ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 46/4

Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 19. decembra spriedums (Commissione tributaria regionale di Milano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — 3D I srl/Agenzia delle Entrate Ufficio di Cremona

(Lieta C-207/11) (1)

(Nodokļi - Direktīva 90/434/EK - Kopēja nodokļu sistēma, ko piemēro dažādu dalībvalstu sabiedrību apvienošanai, sadalīšanai, aktīvu pārvešanai un akciju maiņai - 2., 4. un 9. pants - Aktīvu pārvešana - Kapitāla pieauguma, ko pārvedama sabiedrība ir guvusi saistībā ar aktīvu pārvešanu, aplikšana ar nodokli - Aplikšanas ar nodokli atlikšana - Nosacījums, ar kuru tiek prasīts, lai pārvedamas sabiedrības bilancē tiktu paredzēta rezerve aplikšanas ar nodokli atlikšanai, kas atbilst pārvešanas rezultātā gūtajam kapitāla pieaugumam)

2013/C 46/07

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Commissione tributaria regionale di Milano

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: 3D I srl

Atbildētāja: Agenzia delle Entrate Ufficio di Cremona

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Commissione tributaria regionale — Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/434/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro dažādu dalībvalstu uzņēmējsabiedrību apvienošanai, sadalīšanai, to aktīvu pārvešanai un akciju maiņai (OV L 225, 1. lpp.), 2. un 4. panta un 8. panta 1. un 2. punkta interpretācija — Aktīvu pārvešana — Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta nodokļa uzlikšana kapitāla vērtības pieaugumiem no aktīvu pārvešanas, kas atbilst starpībai starp pārvesto akciju vai kapitāla daļu sākotnējām iegādes izmaksām un to tirgus vērtību — Atbrīvojums no nodokļa gadījumā, ja pārvedamā sabiedrība savā nodokļu bilancē ieraksta atbilstošus rezerves līdzekļus, kas atbilst gūtajam kapitāla pieaugumam

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/434/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro dažādu dalībvalstu uzņēmējsabiedrību apvienošanai, sadalīšanai, to aktīvu pārvešanai un akciju maiņai, 2., 4. 9. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā, kāda ir pamatlietā, ar tiem tiek pieļauts, ka aktīvu pārvešanas gadījumā pārvedama sabiedrība tiek aplikta ar nodokli attiecībā uz kapitāla pieaugumu, kas izriet no šīs pārvešanas, ja vien pārvedamā sabiedrība savā bilancē neieraksta īpašus rezerves līdzekļus tādā apmērā, kas atbilst pārvešanas rezultātā gūtajam kapitāla pieaugumam.

(1) OV C 211, 16.07.2011.
1)

Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 2. punkts un 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie atļauj tādu uzņēmuma profesionālo sociālās nodrošināšanas sistēmas tiesisko regulējumu, kurā tā darbiniekiem, kas ir vecāki par 54 gadiem un kuri tiek atlaisti no darba ekonomiska iemesla dēļ, pabalsta, uz kuru tiem ir tiesības, summu aprēķina atbilstoši pirmajam iespējamajam pensionēšanās datumam, pretēji standarta aprēķina metodei, saskaņā ar kuru šāds pabalsts balstās it īpaši uz darba stāžu uzņēmumā, tādējādi izmaksātais pabalsts ir mazāks par to pabalstu, kurš tiek aprēķināts pēc šīs standartformulas, bet tas tomēr ir vismaz puse no šī pēdējā;
1)

Padomes 2004. gada 30. marta Lēmuma 2004/290/EK, ar kuru Vācijai tika atļauts piemērot pasākumu, atkāpjoties no 21. panta Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 2. panta 1. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “būvniecības darbi”, kas ietverts minētajā tiesību normā, papildus darījumiem, kas uzskatāmi par pakalpojumu sniegšanu, kas definēta 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas grozīta ar Padomes 2004. gada 20. janvāra Direktīvu 2004/7/EK, 6. panta 1. punktā, ietver arī tos, kas ir preču piegāde minētās direktīvas 5. panta 1. punkta nozīmē;
1)

Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu [publisko būvdarbu līgumu], piegādes valsts līgumu [publisko piegādes līgumu] un pakalpojumu valsts līgumu [publisko pakalpojumu līgumu] slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 45. panta 2. punkta pirmās daļas d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā paredzēts, ka smags profesionālo pienākumu pārkāpums, kura dēļ konkrētais komersants tiek automātiski izslēgts no uzsāktas publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras, ir konstatējams gadījumā, kad apstākļu, kuros vainojams šis komersants, dēļ līgumslēdzēja iestāde ir izbeigusi vai uzteikusi kādu ar minēto komersantu iepriekš noslēgtu publiskā iepirkuma līgumu vai ir atteikusies no šī līguma, ja šī līguma izbeigšana vai uzteikšana vai atteikšanās no tā ir notikusi trīs gadu laikā pirms pašreizējās procedūras uzsākšanas un ja neizpildītās publiskā iepirkuma līguma daļas summa ir vismaz 5 % no kopējās šī publiskā iepirkuma summas;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 46/11

Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 19. decembra spriedums (Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Grande Área Metropolitana do Porto (GAMP)/Comissão Directiva do Programa Operacional Potencial Humano, Ministério do Ambiente e do Ordenamento do Território, Ministério do Trabalho e da Solidariedade Social

(Lieta C-579/11) (1)

(Struktūrfondi - Regula (EK) Nr. 1083/2006 - Ģeogrāfiskā atbilstība - Ieguldījumu, ko līdzfinansē Eiropas Savienība, īstenošana apvidū, kas atrodas ārpus atbilstīgajiem reģioniem, un ko izdara uzņēmējs, kurš veic saimniecisko darbību šajā apvidū)

2013/C 46/19

Tiesvedības valoda — portugāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Grande Área Metropolitana do Porto (GAMP)

Atbildētājas: Comissão Directiva do Programa Operacional Potencial Humano, Ministério do Ambiente e do Ordenamento do Território, Ministério do Trabalho e da Solidariedade Social

Piedaloties: Instituto Nacional de Administração, Sindicato dos Quadros Técnicos do Estado, Instituto Superior de Ciências, do Trabalho e da Empresa, Instituto do Desporto de Portugal

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto — LESD 174., 175. un 176. panta, Padomes 2006. gada 11. jūlija Regulas (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999 (OV L 210, 25. lpp.), 5.–8., 22., 32., 34., 35. un 56. panta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Regulas (EK) Nr. 1059/2003 par kopējas statistiski teritoriālo vienību klasifikācijas (NUTS) izveidi (OV L 154, 1. lpp.) interpretācija — Strukturālā palīdzība — Savienības finansējums — Operatīvās programmas — Izdevumu segšana — Kopējā statistiski teritoriālo vienību klasifikācija (NUTS)

Rezolutīvā daļa:

Savienības primāro tiesību normas par ekonomisko, sociālo un teritoriālo kohēziju, kā arī Padomes 2006. gada 11. jūlija Regula (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās neliedz Eiropas Savienības līdzfinansētu ieguldījumu īstenot no vietas, kas atrodas ārpus atbilstīgajiem reģioniem, un to darīt uzņēmējam, kas veic saimniecisko darbību šajā vietā, ja šis ieguldījums mērķtiecīgi un skaidri ir vērsts uz atbilstīgajiem reģioniem.

(1) OV C 32, 04.02.2012.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 26/12

Tiesas (astotā palāta) 2012. gada 22. novembra spriedums (Juzgado de lo Social de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Isabel Elbal Moreno/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

(Lieta C-385/11) (1)

(LESD 157. pants - Direktīva 79/7/EEK - Direktīva 97/81/EK - Pamatnolīgums par nepilna darba laika darbu - Direktīva 2006/54/EK - Atbilstoši iemaksām uzkrāta vecuma pensija - Vienlīdzīga attieksme pret vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmējiem - Netieša diskriminācija dzimuma dēļ)

2013/C 26/20

Tiesvedības valoda — spāņu

Iesniedzējtiesa

Juzgado de lo Social de Barcelona

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Isabel Elbal Moreno

Atbildētājas: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Juzgado de lo Social de Barcelona — UNICE, CEEP un EAK noslēgtā Pamatnolīguma par nepilna darba laika darbu, kas ir pievienots Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/81/EK (OV 1998, L 14, 9. lpp.) pielikumā, 4. klauzulas 1. punkta, Padomes 1978. gada 19. decembra Direktīvas 79/7/EEK par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos (OV 1979, L 6, 24. lpp.) 4. panta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīvas 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (pārstrādāta versija) (OV L 204, 23. lpp.), 4. panta interpretācija — Darba nosacījumu jēdziens — Atbilstoši iemaksām uzkrāta vecuma pensija, kas ir aprēķināta atbilstoši Spānijas tiesiskajam regulējumam, un darbinieka un tam par labu veiktas iemaksas — Nepilna darba laika darbinieku diskriminācija

