ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.)

Vai Padomes 1997. gada 9. oktobra Regulas (EK) Nr. 2027/97 par gaisa pārvadātāju atbildību nelaimes gadījumos (1) 2. panta 1. punkta a) un c) apakšpunkts, Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 785/2004 par apdrošināšanas prasībām, kas attiecas uz gaisa pārvadātājiem un gaisa kuģu ekspluatantiem (2), 3. panta c) un g) punkts, kā arī 1999. gada 28. maijā Monreālā parakstītās Konvencijas par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju (3) 1. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka cietušās personas, — kura bija gaisa kuģa, kam bija viena un tā pati izlidošanas un ielidošanas vieta dalībvalstī, pasažiere: — kuru pilots pārvadāja bez atlīdzības, — [kuras] lidojuma mērķis bija no augšas aplūkot nekustamo īpašumu saistībā kopā ar pilotu iecerētu nekustamā īpašuma darījumu un — kura gaisa kuģa nogāšanās dēļ guva miesas bojājumus, prasījumus atlīdzināt kaitējumu ir jāizvērtē tikai saskaņā ar 1999. gada 28. maijā Monreālā parakstītās Konvencijas par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju 17. pantu, un ka valsts tiesību akti nav piemērojami? Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 223/10

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 14. maijā iesniedza Tribunal du travail de Liège (Beļģija) – Abdoulaye Amadou Tall/Centre public d’action sociale de Huy (CPAS de Huy)

(Lieta C-239/14)

2014/C 223/14

Tiesvedības valoda – franču

Iesniedzējtiesa

Tribunal du travail de Liège

Pamatlietas puses

Pieteicējs: Abdoulaye Amadou Tall

Atbildētājs: Centre public d’action sociale de Huy (CPAS de Huy)

Prejudiciālais jautājums

Atbilstoši Loi du 15 décembre 1980 sur l’accès du territoire, le séjour, l’établissement et l’éloignement des étrangers 39/1. pantam, skatot to kopsakarā ar šī paša likuma 39/2. panta 1. punkta trešo daļu, 39/76. pantu, 39/82. panta 4. punkta otrās daļas d) punktu un 57/6/2. pantu, atteikumu izskatīt vairākkārtēju patvēruma pieteikumu var pārsūdzēt vienīgi ar pieteikumu par atcelšanu un par [izpildes] apturēšanu ārkārtējas steidzamības kārtībā. Vai šie pieteikumi, ja tie nav ne pieteikumi administratīvajai tiesai strīdus kārtībā [recours de plein contentieux], ne arī pieteikumi ar apturošu iedarbību, un patvēruma meklētājam to izskatīšanas laikā nav ne uzturēšanās tiesību, ne materiālās palīdzības, ir saderīgi ar prasībām, kas ir ietvertas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā un Padomes 2005. gada 1. decembra Direktīvas 2005/85 par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu (1), 39. pantā, kuros ir paredzētas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību?

(1) OV L 326, 13.12.2005.
1.

