ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurence – Administratīvā procedūra – Lūgums sniegt informāciju – Komisijas pilnvaras

(Padomes Regulas Nr. 17 11. pants)

2. Konkurence – Naudas sods – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Naudas soda apmēra samazināšana kā pretizpildījums par apsūdzētā uzņēmuma sadarbību

(Padomes Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts; Komisijas Paziņojuma 96/C 207/04 D daļas 2. punkts)

Summary

1. Regula Nr. 17 nesniedz uzņēmumam, par kuru saskaņā ar šo regulu veic izmeklēšanu, tiesības izvairīties no šī līdzekļa piemērošanas. Attiecīgajam uzņēmumam gluži pretēji ir pienākums aktīvi sadarboties, kas netieši paredz to, ka tas sniedz Komisijai visu informāciju, kas saistīta ar izmeklēšanas priekšmetu.

Saistībā ar jautājumu par to, vai šis pienākums vienlīdz attiecas uz informācijas pieprasījumiem, kurus varētu izmantot, lai attiecībā uz uzņēmumu, kas to ir sniedzis, konstatētu konkurences noteikumu pārkāpumu, lai saglabātu Regulas Nr. 17 11. panta 2. un 5. punkta lietderīgo iedarbību, Komisijai ir tiesības likt šim uzņēmumam sniegt visu vajadzīgo informāciju par faktiem, par ko tam varētu būt zināms, un vajadzības gadījumā iesniegt ar to saistītos dokumentus, kas ir tā rīcībā, pat ja tas varētu kalpot kā pierādījums pret šo vai kādu citu uzņēmumu par konkurencei neatbilstīgu rīcību.

Šis sadarbības pienākums neļauj uzņēmumam izvairīties no pieprasījuma uzrādīt dokumentus, motivējot ar to, ka, tos iesniedzot, tas būs spiests liecināt pats pret sevi.

Visbeidzot, ja ir acīmredzams, ka ir jāievēro tiesības uz aizstāvību, attiecīgais uzņēmums vēl var vai nu administratīvajā procesā, vai procesā Kopienu tiesās apgalvot, ka iesniegtajiem dokumentiem ir cita nozīme, nevis tā, ko tiem piešķīrusi Komisija.

(sal. ar 40., 41., 48. un 49. punktu)

2. Samazinājumu, pamatojoties uz Paziņojumu par sadarbību, var attaisnot tikai tad, ja sniegto informāciju un – plašākā nozīmē – attiecīgā uzņēmuma rīcību šajā sakarā varētu uzskatīt par patiesas tā sadarbības pierādījumu.

Lai gan tam nebija pienākums atbildēt uz Komisijas uzdoto jautājumu, uzņēmuma rīcība nebūtu jāuzskata par patiesu sadarbību, ja tas atbildējis nepilnīgi un maldinoši.

(sal. ar 68. un 69. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Pārejas noteikumi tirdzniecības starp dalībvalstīm aplikšanai ar nodokļiem

(Padomes Direktīvas 77/388 28.c panta A daļas a) apakšpunkta pirmā daļa)

2. Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Preču piegādes

(Padomes Direktīvas 77/388 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts)

Summary

1. Ja divas secīgas vienu un to pašu preču piegādes, ko viens nodokļu maksātājs par atlīdzību veic otram nodokļu maksātājam, kas kā tādi rīkojas, ir veiktas ar šo preču vienu Kopienas iekšējo nosūtīšanu vai vienu Kopienas iekšējo transportēšanu, tikai viena nosūtīšana vai transportēšana no divām piegādēm ir uzskatāma par atbrīvotu no nodokļiem, piemērojot 28.c panta A daļas a) apakšpunkta pirmo daļu Sestajā direktīvā 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas ir grozīta ar Direktīvu 95/7.

Šī interpretācija ir spēkā neatkarīgi no tā, kurš nodokļu maksātājs – pirmais pārdevējs, starpnieks saņēmējs vai otrais saņēmējs – iegūst tiesības rīkoties ar precēm minētās nosūtīšanas vai transportēšanas laikā.

