ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
45

Lai gan atbilstoši tā ierastajai nozīmei ikdienas valodā jēdziens “ļaunticība” nozīmē, ka ir jābūt negodīgai attieksmei vai nodomam, šis jēdziens turklāt ir jāsaprot saistībā ar preču zīmju tiesību kontekstu, kas ir komercdarbības konteksts. Šajā sakarā Regulas Nr. 40/94, Nr. 207/2009 un Nr. 2017/1001, kas ir pieņemtas secīgi, ir vērstas uz vienu un to pašu mērķi, proti, iekšējā tirgus izveidi un darbību (attiecībā uz Regulu Nr. 207/2009 skat. spriedumu, 2013. gada 27. jūnijs, Malaysia Dairy Industries, C‑320/12, EU:C:2013:435, 35. punkts). Regulējums attiecībā uz Eiropas Savienības preču zīmi it īpaši ir vērsts uz to, lai veicinātu neizkropļotas konkurences sistēmu Savienībā, kurā katram uzņēmumam, lai piesaistītu klientus ar savu preču vai pakalpojumu kvalitāti, ir jāspēj kā preču zīmes reģistrēt tādus apzīmējumus, kas ļauj patērētājam bez sajaukšanas iespējas atšķirt šī uzņēmuma preces vai pakalpojumus no precēm vai pakalpojumiem, kam ir cita izcelsme (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2010. gada 14. septembris, Lego Juris/ITSB, C‑48/09 P, EU:C:2010:516, 38. punkts, un 2019. gada 11. aprīlis, ÖKO‑Test Verlag, C‑690/17, EU:C:2019:317, 40. punkts).
7

Regulas Nr. 261/2004 8. panta “Tiesības saņemt atlīdzinājumu vai mainīt maršrutu” 1. un 2. punktā ir paredzēts: “1. Ja ir izdarīta atsauce uz šo pantu, pasažieriem dod iespēju izvēlēties: a) – vai septiņās dienās saskaņā ar 7. panta 3. punktu saņemt biļetes pilnas cenas atlīdzinājumu tās summas apmērā, par kuru tā ir pirkta, attiecībā uz to ceļojuma daļu vai daļām, kas nav veiktas, un attiecībā uz jau veikto daļu vai daļām, ja lidojumam vairs nav jēgas, ņemot vērā pasažiera sākotnējo ceļojuma plānu, attiecīgā gadījumā kopā ar: – atpakaļceļa lidojumu uz sākotnējo izlidošanas vietu pēc iespējas agrāk; b) vai arī mainīt maršrutu, izmantojot pielīdzināmu apstākļu pārvadājumus, līdz to galamērķim pēc iespējas agrāk; vai arī c) mainīt maršrutu, izmantojot pielīdzināmu apstākļu pārvadājumus, līdz to galamērķim vēlākā dienā atbilstīgi pasažiera vēlmēm, ja ir pieejamas brīvas vietas. 2. Šā panta 1. punkta a) apakšpunkts attiecas arī uz pasažieriem, kuru lidojumi ir kompleksa pakalpojuma daļa, izņemot tiesības saņemt atlīdzinājumu, ja šādas tiesības izriet no Direktīvas 90/314/EEK noteikumiem.”
28

Tika izsludināta atlases procedūra, kurā C. Correia Moreira pieteica savu kandidatūru. Atlases procedūras termiņa beigās, lai gan C. Correia Moreira sarakstā bija ierindota kā pirmā, viņa tika informēta, ka viņas alga būs zemāka par to, kuru viņa saņēma no Portimão Urbis, kam viņa nepiekrita.
14