atzīt, ka Ungārija, ieviešot un uzturot SZÉP kartes sistēmu, kas reglamentēta 2011. gada 12. aprīļa Dekrētā Nr. 55/2011 un grozījumi kurā izdarīti ar 2011. gada Likumu Nr. CLVI, ir pārkāpusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvu 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū (1), ciktāl: — Dekrēta par SZÉP karti 13. pants, to lasot kopā ar 1993. gada Likuma Nr. XCVI 2. panta 2. punkta d) apakšpunktu, 1997. gada Likuma Nr. CXXXII 2. panta b) punktu un 2006. gada Likuma Nr. IV 1. pantu un 2. panta 1. un 2. punktu, 55. panta 1. un 3. punktu un 64. panta 1. punktu, izslēdz iespēju uzņēmumu filiālēm izsniegt SZÉP karti, un tādējādi ar to ir pārkāpti Direktīvas 2006/123 14. panta 3. punkts un 15. panta 2. punkta b) apakšpunkts; — Dekrēta par SZÉP karti 13. pants, to lasot kopā ar 2006. gada Likuma Nr. IV 1. pantu, 2. panta 1. un 2. punktu, 55. panta 1. un 3. punktu un 64. panta 1. punktu, 1993. gada Likuma Nr. XCVI 2. panta 2. punkta d) apakšpunktu un 1997. gada Likuma Nr. CXXXII 2. panta b) punktu, Dekrēta par SZÉP karti 13. panta a), b) un c) punktā noteikto prasību izpildes [konstatēšanas] mērķiem neatzīst to uzņēmumu koncernu darbību, kuru mātesuzņēmums nav saskaņā ar Ungārijas tiesībām dibināta sabiedrība un kurā ietilpstošie uzņēmumi nav saskaņā ar Ungārijas tiesībām veidotas sabiedrības formā, un tādējādi ar to ir pārkāpti Direktīvas 2006/123 15. panta 1. un 2. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts; — Dekrēta par SZÉP karti 13. pants, to lasot kopā ar 2006. gada Likuma Nr. IV 1. pantu, 2. panta 1. un 2. punktu, 55. panta 1. un 3. punktu un 64. panta 1. punktu, 1993. gada Likuma Nr. XCVI 2. panta 2. punkta d) apakšpunktu un 1997. gada Likuma Nr. CXXXII 2. panta b) punktu, saglabā iespēju bankām un citām kredītiestādēm izsniegt SZÉP karti, jo tikai šīs iestādes spēj izpildīt dekrēta 13. pantā noteiktās prasības, un tādējādi ar to ir pārkāpti Direktīvas 2006/123 15. panta 1. un 2. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts; — Dekrēta par SZÉP karti 13. pants, ciktāl tajā, lai varētu izsniegt SZÉP karti, tiek prasīta dibinājuma esamība Ungārijā, ir pretrunā Direktīvas 2006/123 16. pantam;
1.

Pirmais pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka grupas ietvaros veiktās LCD paneļu piegādes uz apelācijas sūdzības iesniedzējas rūpnīcām Ķīnā un Taivānā ietilpst LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas jomā, tikai tādēļ, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja EEZ teritorijā tirgoja LCD paneļus, kuri bija iestrādāti datoru monitoros attiecīgajās rūpnīcās. Šis pamats ir balstīts uz šādiem argumentiem: a) pārkāpuma konstatēšana apstrīdētajā lēmumā attiecas tikai uz LCD paneļu piegādi EEZ teritorijā neatkarīgi no tā, vai tie tika pārdoti trešajiem uzņēmumiem vai arī piegādāti grupas ietvaros, un nekādi nav nošķirtas piegādes, ko grupas ietvaros veica tādi aizliegtajā vienošanās vertikāli iesaistītie dalībnieki, kuri ar pircēju, kurš ar tiem ir saistīts, veido vienotu uzņēmumu, no piegādēm, ko veikuši dalībnieki, kuri neveido vienotu uzņēmumu. b) Jēdziena “pārveidoto produktu tieša pārdošana EEZ” izmantošana ir pretrunā principam, kas ir sprieduma lietā Europa Carton/Komisija pamatā un saskaņā ar kuru pret grupas ietvaros veiktajām piegādēm ir jābūt tieši tādai pašai attieksmei kā pret pārdošanu trešajiem uzņēmumiem. c) Sprieduma lietā “Kokšķiedras masa I” piemērošanas doktrīnai ir pretrunā LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošana LCD paneļu piegādēm ārpus EEZ teritorijas. d) Jēdziena “pārveidoto produktu tieša pārdošana EEZ” piemērošanas rezultātā no LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas jomas prettiesiski tiek izslēgti darījumi, kas tika veikti saistībā ar LCD paneļiem un tiek ierobežota konkurence EEZ teritorijā, pamatojoties uz argumentāciju, ko Tiesa tieši ir noraidījusi spriedumā lietā Commercial Solvents. e) ES konkurences tiesību eksteritoriālā piemērošana, kas izriet no jēdziena “pārveidoto produktu tieša pārdošana EEZ” izmantošanas, rada risku, ka uzņēmumiem varētu tikt uzlikts dubults sods, kā arī rasties kompetenču konflikts ar citām konkurences iestādēm.
a)

