ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
23

Šajā ziņā iesniedzējtiesa uzsver, ka, ja par piemēru tiktu ņemta tēze, kas izriet no dažām Vācijas tiesību doktrīnām, kuras ir balstītas uz Muitas kodeksa 204. panta 1. punkta a) apakšpunkta tekstu, varētu uzskatīt, ka šajā gadījumā pienākuma nekavējoties reģistrēt preču izvešanu krājumu uzskaitē neizpilde ir notikusi attiecīgās muitas procedūras izmantošanas laikā”, taču tā “neizriet” no minētās procedūras izmantošanas. Tādējādi ar to nav radies nekāds muitas parāds. Turklāt, tā kā precēm to izvešanas no muitas noliktavas brīdī jau bija noteikts jauns muitošanas režīms un tādēļ pienākumu neizpilde vairs neietekmēja preču statusu, iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai patiešām muitas parāds var vēl rasties un vai zināmus muitas procedūras pārkāpumus nevajadzētu sodīt kādā citā veidā.
2

Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar tiesvedību starp Secretary of State for the Home Department (turpmāk tekstā – “Secretary of State”) un Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam un Mohibullah Rahman, Bangladešas pilsoņiem, par viņu pieteikumu piešķirt uzturēšanās atļauju Apvienotajā Karalistē kā Eiropas Ekonomikas Zonas (turpmāk tekstā – “EEZ”) pilsoņu ģimenes locekļiem.
22

Tomēr dalībvalstu noteiktajiem ierobežojumiem ir jāatbilst no Tiesas judikatūras izrietošajām samērīguma prasībām, proti, tiem ir jābūt piemērotiem, lai nodrošinātu vēlamā mērķa sasniegšanu, un tie nevar pārsniegt to, kas nepieciešams šī mērķa sasniegšanai. Turklāt šajā kontekstā ir jāatgādina, ka valsts tiesiskais regulējums var nodrošināt izvirzītā mērķa sasniegšanu vienīgi tad, ja tas patiešām atbilst rūpēm to sasniegt saskanīgā un sistemātiskā veidā. Katrā ziņā šie ierobežojumi ir jāpiemēro nediskriminējošā veidā (šajā ziņā skat. 2009. gada 8. septembra spriedumu lietā C-42/07 Liga Portuguesa de Futebol Profissional un Bwin International, Krājums, I-7633. lpp., 59.–61. punkts un tajā minētā judikatūra).
18

Pēc pieteikuma, kas tika iesniegts 2004. gada 19. decembrī, tika analizēts šī produkta paraugs. No ziņojuma, kas tika sagatavots, balstoties uz šo paraugu, izriet, ka šis paraugs sastāvēja no asins albumīna smilškrāsas pulvera veidā ar pārslām un ka nebija nevienas norādes par to, ka šis produkts būtu sagatavots terapeitiskām vai profilaktiskām vajadzībām. Saskaņā ar šo ziņojumu uz minētā produkta uzlīmētajā etiķetē bija minēts, ka šo produktu var lietot tikai pētniecībai vai vēlākai pārveidošanai un ka tas nav paredzēts cilvēku vai dzīvnieku uzturam. Pēc šīs analīzes attiecīgajam produktam tika izvelēta KN tarifu apakšpozīcija 3502 90 70, un līdz ar to TNT tika uzaicināta samaksāt atbilstošos ievedmuitas nodokļus saskaņā ar 2005. gada 25. jūlija paziņojumu par parāda piedziņu.
Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta B daļas g) punkts, lasot to kopā ar šīs direktīvas 4. panta 3. punkta a) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka atbrīvojums no PVN, kas ir paredzēts šajā pirmajā tiesību normā, aptver tādu nekustamā īpašuma, kas sastāv no zemes gabala un vecās ēkas, kura tiek pārbūvēta par jaunu ēku, nodošanas darījumu kā pamatlietā, jo šīs nodošanas brīdī vecā ēka bija tikai daļēji nojaukta un vismaz daļēji joprojām kā tāda tika izmantota.
43