Oribalt Rīga, kas konkrētos medikamentus uzglabāja savā noliktavā, bija uzdevums prioritāri pārdot konkrētos medikamentus ar īsāko derīguma termiņu. Līdz ar to laiks no šo medikamentu ievešanas līdz pārdošanai gala klientiem varēja pārsniegt vairākus mēnešus, kā rezultātā to vērtība pārdošanas laikā varēja atšķirties no to tirgus vērtības ievešanas brīdī. Tāpat konkrēto medikamentu pārdošanas cenu varēja ietekmēt atlaides, kuras Ranbaxy Laboratories bija piešķīrusi saviem klientiem. Pēc konkrēto medikamentu pārdošanas Ranbaxy Laboratories tātad izrakstīja Oribalt Rīga jaunus rēķinus, uz kuru pamata Oribalt Rīga apmaksāja Ranbaxy Laboratories importētās preces, kas bija paredzētas laišanai brīvā apgrozībā Eiropas Savienības teritorijā. Oribalt Rīga par tās veikto starpniecību saņēma komisijas maksu.
8

Skype Communications ir sabiedrība, kas radījusi komunikāciju programmatūru, sauktu par Skype, kas tās lietotājam, kurš to instalējis terminālī, proti, datorā, planšetdatorā vai viedtālrunī, ļauj saņemt balss telefonijas un telekonferences pakalpojumu no ierīces ierīcē. SkypeOut ir Skype programmatūras papildu funkcija, kas tās lietotājam ļauj veikt tālruņa zvanus no termināļa uz fiksēto vai mobilo tīklu, izmantojot Internet Protocol (IP) [Interneta protokolu (IP)] un, konkrētāk, tā sauktās “Voice over IP” (VoIP) [“IP balss pārraide” (VoIP)] tehniku. Turpretī, izmantojot SkypeOut, nav iespējams saņemt tālruņa zvanus, kas nāk no Beļģijas telefona numuru lietotājiem.
12

Kā norāda iesniedzējtiesa, tas, kādā mērā Asendia Spain rīcība ir uzskatāma par negodīgu, ir atkarīgs no to garantiju tvēruma, kuras Correos piešķirtas saskaņā ar Likumu Nr. 43/2010. Šajā ziņā šī tiesa norāda uz Tribunal Supremo (Augstākā tiesa, Spānija) judikatūru – ņemot vērā to, tā nevar izslēgt, ka Likuma Nr. 43/2010 33. panta e) punkts būtu interpretējams tādējādi, ka ar to Correos ir piešķirtas ekskluzīvas tiesības attiecībā uz tādu apmaksas zīmju tirdzniecību, kas nav pastmarkas.
35

Šajā ziņā ir jānorāda, ka lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu ir uzdots jautājums par to, vai pagaidu aizliegums veikt tādu “finanšu konsultanta, kas pilnvarots ārpus sabiedrības telpām piedāvāt pakalpojumus,” darbību kā pamatlietā aplūkotā atbilst pamatbrīvībām, kuras, kā šķiet, iesniedzējtiesa uzskata par piemērojamām pamatlietas apstākļos, it īpaši ņemot vērā to, kā šāds aizliegums var ietekmēt attiecīgā konsultanta darbību neatkarīgi no tā, vai tā ir pārrobežu darbība.
21

Svea hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen (Apelācijas tiesa Stokholmā kā intelektuālā īpašuma un ekonomikas lietu apelācijas tiesa) jautā, vai tāda grafiska preču zīme kā “MANHATTAN”, kas sastāv no divdimensionālas preces (tādas kā audums) divdimensionāla attēlojuma, var tikt uzskatīta par formu šīs tiesību normas nozīmē. Šajā sakarā tā uzsver, ka no Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta iii) punkta skaidri izriet, ka šajā tiesību normā paredzētais spēkā neesamības pamats, kā to ir nospriedusi EBTA Tiesa 2017. gada 6. aprīļa sprieduma Norwegian Board of Appeal for Industrial Property Rights – apelācijas sūdzība no OSLO pašvaldības (E‑05/16) 110.–115. punktā vai Tiesa 2002. gada 18. jūnija spriedumā Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377), attiecas uz trīsdimensiju preču zīmēm un divdimensiju preču zīmēm, kurās attēlotas trīsdimensiju formas, kā piemēram, skulptūras vai vāzes attēlojumu.
63