attiecībā uz kuriem eksportētājiem un ražotājiem Ķīnas Tautas Republikā un Vjetnamā, no kuriem prasītāja laikā no 2006. līdz 2011. gadam ir saņēmusi preces, nav spēkā Padomes 2006. gada 5. oktobra Regula (EK) Nr. 1472/2006, ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, un Padomes 2009. gada 22. decembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1294/2009, ar ko pēc termiņa beigu pārskatīšanas, kuru veica saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 2. punktu, uzliek galīgo antidempinga maksājumu, ko piemēro dažu tādu Vjetnamas un Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, un ko attiecina arī uz šā paša ražojuma importu no Makao īpašās pārvaldes apgabala, neatkarīgi no tā, vai ražojumi ir vai nav deklarēti ar izcelsmi Makao īpašās pārvaldes apgabalā?
Trešais pamats. Principa par labticību un lojālu sadarbību līguma izpildē kļūdaina piemērošana. EMA uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu Beļģijas tiesību izvērtējumā attiecībā uz principa par labticību un lojālu sadarbību līguma izpildē piemērošanu. Komisija, īstenojot Dicoems un Cocoon projektus, neesot izpildījusi savus kontroles pienākumus, kas ir paredzēti līgumu vispārīgo noteikumu 11.3.4. pantā, kurā īpaši ir paredzēts Komisijas pienākums nodrošināt projekta pareizu izpildi no zinātniskā, tehnoloģiskā un finanšu viedokļa. Vispārējā tiesa kļūdaini ir uzskatījusi, ka Komisija nav pārkāpusi savu kontroles pienākumu, nedz arī kādu citu konkrētu līguma noteikumu, un ka tā līdz ar to ir pamatoti nekavējoties izbeigusi abus ar Dicoems un Cocoon projektiem saistītos līgumus, noraidot arī lūgumu par no līgumiem izrietošo zaudējumu atlīdzību.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 102/19

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 27. janvārī iesniedza Cour de cassation (Francija) – Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon/Utopia SARL, ar komercnosaukumu Marshall Bioresources

(Lieta C-40/14)

2014/C 102/27

Tiesvedības valoda – franču

Iesniedzējtiesa

Cour de cassation

Pamatlietas puses

Prasītāji: Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon

Atbildētāja: Utopia SARL, ar komercnosaukumu Marshall Bioresources

Prejudiciālie jautājumi

1. Vai īpaši izmantošanai laboratorijā sagatavotu dzīvnieku importētājs var saņemt atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļa, kas šim preču veidam ir paredzēts Padomes 1983. gada 28. marta Regulas (EEK) Nr. 918/83, ar kuru izveido Kopienas sistēmu atbrīvojumiem no muitas nodokļiem (1), 60. pantā, ja pats importētājs nav publisko tiesību vai sabiedriskā labuma iestāde, vai privāta iestāde, kas saņēmusi atļauju, un galvenokārt nodarbojas ar izglītības jautājumiem vai zinātnisku pētniecību, bet kura klienti ir iestādes, kas atbilst šiem nosacījumiem?

2. Vai Kombinētās nomenklatūras vispārējo interpretācijas noteikumu 5.b) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka būri, ko izmanto laboratoriskiem pētījumiem paredzētu dzīvu dzīvnieku pārvadāšanai, ietilpst iepakojuma kategorijā šī noteikuma izpratnē? Apstiprinošas atbildes gadījumā, vai jēdziens “derīgs vairākkārtējai izmantošanai”, kas attiecas uz šādu iepakojumu, ir jāizvērtē vispārīgi vai tikai ņemot vērā atkārtotu izmantošanu Savienības teritorijā?

