2

Tiesvedības priekšvēsture pārsūdzētā sprieduma 1.–34. punktā ir apkopota šādi: “[Frucona Košice] stāvokļa novērtējums un mierizlīguma procedūra 1 [..] Frucona Košice a.s. ir saskaņā ar Slovākijas tiesībām dibināta sabiedrība, kura tostarp darbojās alkohola un degvīna ražošanas nozarē. 2 Laikposmā no 2002. gada novembra līdz 2003. gada novembrim [Frucona Košice] tika piešķirti vairāki nodokļu parādu samaksas termiņu pagarinājumi; šos nodokļu parādus veidoja akcīzes nodoklis, kas tai bija jāmaksā. Šie samaksas termiņu pagarinājumi tai tika piešķirti pēc finanšu garantiju sniegšanas par labu vietējai nodokļu iestādei, kurai tā bija piekritīga, proti, Košice IV birojam (turpmāk tekstā – “vietējā nodokļu pārvalde”). 3 2004. gada 25. februārī [Frucona Košice] finansiālu grūtību dēļ, ar kurām tai nācās saskarties, nevarēja samaksāt akcīzes nodokli, kas tai bija jāmaksā 2004. gada janvārī. Pēc grozījumiem tiesību aktos, kas tika izdarīti pēc 2004. gada 1. janvāra, [Frucona Košice] vairs nevarēja saņemt šī akcīzes nodokļa samaksas termiņa pagarinājumu. 4 Līdz ar to [Frucona Košice] zaudēja licenci, kas tai ļāva ražot un pārstrādāt alkoholu un degvīnu. Kopš tā laika ar preču zīmi “Frucona” tā vienīgi izplatīja alkoholu, ko tā bija iepirkusi no O. H. – sabiedrības, kura saskaņā ar vienošanos ar [Frucona Košice] to ražoja ar licenci prasītājas degvīna ražotnēs. 5 [Frucona Košice] bija arī pārmērīgas parādsaistības zákon č. 328/1991 Zb. o konkurze a vyrovnaní (Likums Nr. 328/1991 par bankrotu [likvidāciju ar tiesas nolēmumu] un izlīgumu) izpratnē. 6 2004. gada 8. martā [Frucona Košice] iesniedza Krajský súd v Košiciach (Košices apgabaltiesa (Slovākija)) pieteikumu par izlīguma procedūras uzsākšanu (turpmāk tekstā – “pieteikums par mierizlīgumu”), piedāvājot katram no saviem kreditoriem samaksāt 35 % no summas, kuru tā bija parādā. [Frucona Košice] kopējais parāds bija aptuveni SKK 644,6 miljoni [(aptuveni EUR 21,4 miljoni)], no kuriem aptuveni SKK 640,8 miljoni [(aptuveni EUR 21,3 miljoni)] bija nodokļu parāds. 7. Ar 2004. gada 29. aprīļa lēmumu Krajský súd v Košiciach [(Košices apgabaltiesa)] atļāva uzsākt izlīguma procedūru. 8 2004. gada 9. jūlija mierizlīguma sēdē [Frucona Košice] kreditori, tostarp vietējā nodokļu pārvalde, atbalstīja pieteikumu par mierizlīgumu. Saistībā ar šo mierizlīguma procedūru vietējā nodokļu pārvalde rīkojās kā atsevišķs kreditors, kas ir statuss, ko tā ieguvusi to garantiju dēļ, kuras tai sniegtas [Frucona Košice] maksājamo akcīzes nodokļa maksājumu samaksas termiņu pagarinājuma laikā (skat. iepriekš 2. punktu). 9 [Frucona Košice] apgalvo, ka pirms 2004. gada 9. jūlija tā vietējai nodokļu pārvaldei ir iesniegusi neatkarīgas revīzijas kompānijas izstrādātu audita ziņojumu (turpmāk tekstā – “E ziņojums”), lai minētajai pārvaldei ļautu izvērtēt attiecīgās mierizlīguma un likvidācijas ar tiesas nolēmumu priekšrocības. 