35

Pārsūdzētā sprieduma 96.–104. punktā Vispārējā tiesa nosprieda: “96 Šajā ziņā ir jāatgādina, ka akta, pamatojoties uz kuru attiecībā pret kādu vienību ir tikuši pieņemti ierobežojoši pasākumi, tiesiskuma pārbaude attiecas uz tā pamatojumam minēto faktu un apstākļu pārbaudi tāpat kā uz pierādījumu un informācijas, uz kuru šis vērtējums balstīts, pārbaudi. Apstrīdēšanas gadījumā Padomei ir jāiesniedz attiecīgie pierādījumi, lai Savienības tiesa varētu tos izvērtēt (šajā ziņā skat. [..] 2009. gada 14. oktobra spriedumu lietā [T-390/08] Bank Melli Iran/Padome[, Krājums, II-3967. lpp.], 37. un 107. punkts). 97 Līdz ar to pretēji tam, ko ir apgalvojusi Padome, šajā lietā veicamā tiesiskuma pārbaude nav tikai par izvirzīto iemeslu abstraktās “ticamības” izvērtējumu, bet tai ir jāietver arī jautājums par to, vai tie juridiski pietiekami ir pamatoti ar konkrētiem pierādījumiem un informāciju. 98 Padome nevar arī apgalvot, ka tai šādi pierādījumi nav jāsniedz. 99 Šajā ziņā, pirmkārt, Padome apgalvo, ka prasītājiem piemērotie ierobežojošie pasākumi ir [noteikti], pamatojoties uz kādas dalībvalsts priekšlikumu atbilstoši Lēmuma 2010/413 23. panta 2. punktā paredzētajai procedūrai. Tomēr šis apstāklis nekādi neietekmē to, ka apstrīdētie akti ir Padomes pieņemti akti, kurai līdz ar to ir jānodrošina, lai to pieņemšana būtu pamatota, attiecīgā gadījumā lūdzot attiecīgajai dalībvalstij iesniegt tai šim mērķim nepieciešamos pierādījumus un informāciju. 100 Otrkārt, Padome nevar atsaukties uz to, ka attiecīgie pierādījumi ir iegūti no konfidenciāliem avotiem un tādēļ nevar tikt izpausti. Kaut arī šis apstāklis, iespējams, varētu pamatot attiecībā uz šo pierādījumu paziņošanu [Fulmen un F. Mahmoudian] vai to advokātiem noteiktos ierobežojumus, tomēr, ņemot vērā tiesas pārbaudes būtisko nozīmi ierobežojošo pasākumu [noteikšanā], Savienības tiesai ir jābūt pilnvarām pārbaudīt šādu pasākumu tiesiskumu un pamatotību, un nevar tikt celti iebildum[i] saistībā ar Padomes izmantoto pierādījumu un informācijas noslēpumu vai konfidencialitāti (pēc analoģijas skat. [2006. gada 12. decembra] spriedumu lietā [T-228/02 Organisation des Modjahedines du peuple d’Iran/Padome, Krājums, II-4665. lpp.], 155. punkts). Turklāt Padomei nav tiesību pamatot aktu, ar kuru tiek [noteikti] ierobežojoši pasākumi, ar kādas dalībvalsts nosūtīto informāciju vai pierādījumiem, kuri iekļauti lietas materiālos, ja šī dalībvalsts nevēlas atļaut šīs informācijas paziņošanu Savienības tiesai, kuras uzdevums ir pārbaudīt šī lēmuma tiesiskumu (pēc analoģijas skat. Vispārējās tiesas 2008. gada 4. decembra spriedumu lietā T-284/08 People’s Mojahedin Organization of Iran/Padome, Krājums, II-3487. lpp., 73. punkts). 101 Treškārt, Padome kļūdaini apgalvo, ka tai nevar tikt prasīts iesniegt pierādījumus par kādas vienības dalību kodolieroču izplatīšanā, ņemot vērā attiecīgās darbības prettiesisko raksturu. Pirmām kārtām, tas vien, ka tiek ierosināta ierobežojošo pasākumu noteikšana atbilstoši Lēmuma 2010/413 23. panta 2. punktam, paredz, ka attiecīgā gadījumā konkrētās dalībvalsts vai Savienības Augstā pārstāvja ārlietās un drošības politikas jautājumos rīcībā ir pierādījumi vai informācija, kas, toprāt, pierāda, ka attiecīgā vienība ir iesaistīta kodolieroču izplatīšanā. Otrām kārtām, Padomei varbūtēji radušās grūtības, mēģinot pierādīt šo dalību, attiecīgā gadījumā var ietekmēt no tās prasīto pierādījumu apjomu. Šo grūtību dēļ tā turpretī nevar tikt pilnībā atbrīvota no tai pastāvošā pierādīšanas pienākuma. 102 Saistībā ar šī gadījuma novērtēšanu Padome nav iesniegusi nekādus pierādījumus vai informāciju, kas pamatotu apstrīdētajos aktos norādīto iemeslu. Kā tā pati ir atzinusi, tā ir balstījusies vienīgi uz ne ar ko nepamatotiem apgalvojumiem par to, ka Fulmen ir veikusi elektroiekārtu montāžu Qom/Fordoo būvniecībā laikā, kad šā objekta pastāvēšana vēl nebija paziņota atklātībā. 103 Pastāvot šādiem apstākļiem, ir jākonstatē, ka Padome nav pierādījusi, ka Fulmen bija iesaistīta Qom/Fordoo būvniecībā, un līdz ar to ir jāapmierina trešais prasības pamats, neizvērtējot otro argumentu, kuru lietā T‑440/10 ir izvirzījis F. Mahmoudian attiecībā uz viņa statusu Fulmen. 104 Tā kā Padome apstrīdētajos aktos nav norādījusi citus apstākļus, kas pamatotu attiecībā uz Fulmen un F. Mahmoudian noteiktos ierobežojošos pasākumus, šie akti ir jāatceļ tiktāl, ciktāl tie attiecas uz [Fulmen un F. Mahmoudian].”