ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
60.

Tā kā ir konstatēts un netiek apšaubīts, ka maksātnespējīgā darba devēja uzņēmējdarbības veikšanas vieta atradās Grieķijā, var tikt apgalvots, kā to ir atzinusi Dioikitiko Efeteio Athinon, ka Grieķija bija atbildīga par to, lai darba devējs izpildītu pienākumu, kas ir jāizpilda ikvienam darba devējam, kurš ir reģistrēts vai veic uzņēmējdarbību Grieķijā, tostarp pienākumu piedalīties iestādes, kas dod galvojumu, finansēšanā. Šā pienākuma neizpilde nedrīkst izvērsties par kaitējumu darbiniekiem, kurus skar darba devēja maksātnespēja un kuru aizsardzība saskaņā ar direktīvas 5. panta c) apakšpunktu ir jānodrošina iestādei, kas dod galvojumu, “neatkarīgi no tā, vai ir izpildīti pienākumi piedalīties [tās] finansēšanā”. Tādējādi noteikti nav jāpastāv atbilstībai starp tiesībām uz atlīdzinājumu un iemaksu pienākuma izpildi, jo minētās tiesības ir atkarīgas tikai no tā, vai ir izpildīts Direktīvas 80/987 1. panta 1. punktā paredzētais nosacījums, proti, vai pastāv darbinieku prasījumi pret darba devējiem, kas atzīti par maksātnespējīgiem, kuri izriet no darba līgumiem.
21.

Pēc ēkas nodošanas Oudeland no 2004. gada 1. jūnija to iznomāja. Attiecībā uz daļu no ēkas (kas saskaņā ar Nīderlandes karalistes sniegto informāciju atbilda 12,5 % no kopējās ēkas platības) Oudeland kopā ar nomniekiem izvēlējās neizmantot atbrīvojumu no PVN, kas attiecas uz nekustamā īpašuma iznomāšanu ( 8 ). Pārējā ēkas daļa (87,5 % apmērā no ēkas kopējās platības) tika iznomāta, par to saņemot atbrīvojumu no PVN.
71.

No lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka atbildētāja pamatlietā iesniedzējtiesā kā vienu no iespējamajiem pamatojumiem izvirzīja nepieciešamību saglabāt Zviedrijas pensiju sistēmu. Tomēr no Savienības tiesību viedokļa problēma izriet nevis no Zviedrijas pensiju sistēmas, un pat ne no pensiju fondu rezidentu nodokļu sistēmas, bet no tā, ka nodokļi pensiju fondiem nerezidentiem tiek uzlikti mazāk labvēlīgi. Tomēr, lai likvidētu šo nelabvēlīgo situāciju, manuprāt, nav jāatsakās no Zviedrijas sistēmas, kas attiecas uz pensiju fondiem rezidentiem, bet galvenokārt daļēji ir jāatsakās no nodokļu ienākumiem no dividendēm, ko saņem nerezidenti fondi.
15.

2006. gada 5. oktobrī un 14. novembrī uzņēmumu ienākuma nodokļu administrācijas PVN nodaļa pārbaudīja sabiedrības Les Jardins de Jouvence grāmatvedību, lai piemērotu PVN tiesību aktus laikposmā no 2004. gada 30. augusta līdz 2006. gada 30. septembrim. 2007. gada 25. janvārī tā sagatavoja protokolu, norādot, ka, pēc tās domām, sabiedrība ir atbrīvota no PVN un ka visas sociālā servisa mājokļu veiktās darbības ir atbrīvotas no PVN saskaņā ar PVN kodeksa 44. panta 2. punta 2. apakšpunktu redakcijā, kas bija spēkā līdz 2005. gada 21. jūlijam. Šī administrācija no tā secināja, ka no nodokļa atbrīvotais nodokļu maksātājs nevar atgūt nodokli saistībā ar būvniecību, ar paredzētajam nolūkam veikto ēku iegādi, kā arī ar visiem tā izdevumiem. Tāpēc tā uzskatīja, ka minētajai sabiedrībai ir jāatlīdzina Beļģijas valstij summa EUR 663437,25 apmērā, kas atbilst nodokļa summai, kas tikusi nepareizi atskaitīta, pamatojoties uz tās nodokļu deklarācijām.
52.

