Keywords

Summary



Keywords

1. Prasība atcelt tiesību aktu – Pieņemamības nosacījumi – Interese celt prasību – Pārbaude pēc tiesas ierosmes

(EKL 230. pants; Pirmās instances tiesas Reglamenta 113. pants)

2. Prasība atcelt tiesību aktu – Interese celt prasību – Radušās un pastāvošas intereses nepieciešamība – Komisijas lēmums, ar kuru ir atzīta atbalsta nesaderība ar kopējo tirgu un uzlikts pienākums to atgūt – Atbalsta saņēmēji, uz kuriem neattiecas valsts atbalsta atgūšanas pasākumi – Interese, kas pamatota ar nākotnē iespējamu un nenoteiktu Komisijas lēmumu – Faktiskas un pastāvošas intereses neesamība

(EKL 230. pants)

3. Valsts atbalsts – Komisijas lēmums, ar kuru ir atzīta atbalsta shēmu nesaderība ar kopējo tirgu un uzlikts pienākums atgūt izmaksātos atbalstus – Lēmums, kuru nav apstrīdējuši šo atbalstu shēmu saņēmēji, pamatojoties uz EKL 230. pantu – Nosacījums lēmuma spēkā esamības apstrīdēšanai valsts tiesā prasības ietvaros, kas celta pret valsts pasākumiem, kas pieņemti tā izpildei – Acīmredzama intereses neesamība prasības iesniegšanā Kopienu tiesā

(EKL 88. panta 2. punkts un EKL 230. panta 4. ievilkums)

4. Kopienu tiesības – Principi – Tiesības uz efektīvu tiesisko aizsardzību – Atbalsta shēmas, kas atzīta par prettiesisku, saņēmēji, uz kuriem neattiecas valsts lēmums par atbalsta atgūšanu un kuri tādējādi intereses neesamības dēļ nevar iesniegt prasību Kopienu tiesā par Komisijas lēmuma atcelšanu – Tiesības apstrīdēt Komisijas lēmumu spēkā esamību valsts tiesā iespējamu atgūšanas pasākumu, kas attiecas uz šiem pasākumiem, gadījumā, neskatoties uz prasības izskatīšanu Kopienu tiesā, kuru ir iesnieguši citi saņēmēji, kuriem ir interese prasības celšanā

(EKL 234. pants)

5. Prasība atcelt tiesību aktu – Fiziskas un juridiskas personas – Akti, kas tās skar tieši un individuāli – Komisijas lēmums, ar kuru ir atzīta atbalsta nesaderība ar kopējo tirgu – Uzņēmumu prasība saistībā tikai ar to kā potenciālo šo atbalstu saņēmēju statusu – Nepieņemamība

(EKL 230. panta 4. ievilkums)

Summary

1. Prasības pieņemamības nosacījumi, it īpaši intereses prasības iesniegšanā trūkums, ir saistīti ar absolūtu šķērsli tiesas procesam; Pirmās instances tiesai pēc savas ierosmes ir jāpārbauda, vai prasītājiem ir kāda interese panākt Apstrīdētā lēmuma atcelšanu.

(sal. ar 22. punktu)

2. Prasības atcelt tiesību aktu pieņemamība, ko cēlusi fiziska vai juridiska persona, ir pakļauta nosacījumam, ka tai jābūt pamatotai ar pastāvošu un faktisku interesi apstrīdētā tiesību akta atcelšanā. Šī interese ir jānovērtē dienā, kad prasība tiek celta. To nevar novērtēt, ņemot vērā kādu tikai nākotnē paredzamu un iespējamu notikumu. It īpaši, ja interese, uz kuru atsaucas prasītājs, attiecas uz tiesisko situāciju nākotnē, tam jāpierāda, ka aizskārums šajā situācijā turpmāk ir konkrēts.

Nespējot pamatot pastāvošu un faktisku interesi Komisijas lēmuma atcelšanā, ar kuru ir atzīta nelikumīgā atbalsta tiesiskā regulējuma nesaderība ar kopējo tirgu un uzlikts pienākums atgūt nesaderīgos atbalstus no uzņēmumiem, attiecīgā dalībvalsts nolēma, pamatojoties uz Apstrīdētā lēmuma rezolutīvo daļu un Komisijas sniegtajiem norādījumiem par tā izpildi, neveikt attiecīgo atbalstu atgūšanu no prasītāju uzņēmumiem. Šajā gadījumā to tiesisko situāciju varētu ietekmēt tikai nākotnē iespējams un nenoteikts Komisijas lēmums, ar kuru tiek apstrīdēts attiecīgās dalībvalsts izpildes lēmums.