(1) OV L 105, 1. lpp.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 102/15

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 16. janvārī iesniedza Hof van Beroep te Gent (Beļģija) – Property Development Company NV/Belgische Staat

(Lieta C-16/14)

2014/C 102/20

Tiesvedības valoda – holandiešu

Iesniedzējtiesa

Hof van Beroep te Gent

Pamatlietas puses

Prasītāja: Property Development Company NV

Atbildētāja: Belgische Staat

Prejudiciālais jautājums

Vai procenti par piesaistīto kapitālu, kurus šajā ziņā saskaņā ar Padomes 1978. gada 25. jūlija Ceturtās direktīvas 78/660/EEK (1) 35. panta 4. punktu var iekļaut ražošanas izmaksās, jo tie attiecas uz ražošanas periodu, ir daļa no summas, kurai uzliek nodokli par preču lietošanu Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK (2) 5. panta 6. punkta izpratnē, it īpaši no “pašizmaksas” šīs direktīvas 11. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē un/vai neparedzētiem izdevumiem tās 11. panta A daļas 2. punkta izpratnē?

(1) Padomes 1978. gada 25. jūlija Ceturtā direktīva, kas pamatojas uz Līguma 54. panta 3. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem (OV L 222, 11. lpp.).

(2) Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).
1)

Vai Savienības tiesības, it īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 13. decembra Direktīva 2011/92/ES par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (Direktīva 2011/92) (1), it īpaši tās 11. pants, liedz tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru lēmums, ar kuru tiek konstatēts, ka konkrētam projektam nav jāveic ietekmes uz vidi novērtējums, ir saistošs arī kaimiņiem, kam iepriekšējā konstatēšanas procesā nebija tiesību piedalīties, un tas turpmākajā apstiprināšanas procesā var tikt tiem pretstatīts, arī, ja tiem ir iespēja celt savus iebildumus pret projektu šajā atļaujas piešķiršanas procesā (tas ir, pamatprocesā attiecībā uz to, ka projekta ietekme apdraudēs tās dzīvību, veselību vai īpašumu un nepieļaujami apgrūtinās ar smaku, troksni, dūmiem, putekļiem, vibrāciju vai citā veidā)? Ja uz 1. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde:
2)

Vai Direktīvas 2001/29 5. panta 2. punkta a) apakšpunkts un 5. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir interpretējami tādējādi, ka tie atļauj dalībvalstīm noteikt taisnīgu atlīdzību tiesību īpašniekiem šādā formā: 1) fiksēta atlīdzība, ko maksā ierīču, ar kuru palīdzību var izgatavot aizsargātu darbu kopijas, Kopienas ražotājs, importētājs vai pircējs, šīs ierīces laižot apgrozībā valsts teritorijā, kuras apmērs tiek aprēķināts tikai atkarībā no ātruma, ar kādu kopētājs var izgatavot noteiktu skaitu kopiju minūtē, nepastāvot nekādai citai saiknei ar iespējamo kaitējumu, kas nodarīts tiesību īpašniekiem, un 2) proporcionāla atlīdzība, ko nosaka tikai cena par vienību, kura reizināta ar izgatavoto kopiju skaitu, kas atšķiras atkarībā no tā, vai parādnieks ir sadarbojies, lai iekasētu šo atlīdzību, kas ir jāmaksā fiziskām vai juridiskām personām, kuras izgatavo darbu kopijas, vai attiecīgā gadījumā, ja pirmās minētās ir atbrīvotas no šī pienākuma, tās, kas par atlīdzību vai bez maksas reproducēšanas ierīci nodod citas personas rīcībā. Noliedzošas atbildes gadījumā uz šo jautājumu, kādi ir atbilstoši un saskaņoti kritēriji, kas dalībvalstīm ir jāņem vērā, lai saskaņā ar Savienības tiesībām atlīdzību varētu uzskatīt par taisnīgu un lai starp attiecīgajām personām tiktu nodrošināts taisnīgs līdzsvars?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 344/42