Otrkārt, attiecībā uz atbrīvojumu no nodokļa saistībā ar darījumiem, kas attiecas uz pašu valūtu, pastāv speciālāks priekšraksts, proti, PVN direktīvas 135. panta 1. punkta e) apakšpunktā ietvertais atbrīvojums no nodokļa, kura piemērojamība tika pārbaudīta iepriekšējā sadaļā. Taču, ja Tiesa konstatētu, ka uz darījumiem, kas tieši attiecas uz tādu virtuālu valūtu kā Bitcoins, neattiecas šis speciālākais priekšraksts, jo atbrīvotai no nodokļa ir jābūt tikai likumīgu maksāšanas līdzekļu maiņai, un ja tā vietā tiktu plaši interpretēts cits atbrīvojums no nodokļa, netiktu ņemts vērā šāds likumdevēja lēmums. Darījumi, kas tieši attiecas uz valūtām, ir atbrīvoti no nodokļa saskaņā ar šajā gadījumā PVN direktīvas 135. panta 1. punkta e) apakšpunktā ietverto speciālo priekšrakstu, ja vien ir izpildīti tā nosacījumi vai ja tie jau nav atbrīvoti no nodokļa. Pretējā gadījumā šajā atbrīvojumā no nodokļa noteiktajiem nosacījumiem, galu galā, nebūtu nozīmes.
12.

Sākot no 1993. gada 1. maija sabiedrība Transportes Aéreos Portugueses (turpmāk tekstā – “TAP”), kas bija galvenā AIA akcionāre, sāka veikt daļu no lidojumiem, kurus bija apņēmusies veikt AIA laikposmā no 1993. gada 1. maija līdz 31. oktobrim. TAP arī veica konkrētu skaitu čarterreisu tirgū, kurā līdz tam tā nebija darbojusies, jo šos maršrutus agrāk apkalpoja AIA. Šim nolūkam TAP izmantoja daļu no aprīkojuma, kuru savā darbībā bija izmantojusi AIA, it īpaši četras lidmašīnas. TAP arī apņēmās maksāt nomas maksu saskaņā ar līzinga un ar tiem saistītiem līgumiem un pārņēma AIA biroja aprīkojumu, kuru tā izmantoja savās telpās Lisabonā (Portugāle) un Faro (Portugāle), kā arī citu materiālu īpašumu. Turklāt TAP pieņēma darbā dažus bijušos AIA darbiniekus.
5.

Direktīvas 89/665 1. pantā “Darbības joma un pārskatīšanas procedūru pieejamība”, tā redakcijā ar grozījumiem, ir paredzēts: “1. Šo direktīvu piemēro līgumiem, kas minēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2004/18/EK (2004. gada 31. marts) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu, piegādes valsts [publiskā iepirkuma] līgumu un pakalpojumu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras [ ( 3 )], izņemot gadījumus, kad šādi līgumi ir izslēgti no minētās direktīvas piemērošanas jomas saskaņā ar tās 10. līdz 18. pantu. Šīs direktīvas nozīmē līgumi ietver valsts [publiskā iepirkuma] līgumus, pamatnolīgumus, valsts [publiskā iepirkuma] būvdarbu koncesijas un dinamiskas iepirkuma sistēmas. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka attiecībā uz līgumiem, uz ko attiecas Direktīva 2004/18/EK, līgumslēdzēju iestāžu lēmumus var efektīvi un, jo īpaši, iespējami ātri pārskatīt saskaņā ar šīs direktīvas 2. līdz 2.f pantā izklāstītajiem nosacījumiem, pamatojoties uz to, ka ar šādiem lēmumiem ir pārkāpti Kopienas tiesību akti publiskā iepirkuma jomā vai attiecīgās valsts noteikumi, ar ko transponē minētos tiesību aktus. 2. Dalībvalstis nodrošina to, ka starp uzņēmumiem, kuri norāda uz kaitējumu, kas nodarīts saistībā ar līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, nav diskriminācijas tādēļ, ka šajā direktīvā ir nošķirti attiecīgo valstu noteikumi, ar ko īsteno Kopienas tiesību aktus, no citiem attiecīgo valstu noteikumiem. 3. Dalībvalstis nodrošina to, ka saskaņā ar sīki izstrādātiem noteikumiem, ko dalībvalstis var pieņemt, pārskatīšanas procedūras ir pieejamas vismaz ikvienai personai, kura ir vai ir bijusi ieinteresēta iegūt konkrēta līguma slēgšanas tiesības un kurai ar varbūtējo pārkāpumu ir vai var tikt nodarīts kaitējums.”
30.