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1978. gada 19. decembra Direktīvas 79/7/EEK par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos 4. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, tas nepieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā no nepilna darba laika darbiniekiem, no kuriem lielākā daļa ir sievietes, lai attiecīgā gadījumā tie varētu iegūt tiesības uz atbilstoši iemaksām uzkrātu vecuma pensiju, kuras lielums ir proporcionāli samazināts atkarībā no viņu darba laika, salīdzinājumā ar pilna darba laika darbiniekiem tiek pieprasīts proporcionāli ilgāks iemaksu veikšanas laiks.

(1) OV C 290, 01.10.2011.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 26/7

Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 29. novembra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Econord Spa/Comune di Cagno (C-182/11), Comune di Varese, Comune di Solbiate (C-183/11), Comune di Varese

(Apvienotās lietas C-182/11 un C-183/11) (1)

(Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Direktīva 2004/18/EK - Līgumslēdzējas iestāde, kas no tās juridiski neatkarīgu līguma slēgšanas tiesību saņēmēju kontrolē tāpat kā savus dienestus - Pienākuma rīkot konkursa procedūru atbilstoši Savienības tiesību normām neesamība (tā sauktā “in house” līguma slēgšanas tiesību piešķiršana) - Līguma slēgšanas tiesību saņēmējs, kuru kopīgi kontrolē vairākas reģionālās un vietējās pašvaldības - Nosacījumi “in house” līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas piemērošanai)

2013/C 26/12

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Consiglio di Stato

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Econord Spa

Atbildētājas: Comune di Cagno (C-182/11), Comune di Varese, Comune di Solbiate (C-183/11), Comune di Varese

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Consiglio di Stato — LESD 49. un 56. panta interpretācija — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras — Piešķiršana bez konkursa — Pilsētas uzkopšanas sabiedriskā pakalpojuma koncesija, ko divas valsts iestādes, neīstenojot oficiālu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, piešķīrušas akciju sabiedrībai, kuras kapitāla daļas pieder iestādēm, kas piešķīrušas koncesiju — Efektīvas kontroles neesamība, ko kāda no minētajām valsts iestādēm veiktu pār sabiedrību, kurai piešķirta koncesija

Rezolutīvā daļa:

Ja vairākas valsts iestādes kā līgumslēdzējas iestādes kopīgi izveido sabiedrību, kuras uzdevums ir īstenot to sabiedrisko pakalpojumu uzdevumu, vai ja valsts iestāde ir šādas sabiedrības dalībniece, Eiropas Savienības Tiesas judikatūrā ieviestais nosacījums, saskaņā ar kuru šīm iestādēm, lai tās tiktu atbrīvotas no pienākuma uzsākt publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras atbilstoši Savienības tiesību normām, ir kopīgi jāveic kontrole pār šo saņēmēju, kas ir tāda pati kā kontrole, kuru tās īsteno pār saviem dienestiem, ir izpildīts tad, ja katrai no šīm iestādēm ir gan kapitāldaļas, gan pārstāvība minētā saņēmēja vadības institūcijās.

(1) OV C 211, 16.07.2011.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 399/8

Tiesas (astotā palāta) 2012. gada 25. oktobra spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Anssi Ketelä

(Lieta C-592/11) (1)

(Lauksaimniecība - Regula (EK) Nr. 1698/2005 un Regula (EK) Nr. 1974/2006 - Darbības uzsākšanas atbalsts jauniem lauksaimniekiem - Piešķiršanas nosacījumi - Pirmreizēja darbības uzsākšana lauku saimniecībā saimniecības vadītāja statusā - Piemērošanas nosacījumi, ja darbība ir uzsākta, izmantojot juridisku personu)

2012/C 399/12

Tiesvedības valoda — somu

Iesniedzējtiesa

Korkein hallinto-oikeus

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Anssi Ketelä

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Korkein hallinto-oikeus — Padomes 2005. gada 20. septembra Regulas (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 277, 1. lpp.) 22. panta 1. punkta a) apakšpunkta un Komisijas 2006. gada 15. decembra Regulas (EK) Nr. 1974/2006, ar ko paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (OV L 368, 15. lpp.), 13. panta 4. un 6. punkta interpretācija — Darbības uzsākšanas atbalsta jaunajiem lauksaimniekiem piešķiršanas nosacījumi — Lauku saimniecības dibināšana pirmo reizi kā saimniecības vadītājam — Darbības uzsākšanas atbalsts, ko piešķir fiziskai personai, pamatojoties uz ģimenes saimniecības pārņemšanu — Atbalsta izmaksas pārtraukšana, jo atbalsta saņēmējs iepriekš ir bijis sabiedrības, kas tostarp nodarbojas ar cūkkopību, mazākuma akcionārs un ģenerāldirektors