Kā tas izriet no LES 49. panta, kurā paredzēts, ka jebkura Eiropas valsts var lūgt, lai to uzņem par Savienības locekli, un uz kuru veikta atsauce LES 50. pantā par izstāšanās tiesībām, Savienība aptver valstis, kuras ir brīvi un brīvprātīgi pievienojušās šīm vērtībām, un tādējādi Savienības tiesības ir balstītas uz pamatpremisu, saskaņā ar kuru katrai dalībvalstij ar visām pārējām dalībvalstīm – un tās to savstarpēji atzīst – ir kopīgas šīs vērtības (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 25. jūlijs, Minister for Justice and Equality (Tiesu sistēmas nepilnības), C‑216/18 PPU, EU:C:2018:586, 35. punkts).
36

Vispirms ir jānorāda, ka uzdotais jautājums ir pamatots uz pieņēmumiem, ka, pirmkārt, nodošanas procedūra, par kādu ir runa pamata lietā, var ilgt vairāk nekā 90 dienas, it īpaši kādā no uzdotajā jautājumā izklāstītajiem gadījumiem, otrkārt, pienākums apturēt pieprasītās personas apcietinājumu, katrā ziņā pēc tam, kad ir pagājušas 90 dienas kopš tās aizturēšanas, kā prasīts OLW 22. panta 4. punktā, nav saderīgs ar Pamatlēmumu 2002/584, treškārt, gan tas, kā šo valsts tiesību normu interpretējusi iesniedzējtiesa, gan tās interpretācija Gerechtshof Amsterdam (Amsterdamas apelācijas tiesa) judikatūrā ir vērsts uz to, lai atjaunotu valsts tiesiskā regulējuma atbilstību šim pamatlēmumam, un, ceturtkārt, šo interpretāciju rezultātā, neraugoties uz to atšķirīgajiem juridiskajiem pamatiem, līdz šim vēl nav pieņemti atšķirīgi nolēmumi. Turklāt, kā jau norādīts šī sprieduma 25. punktā, iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai tai attiecīgā gadījumā minētā tiesību norma nav jāpiemēro.
2)

The Yokohama Rubber Co. Ltd un Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) sedz savus, kā arī vienādās daļās atlīdzina Pirelli Tyre SpA tiesāšanās izdevumus saistībā ar apelācijas tiesvedību lietās C‑818/18 P un C‑6/19 P.
35

Planet49 iesniegto apelācijas sūdzību saņēmusī Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Federālās zemes Augstākā tiesa Frankfurtē pie Mainas, Vācija) uzskatīja, ka apvienības prasība – par to, lai Planet49 ar patērētājiem slēgtajos līgumos par reklāmas loteriju vairs neiekļautu šā sprieduma 27. punktā citēto paziņojumu, kura otrā izvēles rūtiņa bija ar ķeksīti atzīmēta jau pēc noklusējuma – nav pamatota tāpēc, ka, pirmkārt, lietotājs apzinās iespēju ķeksīti no šīs izvēles rūtiņas izņemt un, otrkārt, šis paziņojums ir uzrakstīts pietiekami skaidri un tajā ir sniegta informācija par sīkdatņu izmantošanas kārtību, nepastāvot vajadzībai izpaust to trešo personu identitāti, kurām varētu būt piekļuve ievāktajai informācijai.
35