Pirmkārt, pat ja divas secīgas piegādes notiek tikai ar vienu preču pārvietošanu, tās ir jāuzskata par secīgām laikā. Tiešām starpnieks saņēmējs var nodot otrajam saņēmējam tiesības rīkoties ar preci kā īpašniekam tikai tad, ja viņš tās ir iepriekš saņēmis no pirmā pārdevēja, un attiecīgi otrā piegāde var notikt vienīgi pēc tam, kad ir pabeigta pirmā piegāde. Tā kā par vietu, kur preces iegūst starpnieks saņēmējs, uzskata šo preču nosūtīšanas vai transportēšanas ceļamērķa dalībvalsti, būtu pretēji jebkādai loģikai, ka šim nodokļu maksātājam būtu jāuzsāk šo pašu preču sekojoša piegāde no dalībvalsts, no kuras ir notikusi minētā nosūtīšana vai transportēšana.

Otrkārt, šāda interpretācija ļauj viegli sasniegt šīs direktīvas XVI a sadaļas mērķi – nodot nodokļa ieņēmumus tai dalībvalstij, kurā notiek piegādāto preču gala patērēšana.

(sal. ar 38.–40. punktu, 45. punktu rezolutīvās daļas 1. punktu)

2. Ja divas secīgas vienu un to pašu preču piegādes, ko viens nodokļu maksātājs par atlīdzību veic otram nodokļu maksātājam, kas kā tādi rīkojas, ir veiktas ar šo preču vienu Kopienu iekšējo nosūtīšanu vai vienu Kopienu iekšējo transportēšanu, tikai tādas piegādes, kas notiek ar preču Kopienu iekšēju nosūtīšanu vai transportēšanu, vietu nosaka saskaņā 8. panta 1. punkta a) apakšpunktu Sestajā Direktīvā 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, kas ir grozīta ar Direktīvu 95/7; jāuzskata, ka tā atrodas šīs nosūtīšanas vai šīs transportēšanas dalībvalstī. Otrās piegādes vietu nosaka saskaņā ar šīs direktīvas 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu; jāuzskata, ka tā atrodas vai nu nosūtīšanas dalībvalstī, vai arī šīs nosūtīšanas vai šīs transportēšanas ceļamērķa dalībvalstī, atkarībā no tā, vai šī piegāde ir pirmā vai otrā no divām secīgām piegādēm.

(sal. ar 51. punktu un rezolutīvās daļas 2. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Sociālā politika – Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm sociālā nodrošinājuma jautājumos – Direktīva 79/7

(Padomes Direktīvas 79/7 4. panta 1. punkts)

2. Prejudiciālie jautājumi – Interpretācija – Spriedumu, ar kuriem sniegta interpretācija, iedarbība laikā

(EKL 234. pants)

Summary

1. 4. panta 1. punkts Direktīvā 79/7 par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos ir jāinterpretē tādējādi, ka tas aizliedz tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru tiek atteikta vecuma pensija tādai personai, kas atbilstoši valsts tiesībās paredzētajiem nosacījumiem no vīriešu dzimuma personas kļuvusi par sieviešu dzimuma personu, pamatojoties uz to, ka tā nav sasniegusi 65 gadu vecumu, lai gan šai pašai personai būtu bijušas tiesības uz šādu pensiju 60 gadu vecumā, ja saskaņā ar valsts tiesību aktiem šī persona tiktu uzskatīta par sievieti.

Direktīvas 79/7 piemērošanas jomu līdz ar to nevar ierobežot tikai ar tādu diskrimināciju, kas izriet no piederības vienam vai otram dzimumam. Ņemot vērā tās mērķi un tiesību, kuras ar to paredzēts aizsargāt, veidu, šī direktīva tāpat ir piemērojama tādai diskriminācijai, kas radusies attiecīgās personas dzimuma maiņas rezultātā.

(sal. ar 24. un 38. punktu un rezolutīvās daļas 1. punktu)

2. Tikai izņēmuma gadījumos, piemērojot vispārējo tiesiskās drošības principu, kas ir Kopienu tiesību sistēmas neatņemama sastāvdaļa, Tiesa var nolemt ierobežot attiecīgās personas iespējas atsaukties uz interpretēto noteikumu, lai apšaubītu labticīgi izveidotas tiesiskās attiecības.

