāļu “apliekamā peļņa”, un līdz ar to neesot tikusi piešķirta priekšrocība. Komisija arī esot kļūdījusies, atzīstot, ka peļņas sadale atbilstoši 25. pantam ir jāveic, ievērojot nesaistītu uzņēmumu darījuma principu (turpmāk tekstā – “NUDP”).
—

Lēmumā esot kļūdaini apgalvots, ka divos atzinumos, ko 1991. un 2007. gadā sniegusi Irish Revenue Commissioners [Īrijas Nodokļu iestāde], “ir atteikusies” no nodokļu ieņēmumiem, ko Īrija citādi būtu tiesīga iekasēt no Apple Sales International (ASI) un Apple Operations Europe (AOE) filiālēm Īrijā. Atzinumi atbilda Īrijas tiesībām. Parastie nodokļu noteikumi, kas ir piemērojami nerezidentu sabiedrību filiālēm Īrijā, ir iekļauti Taxes Consolidation Act 1997 [1997. gada Nodokļu konsolidēšanas likuma] 25. pantā. Atzinumos ir tikai tikuši piemēroti 25. panta noteikumi, kuros atbilstoši teritorialitātes principam ir paredzēts aplikt ar nodokli tikai peļņu, kas ir piedēvējama filiālei, nevis sabiedrības peļņu, kas gūta ārpus Īrijas. Lēmumā tāpat esot nepareizi raksturotas ASI un AOE filiāļu Īrijā darbība un pilnvaras. Šīs filiāles esot veikušas ikdienas funkcijas, bet visi nozīmīgie lēmumi ASI un AOE ietvaros esot tikuši pieņemti ASV, un no šiem lēmumiem izrietošā peļņa neesot bijusi piedēvējama ASI un AOE filiālēm Īrijā. Tas, ka Komisija uzskata, ka Apple intelektuālā īpašuma licences pieder to ASI un AOE filiālēm Īrijā, neesot saderīgs ar Īrijas tiesībām, un turklāt neesot saderīgs ar principiem, uz kuriem tā atsaucas kā uz piemērojamiem; tas pats attiecas arī uz tās atteikumu ņemt vērā Apple Inc darbību.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 6/41

Prasība, kas celta 2016. gada 28. oktobrī – Stemcor London un Samac Steel Supplies/Komisija

(Lieta T-749/16)

(2017/C 006/51)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Stemcor London Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste), Samac Steel Supplies Ltd (Londona) (pārstāvji – F. Di Gianni un C. Van Hemelrijck, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītāju prasījumi:

— atcelt Komisijas 2016. gada 29. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2016/1329, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Krievijas Federācijas izcelsmes auksti velmētu plakanu tērauda velmējumu reģistrētajam importam (OV 2016, L 210, 27. lpp), un

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Antidempinga pamatregulas (ES) Nr. 2016/1036 10. panta 4. punkta c) apakšpunktā paredzētā “importētāja apzināšanās” nosacījuma interpretācija un piemērošana ir kļūdaina un prettiesiska. — Pirmā daļa: Regulā (ES) Nr. 2016/1329 (turpmāk tekstā – “apstrīdētā regula”) ietvertā interpretācija attiecībā uz Antidempinga pamatregulas (ES) Nr. 2016/1036 10. panta 4. punkta c) apakšpunktā paredzēto importētāja apzināšanās nosacījumu ir kļūdaina un prettiesiska. — Otrā daļa: Antidempinga pamatregulas (ES) Nr. 2016/1036 10. panta 4. punkta c) apakšpunkta interpretācija iedibinātu Savienības tiesību un PTO Antidempinga nolīguma interpretācijas līdzekļu gaismā parāda, ka, lai noteiktu, vai šis nosacījums ir izpildīts, Komisijai ir jānovērtē importētāja faktiskā apzināšanās.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka “importa apjoma ievērojama pieauguma” nosacījuma vērtējums tika kļūdaini balstīts uz laikposmu, kas sākās pirmajā pilnajā mēnesī pēc paziņojuma par izmeklēšanas uzsākšanu publicēšanas Oficiālajā Vēstnesī un beidzās pēdējā pilnajā mēnesī pirms pagaidu pasākumu noteikšanas.
1.