Tātad jēdziens “pilnīga transponēšana”, no vienas puses, un jēdziens “pareiza transponēšana”, no otras puses, esot skaidri jānošķir. Komisijas konstatācija par to, ka pastāv robi direktīvas transponēšanā valsts tiesībās, nekādi nenozīmējot, ka Komisija būtu veikusi kontroli attiecībā uz esošo valsts tiesību normu atbilstību šai direktīvai. Tas tā vēl jo vairāk esot tad, ja, kā tas ir šajā lietā, dalībvalsts, kas nav izpildījusi savus pienākumus, pati atzīst, ka direktīvas transponēšana tās valsts tiesībās daļēji vēl nav veikta. Turklāt šo atšķirību ļoti labi ilustrējot sekas, kas izriet no sprieduma par pienākumu neizpildes konstatēšanu. Proti, ja tiek konstatēta valsts leģislatīva pasākuma neatbilstība Savienības tiesībām, kompetentajām valsts iestādēm esot liegts piemērot attiecīgo valsts pasākumu, pat ja valsts likumdevējs vēl nav veicis to, kas ir nepieciešams, lai ievērotu attiecīgā sprieduma sekas. Turpretim aizliegums piemērot pastāvošu valsts pasākumu nevarot izrietēt no sprieduma, kurā ir identificēts kāds robs transponēšanā, jo ar šādu spriedumu vienīgi tiekot konstatēta Savienības tiesībās prasīto pasākumu neesamība valsts tiesībās.
72

It īpaši tad, ja jauna skaņdarba radītājs izmanto no kādas fonogrammas paņemtu skaņu fragmentu (sample), kas šajā jaunajā darbā ir atpazīstams ar dzirdi, šī skaņu fragmenta izmantošana atkarībā no lietas apstākļiem var veidot “citātu” Direktīvas 2001/29 5. panta 3. punkta d) apakšpunkta izpratnē, to aplūkojot Hartas 13. panta gaismā, ja vien minētās izmantošanas mērķis ir savstarpēji mijiedarboties ar darbu, no kura paņemts šis fragments, šī sprieduma 71. punktā minētajā izpratnē un ja ir īstenojušies minētajā 5. panta 3. punkta d) apakšpunktā paredzētie nosacījumi.
25

Tā tas ir, ka ar Komisijas minētajiem tiesību aktiem, ciktāl ar tiem noteikumi par starpību starp valūtas maiņas kursu, kas piemērojams aizdevuma piešķiršanai (attiecīgās valūtas pirkšanas kurss), no vienas puses, un kursu, kas piemērojams tā atmaksai (pārdošanas kurss), no otras puses, ir aizstāti ar noteikumu, ka ir piemērojams vienotais valūtas kurss, proti, tas, ko ir noteikusi Ungārijas Valsts banka, pēdējais minētais noteikums tiek izslēgts no Direktīvas 93/13 piemērošanas jomas, jo tas atspoguļo obligātu tiesību normu Direktīvas 93/13 1. panta 2. punkta izpratnē. Tomēr šaurās interpretācijas, kas jāpiemēro šai tiesību normai, dēļ no tā neizriet, ka kāds cits līguma noteikums, tāds kā pamatlietā aplūkotais, ar ko nosaka kārtību, kādā nosaka ārvalstu valūtā izteikta aizdevuma summu, arī būtu pilnībā izslēgts no minētās direktīvas piemērošanas jomas (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 20. septembris, OTP Bank un OTP Faktoring, C‑51/17, EU:C:2018:750, 65. un 66. punkts), un tādējādi nav acīmredzams, ka tā nav piemērojama pamatlietā aplūkotajam noteikumam.
52

Lai atbildētu uz šo jautājumu, ir jāatgādina, ka, pirmkārt, Savienības tiesības raksturo tas, ka tās ir radušās no autonoma avota, kuru veido Līgumi, to pārākums salīdzinājumā ar dalībvalstu tiesībām, kā arī daudzu to pilsoņiem un pašām dalībvalstīm piemērojamo noteikumu tiešā iedarbība. No šīm īpašajām iezīmēm ir izveidojies principu, noteikumu un savstarpēji atkarīgu tiesisko attiecību strukturēts tīkls, kas savstarpēji saista pašu Savienību un tās dalībvalstis, kā arī dalībvalstis savā starpā (skat. it īpaši atzinumu 2/13, 2014. gada 18. decembris, EU:C:2014:2454, 166. un 167. punkts; spriedumu, 2018. gada 10. decembris, Wightman u.c., C‑621/18, EU:C:2018:999, 45. punkts, un atzinumu 1/17, 2019. gada 30. aprīlis, EU:C:2019:341, 109. punkts).
11