Turklāt finansiālās sekas, kas dalībvalstij var rasties sakarā ar prejudiciālu nolēmumu, nav pietiekams pamats ierobežot minētā sprieduma iedarbību laikā.

(sal. ar 40. un 41. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Iestāžu akti – Regulas – Pamata regulas un ieviešanas regulas – Padomes piešķirtās ieviešanas pilnvaras

(Padomes Lēmuma 1999/468 2. pants)

2. Iestāžu akti – Regulas – Pamata regulas un ieviešanas regulas – Padomes piešķirtās ieviešanas pilnvaras

(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 2152/2003 17. pants; Padomes Lēmuma 1999/468 2. panta a) un b) punkts)

Summary

1. Kaut arī Lēmuma 1999/468, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību, 2. pantā noteiktie kritēriji nav saistoši, likumdevējam jāsniedz savas izvēles pamatojums, ja tas nolemj atkāpties no minētajiem kritērijiem, izvēloties komitejas procedūru.

(sal. ar 32. punktu)

2. Saskaņā ar Lēmuma 1999/468, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību, 2. panta b) punkta pirmo daļu regulatīvā procedūra būtu jāizvēlas attiecībā uz vispārpiemērojamiem pasākumiem, kas ir paredzēti, lai piemērotu būtiskus pamataktu noteikumus. Šis jēdziens ir jānošķir no “vadības pasākumiem” tā paša panta a) punkta izpratnē. Šie vadības pasākumi it īpaši ir pasākumi, kas saistīti ar tādu programmu izpildi, kuras būtiski skar budžetu. Uz individuāliem pasākumiem var attiecināt tikai otrā komitoloģijas lēmuma 2. panta a) punktu, bet uz vispārpiemērojamiem pasākumiem var attiekties jebkura no šī panta divām pamatdaļām.

Ņemot vērā šīs atšķirības, par “vadības pasākumiem, kas saistīti ar programmu izpildi”, minētā 2. panta a) punkta izpratnē ir jāatzīst, pirmkārt, šajā nolūkā pieņemtie individuālie pasākumi un, otrkārt, vispārpiemērojamie pasākumi, kas cieši saistīti ar programmām un kas iekļaujas sistēmā, kura ir pietiekami sīki izstrādāta ar pašu pamataktu.

Šajā ziņā Regulā Nr. 2152/2003 par mežu un vides mijiedarbības monitoringu Kopienā ir ietverti Forest Focus programmas būtiski elementi. Tātad Kopienu likumdevējs nav atkāpies no Lēmuma 1999/468 2. panta b) punkta pirmajā daļā noteiktajiem kritērijiem, attiecinot uz programmas Forest Focus īstenošanas pasākumu pieņemšanu regulatīvo procedūru, jo pamata regula nosaka plašus un vispārējus programmas ietvarus un nesniedz pietiekamā veidā šīs programmas būtiskus elementus, kas ļautu pieņemt vadības pasākumus tā paša lēmuma 2. panta a) punkta izpratnē.

(sal. ar 34., 35., 38., 41. un 43.–45. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — Piemērojamie tiesību akti — Persona, kura vienlaikus ir nodarbināta vienā dalībvalstī un strādā kā pašnodarbinātā citā dalībvalstī

(EK līguma 48. un 52. pants (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem – EKL 39. un 43. pants); Padomes Regulas Nr. 1408/71 14. c panta b) punkts, kas grozīts ar Regulu Nr. 1606/98)

Summary

Attiecībā uz personu, kura vienlaikus ir nodarbināta vienā dalībvalstī un strādā kā pašnodarbinātā citā dalībvalstī, Līguma 48. un 52. pants (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem EKL 39. un 43. pants) un 14.c panta b) punkts Regulā Nr. 1408/71 redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Regulu Nr. 118/97, ko groza Regula Nr. 1606/98, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem netiek aizliegts kādas dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas sociālā nodrošinājuma iemaksu bāzē iekļauj procentu maksājumus, tādus kā tie, ko pirmās dalībvalsts pilsonim, kurš dzīvo otrā dalībvalstī, pārskaitījusi pirmajā dalībvalstī dibināta sabiedrība, un attiecina uz to, piemērojot šo regulu un ņemot vērā šo profesionālo darbību raksturu, šo abu dalībvalstu sociālā nodrošinājuma tiesisko regulējumu.