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 12. augustā iesniedza High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) — The Queen on application of Newby Foods Ltd/Food Standards Agency

(Lieta C-453/13)

2013/C 344/72

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Newby Foods Ltd

Atbildētāja: Food Standards Agency

Prejudiciālie jautājumi

1) Vai vārdi “tiek zaudēta vai izmainīta muskuļu šķiedru struktūra” Regulas (EK) Nr. 853/2004 (1) I pielikuma 1.14. punktā nozīmē “jebkādi tiek zaudēta vai izmainīta muskuļu šķiedru struktūra”, kas ir redzams, izmantojot mikroskopijas standartmetodes? (Tie paši vārdi ir arī Regulas (EK) Nr. 999/2001 (2), kas grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1923/2006 (3), 3. panta n) punktā.)

2) Vai gaļas produkts var tikt klasificēts kā gaļas izstrādājums atbilstīgi I pielikuma 1.15 punktam, ja ir zināmā mērā zaudēta vai izmainīta muskuļu šķiedru struktūra, kas ir saredzams, izmantojot mikroskopijas standartmetodes?

3) Ja atbilde uz 1. jautājumu ir noraidoša un uz 2. jautājumu tā ir apstiprinoša, vai muskuļu šķiedru struktūras zaudējumu vai izmaiņu pakāpe, kas ir pietiekama, lai prasītu klasificēt gaļas produktu kā “MAG” atbilstīgi I pielikuma 1.14. punktam, ir tāda pati, kāda tiek prasīta 1.15. punktā svaigas gaļas īpašību iznīcināšanai?

4) Cik lielā apmērā ir jābūt samazinātām svaigas gaļas īpašībām, pirms var teikt, ka tās ir iznīcinātas 1.15. punkta izpratnē?

5) Ja atbilde uz 1. jautājumu ir noraidoša, bet atbilde uz 3. jautājumu arī ir noraidoša: a) Kāda apmēra izmaiņas muskuļu šķiedru struktūrā tiek prasītas, lai attiecīgo produktu klasificētu kā MAG? b) Kādus kritērijus būtu jāizmanto valsts tiesai, nosakot, vai gaļas muskuļu šķiedru struktūra ir tikusi izmainīta šādā apmērā?

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 853/2004, ar ko nosaka īpašus higiēnas noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes pārtiku (OV L 139, 55. lpp.)

(2) Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Regula (EK) Nr. 999/2001, ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai (OV L 147, 1. lpp.)

(3) Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1923/2006, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 999/2001, ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai (OV L 404, 30.12.2006., 1. lpp.)
—

līdz ar to, ja tiesvedības stadija to ļauj, galīgā veidā apmierināt prasību pirmajā instancē, a) atceļot Eurlex veiktos pasākumus — kuru saturs un datums apelācijas sūdzības iesniedzējai nav zināmi — jautājumā par publiskā iepirkuma līguma ar nosaukumu “EuropeAid/131516/D/SER/XK — Atbalsts helikopteru veidā Eulex misijai Kosovā (PROC/272/11)” slēgšanas tiesību piešķiršanu sabiedrībai Starlite Aviation Operations, par ko Eurlex paziņoja 2012. gada 29. marta vēstulē, kā arī atceļot visus iepriekšējus, izrietošos un/vai katrā ziņā saistītos tiesību aktus, un it īpaši, vajadzības gadījumā, 2012. gada 17. aprīļa paziņojumu 2012-DAS-0392, ar kuru Eurlex atteica apelācijas sūdzības iesniedzējai piekļuvi uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā lietas materiāliem, kas tika lūgta 2012. gada 2. aprīlī; b) piespriežot Eurlex atlīdzināt zaudējumus (natūrā vai naudas izteiksmē) apelācijas sūdzības iesniedzējai prasības pieteikuma, kas iesniegts Vispārējā tiesā, 37. un nākamajos punktos minētajā apmērā; c) piespriežot Eurlex atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;
1.A