No Advokātu kodeksa 7. panta 1. punkta a) un c) apakšpunkta izriet, ka advokāta statusu ipso jure zaudē un no attiecīgās advokātu kolēģijas reģistra ir izslēdzama persona, kas ir garīdznieks vai mūks vai tiek iecelta vai atrodas algotā amatā saskaņā ar līgumu, ar kuru tiek nodibinātas darba vai dienesta tiesiskās attiecības ar kādu juridisku personu, kas ir privāto vai publisko tiesību subjekts.
115

Ir jākonstatē, ka Grieķijas Republika sava pirmajā instancē iesniegtā prasības pieteikuma 9. un 41.–43. punktā lūdza atcelt strīdīgo lēmumu, ciktāl ar to ir paredzēta vienotas likmes korekciju piemērošana platībatkarīgā atbalsta jomā 5 % apmērā no kopējiem izdevumiem, kas veikti lauku attīstības pasākumu jomā, 10504391,90 EUR apmērā, kuri atbilst uz 2009. un 2010. finanšu gadiem attiecināto korekciju (5007867,36 EUR un 5496524,54 EUR) summai. Precīzāk, Grieķijas Republika Vispārējā tiesā apstrīdēja to, nav ņemta vērā iepriekšējā korekcija, kas ir tikusi piemērota saskaņā ar Komisijas Īstenošanas lēmumu 2013/214/ES (2013. gada 2. maijs), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2013, L 123, 11. lpp.), saistībā ar atbalstu lauku attīstībai attiecībā uz 2008. pieprasījumu gadu par 2009. un 2010. finanšu gadiem.
10

Direktīvas 97/67, kas grozīta ar Direktīvu 2002/39, 7. panta 1. un 2. punkts bija formulēti šādi: “1. Ciktāl tas nepieciešams, lai nodrošinātu universālā pakalpojuma uzturēšanu, dalībvalstis drīkst turpināt pakalpojumu rezervēšanu universālā pakalpojuma sniedzējiem. Minētos pakalpojumus ierobežo ar iekšzemes korespondences sūtījumu un ienākošās pārrobežu korespondences paātrinātu vai nepaātrinātu savākšanu, šķirošanu, pārvadāšanu un piegādi abos šeit turpmāk minētajos svara un cenas diapazonos. Svara ierobežojums ir 100 grami no 2003. gada 1. janvāra un 50 grami no 2006. gada 1. janvāra. Šos svara ierobežojumus nepiemēro no 2003. gada 1. janvāra, ja cena pirmās svara grupas visātrākās piegādes kategorijas korespondences sūtījumam ir vienāda ar trīskāršu valsts tarifu vai pārsniedz to, un no 2006. gada 1. janvāra, ja cena ir divarpus valsts tarifi vai augstāka. Attiecībā uz bezmaksas pasta pakalpojumiem, kas paredzēti neredzīgajiem vai daļēji neredzīgajiem, var pieļaut izņēmuma svara un cenas ierobežojumus. Ciktāl tas vajadzīgs, lai nodrošinātu universālā pakalpojuma sniegšanu, jāparedz, ka var turpināt tiešā pasta rezervēšanu iepriekšminētajās svara un cenas robežās. Ciktāl tas vajadzīgs, lai nodrošinātu universālā pakalpojuma sniegšanu, piemēram, kad daži pasta darbības sektori jau ir liberalizēti, vai tāpēc, ka dalībvalstī pasta pakalpojumiem ir īpatnības, var turpināt izejošā pārrobežu pasta rezervēšanu tajās pašās svara un cenas robežās. 2. Dokumentu apmaiņu nedrīkst rezervēt.”
10