Pat ja pieņem, ka norma, ar ko aizliedz dubulto nodokļu uzlikšanu un kas izriet no šī Regulas Nr. 1408/71 14.c panta b) punkta, saskaņā ar kuru katra no attiecīgajām dalībvalstīm var piemērot iemaksu tikai attiecībā uz to ienākumu daļu, kas ir saņemta tās teritorijā, nav piemērojama tikai attiecībā uz ienākumiem no algotas darbības un ienākumiem no pašnodarbinātības, bet attiecas uz jebkāda veida ienākumiem, ko ir guvušas personas, kurām piemēro šī panta noteikumus, fakts, ka šajā regulā nav kritērija, lai piesaistītu ienākumus, kas saņemti no procentu maksājuma, dalībvalstij, kurā darba ņēmējs veic kādu darbību, pats par sevi nevar liegt dalībvalstij iekasēt sociālā nodrošinājuma iemaksas attiecībā uz šiem ienākumiem saskaņā ar tās tiesisko regulējumu, ja dalībvalstī, kur darba ņēmējs dzīvo un veic citu darbību, procentu maksājumam sociālās iemaksas nepiemēro.

Šajā sakarā EK līgums negarantē darba ņēmējam, ka tā darbības paplašināšana vairākās dalībvalstīs vai tās pārcelšana uz citu dalībvalsti neietekmēs viņa stāvokli sociālā nodrošinājuma jomā. Ņemot vērā dalībvalstu sociālā nodrošinājuma tiesiskā regulējuma atšķirības, kurās, nepastāvot likumdošanas saskaņošanai Kopienas līmenī, ir jānosaka nosacījumi, kas reglamentē tiesības vai pienākumus tikt apdrošinātam sociālās nodrošināšanas sistēmā, šāda paplašināšana vai pārcelšana atkarībā no gadījuma var darba ņēmējam radīt lielākas vai mazākas priekšrocības vai trūkumus sociālās aizsardzības jomā. No tā izriet, ka, pat ja tā piemērošana ir mazāk izdevīga, šāds tiesiskais regulējums tik un tā atbilst Līguma 48. un 52. pantam, ja tas nenostāda attiecīgo darba ņēmēju neizdevīgākā situācijā, salīdzinot ar tiem darba ņēmējiem, kas visas savas darbības veic dalībvalstī, kur to piemēro, vai salīdzinot ar tiem darba ņēmējiem, uz kuriem jau tas attiecas, un ja tā rezultātā tiek maksātas sociālā nodrošinājuma iemaksas, nesaņemot pretī labumu.

(sal. ar 29.–32., 34. un 40. punktu un rezolutīvo daļu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana — Absolūti atteikuma pamatojumi — Preču zīmes, kam nav atšķirtspējas

(Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

2. Kopienas preču zīme — Kopienas preču zīmes definīcija un iegūšana — Absolūti atteikuma pamatojumi — Dažādu atteikuma pamatojumu izskatīšana atsevišķi

(Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

Summary

1. Attiecībā uz trīsdimensiju preču zīmēm, ko veido tādu preču, kas ir šķidrā veidā, iepakojums un kas tiek tirgotas iepakotā veidā pašu preču rakstura dēļ, tikai tādai preču zīmei, kas būtiski atšķiras no nozares normām vai ieradumiem un tāpēc var pildīt tās pamata funkciju norādīt izcelsmi, netrūkst atšķirtspējas Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē.

Šajā sakarā nav sistemātiski jāapraksta nozare, kurā veicams preču salīdzinājums pat attiecībā uz tām precēm, par kurām ir iesniegts reģistrācijas pieteikums. Nevar izslēgt, ka noteiktas preces patērētājus ietekmēs attiecīgi citām precēm, kuras tie patērē, izstrādāta tirdzniecības kārtība, tiem uztverot minētajai precei piestiprinātu preču zīmi. Tāpat saskaņā ar attiecīgo preču raksturu un reģistrācijai pieteikto preču zīmi, lai izvērtētu, vai preču zīmei trūkst atšķirtspējas vai nē, var būt vajadzība ņemt vērā plašāku nozari.

