ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 26/14

Tiesas (piektā palāta) 2012. gada 6. decembra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société d'Exportation de Produits Agricoles SA (SEPA)/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

(Lieta C-562/11) (1)

(Lauksaimniecība - Regula (EEK) Nr. 3665/87 - 11. pants - Eksporta kompensācijas - Eksporta kompensācijas pieteikums attiecībā uz eksportu, kas nedod tiesības uz kompensāciju - Administratīvais sods)

2013/C 26/25

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesfinanzhof

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Société d'Exportation de Produits Agricoles SA (SEPA)

Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulas (EEK) Nr. 3665/87, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem (OV L 351, 1. lpp.), kurā grozījumi ir izdarīti ar Komisijas 1997. gada 18. marta Regulu (EK) Nr. 495/97 (OV L 77, 12. lpp.), un it īpaši tās 11. panta 1. punkta interpretācija — Eksporta kompensācijas pieteikuma iesniegšana apstākļos, kad nekāda kompensācija nav paredzēta — Iespēja piemērot pieteicējam sankciju

Rezolutīvā daļa:

11. panta 1. punkts Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulā (EEK) Nr. 3665/87, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 1994. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 2945/94 un ar Komisijas 1997. gada 18. marta Regulu (EK) Nr. 495/97, ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja vien neiestājas kāds no šī 11. panta 1. punkta trešajā daļā paredzētajiem gadījumiem, kad piemērojams atbrīvojums no soda, ir jāpiemēro minētā 11. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā paredzētais eksporta kompensācijas samazinājums, tostarp tad, ja neraugoties uz to, ka eksportētājs rīkojies labā ticībā un precīzi raksturojis minētās preces īpašības un izcelsmi, izrādās, ka eksportam paredzētā prece, par kuru iesniegts eksporta kompensācijas pieteikums, nav pienācīgi labā tirdzniecības kvalitātē.

(1) OV C 39, 11.02.2012
3)

Direktīva 2006/112 ir jāinterpretē tādējādi, ka fakts, ka nodokļa maksātājs nav pārbaudījis nedz to, vai būvlaukumā nodarbināto darba ņēmēju un rēķina izrakstītāja starpā ir tiesiskās attiecības, nedz to, vai šis izrakstītājs ir šos darba ņēmējus deklarējis, nav tāds objektīvs apstāklis, no kura ir secināms, ka rēķina saņēmējs ir zinājis vai tam bijis jāzina, ka tas piedalās ar izvairīšanos no pievienotās vērtības nodokļa saistītas krāpšanas darījumā, ja šo saņēmēju nekas nav vedinājis uz aizdomām, ka minētais izrakstītājs varētu būt vainojams kādā pārkāpumā vai krāpšanā. Tāpēc šā apstākļa dēļ tiesības uz nodokļa atskaitīšanu nav atsakāmas, ja vien ir izpildīti šo tiesību izmantošanai šajā direktīvā paredzētie substanciālie un formas nosacījumi;
1)

Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 167. pants, 168. panta a) punkts, 178. panta a) punkts, 220. panta 1. punkts un 226. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts praksi, saskaņā ar kuru nodokļu iestāde liedz nodokļa maksātājam tiesības atskaitīt no PVN summas, kas viņam jāmaksā, nodokļa summu, kas ir maksājama vai ir samaksāta par viņam sniegtiem pakalpojumiem, pamatojot ar to, ka šiem pakalpojumiem atbilstošā rēķina izsniedzējs vai viens no viņa piegādātājiem ir veicis prettiesiskas darbības, šai iestādei nepierādot, ņemot vērā objektīvus pierādījums, ka attiecīgais nodokļa maksātājs zināja vai viņam bija jāzina, ka darījums, kas norādīts, lai pamatotu tiesības uz atskaitīšanu, bija saistīts ar šī rēķina izrakstītāja izdarītu krāpšanu vai kāda cita tirgus dalībnieka pakalpojumu augšupējā ķēdē izdarītu krāpšanu;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 217/4

Tiesas (septītā palāta) 2012. gada 7. jūnija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — M. J. Bakker/Minister van Financiën

(Lieta C-106/11) (1)

(Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - Piemērojamie tiesību akti - Darba ņēmējs ar Nīderlandes pilsonību, kurš strādā uz bagarkuģiem, kas peld ārpus Eiropas Savienības teritorijas ar Nīderlandes karogu, Nīderlandē reģistrēta darba devēja uzdevumā - Dzīvesvieta citas dalībvalsts teritorijā - Dalība Nīderlandes sociālā nodrošinājuma sistēmā)

