2

Likuma par ienākuma nodokli (Einkommensteuergesetz, turpmāk tekstā – “EStG”) 6.b panta 1.–4. punktā ir noteikts: “1. Nodokļa maksātāji, kas atsavina zemi, uz zemes augošus augus kopā ar zemi, uz kuras tie atrodas, ja minētie augi pieder lauku vai meža saimniecībai, būves vai iekšzemes kuģošanas līdzekļus pārskata gadā, kurā notikusi atsavināšana, drīkst atskaitīt summu līdz pat atsavinot gūtā kapitāla pieauguma apmēram atbilstošam apmēram no to otrajā teikumā minētās mantas iegādes vai ražošanas izmaksām, kas ir iegādāta vai saražota atsavināšanas pārskata gadā vai iepriekšējā pārskata gadā. Atskaitīšana ir atļauta attiecībā uz šādu objektu iegādes vai ražošanas izmaksām: 1) zeme, ja kapitāla pieaugums gūts, atsavinot zemi, 2) uz zemes augoši augi kopā ar zemi, uz kuras tie atrodas, ja minētie augi pieder lauku vai meža saimniecībai, ja kapitāla pieaugums gūts, atsavinot zemi vai uz zemes augošus augus kopā ar zemi, uz kuras tie atrodas, 3) būves, ja kapitāla pieaugums gūts, atsavinot zemi vai uz zemes augošus augus kopā ar zemi, uz kuras tie atrodas, vai būves, vai 4) iekšzemes kuģošanas līdzekļi, ja kapitāla pieaugums gūts, atsavinot iekšzemes kuģošanas līdzekļus. Ar būvju iegādi vai ražošanu saprot arī to paplašināšanu, izbūvi vai pārbūvi. Šajā gadījumā kapitāla pieaugumu drīkst atskaitīt tikai no izmaksām, kas radušās saistībā ar būvju paplašināšanu, izbūvi vai pārbūvi. 2. Par kapitāla pieaugumu 1. punkta pirmā teikuma izpratnē uzskata starpību, ko pēc atsavināšanas izmaksu atskaitīšanas iegūst starp pārdošanas cenu un bilances vērtību, kas pārdodamajai mantai būtu piedēvējama tās atsavināšanas brīdī. Bilances vērtība ir vērtība, kas mantai ir piedēvējama saskaņā ar 6. pantu. 3. Ja nodokļa maksātājs nav veicis 1. punktā minēto atskaitīšanu, tas drīkst pārskata gadā, kurā notikusi atsavināšana, izveidot rezervi, samazinot savu ar nodokli apliekamo peļņu. Nodokļa maksātājs, ņemot vērā 1. punkta otrajā un ceturtajā teikumā paredzētos ierobežojumus, drīkst atskaitīt summu, kuras apmērs nepārsniedz šīs rezerves apmēru no tās 1. punkta otrajā teikumā aprakstītās mantas iegādes vai ražošanas izmaksām, kas ir iegādāta vai saražota nākamajos četros pārskata gados, tās iegādes vai ražošanas pārskata gadā. Četru gadu termiņš tiek pagarināts līdz sešiem gadiem jaunbūvju gadījumā, ja to būvniecība ir sākusies pirms ceturtā rezerves izveidošanai sekojošā pārskata gada beigām. Rezerve jāiekļauj peļņā atskaitītās summas apmērā. Ja rezerve joprojām pastāv ceturtā tās izveidošanai sekojošā pārskata gada beigās, tā jāiekļauj peļņā šajā dienā, ja vien nav iespējams atskaitīt to būvju būvniecības izmaksas, kuru būvniecība tobrīd uzsākusies; ja rezerve joprojām pastāv sestā tās izveidošanai sekojošā pārskata gada beigās, tā jāiekļauj peļņā šajā dienā. 4. Šā panta 1. un 3. punkta piemērošana ir pakārtota šādiem nosacījumiem: 1) nodokļa maksātājam ir jāaprēķina peļņa saskaņā ar 4. panta 1. punktu vai 5. pantu, 2) atsavinātajai mantai jāietilpst valsts teritorijā esoša pastāvīga dibinājuma pamatlīdzekļos nepārtraukti vismaz pēdējos sešus gadus līdz atsavināšanas brīdim, 3) iegādātajai vai saražotajai mantai jāietilpst valsts teritorijā esoša pastāvīga dibinājuma pamatlīdzekļos, 4) no atsavināšanas gūtais kapitāla pieaugums nav jāņem vērā, aprēķinot valsts teritorijā ar nodokli apliekamo peļņu, un 5) atskaitīšanai saskaņā ar 1. punktu, kā arī rezerves izveidošanai un tās iekļaušanai peļņā saskaņā ar 3. punktu jābūt izsekojamai grāmatvedības dokumentos. Atskaitīšana saskaņā ar 1. un 3. punktu nav atļauta attiecībā uz mantu, kas pieder lauku vai meža saimniecībai vai kuru izmanto saistībā ar pastāvīgu darbību, ja kapitāla pieaugums rodas no rūpniecības vai tirdzniecības uzņēmuma mantas atsavināšanas.”