Nozares, kurā veicams salīdzinājums, noteikšana ir atkarīga no faktu novērtējuma.

(sal. ar 29., 31., 32. un 35. punktu)

2. Katrs Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punktā uzskaitītais atteikuma pamatojums ir neatkarīgs no citiem, un tas ir jāizvērtē atsevišķi. Turklāt minētie atteikuma pamatojumi ir jāinterpretē vispārējo interešu, kas ir to pamatā, kontekstā. Izvērtējot katru šo atteikuma pamatojumu, vispārējās intereses var atspoguļot vai pat tām ir jāatspoguļo dažādie apsvērumi saskaņā ar attiecīgo atteikuma pamatojumu.

Šajā sakarā minētās regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunktam pakārtotais vispārējo interešu jēdziens acīmredzami saplūst ar preču zīmes pamata funkciju, kas ir garantēt patērētājam vai gala lietotājam ar preču zīmi apzīmētās preces vai pakalpojuma izcelsmes identitāti, ļaujot tam bez iespējas sajaukt atšķirt šo preci vai pakalpojumu no citas izcelsmes precēm un pakalpojumiem.

Turpretī kritērijs, saskaņā ar kuru nevar reģistrēt preču zīmes, kas vispārēji var tikt izmantotas tirdzniecībā, lai apzīmētu attiecīgās preces vai pakalpojumus, ir būtisks Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta ietvaros, tomēr šī paša punkta b) apakšpunkts nav interpretējams tā kontekstā. Līdz ar to secinājums, ka reģistrācijai pieteiktā preču zīme jau tiek vispārēji izmantota Kopienā attiecībā uz kādu preču vai pakalpojumu kategoriju un ka tādēļ tai nav pietiekami izteiktas neparastas īpašības, lai vidusmēra patērētājs uztvertu to kā tādu, kas norāda īpaši attiecīgās kategorijas preces vai pakalpojuma komerciālo izcelsmi, ir nozīmīgs minētā punkta b) apakšpunkta ietvaros.

(sal. ar 59.‑61., 63., 66. un 67. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Noteikumi par nodokļiem — Tiesību aktu saskaņošana — Apgrozījuma nodokļi — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma — Sestajā direktīvā paredzētie atbrīvojumi no nodokļa

(Padomes Direktīvas 77/388 13. panta C daļa)

2. Noteikumi par nodokļiem — Tiesību aktu saskaņošana — Apgrozījuma nodokļi — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma — Sestajā direktīvā paredzētie atbrīvojumi no nodokļa

(Padomes Direktīvas 77/388 13. panta B daļas b) apakšpunkts un C daļas a) apakšpunkts)

Summary

1. Dalībvalstis, kad tās saviem nodokļu maksātājiem piešķir Sestās direktīvas 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 13. panta C daļā paredzētās tiesības izvēlēties maksāt nodokli, šīs tiesības var piešķirt atkarībā no darījumu rakstura vai nodokļu maksātāju kategorijas ar nosacījumu, ka tās ievēro Sestās direktīvas mērķus un vispārējos principus, it īpaši nodokļu neitralitātes principu un prasību paredzētos atbrīvojumus piemērot pareizi, godīgi un vienveidīgi.

(sal. ar 35. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)

2. Valsts tiesai ir jānosaka, vai, pieņemot valsts tiesību normu, saskaņā ar kuru piešķir vispārēju atbrīvojumu no nodokļa nomaksas par bezpeļņas sporta apvienību veiktajiem darījumiem, ierobežojot šo apvienību izvēles tiesības maksāt nodokli par izīrēšanas un iznomāšanas darījumiem, ir pārsniegta dalībvalstīm piešķirtā diskrecionārā vara, ņemot vērā it īpaši nodokļu neitralitātes principu un prasību paredzētos atbrīvojumus piemērot pareizi, godīgi un vienveidīgi.