Tomēr, ņemot vērā šīs darbības nozīmīgumu un finansiālo priekšrocību, kas varētu rasties operatoriem, ja tie nepaziņo par visām savām emisijām, ES tiesību aktos ir nolemts, ka iestādes uz operatoru iesniegtajiem ziņojumiem nevar paļauties automātiski, un vispirms attiecībā uz tiem ir jāveic īpašas pārbaudes. Saskaņā ar direktīvas 15. panta pirmo ievilkumu un tās V pielikumu pārbaudītājs ir “neatkarīgs no operatora un veic savu darbu labi un profesionāli”, un ir atbilstoši kvalificēts uzdevuma veikšanai. Viņš ņem vērā operatoru iesniegtos ziņojumus un monitoringa sistēmas iepriekšējā gadā, lai it īpaši pārbaudītu to “ticamību un precizitāti”.
29.

Lai arī minētajā apsvērumā nav tieši minēts, ka Direktīvas 94/19 I pielikumā ietvertais noguldījumu un noguldītāju saraksts ir ierobežots, tomēr no tā, ka noguldījumiem un noguldītājiem ir jābūt īpaši uzskaitītiem, ir jāsecina, ka, ja dalībvalstis izvēlas garantijas nepiemērot dažām noguldījumu un noguldītāju kategorijām, tām savās tiesībās ir jānorāda noguldījumu un noguldītāju kategorijas, kurām izslēgšana ir piemērojama izsmeļoši ( 14 ). Tas, ka izņēmumu uzskaitījumam ir jābūt izsmeļošam valsts tiesību aktos, ar kuriem transponēta Direktīva 94/19, manuprāt, arī nepārprotami runā par labu interpretācijai, saskaņā ar kuru dalībvalstis nevar ne atkāpties no to noguldījumu un noguldītāju saraksta, attiecībā uz kuriem direktīvā ir paredzēta iespēja neattiecināt garantijas, ne paplašināt to personu loku, uz kurām attiecas šis izņēmums.
26.

Iesniedzējtiesa bez tam vaicā, vai konstatējama to darbinieču diskriminācija attiecībā uz tiesībām uz grūtniecības un dzemdību pabalstu, kurām, līdzīgi kā Rosselle kundzei, piedzimst bērns pēc neaktīva darbinieka statusa iegūšanas personīgu iemeslu dēļ un kuras sāk strādāt kā algotas darbinieces, salīdzinot ar tām ierēdnēm, kurām piedzimst bērns pēc atlaišanas vai atkāpšanās no amata. Iesniegtie rakstveida materiāli skar arī jautājumu par to, vai pret personu C. Rosselle situācijā jāizturas tāpat kā pret ierēdni, kurai piedzimst bērns, bet tā saglabā savu “aktīvo” ierēdnes statusu. Tomēr uzskatu, ka iesniedzējtiesa faktiski vēlas noskaidrot, vai atteikums C. Rosselle piešķirt grūtniecības un dzemdību pabalstu ir saistīts ar diskrimināciju dzimuma dēļ un tādēļ aizliegts saskaņā ar Vienlīdzīgas attieksmes direktīvu.
32.

