2

Tiesvedības priekšvēsture ir izklāstīta pārsūdzētā sprieduma 1.–31. punktā šādi: “1 Eiropas Ekonomikas Kopiena, ko pārstāvēja Eiropas Kopienu Komisija, 1990. gada 6. jūlijā noslēdza līgumu par subsīdiju piešķiršanu ar [SEMEA], kurā Mijo (Francija) pašvaldībai piederēja 50 % kapitāldaļu. 2 Šis līgums bija par vietējās attīstības darbības veikšanu, kas ietvēra sagatavošanas darbu īstenošanu un Eiropas Vietējo uzņēmumu centra atvēršanu Mijo (turpmāk tekstā – “līgums”). 3 Līguma 2. pantā bija noteikts: “Darbi ir jāpabeidz 18 mēnešu termiņā, sākot no šī līguma parakstīšanas.” 4 Saskaņā ar līguma 4. pantu SEMEA uzņēmās sniegt vairākus pakalpojumus un par tiem atskaitīties Komisijai, iesniedzot periodiskus pārskatus, savukārt Komisija uzņēmās finansiāli atbalstīt šo darbu veikšanu, augstākais, par summu ECU 135 000, bet ne vairāk kā 50 % no attaisnotajām darbu izmaksām. 5 Līguma 6. pantā bija paredzēts: “Šim līgumam piemēro Francijas tiesību aktus.” 6 Līguma 10. pants bija izteikts šādi: “Gadījumā, ja Komisijai nav pieejami finanšu līdzekļi vai ja tie nav pietiekamā apmērā, lai izpildītu šo līgumu, Komisija patur tiesības izbeigt šo līgumu bez jebkāda veida tiesvedības vai pielāgot līgumu atbilstoši jaunai budžeta pieejamībai.” 7 Līguma vispārējo nosacījumu 9. panta 1. punktā bija noteikts: “Ja līgumslēdzējs neizpilda kādu no saistībām, kas izriet no līguma, un neatkarīgi no sekām, kas ir paredzētas šim līgumam piemērojamos tiesību aktos, Komisijai ir tiesības to izbeigt vai atcelt bez jebkāda veida tiesvedības pēc brīdinājuma, kas līgumslēdzējam tiek paziņots ar ierakstītu vēstuli, ja viena mēneša laikā pēc tā netiek izpildītas saistības.” 8 Līguma vispārējo nosacījumu 10. pantā bija noteikts: “Ja neizdodas panākt izlīgumu, tikai Eiropas Kopienu Tiesa ir kompetenta pieņemt lēmumu par jebkuru strīdu, kas pušu starpā radies attiecībā uz līgumu.” 9 Ar 1991. gada 16. maija vēstuli SEMEA izteica lūgumu Komisijai, lai līgumu izpildītu cita vienība – [Eiropas uzņēmumu un inovāciju centrs] (turpmāk tekstā – “Apvienība CEI 12”). Komisija tam piekrita ar 1991. gada 2. jūlija vēstuli, precizējot, ka šī piekrišana neatbrīvo SEMEA no tās pienākumiem. Ar 1991. gada 22. oktobra vēstuli SEMEA apstiprināja, ka tā apņemas garantēt pareizu līgumā paredzēto pakalpojumu izpildi. 10 1992. gada jūnijā un jūlijā Komisijas dienesti veica kontroli par darbu izpildi, pēc kuras tika konstatēts, ka kopējie pieļaujamie izdevumi bija par summu ECU 187 977 un tādējādi Komisijas iemaksa bija jānosaka 50 % apmērā no šīs summas, tas ir, par summu ECU 93 988. 11 Kad SEMEA bija saņēmusi ECU 135 000 atbilstoši līgumam, Komisija ar 1993. gada 27. aprīļa vēstuli tai pieprasīja atmaksāt ECU 41 012 [turpmāk tekstā – “strīdīgais parāds”]. SEMEA šo prasību ignorēja. 12 1997. gada 17. februārī SEMEA akcionāru ārkārtas kopsapulcē tika nolemts priekšlaikus izlīguma ceļā izbeigt SEMEA darbību, sākot no 1997. gada 31. marta, un iecelt likvidatoru. 13 Ar [2005. gada 18. novembra] ierakstītu vēstuli [ar paziņojumu par izsniegšanu] Komisija izteica atkārtotu prasību, lai SEMEA atmaksā strīdīgo parādu. 14 2006. gada 11. janvārī Komisija nosūtīja SEMEA parādzīmi par EUR 41 012. 15 Ar atbildes vēstuli, kas tika nosūtīta 2006. gada 31. janvārī, SEMEA likvidators norādīja, ka tās finanšu stāvoklis neļauj izmaksāt šādu summu, ka viņš ir spiests iesniegt [bilanci] un ka strīdīgais parāds ir jāuzskata par noilgušu atbilstoši Francijas tiesībām, jo saskaņā ar tām nevar prasīt parāda atmaksu par summām, kuru atmaksa nav prasīta vairāk kā četrus gadus, un ka pēdējais Komisijas prasījums bija izteikts 1993. gada 27. aprīlī, proti, pirms vairāk nekā divpadsmit gadiem. 