Tā kā Sestās direktīvas 77/388 par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 13. panta C daļā nav precizēts, kādos apstākļos un ar kādiem nosacījumiem tiesību izvēlēties maksāt nodokli par nekustama īpašuma izīrēšanas un iznomāšanas darījumiem apjomu var ierobežot, katra dalībvalsts savās valsts tiesībās var precizēt izvēles tiesību apjomu un pieņemt normas, saskaņā ar kurām atsevišķi nodokļu maksātāji var saņemt šīs tiesības. Tomēr Sestās direktīvas 13. panta C daļa nepiešķir dalībvalstīm tiesības izvirzīt nosacījumus šī 13. panta B daļā paredzēto atbrīvojumu piemērošanai vai jebkādā veidā ierobežot šos atbrīvojumus, bet tām tikai paredz tiesības šo atbrīvojumu saņēmējiem lielākā vai mazākā mērā dot iespēju pašiem izvēlēties maksāt nodokli, ja viņi uzskata, ka tas ir viņu interesēs.

(sal. ar 42., 43. un 49. punktu, kā arī rezolutīvās daļas 2) punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Starptautiskie nolīgumi – Kopienas nolīgumi – EK un Ungārijas Asociācijas līgums

(EK un Ungārijas Asociācijas līguma 4. protokola 31. panta 2. punkts, 32. un 33. pants)

2. Starptautiskie nolīgumi – Kopienas nolīgumi – EK un Ungārijas Asociācijas līgums

(EK un Ungārijas Asociācijas līguma 4. protokola 33. pants)

Summary

1. 31. panta 2. punkts un 32. pants 4. protokolā Eiropas Līgumam par asociācijas izveidošanu starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Ungārijas Republiku, no otras puses, ņemot vērā grozījumus, kas izdarīti ar Eiropas Kopienu un to dalībvalstu, no vienas puses, un Ungārijas Republikas, no otras puses, Asociācijas padomes Lēmumu Nr. 3/96, ir jāinterpretē tādējādi, ka importētājvalsts muitas iestādēm ir pienākums ņemt vērā eksportētājvalstī pieņemtos tiesas nolēmumus par prasībām, kas celtas par eksportētājvalsts muitas iestāžu veiktās pārbaudes rezultātiem attiecībā uz pārvadājumu sertifikātu likumīgumu, ja tās tika informētas par šādu prasību pastāvēšanu un minēto nolēmumu saturu, neatkarīgi no tā, vai pārvadājumu sertifikātu likumīguma pārbaudi veica pēc importētājvalsts muitas iestāžu lūguma.

Faktu, ka jautājums netika iesniegts izskatīšanai Asociācijas komitejā saskaņā ar 4. protokola 33. pantu, nevar izmantot, lai pamatotu atkāpi no sadarbības sistēmas un no Asociācijas līgumā noteikto pilnvaru ievērošanas.

(sal. ar 32., 52., 54. punktu un rezolutīvās daļas 1. un 3. punktu)

2. Eiropas Līgumā par asociācijas izveidošanu starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Ungārijas Republiku, no otras puses, ņemot vērā grozījumus, kas izdarīti ar Eiropas Kopienu un to dalībvalstu, no vienas puses, un Ungārijas Republikas, no otras puses, Asociācijas padomes Lēmumu Nr. 3/96, noteiktā muitas nodokļu aizlieguma lietderīgas iedarbības princips iestājas pret administratīvajiem lēmumiem, ar ko uzliek pienākumu samaksāt muitas nodokļus, tiem pieskaitot nodokļus un naudas sodus, un ko importētājvalsts muitas iestādes ir pieņēmušas, pirms tām paziņoja par to prasību izskatīšanas galīgo rezultātu, kas celtas par pēcmuitošanas pārbaudes secinājumiem, ja eksportētājvalsts iestāžu sākotnējie lēmumi par pārvadājumu sertifikātu EUR.1 izsniegšanu nav bijuši atsaukti vai atcelti.

Apstāklis, ka jautājums netika iesniegts izskatīšanai Asociācijas komitejā saskaņā ar ša līguma 4. protokola 33. pantu, nevar ietekmēt šo interpretāciju.