10 2004. gada 21. jūnijā Slovākijas Nodokļu administrācija veica pārbaudi uz vietas [Frucona Košice] telpās. Šīs pārbaudes laikā tās finanšu situācija tika noteikta pēc stāvokļa uz 2004. gada 17. jūniju. 11 Ar 2004. gada 14. jūlija lēmumu Krajský súd v Košiciach [(Košices apgabaltiesa)] apstiprināja izlīgumu. Saskaņā ar šo izlīgumu Slovākijas nodokļu iestāžu prasījumi bija jāapmierina 35 % apmērā jeb par summu aptuveni SKK 224,3 miljonu [(aptuveni EUR 7,45 miljoni)] apmērā. 12 Vietējā nodokļu pārvalde 2004. gada 20. oktobra vēstulē turklāt norādīja [Frucona Košice], ka mierizlīguma nosacījumi, saskaņā ar kuriem daļa nodokļu parāda nebija jāatmaksā, ir uzskatāmi par netiešu valsts atbalstu, kam ir vajadzīga Eiropas Kopienu Komisijas atļauja. 13 [Frucona Košice] 2004. gada 17. decembrī vietējai nodokļu pārvaldei tostarp samaksāja summu SKK 224,3 miljonu [(aptuveni EUR 7,45 miljoni)] apmērā, kas atbilst 35 % no tās kopējā nodokļu parāda. Ar 2004. gada 30. decembra lēmumu Krajský súd v Košiciach [(Košices apgabaltiesa)] paziņoja par izlīguma procedūras izbeigšanu. 2006. gada 18. augustāKrajský súd v Košiciach [(Košices apgabaltiesa)] samazināja vietējai nodokļu pārvaldei maksājamo summu līdz SKK 224,1 miljoniem [(aptuveni EUR 7,44 miljoni)]. Administratīvā procedūra 14 2004. gada 15. oktobrī Komisijai tika nosūtīta sūdzība par iespējamu nelikumīgu valsts atbalstu par labu [Frucona Košice]. 15 Ar 2005. gada 4. janvāra vēstuli Slovākijas Republika, atbildot uz Komisijas informācijas pieprasījumu, informēja Komisiju par to, ka [Frucona Košice], iespējams, saņēmusi nelikumīgu valsts atbalstu, un lūdza Komisiju atļaut šo atbalstu kā glābšanas atbalstu, kas piešķirts uzņēmumam, kuram ir grūtības. 16 Pēc tam, kad Komisija bija apkopojusi papildu informāciju, tā ar 2005. gada 5. jūlija vēstuli informēja Slovākijas Republiku par savu lēmumu uzsākt EKL 88. panta 2. punktā paredzēto oficiālo izmeklēšanas procedūru attiecībā uz konkrēto pasākumu. Šis lēmums tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (OV 2005, C 233, 47. lpp.). 17 Slovākijas Republika ar 2005. gada 10. oktobra vēstuli iesniedza Komisijai savus apsvērumus par attiecīgo pasākumu. Tāpat [Frucona Košice] ar 2005. gada 24. oktobra vēstuli iesniedza Komisijai savus apsvērumus par konkrēto pasākumu. Tie Slovākijas Republikai tika nosūtīti, lai ļautu tai reaģēt, ko tā izdarīja ar 2005. gada 16. decembra vēstuli. Sākotnējais lēmums 18 2006. gada 7. jūnijā Komisija pieņēma Lēmumu 2007/254/EK par valsts atbalstu C 25/05 (ex NN 21/05), ko īstenojusi Slovākijas Republika attiecībā uz Frucona Košice (OV 2007, L 112, 14. lpp.; turpmāk tekstā – “sākotnējais lēmums”). Šī lēmuma rezolutīvās daļas 1. pantā ir paredzēts, ka Slovākijas Republikas piešķirtais valsts atbalsts par labu [Frucona Košice] par summu SKK 416515990 [(aptuveni EUR 13900000)] apmērā ir nesaderīgs ar kopējo tirgu, un tā [rezolutīvās daļas] 2. pantā ir uzdots atgūt šo atbalstu. Tiesvedības Vispārējā tiesā un Tiesā 19 2007. gada 12. janvārī [Frucona Košice] cēla Vispārējā tiesā prasību par sākotnējā lēmuma atcelšanu. 