Rezolutīvā daļa:

Padomes 2005. gada 20. septembra Regulas (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) 22. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā norādītā prasība, ka attiecīgai personai ir jāuzsāk darbība lauku saimniecībā pirmo reizi “kā saimniecības vadītāj[am]”, nozīmē, ka situācijā, kurā ieinteresētā persona uzsāk attiecīgo darbību, izmantojot akciju sabiedrību, tai ir jāīsteno faktiska un ilgstoša kontrole gan pār lauku saimniecību, gan pār tās pārvaldīšanu.

Lai gan dalībvalstīm ir atļauts konkrēti precizēt nosacījumus, atbilstoši kuriem var secināt, ka atbalsta iegūšanas kandidātam ir šāds “saimniecības vadītāja” statuss, tomēr to var darīt tikai tad, ja šādi nosacījumi nepārsniedz ietvarus, kuri tiem ir jāprecizē, un tātad cenšas, ievērojot Regulas Nr. 1698/2005 mērķus, garantēt, ka minētais kandidāts īsteno faktisku un ilgstošu kontroli gan pār lauku saimniecību, gan pār tās pārvaldīšanu. Šādām prasībām atbilst tādas valsts tiesību normas kā pamatlietā, jo tās paredz, ka, ja [gados] jauns lauksaimnieks uzsāk darbību, izmantojot juridisku personu, viens no atbalsta piešķiršanas nosacījumiem ir tas, ka viņam ir lēmumu pieņemšanas tiesības šajā juridiskajā personā, kuras prasa, lai viņam būtu vairāk nekā puse no šīs juridiskās personas akcijām un lai šīs akcijas atbilstu vairāk nekā pusei balsstiesību.

(1) OV C 49, 18.02.2012.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 9/17

Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 8. novembra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Financiën/Gemeente Vlaardingen

(Lieta C-299/11) (1)

(Nodokļi - PVN - Ar nodokli apliekami darījumi - Preču, kas saražotas “uzņēmējdarbības gaitā”, izmantošana nodokļu maksātāja uzņēmējdarbības vajadzībām - Pielīdzināšana piegādei, kas veikta par samaksu - Zeme, kas pieder nodokļu maksātājam un ko pārveidojusi trešā persona)

2013/C 9/26

Tiesvedības valoda — holandiešu

Iesniedzējtiesa

Hoge Raad der Nederlanden

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

Atbildētāja: Gemeente Vlaardingen

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 5. panta 5. punkta un 7. punkta a) apakšpunkta, kā arī 11. panta A. daļas 1. punkta b) apakšpunkta interpretācija — Ar nodokli apliekami darījumi — Preces izmantošana uzņēmuma vajadzībām — Uzņēmumam piederoša laukuma, ko tā uzdevumā par atlīdzību ir pārveidojusi trešā persona, izmantošana uzņēmuma darbībai, kas ir atbrīvota no nodokļa

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas grozīta ar Padomes 1995. gada 10. aprīļa Direktīvu 95/7/EK, 5. panta 7. punkta a) apakšpunkts, kas apskatīts kopsakarā ar minētās direktīvas 11. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka to, ka nodokļu maksātājs izmanto savas no PVN atbrīvotās uzņēmējdarbības vajadzībām laukumus, kuri tam pieder un kurus tā uzdevumā ir pārveidojusi trešā persona, var aplikt ar PVN, kura bāze ir zemes, uz kuras ir šie laukumi, vērtība un tās pārveidošanas izmaksas, ja minētais nodokļu maksātājs nav jau samaksājis PVN no šīs vērtības un no šīm izmaksām un ja uz attiecīgajiem laukumiem neattiecas atbrīvojums, kas paredzēts minētās direktīvas 13. panta B daļas h) punktā.