Vispirms ir jāatgādina, ka ar PVN direktīvu iedibinātās atskaitījumu sistēmas mērķis ir pilnībā atbrīvot uzņēmēju no visas ar PVN, kas maksājams vai samaksāts saistībā ar tā veikto saimniecisko darbību, uzliktās nastas. Līdz ar to kopējā PVN sistēma tiecas nodrošināt pilnīgu neitralitāti attiecībā uz nodokļu uzlikšanu jebkādai uzņēmējdarbībai neatkarīgi no tās mērķiem vai tās rezultātiem, ar nosacījumu, ka pati minētā saimnieciskā darbība principā ir apliekama ar PVN (it īpaši skat. 1985. gada 14. februāra spriedumu lietā 268/83 Rompelman, Recueil, 655. lpp., 19. punkts, un 2012. gada 22. marta spriedumu lietā C-153/11 Klub, 35. punkts).
28

No tā izriet, ka ar savu jautājumu iesniedzējtiesa būtībā jautā Tiesai, vai KN ir jāinterpretē tādējādi, ka pulēšanas iekārtām paredzētie pulēšanas paliktņi – kas izriet no pozīcijas 8464 (vai no KN pozīcijas 8486 kopš Regulas Nr. 1549/2006 stāšanās spēkā) –, kas tiek importēti atsevišķi no iekārtām, kuri izskatās kā centrā perforēti diski, kuri sastāv no vienas cietas kārtas poliuretāna, vienas kārtas putu poliuretāna, vienas kārtas līmes un plastmasas aizsargplēves, kuriem nav nevienas metāla sastāvdaļas, ne arī kādu citu abrazīvu vielu un kurus izmanto [pusvadītāju] plašu taustu (wafers) pulēšanai kopā ar abrazīvu šķidrumu, un kuri noteiktā frekvencē ir jānomaina saskaņā ar to nolietojuma koeficientu, atbilst KN apakšpozīcijai 8466 91 15 (vai KN apakšpozīcijai 8486 90 90 kopš Regulas Nr. 1549/2006 stāšanās spēkā) kā šīs iekārtas daļas vai piederumi vai ka šajā ziņā šie paliktņi tos veidojošā materiāla dēļ atbilst KN apakšpozīcijai 3919 90 10 kā plastmasas pašlīmējošas plakanas formas, kas nav kvadrāts vai taisnstūris.
14

Viss A apgrozījums pārskata laikposmos no 2002. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim un no 2003. gada 1. janvāra līdz 2004. gada 30. jūnijam, proti, attiecīgi EUR 925 606,32 un EUR 2 170 503,84 apmērā, izrietēja no iegrāmatojumiem, kas veikti, pamatojoties uz pārdošanas rēķiniem, kas izrakstīti A īpašniekam X, izņemot vienīgi Kipras uzņēmumam adresētos rēķinus par gaisakuģu tālākpārdošanu. Veiktās nodokļu revīzijas gaitā tika konstatēts, ka no lidmašīnu nomas gūto ieņēmumu uzskaite A grāmatvedībā nebija veikta.
51

Šajā ziņā ir maznozīmīgi tas, ka šādā līgumā ir precizēts, ka tā priekšmets tostarp ir atļaut licenciātam veikt domēna vārda reģistrāciju savā vārdā, bet licenciāra labā, ja šī iespēja netiek izmantota nekādam citam mērķim kā vien tam, lai atļautu līgumpartnerim izpildīt savu pienākumu reģistrēt vienu vai vairākus attiecīgā domēna vārdus, saņemot par to atlīdzību, un ja līdz ar to šī iespēja ir vienīgi šī pienākuma papildu elements. Turklāt, kā ģenerāladvokāte to ir norādījusi savu secinājumu 49. un 53. punktā, atļauja reģistrēt preču zīmi kā “.eu” domēna vārdu nekādi nenozīmē, ka šīs preču zīmes īpašnieks piešķir savam līgumpartnerim tiesības to komerciāli izmantot atbilstoši tās funkcijām.
24

