Regulas Nr. 1998/78, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus cukura uzglabāšanas izmaksu kompensēšanai, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 1714/88, 14. panta 3. punkts un Regulas Nr. 2670/81, ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus attiecībā uz cukura produkciju, kas pārsniedz kvotu, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 3892/88, 2. panta 2. punkta otrā daļa, tos lasot kopā, ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz tādu situāciju, kurā ražotājs eksporta nolūkos vēlas aizstāt C cukura daudzumu, kas saražots, pārsniedzot kvotu, ar līdzvērtīgu daudzumu cita ražotāja kvotas ietvaros saražota cukura, ir jāņem vērā šajā pēdējā minētajā tiesību normā iekļautie nosacījumi saistībā ar uzglabāšanas izmaksu atmaksu. Šo nosacījumu vidū tostarp ir prasība, lai aizstāšanas cukuru būtu ražojis cits tajā pašā dalībvalstī uzņēmējdarbību veicošs ražotājs.

Lai gan ir iespējama Regulas Nr. 2670/81 – tās sākotnējā redakcijā vācu valodas versijā – 2. panta 2. punkta otrās daļas formulējuma pārprotamība, no šīs tiesību normas formulējuma pārējās oficiālajās valodu versijās tieši izriet, ka Savienības likumdevējs kā nosacījumu C cukura aizstāšanai eksporta nolūkos ir paredzējis, ka aizstāšanas cukurs ir bijis jāsaražo citam tās pašas dalībvalsts teritorijā uzņēmējdarbību veicošam ražotājam. Turklāt šis nosacījums nepārprotami izriet no šīs regulas – redakcijā, kas piemērojama ratione temporis pamatlietas faktu norises laikā, – vācu valodas versijas formulējuma.

Attiecībā uz Regulas Nr. 2670/81 2. panta 2. punkta otrās daļas spēkā esamību, ievērojot LESD 34. un 35. pantu, pat pieņemot, ka nosacījums, saskaņā ar kuru aizstāšanas cukurs ir bijis jāsaražo tajā pašā dalībvalstī uzņēmējdarbību veikušam ražotājam, ir ierobežojums minēto tiesību normu izpratnē, tas katrā ziņā ir attaisnojams, jo tas ir ar Regulu Nr. 1785/81 par cukura tirgu kopējo organizāciju, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 1069/89, ieviestās kvotu sistēmas nepieciešamās sekas.

Kā izriet no Regulas Nr. 1785/81 preambulas trešā, desmitā un četrpadsmitā apsvēruma, kvotu sistēma ir viens no cukura tirgu kopējās organizācijas pasākumiem, kura galīgais mērķis ir stabilizēt Savienības tirgu un tādējādi nodrošināt it īpaši to garantiju saglabāšanu, kas nepieciešamas saistībā ar Savienības ražotāju nodarbinātību un dzīves līmeni. Šajā ziņā valstu kvotas nodrošina ražotājiem Kopienu cenas un to produkcijas noietu.

Šajā ziņā Savienības likumdevējs ir paredzējis, ka dalībvalstis sadala Savienībā saražoto cukuru. Līdz ar to katra dalībvalsts tai piešķirtos pamatdaudzumus sadala starp tās teritorijā uzņēmējdarbību veicošajiem ražotājiem, lai šajā teritorijā regulētu cukura ražošanu.

Taču šāda eksporta nolūkos veikta C cukura aizstāšana starp dažādiem dalībvalstīs uzņēmējdarbību veicošiem ražotājiem, kas iekļaujas dažādu valstu kvotu ietvarā, varētu traucēt ražošanas kvotu sistēmas struktūru, ņemot vērā, ka šī aizstāšanas darbība faktiski būtu līdzvērtīga kvotu pārnešanai no ražotāja, kurš piegādā aizstāšanas cukuru, uz ražotāju, kurš veic šo aizstāšanu. No tā it īpaši izrietētu, ka šiem abiem ražotājiem piederošās kvotas vairs nesakristu ar tām, kuras tiem sākotnēji bija piešķīrušas to attiecīgās dalībvalstis atbilstoši to pamatdaudzumam.

(sal. ar 35., 38.–41. un 43. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)