Šis noteikums ir īpašas aizsardzības, kas atbilstoši Nolīguma 7. pielikuma 5. panta 1.–3. punktam ir piešķirta šā paša pielikuma 2. papildinājumā ietvertajā Kopienas izcelsmes vīnu nozares produktu sarakstā norādītajam apzīmējumam “champagne”, pielāgojums par labu dažiem kantona Vaud izcelsmes vīniem. Šādos apstākļos minētā Lēmuma 2002/309 atcelšana tiktāl, ciktāl ar to ir apstiprināts šis pēdējais noteikums, ne tikai neradītu nekādu labumu prasītājiem, bet būtu pat tiem nelabvēlīga, jo līdz ar to tiktu atcelts pārejas periods, kas ir ieviests šajā noteikumā prasītāju interesēs.

Līdz ar to nav pieņemama prasība atcelt tiesību aktu, ko cēluši Šveices kantona Vaud izcelsmes vīnu, ko tirgo, izmantojot apzīmējumu “champagne”, ražotāji, kantona Vaud Šampaņas pašvaldība, vīna nozares apvienība, kā arī šā apzīmējuma aizsardzībai dibinātā apvienība, par Lēmumu 2002/309, ciktāl ar to Eiropas Kopienas vārdā ir apstiprināts Nolīguma starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību 7. pielikuma 5. panta 8. punkts, ar kuru tikai atļauj divu gadu pārejas periodā ārpus Kopienas teritorijas pārdot dažus kantona Vaud izcelsmes vīnus, izmantojot nosaukumu “champagne”.

Akts, kuru iestāde ir pieņēmusi, piemērojot Līgumu, kā vienpusējs Kopienas akts nevar radīt tiesības un pienākumus ārpus EKL 299. pantā noteiktās teritorijas, un tādējādi šis lēmums ir piemērojams tikai minētajā teritorijā un tam nav nekādas juridiskās iedarbības Šveices teritorijā. Tikai minētajam nolīgumam, kas nevar būt prasības priekšmets, ir juridiski saistoša iedarbība Šveices teritorijā saskaņā ar šīs valsts tiesību sistēmas noteikumiem pēc tam, kad tas ir ratificēts atbilstoši šādā gadījumā piemērojamām procedūrām. Tātad minētais lēmums, kuru Padome un Komisija pieņēmušas Kopienas vārdā un labā, nemaina prasītāju tiesisko stāvokli Šveices teritorijā, jo to regulē vienīgi šīs valsts pieņemti noteikumi, īstenojot tās suverēno kompetenci. Vienīgais cēlonis tam, ka Nolīgums rada iespējami kaitējošas sekas prasītājiem Šveices teritorijā, ir tas, ka Šveices Konfederācija, pieņemot suverēnu lēmumu ratificēt minēto nolīgumu, piekrita uzņemties saistības un atbilstoši minētā nolīguma 14. pantam apņēmās veikt atbilstošus pasākumus, lai nodrošinātu no tā izrietošo pienākumu, tostarp to, kas izriet no Nolīguma 7. pielikuma 5. panta 1.–6. punkta un 2. papildinājuma, kuros ir paredzēts Kopienas apzīmējuma “champagne” īpašais aizsardzības režīms, izpildi.

Prasītāja iesniegtā prasība ir pieņemama atbilstoši EKL 230. pantam tikai ar nosacījumu, ka apstrīdētajam aktam ir juridiski saistoša iedarbība, kas var skart prasītāja intereses, būtiski mainot tā tiesisko stāvokli. Tas tā nav saistībā ar Lēmumu 2002/309, ciktāl ar to Eiropas Kopienas vārdā ir apstiprināti Nolīguma starp Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību 7. pielikuma 5. panta 1.–6. punkts un 2. papildinājums, attiecībā uz prasītajiem, proti, Šveices kantona Vaud izcelsmes vīnu, ko tirgo, izmantojot apzīmējumu “champagne”, ražotājiem, kantona Vaud Šampaņas pašvaldību, vīna nozares apvienību, kā arī šā apzīmējuma aizsardzībai dibinātu apvienību, un līdz ar to tiem nav intereses celt prasību par šo lēmumu.

Lai iestātos Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība EKL 288. panta otrās daļas izpratnē, ir jābūt izpildītiem visiem nosacījumiem, proti, iestādei pārmestās rīcības prettiesiskumam, faktiski nodarītam kaitējumam un cēloņsakarībai starp minēto rīcību un apgalvoto kaitējumu. Attiecībā uz šo pēdējo nosacījumu — apgalvotajam kaitējumam jārodas tieši pārmestās rīcības rezultātā.

Attiecībā uz Kopienu teritoriju Nolīguma starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību 7. pielikuma 5. panta 1.–6. punkts un 2. papildinājums, kuros ir paredzēts Kopienas apzīmējuma “champagne” īpašais aizsardzības režīms, neietekmē prasītāju stāvokli, kuriem jau pirms Nolīguma stāšanās spēkā atbilstoši Regulai Nr. 2392/89, ar ko paredz vispārīgos noteikumus par vīnu un vīnogu misas aprakstu un noformējumu, ir bijis liegts tirgot savu produkciju, izmantojot apzīmējumu “champagne”. Šī neiespējamība izriet arī no Regulas Nr. 753/2002, ar ko paredz konkrētus noteikumus Regulas Nr. 1493/1999 piemērošanai attiecībā uz konkrētu vīna nozares produktu aprakstu, apzīmējumu, noformējumu un aizsardzību un kas ir piemērojama kopš 2003. gada 1. augusta. No tā izriet, ka Lēmums 2002/309, ar ko Kopienas vārdā ir apstiprināts minētais nolīgums, Kopienas teritorijā nevarētu radīt kaitējumu, uz ko atsaucas prasītāji, jo kaitējums, kā to raksturo prasītāji, izriet no jau piemērojamiem Kopienu tiesību aktiem.

Attiecībā uz Šveices teritoriju vienīgais cēlonis tam, ka šis pats nolīgums rada iespējami kaitējošas sekas attiecībā uz prasītājiem, ir tas, ka Šveices Konfederācija, pieņemot suverēnu lēmumu parakstīt un ratificēt minēto nolīgumu, piekrita uzņemties saistības un atbilstoši minētā nolīguma 14. pantam apņēmās veikt atbilstošus pasākumus, lai nodrošinātu no tā izrietošo pienākumu, tostarp to, kas izriet no minētā 7. pielikuma 5. panta 1.–6. punkta un 2. papildinājuma noteikumiem, izpildi. No tā izriet, ka nevar uzskatīt, ka Kopiena ir atbildīga par iespējamo kaitējumu, kas prasītājiem varētu rasties Šveices teritorijā sakarā ar pasākumiem, ko Šveices iestādes ir veikušas, izpildot Nolīgumu, līdz ar ko Kopienu tiesas kompetencē neietilpst prasību izskatīšana par šāda kaitējuma atlīdzību.

(sal. ar 200., 201. un 204.–207. punktu)