Kā it īpaši izriet no Padomes 1990. gada 11. aprīļa Regulas (EEK) par zāļu papildu aizsardzības sertifikātu ieviešanu projekta (COM (90) 101, galīgā redakcija) pamatojuma izklāsta 28. punkta, patents, ar kuru tiek aizsargāta jauna vai jau zināma produkta, tāda kā pamata tiesvedībā, piemērošana –, gluži kā patenta, ar kuru tiek aizsargāts “produkts”, gadījumā vai patenta, ar kuru tiek aizsargāts “produkta” iegūšanas paņēmiens, gadījumā, – var ļaut piešķirt PAS saskaņā ar PAS regulas 2. pantu, ar kuru šādā gadījumā saskaņā ar šīs pašas regulas 5. pantu tiek piešķirtas tādas pašas tiesības kā ar pamatpatentu saistībā ar šī produkta jauno pielietojumu robežās, kas noteiktas minētās regulas 4. pantā (pēc analoģijas skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Medeva, 32. punkts, kā arī 2011. gada 25. novembra spriedumu lietā C-630/10 University of Queensland un CSL, Krājums, I-12231. lpp., 38. punkts).
4

Pirmais un ceturtais līdz astotais Regulas preambulas apsvērums ir šādi: “(1) Mehānisko transportlīdzekļu nozarē gūtā pieredze jaunu mehānisko transportlīdzekļu [..] izplatīšanā [.] ļauj noteikt vertikālu vienošanos kategorijas, kuras parasti var uzskatīt par atbilstošām [Līguma] 81. panta 3. punktā izklāstītajiem nosacījumiem. [..] (4) Iespēja gūt labumu no atbrīvojuma būtu jāattiecina tikai uz tiem [tām] vertikālajiem [vertikālajām] vienošanām, par kurām pietiekami droši var uzskatīt, ka tie [tās] atbilst [Līguma] 81. panta 3. punkta nosacījumiem. (5) Vertikālās vienošanās, kas ietilpst šajā regulā noteiktajās kategorijās, var uzlabot ekonomisko efektivitāti ražošanas un izplatīšanas ķēdē, veicinot labāku koordināciju starp dalībuzņēmumiem. Jo īpaši tie var samazināt pušu darījuma un izplatīšanas izmaksas un optimizēt pārdošanas un ieguldījumu līmeni. (6) Iespējamība, ka šāda efektivitātes palielināšanās atsvērs jebkuru konkurences kavēšanas ietekmi sakarā ar vertikālajās vienošanās ietvertiem ierobežojumiem, ir atkarīga no attiecīgo uzņēmumu tirgus spējas un tātad no šo uzņēmumu spējas izturēt pieaugošo konkurenci ar citiem preču piegādātājiem vai tehniskās apkopes pakalpojumu sniedzējiem, ko pircējs uzskata par apmaināmiem vai aizstājamiem [..]. (7) Lai parādītu piegādātāja tirgus spējas, pamatojoties uz tirgus daļu, būtu jānosaka limits. [..] Limiti, par kuriem mazākiem var uzskatīt, ka vertikālo vienošanos nodrošinātie labumi atsver to ierobežojošo ietekmi, varētu atšķirties atkarībā no vertikālās vienošanās veida. Vispār var uzskatīt, ka vertikālās vienošanās nodrošina šādus labumus, ja attiecīgā piegādātāja tirgus daļa jaunu mehānisko transportlīdzekļu vai rezerves daļu izplatīšanas tirgū ir līdz 30 %, vai līdz 40 %, ja jaunu mehānisko transportlīdzekļu tirdzniecībā lieto kvantitatīvu selektīvo izplatīšanu. [..] (8) Pārsniedzot tirgus daļu limitus, nevar pieņemt, ka vertikālās vienošanās, kas ietilpst 81. panta 1. punkta darbības jomā, parasti radīs tāda veida un apjoma reālas priekšrocības, lai kompensētu konkurencei radītos traucējumus. Tomēr kvalitatīvā selektīvā izplatīšanā šādas priekšrocības var sagaidīt neatkarīgi no piegādātāja tirgus daļas.”
42