Pirmais pamats ir par nediskriminācijas principa pārkāpumu, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (Harta) 12. un 21. panta, ECB darbinieku nodarbināšanas kārtības (nodarbināšanas kārtība) 51. panta, tiesību uz karjeru un paaugstinājumu, kā arī tiesiskās noteiktības principa pārkāpumu. — Prasītājs uzskata, ka ECB vēl līdz šai dienai nav izpildījusi Civildienesta tiesas (CDT) 2015. gada 15. decembra spriedumu lietā F-94/14 Bowles/ECB. It īpaši administratīvais apkārtraksts Nr. 1/2011 par algas papildu palielinājumu (“APP”), ko CDT atzinusi par prettiesisku, nav ticis ne atsaukts, ne grozīts. — Prasītājs vēl uzskata, ka bez leģislatīviem grozījumiem tie personāla pārstāvji, kuri pilnībā vai būtiskā daļā ir atbrīvoti no darba, atkal atrodas situācijā, kurā tiem atšķirībā no pārējiem ECB darbiniekiem tiek liegts algas pielikums un karjeras izaugsme. — Turpinājumā prasītājs uzskata, ka viņa neiekļaušana salīdzinošajā vērtējumā, kura noslēgumā ECB pieņem lēmumu par APP piešķiršanu, ietekmē šī vērtējuma tiesiskumu un ka šāda izslēgšana, kas praktiski ir galīga, viņam ir acīmredzami nelabvēlīga un diskriminējoša sakarā ar to, ka viņš ir pilna laika personāla pārstāvis.
2.

Otrais pamats ir par trūkumiem, kas iespaido apstrīdēto aktu iekšējo tiesiskumu. Šis pamats ir iedalīts deviņās daļās. — Pirmā daļa – apstrīdēto aktu pamatošanai izvirzītie fakti esot nepatiesi. — Otrā daļa – apstrīdētie akti esot tikuši pieņemti, pārkāpjot pierādījumu iesniegšanas un pierādīšanas pienākuma jomā piemērojamās tiesību normas un vispārējos tiesību principus. — Trešā daļa – ģenerālsekretāra lēmumā par nepamatotu maksājumu atgūšanu neesot ievērots samērīguma princips. Pieprasītā summa turklāt neesot ne detalizēti pamatota, ne no aprēķina metodes viedokļa pamatota. — Ceturtā daļa – apstrīdētie akti radot Eiropas deputātu vietējo palīgu politisko tiesību aizskārumu. — Piektā daļa – apstrīdētajos aktos esot pieļauta pilnvaru nepareiza izmantošana, jo ģenerālsekretārs esot uzurpējis finansiāla rakstura piespiedu pilnvaras, kuras viņam neesot attiecībā uz tāda deputāta rīcības ierobežošanas līdzekļiem, kas ir sabiedrībā plaši pazīstama persona, kura ideāliem un politiskajai programmai viņš neapstrīdami nepiekrīt. — Sestā daļa – apstrīdētie akti esot diskriminējoši un ar tiem tiekot prezumēts nodoms kaitēt prasītājas politiskajai darbībai, tādējādi pastāvot fumus persecutionis. — Septītā daļa – ar apstrīdētajiem aktiem tiekot aizskarta prasītājas kā Eiropas deputātes neatkarība. — Astotā daļa – ar apstrīdētajiem aktiem esot pārkāpts una via electa princips un rodoties šaubas par OLAF objektivitāti, kurš izmeklēšanas veic tikai par tiem Eiropas Parlamenta deputātiem no Francijas, kuri ir ievēlēti no Front National saraksta. — Devītā daļa – ar apstrīdētajiem aktiem esot pārkāpts vispārējais tiesību princips, ka “civillieta tiek apturēta līdz krimināllietas izskatīšanai”, ciktāl nepamatotu maksājumu atgūšanas procedūras būtu bijušas jāaptur līdz pārējo, īpaši Francija ierosināto procedūru pabeigšanai, kā arī pārkāpts non bis in idem princips.
—

atcelt Komisijas 2016. gada 20. jūnija Lēmumu C(2016) 3753, kas paziņots 2016. gada 21. jūnijā, ar kuru no Eiropas Savienības finansējuma izslēgti konkrēti izdevumi, kas radušies dalībvalstīm saskaņā ar Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl, pamatojoties uz “trūkumiem konsolidācijā”, ar to no Eiropas Savienības finansējuma ir izslēgta summa EUR 8 984 891,60 apmērā saistībā ar izdevumiem, par kuriem Portugāles Republika paziņojusi saistībā ar savstarpējo atbilstību, par 2011., 2012. un 2013. finanšu gadu;
—

atcelt “Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions of the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)”, kā arī pirmo, šķiet, 2016. gada 15. aprīļa lēmumu, kas acīmredzami ir nesaraujami saistīts ar 2016. gada 20. maija lēmumu;