2012/C 217/07

Tiesvedības valoda — holandiešu

Iesniedzējtiesa

Hoge Raad der Nederlanden

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: M. J. Bakker

Atbildētājs: Minister van Financiën

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.) 1. panta a) apakšpunkta, 2. punkta un 13. panta 2. punkta c) apakšpunkta interpretācija — Nīderlandes pilsonis darba ņēmējs, kuram ir darba līgums, kam piemērojamas Nīderlandes tiesības, un kurš strādā uz bagarkuģiem, kas peld ārpus Eiropas Savienības teritorijas ar Nīderlandes Antiļu karogu, Nīderlandē reģistrēta darba devēja uzdevumā — Darba ņēmējs, kas dzīvo citas dalībvalsts teritorijā — Nepiederēšana Nīderlandes sociālā nodrošinājuma sistēmai

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1999. gada 8. februāra Regulu (EK) Nr. 307/1999, 13. panta 2. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj to, lai dalībvalsts normatīvs akts izslēgtu no dalības šīs dalībvalsts sociālā nodrošinājuma sistēmā personu, kas atrodas tādā situācijā kā prasītājs pamatlietā, kurai ir šīs dalībvalsts pilsonība, bet kura tajā nedzīvo, un kura strādā uz bagarkuģa, kas peld ar šīs pašas dalībvalsts karogu un savu darbību veic ārpus Eiropas Savienības teritorijas.

(1) OV C 160, 28.05.2011.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 9/6

Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 8. novembra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Finanzamt Hildesheim/BLC Baumarkt GmbH & Co. KG

(Lieta C-511/10) (1)

(Sestā PVN direktīva - 17. panta 5. punkta trešā daļa - Tiesības atskaitīt samaksāto priekšnodokli - Ar nodokli apliekamiem darījumiem un no nodokļa atbrīvotiem darījumiem vienlaicīgi izmantotas preces un pakalpojumi - Dzīvojamās ēkas izīrēšana komercnolūkiem un dzīvošanai - Kritērijs PVN atskaitāmās daļas aprēķināšanai)

2013/C 9/07

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesfinanzhof

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Finanzamt Hildesheim

Atbildētāja: BLC Baumarkt GmbH & Co. KG

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 17. panta 5. punkta trešās daļas interpretācija — Tiesības atskaitīt samaksāto priekšnodokli — Ar nodokli apliekamiem darījumiem un no nodokļa atbrīvotiem darījumiem vienlaicīgi izmantotas preces un pakalpojumi — Dzīvojamās ēkas izīrēšana komercnolūkiem un dzīvošanai — Atskaitāmās daļas aprēķināšana atbilstoši apgrozījuma daļai, kas saistāma ar ienākumiem no nomniekiem — Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta daļas aprēķināšana saskaņā ar šiem nomniekiem piešķirto nekustamā īpašuma platību

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 17. panta 5. punkta trešā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tā ļauj dalībvalstīm dot priekšroku tādam sadales kritērijam pievienotās vērtības nodokļa priekšnodokļa atskaitāmās daļas aprēķināšanas sadales kritērijam saistībā ar attiecīgo darījumu, kurš ir dažādiem mērķiem izmantojamas ēkas celtniecība, kas atšķiras no sadales kritērija, kura pamatā ir apgrozījums un kurš ir norādīts šīs direktīvas 19. panta 1. punktā, ar nosacījumu, ka izmantotā metode garantē precīzāku minētās atskaitāmās daļas noteikšanu.

(1) OV C 30, 29.01.2011.
1)

pieņemot un saglabājot spēkā Portugāles Uzņēmumu ienākuma nodokļa kodeksa (Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Colectivas) 76.A, 76.B un 76.C pantu, kuri ir piemērojami gadījumā, ja Portugāles sabiedrība pārceļ savu juridisko adresi un faktisko vadības centru uz citu dalībvalsti, vai gadījumā, ja Portugāles nerezidente sabiedrība daļēji vai pilnībā pārceļ savus aktīvus, kas piesaistīti Portugāles pastāvīgajam uzņēmumam, no Portugāles uz citu dalībvalsti, un kuros ir paredzēts nekavējoties uzlikt nodokli ar attiecīgajiem aktīviem saistītajam nerealizētajam kapitāla pieaugumam, nevis uzlikt nodokļus nerealizētajam kapitāla pieaugumam, kas izriet no tikai valsts iekšienē veiktajām darbībām, Portugāles Republika nav izpildījusi LESD 49. pantā paredzētos pienākumus;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 151/4