Līdz ar to no Direktīvas 2004/114, it īpaši no tās 17. panta, vispārīgās sistēmas un no tās mērķa izriet, ka uzņemošā dalībvalsts pēc studenta, kas ir trešās valsts pilsonis, pirmā uzturēšanās gada var atsaukties uz šīs direktīvas 17. panta 1. punkta pirmās daļas otro teikumu –lai ņemtu vērā stāvokli darba tirgū – tikai tad, ja tā ir izmantojusi no šī paša panta 2. punkta izrietošās iespējas, lai noteiktu maksimāli pieļaujamo darba stundu skaitu ārpus studiju laika, un šī stāvokļa darba tirgū ņemšana vērā var notikt tikai izņēmuma gadījumos un ar nosacījumu, ka šajā nolūkā paredzamie pasākumi ir pamatoti un samērīgi ar sasniedzamo mērķi.
21

No iepriekš minētās judikatūras, kas attiecas uz darba ņēmēju, kurš bija darbnespējas stāvoklī pirms iepriekš noteikta apmaksātā ikgadējā atvaļinājuma laikposma sākuma, izriet, ka brīdim, kurā iestājusies šī darbnespēja, nav nozīmes. Līdz ar to darba ņēmējam savu apmaksāto ikgadējo atvaļinājumu, kas laika ziņā sakritis ar slimības atvaļinājuma laikposmu, ir tiesības izmantot vēlāk – neatkarīgi no tā, kurā brīdī ir iestājusies šī darbnespēja.
16

Šādos apstākļos Symvoulio tis Epikrateias nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu: “Vai [VSN] direktīvas 3. panta 2. punkta b) apakšpunkts, paredzot, ka vides novērtējumu veic visiem plāniem un programmām, “kuru iespējamās ietekmes dēļ uz vidi [teritoriju] noteikta prasība veikt novērtējumu saskaņā ar [Dzīvotņu] direktīvas 6. un 7. pantu”, ir jāinterpretē tādējādi, ka pienākums veikt konkrētā plāna vides novērtējumu ir atkarīgs no apstākļa, ka attiecībā uz šo plānu ir izpildīti priekšnoteikumi vides novērtējuma veikšanai saskaņā ar [Dzīvotņu] direktīvu, un ka tādēļ arī šajā [VSN] direktīvas normā, tāpat kā iepriekš minētajās [Dzīvotņu] direktīvas normās, ir paredzēts konstatēt, ka plāns var būtiski ietekmēt īpaši aizsargājamu dabas teritoriju, ļaujot dalībvalstīm veikt atbilstošo vērtējumu pēc būtības? Vai tomēr saskaņā ar šo [VSN] direktīvas 3. panta 2. punkta b) apakšpunktu pienākums veikt saskaņā ar to vides novērtējumu nav atkarīgs no priekšnoteikumu izpildes vides novērtējuma veikšanai saskaņā ar [Dzīvotņu] direktīvu, proti, no vērtējuma par iespējamo būtisko ietekmi uz īpaši aizsargājamu dabas teritoriju, bet, lai iedarbotos pienākums veikt šo novērtējumu, pietiek konstatēt, ka konkrētais plāns kaut kādā veidā ir saistīts ar kādu no [Dzīvotņu] direktīvā minētajām teritorijām, bet ne obligāti ar īpaši aizsargājamu teritoriju?”
25