Vai Savienības tiesības, it īpaši LESD 45. pants un Regulas Nr. 1612/68 (1) 7. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neļauj ES dalībvalstij Nīderlandei pilngadīgam bērnam, kurš ir Beļģijā dzīvojoša un daļēji Nīderlandē, daļēji Beļģijā strādājoša pārrobežu darba ņēmēja, kuram ir Nīderlandes pilsonība, apgādībā, tiesības uz studiju finansējumu izglītībai ārpus ES no brīža, kad pārrobežu nodarbinātība ir izbeigta un darba ņēmējs strādā vairs tikai Beļģijā, liegt tādēļ, ka bērns neatbilst nosacījumam, ka vismaz trīs gadus no pēdējiem sešiem gadiem pirms reģistrācijas attiecīgajā izglītības iestādē viņš ir dzīvojis Nīderlandē?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 260/28

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. jūnijā iesniedza Supreme Court of the United Kingdom — Public Relations Consultants Association Ltd/The Newspaper Licensing Agency Ltd u.c.

(Lieta C-360/13)

2013/C 260/50

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Supreme Court of the United Kingdom

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Public Relations Consultants Association Ltd

Atbildētāji: The Newspaper Licensing Agency Ltd u.c.

Prejudiciālie jautājumi

Apstākļos, kad:

i) galalietotājs apskata tīmekļa vietni, neveicot lejuplādēšanu, drukāšanu vai citas darbības, lai izveidotu tās kopiju;

ii) šīs tīmekļa vietnes kopijas tiek automātiski izveidotas uz ekrāna un interneta “cache” [kešatmiņā] galalietotāja datora cietajā diskā;

iii) šo kopiju izveidošana ir neaizstājama tehnoloģiskajiem procesiem, kas īstenojami pareizā un efektīvā interneta pārlūkošanas procesā;

iv) ekrāna kopija paliek uz ekrāna līdz brīdim, kad galalietotājs pamet attiecīgo tīmekļa vietni, tad tā tiek automātiski izdzēsta, atbilstoši datora parastajai darbībai;

v) keša kopija paliek kešatmiņā līdz brīdim, kad to pārklāj cits materiāls, kad galalietotājs apskata turpmākas tīmekļa vietnes, tad tā tiek automātiski izdzēsta datora normālas darbības gaitā; un

vi) kopijas netiek uzglabātas ilgāk kā ilgst iepriekš iv) un v) punktā minētie parastie procesi, kas saistās ar interneta izmantošanu;

Vai šādas kopijas ir i) pagaidu, ii) īslaicīgas vai papildu; iii) neatņemamas un būtiskas tehnoloģiska procesa daļas Direktīvas 2001/29/EK (1) 5. panta 1. punkta izpratnē?

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā, OV L 167, 10. lpp.
2)

Vai no Savienības tiesībām un Eiropas Savienības Tiesas judikatūras izrietošā tiesas pienākuma liegt atskaitīt nodokli izvairīšanās no nodokļiem gadījumā ir secināms arī valsts tiesas pienākums pēc savas ierosmes konstatēt izvairīšanās no nodokļiem faktu, pamatojoties uz pamatlietas apstākļiem, kad tā — ievērojot valsts tiesas pienākumu izlemt lietu saskaņā ar valsts tiesībām, ievērot aizliegumu pasliktināt prasītājas stāvokli un ievērot efektīvas tiesību aizsardzības un tiesiskās drošības principus, kā arī pēc savas ierosmes piemērot atbilstošās tiesību normas — akceptē pirmo reizi tiesā izvirzītus faktus un akceptē visus pierādījumus, tostarp tādus, kas attiecas uz šķietamiem darījumiem, neīstiem dokumentiem un dokumentiem ar nepareizu saturu?
1)