Pirmās instances tiesa (Finanšu palāta) uzdod Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Vai apstrīdētā regula ir spēkā neesoša, ciktāl ar to tiek pārkāpts pamatregulas 2. panta 7. punkta b) apakšpunkts un 9. panta 5. punkts, jo Komisija neveica Ķīnas un Vjetnamas eksportētāju ražotāju, kas netika atlasīti saskaņā ar pamatregulas 17. pantu, prasīto TER [tirgus ekonomikas režīma] un individuālo noteikumu vērtējumu? 2) Vai apstrīdētā regula ir spēkā neesoša, ciktāl ar to tiek pārkāpts pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkts, jo Komisija trīs mēnešu laikā no brīža, kad tika uzsākta izmeklēšana, neizvērtēja TER, kā to bija prasījuši saskaņā ar pamatregulas 17. pantu paraugu izlasē neiesaistītie Ķīnas un Vjetnamas eksportētāji ražotāji? 3) Vai apstrīdētā regula ir spēkā neesoša, ciktāl ar to tiek pārkāpts pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkts, jo Komisija trīs mēnešu laikā no brīža, kad tika uzsākta izmeklēšana, neizvērtēja TER piemērošanu, kā to bija prasījuši saskaņā ar pamatregulas 17. pantu paraugu izlasē iesaistītie Ķīnas un Vjetnamas eksportētāji ražotāji? 4) Vai apstrīdētā regula ir spēkā neesoša, ciktāl ar to tiek pārkāpts pamatregulas 3. pants, 4. panta 1. punkts, 5. panta 4. punkts un 17. pants, jo nesadarbojās pietiekams skaits Kopienas ražotāju, lai Komisija varētu veikt pareizu pastāvošo zaudējumu novērtējumu un tādējādi pastāvošo cēloņsakarību izvērtējumu? 5) Vai apstrīdētā regula ir spēkā neesoša, ciktāl ar to tiek pārkāpts pamatregulas 3. panta 2. punkts un EKL 253. pants, jo no pierādījumiem izmeklēšanas materiālos ir redzams, ka Kopienas ražošanas nozarei nodarītie zaudējumi tika novērtēti, izmantojot ievērojami neprecīzu informāciju, un, ņemot vērā to, ka regulā nav ietverts skaidrojums, kāpēc šie pierādījumi netika ņemti vērā? 6) Vai apstrīdētā regula ir spēkā neesoša, ciktāl ar to tiek pārkāpts pamatregulas 3. panta 7. punkts, jo tajā netika atbilstoši nodalīta un identificēta citu faktoru, kas var radīt zaudējumus, ietekme no ietekmes, ko radītu iespējamais imports par dempinga cenām? 7) Cik lielā mērā dalībvalsts tiesas var balstīties uz Tiesas veikto apstrīdētās regulas interpretāciju spriedumos Brosmann Footwear (HK) u.c./Padome (C‑249/10 P, EU:C:2012:53), kā arī Zhejiang Aokang Shoes/Padome (C‑247/10 P, EU:C:2012:710), lai lemtu, ka maksājumi nebija pēc likuma maksājamas Muitas kodeksa 236. panta izpratnē sabiedrībām, kuras, tāpat kā apelācijas sūdzības iesniedzēji lietās, kurās tika taisīti šie spriedumi, paraugu izlasē netika atlasītas, bet kuru iesniegtie pieprasījumi par TER un individuālajiem noteikumiem netika izvērtēti?”
72.