20 Vispārējā tiesa ar 2010. gada 7. decembra spriedumu Frucona Košice/Komisija [(T‑11/07, EU:T:2010:498)] šo prasību noraidīja kā nepamatotu. 21 Tiesa, pēc tam kad [Frucona Košice] saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 56. pantu tai iesniedza apelācijas sūdzību, ar 2013. gada 24. janvāra spriedumu Frucona Košice/Komisija [(C‑73/11 P, EU:C:2013:32)] atcēla [2010. gada 7. decembra spriedumu Frucona Košice/Komisija [..] (T‑11/07, EU:T:2010:498)]. Saistībā ar strīda pirmajā instancē izvērtēšanu pēc būtības Tiesa secināja, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo, novērtējot privātā kreditora kritēriju, tā nav ņēmusi vērā likvidācijas ar tiesas nolēmumu procedūras ilgumu vai gadījumā, ja Komisija ir ņēmusi vērā minēto faktoru, tā no tiesību viedokļa nav pietiekami pamatojusi sākotnējo lēmumu. Visbeidzot Tiesa nodeva lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par tajā izvirzītajiem pamatiem, kurus tā nav izskatījusi. 22 Pēc sprieduma[, 2013. gada 24. janvāris, Frucona Košice/Komisija (C‑73/11 P, EU:C:2013:32)], lai novērstu Tiesas konstatētās nepilnības, Komisija 2013. gada 16. oktobrī pieņēma [apstrīdēto] lēmumu, kura [rezolutīvās daļas] 1. pantā ir paredzēts, ka sākotnējais lēmums “ir atcelts”. 23 Vēlāk ar [rīkojumu, 2014. gada 21. marts, Frucona Košice/Komisija (T‑11/07 RENV, nav publicēts, EU:T:2014:173) Vispārējā tiesa nosprieda [konstatēja], ka vairs nav jālemj par prasību atcelt sākotnējo lēmumu. Apstrīdētais lēmums [..] 25 Apstrīdētajā lēmumā Komisija tostarp uzskatīja, ka ir jāizvērtē jautājums par to, vai būtībā, atbalstot pieteikumu par mierizlīgumu un līdz ar to tās parāda atlaidi 65 % apmērā, vietējā nodokļu pārvalde attiecībā uz [Frucona Košice] rīkojās kā privātais kreditors tirgus ekonomikas apstākļos. Tā šajā ziņā precizēja, ka minētās pārvaldes kā [Frucona Košice] kreditora stāvoklis bija neparasti labvēlīgs, jo šī pārvalde atradās juridiski un ekonomiski izdevīgākā situācijā nekā [Frucona Košice] privātie kreditori. Vietējai nodokļu pārvaldei faktiski bija vairāk par 99 % no visiem reģistrētajiem parādiem, un tā bija atsevišķs kreditors, kura prasījumus jebkurā bankrota procedūras laikā varēja apmierināt, izmantojot nodrošināto aktīvu pārdošanu (apstrīdētā lēmuma 80. apsvērums). 26 Pirmkārt, attiecībā uz privātā kreditora kritēriju Komisija turklāt secināja, ka šī kritērija piemērojamība bija atkarīga no tā, vai attiecīgā dalībvalsts piešķir uzņēmumam ekonomiskas priekšrocības citādi, nekā īstenojot valsts varu, un ka gadījumā, ja dalībvalsts administratīvajā procesā atsaucas uz šo kritēriju, tai šaubu gadījumā ir pārliecinoši un ar objektīviem un pārbaudāmiem pierādījumiem jāpierāda, ka īstenotais pasākums izriet no tās kā privāta tirgus dalībnieka statusa. Tā šajā ziņā atsaucas uz 2012. gada 5. jūnija spriedumu Komisija/EDF [(C‑124/10 P, EU:C:2012:318], 81.