Vai Regulas Nr. 2913/92 (1) 70. panta 1. punkta pirmo daļu var interpretēt tā, ka vienā deklarācijā iekļauto preču daļas pārbaudes rezultātus var attiecināt uz iepriekš citās deklarācijās iekļautajām precēm, kurām nav veikta preču daļas pārbaude, bet kuras deklarētas ar to pašu Kombinētās nomenklatūras kodu, saņemtas no viena ražotāja, saskaņā ar ražotāja sertifikātos norādīto preces informāciju par preces nosaukumu un sastāvu ir identiskas ar precēm, kas iekļautas deklarācijā, no kuras ņemtas preces daļējai pārbaudei? citiem vārdiem Vai Regulas Nr. 2913/92 70. panta 1. punkta pirmās daļas izpratnē jēdziens “deklarācija” aptver arī deklarācijas, no kurām nav ņemti preču paraugi pārbaudei, bet kurās ir deklarētās identiskas preces (preces deklarētas ar to pašu Kombinētās nomenklatūras kodu, saņemtas no viena ražotāja, ražotāja sertifikātos norādīts tāds pats preces nosaukums un sastāvs)?
—

atcelt Vispārējās tiesas ceturtās palātas 2012. gada 11. septembra spriedumu lietā T-565/08 Corsica Ferries France/Komisija, ciktāl ar to atcelta Komisijas 2008. gada 8. jūlija Lēmuma 2009/611/EK par pasākumiem C 58/02 (ex N 118/02), ko Francija veikusi par labu Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (SNCM) (1), 1. panta otrā un trešā daļa;
3)

Vai direktīvas I pielikuma 14. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai uzskatītu, ka pārdošanas veicināšanas piramīdveida shēma ir maldinoša komercprakse, svarīgi ir vienīgi tas, ka jau reģistrētam patērētājam tiek izmaksāta kompensācija, kas izriet galvenokārt no citu patērētāju iekļaušanas shēmā, nevis no produktu pārdošanas vai lietošanas, vai arī vienlīdz svarīgs ir arī apmērs, kādā šo kompensāciju, ko izmaksā shēmas dalībniekiem par citu patērētāju iekļaušanu shēmā, finansē no jauno dalībnieku iemaksām? Ja tā, vai kompensācijai, ko izmaksā pārdošanas veicināšanas piramīdveida shēmas jau reģistrētiem dalībniekiem, ir jābūt pilnībā vai lielā mērā finansētai no jaunu šai shēmai nesen pievienojušos dalībnieku iemaksām?
2)

Vai Direktīvas 96/71/EK 3. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunktā minētais jēdziens “minimālās algas likmes” ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā valsts tiesību akti vai prakse, saskaņā ar kuriem darba devēja maksājumi nav jāuzskata par minimālās darba algas elementu un līdz ar to nav jāieskaita minimālās darba algas samaksas saistības izpildē, ja darba devējs uz darba koplīguma pamata samaksā šos maksājumus, — kuri saskaņā ar darba koplīguma pušu un valsts likumdevēja gribu ir paredzēti, lai kalpotu darba ņēmēju uzkrājumu veidošanai, un šim mērķim — darba devēja ikmēneša maksājumi darba ņēmējam tiek ilgtermiņā ieguldīti, piemēram, kā iemaksa krājkontā, kā iemaksas dzīvojamās ēkas celtniecībai vai iegādei vai kā iemaksa uzkrājošajai dzīvības apdrošināšanai, un — tiek sekmēti ar valsts dotācijām un nodokļu atvieglojumiem, un — šīs iemaksas darba ņēmēja rīcībā var būt tikai pēc vairāku gadu termiņa, un — iemaksu apmērs kā ikmēneša nemainīga summa ir atkarīga vienīgi no nolīgtā darba laika, nevis no atlīdzības par darbu (“uzkrājumus veicinoši maksājumi”)?