(sal. ar 43., 52., 54. punktu un rezolutīvās daļas 2. un 3. punktu)
Keywords

Summary



Keywords

1. Tiesību aktu tuvināšana – Pārtikas produkti – Regula Nr. 2065/2003 – Kūpināšanas aromatizētāji – Juridiskais pamats – EKL 95. pants – Tiesību aktu tuvināšanas pasākumi – Rīcības brīvība – Joma, kurā jāizvērtē pārtikas produktu drošums – Nepieciešamība, izvēloties saskaņošanas metodi, nodrošināt augstu cilvēku veselības aizsardzības līmeni

(EKL 95. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Regula Nr. 2065/2003)

2. Tiesību aktu tuvināšana – Pārtikas produkti – Regula Nr. 2065/2003 – Kūpināšanas aromatizētāji – Juridiskais pamats – EKL 95. pants – Tuvināšana, kas noris vairākos posmos – Visā Kopienā atļauto produktu saraksta izveidošana – Nosacījumi

(EKL 95. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Regula Nr. 2065/2003)

Summary

1. Ar frāzi “pasākumi, lai tuvinātu [..] aktus” EKL 95. pantā Līguma autori ir vēlējušies atkarībā no saskaņojamās nozares vispārējā konteksta un konkrētajiem apstākļiem Kopienas likumdevējam piešķirt rīcības brīvību saistībā ar to, kāda tuvināšanas metode ir vispiemērotākā vēlamā rezultāta sasniegšanai, it īpaši tehniskā ziņā sarežģītās nozarēs.

Šī rīcības brīvība it īpaši var tikt izmantota, lai izvēlētos vispiemērotāko saskaņošanas metodi, ja priekš paredzētās tiesību aktu tuvināšanas ir jāveic fiziskas, ķīmiskas vai bioloģiskas analīzes, kā arī jāņem vērā attiecīgās nozares zinātniskie atklājumi. Šāds produktu drošuma novērtējums faktiski atbilst EKL 95. panta 3. punktā paredzētajam Kopienas likumdevēja mērķim nodrošināt augstu veselības aizsardzības līmeni.

Tāpēc Regula Nr. 2065/2003 par kūpināšanas aromatizētājiem, ko izmanto vai kas ir paredzēti izmantošanai pārtikas produktos vai uz tiem, ir piemērots tiesību aktu tuvināšanas pasākums, jo saskaņojamajā jomā ir jāveic šāds pārtikas produktu drošuma novērtējums.

(sal. ar 45., 46. un 52. punktu)

2. Ja Kopienas likumdevējs paredz tiesību aktu tuvināšanu vairākos posmos, it īpaši gadījumā, ja tā ietver visā Kopienā atļauto produktu saraksta, kas izslēdz citus produktus, izveidošanu, ir jābūt izpildītiem diviem nosacījumiem. Pirmkārt, pamata aktā ir jānosaka attiecīgā tiesību aktu tuvināšanas pasākuma būtiskie elementi. Otrkārt, mehānisms šo elementu īstenošanai ir jāizstrādā tā, lai tas novestu pie tiesību aktu tuvināšanas EKL 95. panta izpratnē. Tā tas ir tad, ja Kopienas likumdevējs nosaka detalizētus noteikumus lēmumu pieņemšanai katrā šādas atļaujas izsniegšanas procedūras posmā un precīzi nosaka un norobežo Komisijas kā instances, kuras kompetencē ir pieņemt galīgo lēmumu, pilnvaras.

Šajā sakarā Regula Nr. 2065/2003 par kūpināšanas aromatizētājiem, ko izmanto vai kas ir paredzēti izmantošanai pārtikas produktos vai uz tiem, atbilst abiem minētajiem nosacījumiem, un tādējādi to var uzskatīt par tiesību aktu tuvināšanas pasākumu EKL 95. panta izpratnē. Iekšējā tirgus nosacījumu saskaņošana nav minētās regulas blakusefekts, bet tajā ir paredzēts tuvināt dalībvalstu normatīvos un administratīvos aktus kūpināšanas aromatizētāju nozarē.

(sal. ar 47.‑49., 58., 59. un 64. punktu)