No minētā izriet, ka nodokļa samaksas un piedziņas termiņu var noteikt shematiski, nepārkāpjot samērīguma principu. Tā kā Tiesa izceļošanas nodokļu tūlītēju piedziņu ir noraidījusi, pamatojoties uz nodokļu maksātāja naudas plūsmas neērtībām, ir skaidrs, ka šim termiņam ir jābūt pietiekami ilgam, lai mazinātu šīs problēmas ietekmi. No otras puses, termiņam ir jāatbilst tādai uzņēmējdarbības un uzņēmuma ienākuma nodokļa sistēmas ekonomiskai un tiesiskai īstenībai, kādi ir noteikumi par nodokļu pārskatu un to pamatojošo dokumentu saglabāšanu.
131.

Atgādināšu, ka spriedumā Elf Aquitaine/Komisija (C‑521/09 P, EU:C:2011:620) Tiesa it īpaši uzsvēra, ka, runājot it īpaši par Komisijas lēmumu, kurš attiecībā uz dažiem adresātiem balstīts tikai un vienīgi uz izšķirošas ietekmes faktiskas izmantošanas prezumpciju, jākonstatē, ka Komisijai – lai šo prezumpciju faktiski nepadarītu neatspēkojamu – katrā ziņā šiem adresātiem atbilstoši ir jāizklāsta iemesli, uz kuriem pamatojoties minētie faktiskie un tiesiskie apstākļi nav bijuši pietiekami, lai atspēkotu minēto prezumpciju. Komisijas pienākums pamatot savus lēmumus šajā jautājumā it īpaši izriet no minētās prezumpcijas atspēkojamības, un to var atspēkot, ieinteresētajām personām iesniedzot pierādījumu par starp attiecīgiem uzņēmumiem pastāvošām ekonomiskām, organizatoriskām un juridiskām saitēm (minētā sprieduma 153. punkts).
119.

Šajā lietā un, it īpaši ņemot vērā tiesas sēdē sniegtos apsvērumus, Beļģijas valdība raksturoja procesu, kas, manuprāt, faktiski ir grūti īstenojams steidzamā un nopietnā situācijā un ir grūti pieejams migrantiem, kuriem tas ir domāts ( 45 ). Proti, tiesību aizsardzības līdzekļa efektivitāte ir jāvērtē katrā atsevišķā gadījumā un ņemot vērā kontekstu, uz kādu tas attiecas. Tomēr ir jāņem vērā iespējamais migrantu psiholoģiskais vājums un grūtības, kādas viņiem var rasties viņu valodas [zināšanu] dēļ, piemēram, lai uzzinātu, kādas procedūras ir jāuzsāk pirms viņu izraidīšanas no valsts, tāpēc daudzi no viņiem šajā posmā nevar saņemt tiesisko palīdzību.
82.

Attiecībā uz pamatlietu apstākļiem es atgādinu, ka uz C. E. Franzen, H. D. Giesen laulāto un F. van den Berg saskaņā ar Regulu Nr. 1408/71 sociālā nodrošinājuma jomā attiecas nodarbinātības valsts tiesību akti. No Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem izriet, ka viņiem strīdīgajos laikposmos obligātā kārtā ir piemērota tikai Vācijas sistēma apdrošināšanai pret nelaimes gadījumiem darbā bez piekļuves kādai citai sociālā nodrošinājuma jomai, kā rezultātā saskaņā ar Nīderlandes tiesību aktiem viņi zaudēja iespēju viņiem piemērot viņu dzīvesvietas dalībvalsts sociālo nodrošinājumu. No tā tātad izriet, ka ieinteresētās personas pamatlietās zaudēja sociālo aizsardzību, ko viņām nodrošināja viņu dzīvesvietas valsts, neiegūstot to no nodarbinātības valsts. Tātad patiesībā ierobežoto darba stundu un nelielo ienākumu dēļ uz tām neattiecās nedz nodarbinātības valsts sociālās apdrošināšanas sistēma, ne arī dzīves vietas valsts sociālā aizsardzība, jo uz viņām attiecās citas dalībvalsts tiesību akti. Līdz ar toC. E. Franzen zaudēja ģimenes pabalstus, savukārt attiecīgi F. van den Berg un H. D. Giesen vecuma pensija un partnera pabalsts tika samazināti līdz summām, kuras bija mazākas par tām, kas atbilst viņu nodarbinātības kopējam ilgumam, pamatojot ar to, ka nodarbinātības laikposmi viņu dzīvesvietas valstī nav tikuši ieskaitīti nodarbinātības laikposmos nodarbinātības dalībvalstī.
29.

