17

Šādos apstākļos Juzgado de Primera Instancia no 4 de Castelló de la Plana (Kasteļo de la Planas Pirmās instances tiesa Nr. 4) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) a) Atbilstoši principam par Savienības tiesību pārākumu Savienības kompetences jomā – konkrēti patēriņa kredītu un ar patērētājiem noslēgto līgumu regulējuma kontekstā – tiek vaicāts, vai vērtējums par to, vai Savienības tiesībām ir atbilstīga Tribunal Supremo (Augstākā tiesa) kā augstākās tiesas judikatūra par [Augļošanas apkarošanas likumu] kā valsts tiesību akta interpretāciju un piemērošanu – ciktāl minētā judikatūra koncentrējas ne tikai uz noslēgtā līguma spēkā neesamības iespējamību, bet arī uz patēriņa kredītlīguma “revolving” paveida “galvenā priekšmeta” definēšanu un uz sniegtā pakalpojuma “kvalitātes/cenas” atbilstīgumu – valsts tiesai ir jāveic “pēc savas ierosmes” vai gluži pretēji, kā atzīst Tribunal Supremo (Augstākā tiesa), minētais pienākums izvērtēt atbilstību Savienības tiesībām un tās direktīvām ir pakārtots prasītāja “petitum” (dispozitivitātes princips); tā rezultātā gadījumā, ja šo prasību ceļ kā “vienīgo vai galveno” prasību par patēriņa kredītlīguma spēkā neesamību “tā pārmērīgi augsto procentu dēļ”, pamatojoties uz valsts tiesību normām, ir uzskatāms, ka “nav jāņem vērā” Savienības tiesību pārākums un to saskaņojošā iedarbība, lai gan Tribunal Supremo (Augstākā tiesa) judikatūra, interpretējot un piemērojot minēto Augļošanas apkarošanas likumu, koncentrējas uz patēriņa kredītlīguma galvenā priekšmeta definēšanu un kvalitātes/cenas atbilstīgumu, par ko ir jāizlemj valsts tiesai? b) Jebkurā gadījumā saskaņā ar norādīto Eiropas Savienības tiesību pārākumu un saskaņojošo iedarbību patēriņa kredītu un ar patērētājiem noslēgto līgumu regulējuma kontekstā, ņemot vērā to, ka pašas Tribunal Supremo (Augstākā tiesa) judikatūrā vairākos spriedumos ir atkārtots, ka direktīvas [93/13] 4. panta 2. punktā kā saskaņotajā tiesību normā paredzētā “izslēgšana” ir pilnībā transponēta Spānijas tiesību sistēmā un tādēļ valsts tiesai nav pamata īstenot cenu pārbaudi tiesā, jo Spānijas tiesību sistēmā – pat ne Augļošanas apkarošanas likumā – nav tiesību normas, kas vispārīgi atļautu vai pamatotu minēto cenu pārbaudi tiesā, ņemot vērā arī to, ka nav vērtēts iespējamais noteikumu par patēriņa kredīta cenas noteikšanas pārskatāmību trūkums, tiek jautāts, vai tas, ka valsts tiesa, piemērojot valsts tiesību normu, proti, minēto Augļošanas apkarošanas likumu, un pārsniedzot savu parasto kompetenci noslēgtā līguma spēkā neesamības atzīšanā, kā ex novo pilnvaras īsteno līguma galvenā priekšmeta “pārbaudi tiesā”, kas vispārēji nosaka vai nu patēriņa kredīta cenu, ko saprot kā atsauci uz tā aizdevuma lietošanas procentiem (nominālo procentu likmi), vai patēriņa kredīta izmaksas, ko saprot kā atsauci uz tā gada procentu likmi (GPL), ir pretrunā direktīvas [93/13] 4. panta 2. punktam? c) Visbeidzot, ievērojot iepriekš izklāstīto un ņemot vērā LESD noteikto regulējuma un saskaņošanas kontekstu, konkrēti saistībā ar [Savienības] kompetenci attiecībā uz iekšējā tirgus darbību, tiek jautāts, vai valsts tiesas īstenota pārbaude, lai vispārīgi noteiktu patēriņa kredīta cenu vai izmaksas, nepastāvot valsts tiesību normai, kas tieši to pamatotu, “ir saderīga” ar LESD 120. pantu saistībā ar atvērta tirgus ekonomiku un līgumslēgšanas brīvības principu? 2) Atbilstoši principam par Eiropas Savienības tiesību pārākumu Savienības kompetencē ietilpstošajā saskaņošanas jomā – konkrēti patēriņa kredītu un ar patērētājiem noslēgto līgumu regulējošo direktīvu kontekstā – uzskatot, ka tiesiskās drošības princips ir obligāts priekšnosacījums patēriņa kredītu iekšējā tirgus pareizai un efektīvai darbībai, tiek jautāts, vai minētajam tiesiskās drošības principam ([no kura ir atkarīga] patēriņa kredītu iekšējā tirgus pareiza darbība) ir pretrunā GPL ierobežojums, ko var vispārīgi noteikt patērētājam patēriņa kredītlīgumā, lai apkarotu augļošanu, ko Tribunal Supremo (Augstākā tiesa) ir atzinusi, pamatojoties uz neobjektīviem un neprecīziem parametriem saskaņā tikai ar aptuvenu atsauci tādējādi, ka katras valsts tiesas ieskatam tiek atstāta tā konkrēta noteikšana, lai izspriestu tajā izskatāmo strīdu?”