16 Ar [2006. gada 16. februāra] ierakstītu vēstuli [ar paziņojumu par izsniegšanu] Komisija formāli prasīja ņemt vērā strīdīgo parādu likvidācijas darījumos un tā ierakstīšanu pie pasīviem. 17 Ar 2006. gada 20. septembra vēstuli SEMEA informēja Komisiju, ka akcionāru ārkārtas kopsapulcē tika nolemts atlikt [bilances] iesniegšanu, un darīja zināmu Apvienības CEI 12 sēdes protokolu, kurā bija norādīts, ka Komisija galu galā bija atteikusies no strīdīgā parāda atmaksas piedziņas. 18 Ar 2006. gada 29. novembra vēstuli Komisija ar sava advokāta starpniecību nosūtīja brīdinājumu SEMEA atmaksāt strīdīgo parādu. Šajā vēstulē Komisija precizēja, ka tai nekad nav bijis nodoma atteikties no šī parāda piedziņas. 19 Ar 2007. gada 30. janvāra vēstuli Komisijas advokāts nosūtīja jaunu brīdinājumu nokārtot strīdīgo parādu. Tā kā no SEMEA puses nesekoja nekāda atbildes reakcija, viņš secināja, ka tā ir kļuvusi maksātnespējīga. 20 Ar 2007. gada 5. februāra vēstuli SEMEA norādīja, ka tā nav maksātnespējīga. 21 Ar 2007. gada 12. februāra vēstuli SEMEA nosūtīja Apvienības CEI 12 apspriedes protokola kopiju, kurā bija konstatēts, ka Komisija bija atteikusies prasīt strīdīgā parāda atmaksu. 22 2007. gada 26. oktobrī Komisija ar tiesu izpildītāja starpniecību nosūtīja aprēķinu uz SEMEA likvidatora dzīvesvietu. 23 2007. gada 10. decembrī ar tiesu izpildītāja starpniecību Komisija nosūtīja aprēķinu uz sabiedrības likvidatora juridisko adresi. 24 Ar 2007. gada 14. decembra vēstuli, kas tika adresēta tiesu izpildītājam, kurš nosūtīja aprēķinu, SEMEA likvidators izteica atkārtotu informācijas pieprasījumu par Komisijas lēmumu atteikties no strīdīgā parāda piedziņas. Savā vēstulē viņš apgalvoja, ka jaunie akcionāri un likvidators nebija informēti par saistībām, ko SEMEA bija uzņēmusies pret Apvienību CEI 12. 25 Ar 2008. gada 7. janvāra vēstuli Komisijas advokāts apstrīdēja SEMEA likvidatora apgalvojumus un no jauna izteica brīdinājumu atmaksāt strīdīgo parādu, un nosūtīja šīs vēstules kopiju Francijas prokuroram [procureur de la République], lai [viņš] izvērtētu, vai SEMEA likvidatora rīcība nav kvalificējama kā [krāpšana]. 26 Atbildē uz pēdējo brīdinājumu SEMEA likvidators apgalvoja, ka strīdīgais parāds, iespējams, ir noildzis. Savā vēstulē viņš atgādināja, ka 2007. gada sākumā sarunas laikā ar Komisijas advokātu viņš bija apņēmies atmaksāt strīdīgo parādu, tiklīdz viņš būs guvis skaidrību par jautājumiem, kas attiecas uz šī parāda pieņemamību. 27 Ar 2008. gada 21. februāra vēstuli Komisijas advokāts SEMEA nosūtīja pēdējo brīdinājumu samaksāt strīdīgo parādu. 28 2008. gada 21. novembrīSEMEA akcionāru ārkārtas kopsapulcē tika pieņemts zināšanai commune de Millau – tās galvenās akcionāres – lēmums pārņemt tās aktīvus un pasīvus un tika nolemts commune de Millau pārskaitīt EUR 82 719,26, kas atbilda SEMEA kasē pieejamajai summai. Atbilstoši ziņojumam par likvidāciju, ar ko iepazīstināja likvidators un kurā tas darīja zināmu strīdīgo parādu, visi uzdotie darījumi tika uzskatīti par [izpildītiem]. 29 2008. gada 9. decembrīSEMEA likvidators noslēdza likvidācijas darījumus un panāca, ka SEMEA tiek izslēgta no komercdarbības un sabiedrību reģistra. 30 2008. gada 18. decembrīcommune de Millau padome pieņēma aktu par SEMEA aktīvu un pasīvu pārņemšanu. Šīs sabiedrības pasīvos bija skaidri norādīts strīds ar Eiropas Komisiju. 31 Pēc Komisijas prasības Tribunale de commerce de Rodez [Rodē Tirdzniecības tiesa] 2010. gada 12. februārī iecēla ad hoc pārstāvi, lai pārstāvētu SEMEA.”