Minētās direktīvas 15. pantā “Novērtējamas prasības”, kas ietilpst tās III nodaļā “Pakalpojumu sniedzēju brīvība veikt uzņēmējdarbību”, ir paredzēts: “1. Dalībvalstis pārbauda, vai saskaņā ar to tiesību sistēmu tiek piemērota kāda no 2. punktā minētajām prasībām, un nodrošina, ka visas šādas prasības atbilst 3. punktā paredzētajiem nosacījumiem. Dalībvalstis pielāgo savus normatīvos vai administratīvos aktus tā, lai tie atbilstu šiem nosacījumiem. 2. Dalībvalstis pārbauda, vai to tiesību sistēmā kā nosacījums, lai atļautu piekļuvi pakalpojumu darbībai vai tās veikšanu, ir paredzēta atbilstība jebkurai no šādām nediskriminējošām prasībām: [..] g) fiksēti minimālie un/vai maksimālie tarifi, kas ir jāievēro pakalpojumu sniedzējam; h) pakalpojumu sniedzēja pienākums sniegt citus konkrētus pakalpojumus kopā ar tā sniegtajiem pakalpojumiem. 3. Dalībvalstis pārbauda, vai 2. punktā minētās prasības atbilst šādiem nosacījumiem: a) nediskriminēšana: prasības nedrīkst ne tieši, ne netieši būt diskriminējošas saistībā ar valstspiederību vai uzņēmumu gadījumā – saistībā ar juridiskās adreses atrašanās vietu; b) nepieciešamība: prasībām ir jābūt pamatotām ar sevišķi svarīgu iemeslu saistībā ar sabiedrības interesēm; c) samērīgums: prasībām ir jābūt piemērotām, lai sasniegtu noteikto mērķi; tās nedrīkst būt augstākas, nekā ir nepieciešams šā mērķa sasniegšanai, un nedrīkst pastāvēt iespēja šīs prasības aizstāt ar citiem mazāk ierobežojošiem pasākumiem, ar kuriem sasniedz to pašu rezultātu. 4. Šā panta 1., 2. un 3. punkts attiecas uz tiesību aktiem vispārējas ekonomiskas nozīmes pakalpojumu jomā vienīgi tiktāl, ciktāl šo punktu piemērošana juridiski vai faktiski nekavē veikt tiem uzticēto uzdevumu. [..] 6. No 2006. gada 28. decembra dalībvalstis neievieš nevienu tāda veida jaunu prasību, kas minēta 2. punktā, izņemot gadījumus, kad šī prasība atbilst 3. punktā minētajiem nosacījumiem. [..]”
7