Pirmkārt, viņš nosaka nosacītu darba algu 85 % apmērā no viņa pēdējās bruto darba algas, kas atbilst darbam uz pilnu laiku, atskaitot sociālās apdrošināšanas iemaksas pēc standarta likmes 21 % apmērā, bet neatskaitot – nosacīti – Vācijas algas nodokli atbilstoši minimālo neto summu tabulai, kas ietverta rīkojumā par minimālo neto darba algu. Pēc tam viņš nosaka summu 85 % apmērā no šādi iegūta rezultāta. Otrkārt, viņš aprēķina individuālo pakāpeniskas priekšlaicīgas pensionēšanās neto darba algu, atskaitot no pakāpeniskas priekšlaicīgas pensionēšanās atalgojuma, kas ir vienāds ar pusi no bruto darba algas par pilnu darba laiku, faktiski maksājamās sociālās apdrošināšanas iemaksas, bet neatskaitot – nosacīti – Vācijas algu nodokli. Piemērojot šādu aprēķina metodi, starpība starp Daimler piemēroto piemaksu, ko tas maksā G. Erny, un summu, kas izriet no šīs aprēķina metodes, veido ikmēneša ienākuma zaudējumu EUR 424,40 apmērā.
52

Otrkārt, interpretācija, atbilstoši kurai jo lielāka ir iespēja, ka nākotnes notikums ietekmēs attiecīgo finanšu instrumentu cenas, jo zemāka ir pieprasītās iespējamības pakāpe, lai ar to saistītā informācija tiktu atzīta par precīza rakstura informāciju, ar to saprotot, ka katrs no abiem Direktīvas 2003/124 1. panta 1. un 2. punktā minētajiem elementiem, proti, informācijas precīzais raksturs un tās spēja ievērojami ietekmēt attiecīgo finanšu instrumentu cenas, ir atkarīga no cita elementa.
84

Saistībā ar tādu situāciju, par kādu ir runa pamattiesvedībā, ir jāatgādina, ka datorprogrammas kopijas lejupēšana no tiesību īpašnieka interneta vietnes uz klienta serveri un izmantošanas licences līguma noslēgšana saistībā ar šo kopiju, kā ir ticis konstatēts šī sprieduma 44. un 48. punktā, veido vienu veselumu, kas kopumā ir jākvalificē kā pārdošana. Ņemot vērā šo nedalāmo saikni starp kopiju, kas atrodas autortiesību īpašnieka interneta vietnē un kura pēc tam ir koriģēta un atjaunināta, no vienas puses, un ar to saistīto izmantošanas licenci, no otras puses, izmantošanas licences tālākpārdošana izraisa “šīs kopijas” tālākpārdošanu Direktīvas 2009/24 4. panta 2. punkta nozīmē un tādējādi uz to, neraugoties uz noteikumu, kas ietverts licences līgumā un izklāstīts šī sprieduma 23. punktā, ir attiecināma izplatīšanas tiesību izsmelšana, kas paredzēta pēdējā minētajā tiesību normā.
34

Turklāt no 2003. gada Pievienošanās akta 2. panta izriet, ka tiesību akti, kurus [Eiropas Savienības] iestādes pieņēmušas pirms pievienošanās, ir saistoši jaunajām dalībvalstīm un ir piemērojami tajās no pievienošanās dienas. Tomēr to piemērošana šo dalībvalstu fiziskām un juridiskām personām ir atkarīga no vispārējiem Savienības tiesību īstenošanas noteikumiem dalībvalstīs, kuri ir noteikti pamatlīgumos, un – jauno dalībvalstu gadījumā – pašā 2003. gada Pievienošanās aktā (iepriekš minētais spriedums lietā Skoma-Lux, 32. punkts).
7