Tiesas (virspalāta) 2012. gada 27. marta spriedums (Højesteret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Post Danmark A/S/Konkurrencerådet

(Lieta C-209/10) (1)

(EKL 82. pants - Dominējošā stāvoklī esošs pasta uzņēmums, kuram ir pienākums sniegt universālo pakalpojumu, piegādājot konkrētus adresētos pasta sūtījumus - Zemas cenas piemērošana konkrētiem konkurenta bijušajiem klientiem - Pierādījumu neesamība attiecībā uz nodomu - Cenu diskriminācija - Zemas un selektīvas cenas - Konkurenta faktiska vai eventuāla izstumšana (no tirgus) - Ietekme uz konkurenci un līdz ar to - uz patērētājiem - Objektīvs pamatojums)

2012/C 151/06

Tiesvedības valoda — dāņu

Iesniedzējtiesa

Højesteret

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Post Danmark A/S

Atbildētājs: Konkurrencerådet

Klātesot: Forbruger-Kontakt a-s

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Højesteret — EKL 82. panta (jaunajā redakcijā — LESD 102. pants) interpretācija — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Pasta uzņēmums, kas atrodas dominējošā stāvoklī un kam ir pienākums izplatīt adresētas vēstules un pakas, un kas piekopj selektīvu bezadresāta sūtījumu izplatīšanas cenu samazināšanu tādā mērā, ka tās ir zemākas nekā tā kopējās vidējās izmaksas, bet augstākas nekā tā vidējās papildu izmaksas par vienu preces vienību — Ļaunprātīga rīcība, kuras mērķis ir konkurenta likvidēšana

Rezolutīvā daļa:

EKL 82. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka zemo cenu politika, ko dominējošā stāvoklī esošs uzņēmums piemēro konkrētiem bijušajiem konkurenta lielākajiem klientiem, nevar tikt uzskatīta par ļaunprātīgu no tirgus izstumšanas praksi tikai tādēļ vien, ka cena, ko šis uzņēmums ir piemērojis vienam no šiem klientiem, ir zemāka par šai darbībai raksturīgajām kopējām vidējām izmaksām, bet lielāka par šai darbībai raksturīgajām vidējām papildu izmaksām, kas tikušas novērtētas procedūrā, uz kuru ir balstīta pamatlieta. Lai novērtētu, vai tādos apstākļos, kādi ir minētajā lietā, pastāv pret konkurenci vērsta iedarbība, ir jāpārbauda, vai šīs cenu politikas rezultātā, kaitējot konkurencei un līdz ar to arī patērētāju interesēm, bez objektīva pamatojuma faktiski vai eventuāli šis konkurents netiek izstumts no tirgus.

(1) OV C 179, 03.07.2010.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 217/2

Tiesas (virspalāta) 2012. gada 5. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Électricité de France (EDF), Francijas Republika, Iberdrola SA

(Lieta C-124/10 P) (1)

(Apelācija - Valsts atbalsts - Atteikšanās no nodokļa parāda - Atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa - Sabiedrības kapitāla palielināšana - Valsts rīcība tirgus ekonomikā informēta privāta ieguldītāja statusā - Kritēriji, kas ļauj nošķirt valsti, kas darbojas kā akcionāre, no valsts, kas īsteno valsts varas prerogatīvas - Atskaites privātā ieguldītāja definīcija - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Pierādīšanas pienākums)

2012/C 217/02

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Gippini Fournier, B. Stromsky un D. Grespan)

Otrs lietas dalībnieks: Électricité de France (EDF) (pārstāvis — M. Debroux, advokāts), Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un J. Gstalter), Iberdrola SA (pārstāvji — J. Ruiz Calzado un É. Barbier de La Serre, advokāti)

Persona, kas iestājusies lietā apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumu atbalstam: EBTA Uzraudzības iestāde (pārstāvji — X. Lewis un B. Alterskjær)