–85. punkts) (apstrīdētā lēmuma 82. apsvērums). 27 Apstrīdētā lēmuma 83. apsvērumā Komisija norāda: “Īsumā – Slovākijas Republika apgalvo, ka, pēc tās domām, attiecīgais pasākums ir valsts atbalsts. Tā atzina, ka izlīguma laikā jautājums par valsts atbalstu vienkārši netika apsvērts, un pieprasīja apstrīdēto pasākumu uzskatīt par glābšanas atbalstu. Līdz ar to šķiet, ka iepriekš minētās judikatūras prasības šajā gadījumā nav tikušas ievērotas un apstrīdētais pasākums ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.” 28 Otrkārt, pēc tam, kad Komisija apstrīdētā lēmuma 84. apsvērumā norādīja, ka “šajā lietā [Frucona Košice] iebilda, ka attiecīgais pasākums ir uzskatāms par atbalstu, un iesniedza iepriekš minētos dokumentus, tostarp divu revidentu ziņojumus”, tā pārbaudīja, vai Slovākijas Republika attiecībā uz [Frucona Košice] ir rīkojusies kā privātais kreditors. 29 Šajā nolūkā Komisija, pirmkārt, ņemot vērā [Frucona Košice] iesniegtos pierādījumus, salīdzināja izlīguma ar kreditoriem un likvidācijas ar tiesas nolēmumu procedūras (apstrīdētā lēmuma 88.–119. apsvērums), otrkārt, salīdzināja izlīguma ar kreditoriem un nodokļu piedziņas procedūru (apstrīdētā lēmuma 120.–127. apsvērums) un, treškārt, izvērtēja pārējos Slovākijas valsts iestāžu un [Frucona Košice] iesniegtos pierādījumus (apstrīdētā lēmuma 128.–138. apsvērums). Būtībā Komisija uzskatīja, ka gan likvidācijas ar tiesas nolēmumu procedūra, gan nodokļu piedziņas procedūra, vietējās nodokļu pārvaldes ieskatā, bija izdevīgākas alternatīvas par pieteikumu par izlīgumu (apstrīdētā lēmuma 119., 124. un 127. apsvērums). 30 Komisija apstrīdētā lēmuma 139. apsvērumā secināja, ka privātā kreditora kritērijs nav izpildīts un ka Slovākijas Republika ir piešķīrusi [Frucona Košice] priekšrocību, ko tā nebūtu varējusi iegūt tirgus apstākļos. Minētā lēmuma 140. apsvērumā tā secināja, ka parāda norakstīšana, kam vietējā nodokļu pārvalde piekritusi izlīgumā, ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Visbeidzot šī paša lēmuma 182. apsvērumā Komisija secināja, ka [konkrētais] valsts atbalsts nav saderīgs ar iekšējo tirgu. 31 Apstrīdētā lēmuma rezolutīvā daļa ietver piecus pantus. 32 Saskaņā ar [apstrīdētā] lēmuma [rezolutīvās daļas] 1. pantu “[sākotnējais] lēmums [..] ir atcelts” (skat. iepriekš 22. punktu). 33 Saskaņā ar apstrīdētā lēmuma [rezolutīvās daļas] 2. pantu valsts atbalsts SKK 416515990 [(aptuveni EUR 13900000)], ko Slovākijas Republika īstenojusi par labu [Frucona Košice], nav saderīgs ar kopējo tirgu. 34 Apstrīdētā lēmuma [rezolutīvās daļas] 3. pantā Komisija uzdeva Slovākijas Republikai atgūt konkrētā [Frucona Košice] prettiesiski piešķirtā atbalsta summu, kurai pieskaitīti kavējuma procenti.”