Direktīvas 1999/31 8. pantā ar nosaukumu “Atļaujas nosacījumi” ir noteikts: “Dalībvalstis veic pasākumus, lai: a) kompetentā iestāde poligona turēšanas atļauju izdod tikai tad, ja: i) neskarot 3. panta 4. un 5. punktu, poligona projekts atbilst visām attiecīgajām šīs direktīvas prasībām, tajā skaitā pielikumos noteiktajām; ii) poligona vadība būs tādas fiziskas personas pārziņā, kuras tehniskā kompetence ļauj vadīt poligona darbību; poligona apsaimniekotājiem un darbiniekiem ir iespējas pilnveidoties profesionāli un tehniski un mācīties; iii) poligonu ekspluatē, veicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai novērstu nelaimes gadījumus un ierobežotu to sekas; iv) pieprasījuma iesniedzējs, pamatojoties uz dalībvalstu noteiktu kārtību, pirms poligona ekspluatācijas sākšanas ir devis vai dos atbilstošu garantiju finansiāla nodrošinājuma vai līdzvērtīgā veidā, lai garantētu to saistību izpildi, kas izriet no atļaujas, kura izdota saskaņā ar šo direktīvu, tajā skaitā pēc poligona slēgšanas izpildāmos noteikumus un 13. pantā noteikto slēgšanas procedūru. Minēto vai līdzvērtīgo nodrošinājumu saskaņā ar 13. panta d) punktu tur, cik ilgi vajadzīgs, lai uzturētu poligonu un apsaimniekotu to pēc slēgšanas. Dalībvalstis pēc izvēles var deklarēt, ka šis punkts neattiecas uz inerto atkritumu poligoniem; b) poligona projekts atbilst attiecīgo atkritumu apsaimniekošanas plānam vai plāniem, kas minēti Direktīvas 75/442/EEK 7. pantā; c) pirms poligona ekspluatācijas sākšanas kompetentā iestāde pārbauda poligonu, lai nodrošinātu tā atbilstību attiecīgajiem atļaujas nosacījumiem. Tas nekādā veidā nemazina apsaimniekotāja atbildību saskaņā ar atļaujas nosacījumiem.”
10

Uzskatot, ka, lai izskatītu tajā iesniegto strīdu, ir nepieciešama PVN direktīvas 151. panta 1. punkta c) apakšpunkta interpretācija, Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu: “Vai [PVN direktīvas] 151. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to atbrīvo no nodokļa novecojušu ASV Jūras kara flotes kuģu izjaukšanas pakalpojumu sniegšanu Apvienotajā Karalistē United States Department of Transportation Maritime Administration interesēs vienā vai abos no šādiem gadījumiem: a) ja šis pakalpojums netika sniegts NATO [Ziemeļatlantijas līguma organizācijas] dalībvalsts bruņoto spēku vienībai, kas piedalījās kopējā aizsardzības pasākumā, vai civilajam personālam, kas to pavada; b) ja šis pakalpojums netika sniegts NATO dalībvalsts bruņoto spēku vienībai, kas izvietota vai īslaicīgi uzturas Apvienotajā Karalistē, vai civilajam personālam, kas to pavada?”
—

Kapitalanlagegesellschaft mbH, kura pārstāv Alltri Inka, International Values Series of the DFA Investment Trust Co., Continental Small Co. Series of the DFA Investment Trust Co. un Generali Investments Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH, kura pārstāv AMB Generali Aktien Euroland, vārdā – Y. Robert un S. Lauratet, advokāti,
—

kuru sertifikāti [daļas] pēc turētāju lūguma tieši vai netieši tiek atpirkti vai izpirkti no šo uzņēmumu aktīviem. Pasākumus, ko veic PVKIU, lai nodrošinātu, ka to sertifikātu [daļu] fondu biržas cena būtiski neatšķiras no to tīrās aktīvu vērtības, uzskata par līdzvērtīgiem šādai atpirkšanai vai izpirkšanai.
12