Priekšmets

Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2009. gada 15. decembra spriedumu, ar kuru atcelts Komisijas 2003. gada 16. decembra lēmuma par valsts atbalstu uzņēmumam EDF un elektroenerģijas un gāzes rūpniecībai (C 68/2002, N 504/2003 un C 25/2003) 3. un 4. pants — Valsts atbalsts, kas piešķirts selektīva atbrīvojuma no nodokļiem formā, kas saistīts ar pamatkapitāla palielināšanu uzņēmuma rekapitalizācijas laikā — Valsts kā tirgus ekonomikā pieredzējuša privātā ieguldītāja rīcība — Valsts kā akcionāres un valsts kā valsts varas īstenotājas nošķiršanas kritēriji — Vienlīdzīgas attieksmes nodokļu jomā princips

Rezolutīvā daļa:

1) apelācijas sūdzību noraidīt;

2) Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

3) EBTA Uzraudzības iestāde, Francijas Republika un Iberdrola SA sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

(1) OV C 161, 19.06.2010.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 80/3

Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 2. februāra spriedums — Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija un Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC)

(Lieta C-249/10 P) (1)

(Apelācija - Dempings - Regula (EK) Nr. 1472/2006 - Tādu konkrētu Ķīnas un Vjetnamas izcelsmes apavu imports, kuriem ir ādas virsa - Regula (EK) Nr. 384/96 - 2. panta 7. punkts, 9. panta 5. punkts un 17. panta 3. punkts - Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss - Individuāla pieeja - Atlase)

2012/C 80/04

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd (pārstāvji — L. Ruessmann, A. Willems, S. De Knop, C. Dackö, advokāti)

Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix, R. Szostak, pārstāvji, G. Berrisch, Rechtsanwalt, N. Chesaites, Barrister), Eiropas Komisija (pārstāvji — T. Scharf un H. van Vliet) un Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC)

Priekšmets

Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2010. gada 4. marta spriedumu lietā T-401/06 Brosmann Footwear (HK) Ltd u.c./Eiropas Savienības Padome, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību daļēji atcelt Padomes 2006. gada 5. oktobra Regulu (EK) Nr. 1472/2006, ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa (OV L 275, 1. lpp.)

Rezolutīvā daļa:

1) atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2010. gada 4. marta spriedumu lietā T-401/06 Brosmann Footwear (HK) u.c./Padome;

2) atcelt Padomes 2006. gada 5. oktobra Regulu (EK) Nr. 1472/2006, ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, daļā, kas attiecas uz Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd un Risen Footwear (HK) Co. Ltd;

3) Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd un Risen Footwear (HK) Co. Ltd gan pirmajā instancē, gan šajā tiesvedībā;

4) Eiropas Komisija un Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC) sedz savus tiesāšanās izdevumus gan pirmajā instancē, gan šajā tiesvedībā.

(1) OV C 209, 31.07.2010.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 319/9

Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 15. septembra spriedums (Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Cathy Schulz-Delzers, Pascal Schulz/Finanzamt Stuttgart III

(Lieta C-240/10) (1)

(Personu brīva pārvietošanās - Nediskriminācija un Savienības pilsonība - Ienākuma nodoklis - Ekspatriācijas pabalstu ņemšana vērā, aprēķinot nodokļa likmi, kas ir piemērojama citiem ienākumiem saskaņā ar progresīvo nodokļu skalu - Tādu pabalstu ņemšana vērā, kas ir piešķirti citas dalībvalsts ierēdņiem, kuri savus darba pienākumus veic valsts teritorijā - Tādu pabalstu neņemšana vērā, kas ir piešķirti valsts ierēdņiem, kuri savus darba pienākumus veic ārpus valsts teritorijas - Salīdzināmība)

2011/C 319/14

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Finanzgericht Baden-Württemberg

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Cathy Schulz-Delzers un Pascal Schulz

Atbildētāja: Finanzamt Stuttgart III

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Baden-Württemberg — LESD 18., 21. un 45. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums attiecībā uz ienākuma nodokli, saskaņā ar kuru no nodokļa atbrīvojams ekspatriācijas pabalsts nodokļu maksātājiem, kuri nodarbināti pie valsts publisko tiesību juridiskās personas un kuriem atalgojumus tiek maksāts no valsts budžeta — Šāda atbrīvojuma neesamība attiecībā uz pabalstiem, kas maksājami nodokļu maksātājiem, kuri valsts teritorijā nodarbināti pie citas valsts publisko tiesību juridiskās personas un kuriem atalgojums tiek maksāts no šīs citas valsts budžeta