(sal. ar 23., 25., 26., 29. punktu)

3. Par to, vai Komisijas lēmums, ar kuru tiek konstatēta valsts atbalsta tiesiskā regulējuma nesaderība ar kopējo tirgu un uzdota piešķirtā atbalsta atgūšana, ir galīgs – attiecībā uz šo atbalstu saņēmējiem atbilstoši tiesiskās drošības principam – var iebilst vienīgi valsts tiesa, izvirzot iebildi par šī lēmuma prettiesiskumu, ja šiem saņēmējiem nepārprotami būtu taisnība un tie būtu informēti, ka tiem atbilstoši EKL 230. panta ceturtajai daļai bija tiesības apstrīdēt Komisijas lēmumu, un ja tie šīs tiesības minētajā pantā paredzētajos termiņos nav izmantojuši. Šajā sakarā atbilstoši labas pārvaldības principam atbalstu saņēmējiem, kas paredzētajos termiņos nav tieši apstrīdējuši Komisijas lēmumu, nevar tādēļ liegt iespēju vērsties ar prasību valsts tiesā iebildes par šī lēmuma prettiesiskumu veidā, ja, ņemot vērā šī gadījuma īpašos apstākļus vai nosacījumu, kādus Komisijas lēmums attiecībā uz atgūšanas pienākumu paredz, sarežģītību, jautājums par to, vai saņēmējiem, izpildot Komisijas lēmumu, ir jāatmaksā minētie atbalsti vai ne, sākotnēji pamatoti var radīt noteiktas šaubas, līdz ar to prasītāju interese prasības pret šo lēmumu celšanā nav acīmredzama.

(sal. ar 31. punktu)

4. Apstāklis, ka Komisijas lēmums, ar kuru konstatē atbalsta tiesiskā regulējuma nesaderību un paredz pienākumu atgūt piešķirtos atbalstus ar noteiktiem nosacījumiem, ir Pirmās instances tiesā iesniegto apvienoto prasību, kuras ir iesnieguši atbalsta saņēmēji, kuriem ir interese celt šīs prasības, atcelt tiesību aktu priekšmets, nevar ietekmēt citu šo atbalstu saņēmēju, efektīvu tiesisko aizsardzību, un tām nav intereses iesniegt prasību, jo valsts iestāžu lēmumā prasītājas no atgūšanas procesa ir izslēgtas, pamatojoties uz Apstrīdētā lēmuma rezolutīvo daļu un Komisijas sniegtajiem norādījumiem par tā izpildi. Ja šiem saņēmējiem, pamatojoties uz valsts iestāžu lēmumu saņemto atbalstu būtu jāatmaksā, it īpaši pēc Komisijas veiktās pārbaudes, tie varētu vērsties valsts tiesā ar prasību atcelt šo iespējamo valsts iestāžu lēmumu, pamatojoties uz iebildi par Komisijas iepriekš minētā lēmuma prettiesiskumu.

Šādā gadījumā valsts tiesa varētu apturēt tiesvedību vai nu, lai Tiesai atbilstoši EKL 234. pantam uzdotu prejudiciālu jautājumu par iepriekš minētā Komisijas lēmuma spēkā esamību, vai arī tāpēc, lai labas tiesu pārvaldības nolūkā saņemtu Kopienu tiesnešu nolēmumu pamata lietā. Ja valsts tiesa konstatētu, ka vairāki nopietni prasītāju iebildē par prettiesiskumu izvirzītie pamati netiek minēti iepriekš minēto prasību par lēmuma atcelšanu atbalstam Pirmās instances tiesā, tai jebkurā brīdī ir iespēja saistībā ar šiem pamatiem vērsties Tiesā ar prejudiciālu jautājumu, lai izvērtētu šī lēmuma spēkā esamību, tādējādi nodrošinot prasītājām pilnīgu tiesisko aizsardzību.

(sal. ar 32., 33. punktu)

5. Komisijas lēmums, ar kuru konstatē šo atbalstu tiesiskā regulējuma nesaderību ar kopējo tirgu, potenciālos atbalsta saņēmējus tikai šī statusa dēļ neskar individuāli.

(sal. ar 34. punktu)