Tiesvedības pamatā esošie fakti pārsūdzētā sprieduma 1.–9. punktā ir izklāstīti šādi: “1. 2006. gada 2. janvārī Aurelio Munjoss Molina [ITSB] iesniedza Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu [..]. 2. Reģistrācijai pieteiktā preču zīme bija vārdisks apzīmējums “R10”. 3. Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums tika publicēts 2006. gada 24. jūlijaBulletin des marques communautaires [Kopienas Preču Zīmju Biļetenā] Nr. 30/2006. 4. 2006. gada 24. oktobrīDL Sports & Marketing Ltda, pamatojoties uz Regulas Nr. 40/94 42. pantu [..], iesniedza iebildumus pret pieteiktās preču zīmes reģistrāciju. Minētie iebildumi balstījās uz nereģistrētu preču zīmi jeb komercdarījumos izmantoto apzīmējumu “R10” un bija vērsti pret visām precēm, ko aptver reģistrācijai pieteiktā preču zīme. [..] 5. 2006. gada 28. novembrī Iebildumu nodaļa noteica DL Sports & Marketing [Ltda] četru mēnešu termiņu līdz 2007. gada 29. martam, lai tostarp pierādītu norādīto agrāko tiesību pastāvēšanu un to spēkā esamību. 2007. gada 29. martāDL Sports & Marketing [Ltda] lūdza pagarināt termiņu, un 2007. gada 8. jūnijā tai tika noteikts termiņa pagarinājums līdz 2007. gada 9. augustam. 2007. gada 24. oktobrī Iebildumu nodaļa konstatēja, ka iebildumu pamatojumam nav iesniegts neviens elements. 6. Ar 2007. gada 31. oktobra vēstuli [Nike] juridiskā padomniece [..] informēja Iebildumu nodaļu, ka saskaņā ar 2007. gada 20. jūnija līgumu DL Sports & Marketing [Ltda] [Nike] ar Nike Inc. starpniecību ir nodevusi īpašuma tiesības uz vairākām preču zīmēm un rūpnieciskā īpašuma tiesības (turpmāk tekstā – “cesijas līgums”). [Nike] juridiskā padomniece norādīja, ka no agrāko tiesību jaunā īpašnieka ir saņēmusi norādījumus turpināt iebildumu procesu, un tādēļ lūdza atļauju piedalīties šajā procesā pārstāvja statusā. 7. 2008. gada 19. februārī Iebildumu nodaļa noraidīja iebildumus, motivējot ar to, ka DL Sports & Marketing [Ltda] noteiktajā termiņā nav pierādījusi agrāko tiesību, uz kurām balstās minētie iebildumi, esamību (turpmāk tekstā – “Iebildumu nodaļas lēmums”). 8. 2008. gada 28. martā [Nike] saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 57.–62. pantu [..] par Iebildumu nodaļas lēmumu iesniedza apelācijas sūdzību ITSB. 9. Ar [apstrīdēto lēmumu] ITSB Apelāciju pirmā padome noraidīja šo apelācijas sūdzību kā nepieņemamu, motivējot ar to, ka [Nike] nav iesniegusi pierādījumu savam lietas dalībnieces statusam iebildumu procesā un attiecīgi tā nav tiesīga iesniegt apelācijas sūdzību par Iebildumu nodaļas lēmumu. Apelāciju padome uzskatīja, ka procesā minētajā instancē [Nike] juridiskā padomniece ne vien nav norādījusi, bet arī nav iesniegusi pierādījumu, ka agrākās tiesības, uz kurām balstās iebildumi, būtu kādas no prasītājai nodotajām preču zīmēm. Tā precizēja, ka apelācijas procesa laikā [Nike] vēl jo vairāk nav varējusi pierādīt, ka viņa ir agrāko tiesību īpašniece. Tādējādi tā uzskatīja, ka cesijas līgums pierāda vienīgi to, ka prasītāja ir ieguvusi vairākas Kopienas preču zīmes, bet ne konkrēti agrākās tiesības, uz kurām tā atsaucas.”
10