(1) OV C 269, 10.09.2011.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 9/13

Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 15. novembra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Finanzamt Steglitz/Ines Zimmermann

(Lieta C-174/11) (1)

(Sestā PVN direktīva - Atbrīvojumi no nodokļa - 13. panta A daļas 1. punkta g) apakšpunkts un 2. punkts - Pakalpojumi, kas ir cieši saistīti ar sociālo palīdzību un sociālo nodrošinājumu un ko sniedz publisko tiesību organizācijas vai citas organizācijas, kuras ir atzītas par sociāla rakstura organizācijām - Atzīšana - Nosacījumi, kas nav piemērojami organizācijām, kuras nav publisko tiesību organizācijas - Dalībvalstu rīcības brīvība - Robežas - Nodokļu neitralitātes princips)

2013/C 9/18

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesfinanzhof

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Finanzamt Steglitz

Atbildētāja: Ines Zimmermann

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — Direktīvas 77/388/EEK: Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 13. panta A daļas 1. punkta g) apakšpunkta un 2. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Ar sociālās aprūpes un sociālās nodrošināšanas darbu saistīto pakalpojumu, ko sniedz publisko tiesību subjekti vai citas organizācijas, ko attiecīgā dalībvalsts atzinusi par labdarības organizācijām, atbrīvošana no nodokļa — Valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram ambulatorās aprūpes pakalpojumu atbrīvojums no nodokļa ir pakļauts zināmiem nosacījumiem, kuri tomēr nav piemērojami, ja attiecīgos pakalpojumus sniedz atsevišķas valsts atzītas organizācijas vai šo organizāciju biedri

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta A daļas 1. punkta g) apakšpunkts, kas interpretēts, ņemot vērā nodokļu neitralitātes principu, nepieļauj, ka komercpakalpojumu sniedzēju nodrošinātās ambulatorās aprūpes atbrīvojums no pievienotās vērtības nodokļa tiek pakļauts tādam nosacījumam, kāds ir aplūkots pamatlietā un saskaņā ar kuru ar šo aprūpi saistītās izmaksas pilnā apmērā vai lielākajā daļā iepriekšējā kalendārajā gadā vismaz divās trešdaļās gadījumu ir segušas valsts sociālās apdrošināšanas vai sociālās palīdzības iestādes, ja ar šo nosacījumu nevar tikt nodrošināta vienlīdzīga attieksme saistībā ar tādu organizāciju sociāla rakstura atzīšanu atbilstoši šai tiesību normai, kas nav publisko tiesību subjekti.

(1) OV C 226, 30.07.2011.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 379/7

Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 18. oktobra spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League, PA Sport UK Ltd/Sportradar GmbH, Sportradar AG

(Lieta C-173/11) (1)

(Direktīva 96/9/EK - Datubāzu tiesiskā aizsardzība - 7. pants - Sui generis tiesības - Datubāze par notiekošajām futbola čempionātu spēlēm - Jēdziens “atkārtota izmantošana” - Atkārtotas izmantošanas vieta)

2012/C 379/12

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājas: Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League, PA Sport UK Ltd

Atbildētājas: Sportradar GmbH, Sportradar AG

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 11. marta Direktīvas 96/9/EK par datubāzu tiesisko aizsardzību (OV L 77, 20. lpp.) interpretācija un tostarp tās 7. panta interpretācija — Datu bāzes izveidotāja tiesības aizliegt daļēju tās satura iegūšanu un/vai atkārtotu izmantošanu — Jēdzieni “iegūšana” un “atkārtota izmantošana” (direktīvas 7. panta 2. punkts) — Datu bāze, kurā ir iekļauta informācija par notiekošajām futbola spēlēm (“Football Live”)

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 11. marta Direktīvas 96/9/EK par datubāzu tiesisko aizsardzību 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja persona, izmantojot interneta serveri dalībvalstī A, nosūta datus, kurus pirms tam šī persona lejupielādējusi no datubāzes, kas tiek aizsargāta ar sui generis tiesībām saskaņā ar minēto direktīvu, uz citas personas, kas atrodas dalībvalstī B, datoru pēc šīs personas lūguma, lai saglabātu šī datora atmiņā un parādītu uz tā ekrāna, tā ir šo datu “atkārtota izmantošana”, ko veic persona, kas ir veikusi šo nosūtīšanu. Ir jāuzskata, ka šī darbība notiek vismaz dalībvalstī B, ja ir norādes, kuras ļauj secināt, ka šāda darbība atklāj tās veicēja nodomu vērsties pie šajā dalībvalstī esošajiem sabiedrības locekļiem, kas ir jānovērtē iesniedzējtiesai.

(1) OV C 194, 02.07.2011.