Rezolutīvā daļa:

EKL 39. pants ir interpretējams tādējādi, ka tas pieļauj tādu tiesību normu kā Likuma par ienākuma nodokli (Einkommensteuergesetz) 3. panta 64. punkts, saskaņā ar kuru tādi pabalsti kā pamata lietā aplūkotie, kas kādas dalībvalsts ierēdnim, kurš strādā citā dalībvalstī, ir piešķirti, lai kompensētu pirktspējas zudumu vietā, uz kuru tas ir norīkots darbā, netiek ņemti vērā, lai noteiktu nodokļa likmi, kas pirmajā dalībvalstī ir piemērojama citiem nodokļu maksātāja vai viņa laulātā ienākumiem, kaut gan līdzvērtīgi pabalsti, kas ir piešķirti šīs citas dalībvalsts ierēdnim, kurš strādā pirmās dalībvalsts teritorijā, tiek ņemti vērā, aprēķinot šo nodokļa likmi.

(1) OV C 221, 14.08.2010.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 103/9

Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 10. februāra spriedums (Linköpings tingsrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lotta Andersson/Staten genom Kronofogdemyndigheten i Jönköping, Tillsynsmyndigheten

(Lieta C-30/10) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 80/987/EEK - 10. panta c) punkts - Valsts tiesību norma - Darba ņēmēju neizpildīto prasījumu samaksas garantija - Tādu personu izslēgšana, kurām pēdējo sešu mēnešu laikā pirms pieteikuma par sabiedrības, kurā tās ir nodarbinātas, maksātnespēju iesniegšanas ir piederējusi būtiska šīs sabiedrības daļa un bijusi ievērojama ietekme tajā)

2011/C 103/13

Tiesvedības valoda — zviedru

Iesniedzējtiesa

Linköpings tingsrätt

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Lotta Andersson

Atbildētājs: Staten genom Kronofogdemyndigheten i Jönköping, Tillsynsmyndigheten

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Linköpings tingsrätt — Padomes Direktīvu 80/987/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā, kas grozīta ar Direktīvu 2002/74/EK, 10. panta c) apakšpunkta interpretācija — Valsts tiesību norma, ar kuru no darba ņēmēju neizpildīto prasījumu samaksas garantijas saņēmējiem ir izslēgtas personas, kurām pēdējos sešus mēnešus pirms pieteikuma par sabiedrības, kurā tās ir nodarbinātas, maksātnespēju iesniegšanas, ir piederējusi būtiska šīs sabiedrības daļa un bijusi ievērojama ietekme tajā

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/94/EK par darba ņēmēju aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (kodificēta versija) 12. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek aizliegta tāda valsts tiesību norma, ar kuru darba ņēmējam tiek liegta neizpildīto prasījumu samaksas garantija tāpēc, ka pēdējos sešus mēnešus pirms pieteikuma par attiecīgā uzņēmuma maksātnespēju iesniegšanas viņam pašam vai kopā ar tuviem radiniekiem ir piederējusi būtiska šī uzņēmuma daļa vai ir bijusi ievērojama ietekme uz tā darbību.

(1) OV C 100, 17.04.2010.
1)

Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvu 2003/35/EK, 1. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka no šīs direktīvas piemērošanas jomas ir izslēgti vienīgi projekti, kas detalizēti pieņemti ar īpašu likumdošanas aktu, līdz ar ko minētās direktīvas mērķi ir sasniegti ar likumdošanas procedūru. Valsts tiesai ir jāpārbauda, vai šie divi nosacījumi ir izpildīti, ņemot vērā gan pieņemtā likumdošanas akta saturu, gan visu likumdošanas procedūru, kuras rezultātā ir pieņemts minētais akts, tostarp sagatavojošos aktus un parlamentārās debates. Šajā ziņā likumdošanas akts, ar kuru tiek vienīgi un vienkārši “ratificēts” iepriekš pastāvošs administratīvs akts, izklāstot tikai primāros vispārējo interešu iemeslus, iepriekš nesākot likumdošanas procedūru pēc būtības, kura ļauj ievērot minētos nosacījumus, nevar tikt uzskatīts par īpašu likumdošanas aktu šīs tiesību normas izpratnē un līdz ar to nevar būt pietiekams, lai izslēgtu projektu no Direktīvas 85/337, kas grozīta ar Direktīvu 2003/35, piemērošanas jomas;