2011. gada 12. novembraDecreto n. 226 del ministro dello sviluppo economico et del ministre per i rapporti con le regioni e la coesione territoriale recante regolamento per i criteri di gara e per la valutazione dell’offerta per l’affidamento del servizio della distribuzione del gas naturale, in attuazione dell’articolo 46‑bis del decreto legge 1 ottobre 2007 n. 159, convertito in legge, con modificazioni, dalla legge 29. novembre 2007, n. 222 (ekonomikas attīstības ministra un ministra, kas atbild par attiecībām ar reģioniem un teritoriālo kohēziju, Dekrēts Nr. 226 par regulējumu saistībā ar iepirkumu un piedāvājumu novērtēšanas kritērijiem attiecībā uz dabasgāzes sadales sabiedrisko pakalpojumu, izpildot 46.bis pantu 2007. gada 1. oktobra Dekrētlikumā Nr. 159, kas ar grozījumiem pārveidots par likumu ar 2007. gada 29. novembra Likumu Nr. 222) (2012. gada 27. janvāraGURI Nr. 22 kārtējais pielikums) 5. panta 2. un 3. punkta sākotnējā redakcijā bija noteikts: “2. Kompensācijas vērtība to koncesiju īpašniekiem, uz kurām īpašumtiesības tiek nodotas un attiecībā uz kurām nav paredzēts beigu termiņš vai ir paredzēts parastais beigu termiņš, kas pārsniedz īpašumtiesību nodošanas datumu, kurš ir noteikts paziņojumā par jauno iepirkumu pakalpojuma sniegšanas tiesību piešķiršanai, tiek aprēķināta, pamatojoties uz vienošanos vai līgumu noteikumiem saskaņā ar 2000. gada 23. maija Leģislatīvā dekrēta Nr. 164 15. panta 5. punktu un dekrēta grozījumiem, it īpaši gadījumos, kad līgums tiek izbeigts pirms parastā beigu termiņa. 3. Ja no līguma dokumentiem nevar secināt 2. punktā minētās īpašniekiem pienākošās kompensācijas vērtības aprēķina metodoloģiju, tostarp gadījumā, kad ir vispārīgi norādīts, ka kompensācijas vērtībai ir jāatbilst tirgus cenām, Karaļa 1925. gada 15. oktobra Dekrēta Nr. 257824. panta ceturtās daļas a) un b) punktā minētie kritēriji, izmantojot 5.–13. punktā norādītās procedūras, tiek piemēroti tikai attiecībā uz to pārvaldītāja īpašumā esošās iekārtas daļu, kuru pēc tiesību parastā termiņa beigām nav paredzēts bez maksas nodot vietējai iestādei – koncesijas piešķīrējai.”
21

Šīs konvencijas 13. pantā ir noteikts: “1. 6. panta 2. punktā norādītie ienākumi no nekustamā īpašuma atsavināšanas ir apliekami ar nodokli tajā līgumslēdzējā valstī, kurā šis īpašums atrodas. 2. Ienākumi no kustamā īpašuma atsavināšanas, kas ir daļa no pastāvīga uzņēmuma aktīviem, kas vienas līgumslēdzējas valsts uzņēmumam ir citā līgumslēdzējā valstī, vai kustamā īpašuma, kas pieder pie pastāvīgās mantas, ar kuru vienā līgumslēdzējā valstī dzīvojoša persona rīkojas, lai darbotos kā pašnodarbināta persona otrā līgumslēdzējā valstī, ieskaitot tāda veida ienākumus, kas tiek gūti, pilnībā atsavinot šādu pastāvīgu uzņēmumu (vienu pašu vai kopā ar galveno uzņēmumu) vai šādu pastāvīgo mantu, ir apliekami ar nodokli šajā otrajā valstī. [..] 3. Ienākumus no tāda īpašuma atsavināšanas, kas nav šā panta 1. un 2. punktā minētais īpašums, ar nodokli apliek tikai tajā līgumslēdzējā valstī, kuras rezidents ir šā īpašuma atsavinātājs. [..] 5. Ja līgumslēdzēja valsts fiziskās personas, kura ir šīs valsts rezidente, izceļošanas gadījumā apliek ar nodokli kapitāla pieaugumu, kas radies no būtiskas dalības sabiedrībā, kura ir reģistrēta šajā valstī, tad otra valsts, apliekot ar nodokli ienākumu, kas gūts no vēlākas dalības atsavināšanas atbilstoši 3. punkta noteikumiem, šo kapitāla pieaugumu nosaka, par pamatu ņemot summu, kādu pirmā valsts ir atzinusi par radušos izceļošanas brīdī, atskaitot no šīs summas iegādes izmaksas.”
26