Šī dekrētlikuma 5. pantā, kas attiecas uz izdevumu atskaitīšanu izklaides pasākumu un tūrisma veicināšanas jomā, ir noteikts: “Ikgadējai atlīdzībai par koncesiju, kas jāmaksā sabiedrībām koncesionārēm [..], veic atskaitīšanu līdz 1 % apmērā no bruto ieņēmumiem no azartspēlēm par izdevumiem, kas saistīti ar Dekrētlikuma Nr. 422/89 16. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā paredzēto pienākumu izpildi, [..] un šie izdevumi nevar būt mazāki par 3 % no bruto ieņēmumiem no azartspēlēm. 2. Gadījumā, ja iepriekš minētie izdevumi, kurus pieskaita izklaides pasākumu un ēdināšanas neto izmaksām un izdevumiem par reklāmu un mārketingu, pārsniedz summu, kas atbilst 3 % no bruto ieņēmumiem no azartspēlēm, koncesionāriem [..] ir tiesības papildus atskaitīt 50 % no izdevumiem, kuri pārsniedz obligāto minimumu [..], un šis papildu atskaitījums nevar pārsniegt 3 % no bruto ieņēmumiem no azartspēlēm. 3. Póvoa de Varzim azartspēļu zonā šo pēdējo minēto atskaitījumu var piemērot vienīgi bruto ieņēmumu no azartspēlēm pieauguma, attiecībā pret iepriekšējo gadu, gadījumā un tikai 25 % robežās no [šī] pieauguma [..].”
32

Jaunā lēmuma 1. pantā ir noteikts, ka ar šo lēmumu tiek transponēta Direktīva 91/676, bet tā 4. pantā ir noteikts, ka apstrīdētais lēmums ir atcelts. Savukārt jaunā lēmuma 8. pantā ir paredzēts, ka apstrīdētā lēmuma izpildlēmumi tiek paturēti spēkā, līdz to autors tos atceļ. Turklāt šī lēmuma 3. pantā ir paredzēts aizstāt Vides aizsardzības kodeksa R.460. pantu attiecībā uz Ūdens aizsardzības kodeksu ar tādu formulējumu, kas paredz noteiktu lauksaimniecības infrastruktūras objektu it īpaši attiecībā uz kūtsmēslu, fermas putnu mēslu, vircas un šķidrmēslu krātuvju atbilstību. Datumi, līdz kuriem ir jānodrošina atbilstība, ir 2008. gada 31. decembris, 2009. gada 31. decembris vai 2010. gada 31. decembris, t.i., datumi pirms jaunā lēmuma pieņemšanas, un tā tiek noteikta galvenokārt atkarībā no zināmiem slāpekļa ražošanas daudzumiem, it īpaši no ganāmpulkiem. Taču šie izpildes termiņi var tikt pagarināti nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļu gadījumā.
15

Birojs uzskatīja, ka pirms vārdu kombinācijas izvietotā burtu virkne “NAI” esot saīsinājums un sabiedrība to uztverot šādā veidā. Tas izrietot, pirmkārt, no katra no vārdu kombinācijā esošajiem vārdiem pirmo burtu atbilstības burtu virknei “NAI” un, otrkārt, no domuzīmes aiz minētās virknes, kas turklāt vēl pastiprinot priekšstatu par saīsinājumu.
No Direktīvas 2007/64/EK par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū 52. panta 3. punkta, kurā regulētas maksājuma saņēmēja tiesības pieprasīt no maksātāja attiecīgo maksu, formulējuma izriet, ka šī tiesību norma attiecas uz attiecībām starp “maksājuma saņēmēju” un “maksātāju”. No tā izriet, ka minēto tiesību normu piemēro attiecībā uz līgumattiecībām starp mobilā tīkla operatoru kā maksājuma saņēmēju un tā privāto klientu kā maksātāju.

(sal. ar 26. un 28. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)