Kā tas izriet no 7. apsvēruma, līdz ar to Regula Nr. 1231/2010 palīdz sasniegt Savienības mērķi veicināt augsta līmeņa sociālo aizsardzību, nodrošinot, ka trešo valstu valstspiederīgie, kā norādīts 6. un 8. apsvērumā, gūst labumu no koordinācijas noteikumu modernizācijas un vienkāršošanas, kas veikta ar Regulām Nr. 883/2004 un Nr. 987/2009 gan attiecībā uz apdrošinātām personām, gan arī sociālā nodrošinājuma iestādēm, sociālā nodrošinājuma jomā.
11

E. Bogatu veica darbību nodarbinātas personas statusā Īrijā no 2003. gada 26. maija līdz 2009. gada 13. februārim, kad viņš zaudēja darbu. Kopš tā brīža viņš secīgi saņēma no iemaksām atkarīgu bezdarbnieka pabalstu (no 2009. gada 20. februāra līdz 2010. gada 24. martam), pēc tam no iemaksām neatkarīgu bezdarbnieka pabalstu (no 2010. gada 25. marta līdz 2013. gada 4. janvārim) un, visbeidzot – slimības pabalstu (no 2013. gada 15. janvāra līdz 2015. gada 30. janvārim).
2

Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar strīdu starp Francesca Cadeddu, no vienas puses, un Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Cagliari (Kaljāri provinces pārvaldes Ieņēmumu dienests, Itālija) (turpmāk tekstā – “ieņēmumu dienests”), Regione autonoma della Sardegna (Sardīnijas autonomais reģions, Itālija) un Regione autonoma della Sardegna – Agenzia regionale per il lavoro (Sardīnijas autonomais reģions – Reģionālā nodarbinātības aģentūra, Itālija), no otras puses, par ieturējumiem no summas, kas F. Cadeddu tika piešķirta kā studiju stipendija.
15

Civilkodeksa 151. pantā “Atšķiršana ar tiesas nolēmumu” ir paredzēts: “Atšķiršana var tikt lūgta arī neatkarīgi no viena vai abu laulāto gribas, ja tiek konstatēti apstākļi, kuri padara kopdzīves turpināšanu nepanesamu vai ievērojami kaitē bērnu izglītošanai. Pieņemot lēmumu par atšķiršanu, tiesa, ja pastāv attiecīgi apstākļi un ja tas tiek prasīts, lemj par to, kurš no laulātajiem ir vainojams atšķiršanā, ņemot vērā tā rīcību pretēji no laulības izrietošajiem pienākumiem.”
15

Ar savu jautājumu iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Direktīvas 2008/95 3. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ir jāatsaka reģistrēt preču zīmi, kura sastāv no tāda vārdiska apzīmējuma kā tas, kas tiek aplūkots pamatlietā, kurš apzīmē vīnkopības produktus un iekļauj ģeogrāfisku nosaukumu, ja šis apzīmējums satur it īpaši terminu, kuru, no vienas puses, parasti lieto, lai apzīmētu iekārtas vai telpas, kurās tiek ražoti šie produkti, un, no otras puses, kurš arī ir viens no vārdiskajiem elementiem, kas veido juridiskās personas, kura vēlas panākt šīs preču zīmes reģistrāciju, nosaukumu.
26

Vispirms jāatgādina, ka Pamatlēmuma 2002/584 mērķis, kā it īpaši izriet no tā 1. panta 1. un 2. punkta un no tā 5. un 7. apsvēruma, ir aizvietot notiesāto vai aizdomās turamo personu daudzpusējas izdošanas sistēmu, kuras pamatā ir 1957. gada 13. decembra Eiropas Konvencija par izdošanu, ar notiesāto vai aizdomās turēto personu nodošanas starp tiesu iestādēm sistēmu, lai pildītu spriedumus vai veiktu kriminālvajāšanu, šo pēdējo minēto sistēmu balstot uz savstarpējās atzīšanas principu (spriedums, 2018. gada 25. jūlijs, Minister for Justice and Equality (Tiesu sistēmas nepilnības), C‑216/18 PPU, EU:C:2018:586, 39. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).