Savos rakstveida apsvērumos U. Wree apgalvo, ka necaurlaidīgais slānis pats par sevi atrodas virs gāzes izvadīšanas slāņa un kompensācijas slāņa. U. Wree apgalvo, ka tas sastāv no diviem elementiem, proti, minerālu slāņa un ģeomembrānas. Atkritumu poligona zemākajā zonā minerālu slānis sastāv no Trisoplast, kas ir smilšu, bentonīta un polimēru maisījums. Atkritumu poligona augšējā zonā minerālu slānis ir veidots no 50 centimetru biezas māla kārtas.
1.

Ar šo prasību tiek sākts jauns posms samilzušajā strīdā starp Apvienoto Karalisti un Eiropas Savienības Padomi par to, kāds juridiskais pamats ir jāizmanto, ja Eiropas Savienība atbilstoši ar trešo valsti noslēgtam Asociācijas nolīgumam iesaistīsies tādu noteikumu pieņemšanā, kuriem ir jānāk par labu, no vienas puses, trešo valstu valstspiederīgajiem, bet, no otras puses, arī Savienības pilsoņiem.
30.

Otrs būtisks Direktīvas 85/374 13. panta regulējuma attiecībā uz īpašu atbildības sistēmu elements ir apgalvojums, ka runa ir par sistēmu, “kas pastāv laikā, kad paziņota šī direktīva”. Šī atruna attiecas tikai uz šo īpašo sistēmu, nevis uz līgumiskās vai ārpuslīgumiskās atbildības sistēmu, kas arī ir minēta 13. pantā. Tas nozīmē, ka tiesības, kas izriet no līgumiskās vai ārpuslīgumiskās atbildības sistēmas, paliek nemainīgas neatkarīgi no tā, vai šī sistēma pastāv pirms vai pēc direktīvas paziņošanas. Šīs sistēmas – pamatojoties uz citiem atbildības principiem neatkarīgi no vainas – neietilpst direktīvas piemērošanas jomā, ar ko ir izveidota atbildības neatkarīgi no vainas sistēma ( 18 ). Tomēr tiesības, kas izriet no īpašās atbildības sistēmas – pamatotas uz atbildības neatkarīgi no vainas principu, līdzīgi kā direktīvā noteikta sistēma, – paliek nemainīgas tikai ar nosacījumu, ka šī sistēma ir senāka par direktīvu. Šāds risinājums man šķiet acīmredzams – tā pieļaušana, ka valsts tiesībās vienlaikus pastāv cita atbildības neatkarīgi no vainas sistēma, atņemtu jēgu direktīvas normām.
34.

Šādos apstākļos Raad van State nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Vai pasūtītājs, kurš saskaņā ar [Wav 1994] 2. panta 1. punktu ir jāuzskata par attiecīgo Turcijas darba ņēmēju darba devēju, tādā gadījumā, kāds tiek aplūkots pamatlietā, attiecībā pret Nīderlandes valsti var atsaukties uz Lēmuma Nr. 1/80 13. pantā paredzēto klauzulu par atturēšanos no jebkādas darbības vai Papildprotokola 41. pantā paredzēto klauzulu par atturēšanos no jebkādas darbības? 2) a) Vai Lēmuma Nr. 1/80 13. pantā paredzētā klauzula par atturēšanos no jebkādas darbības vai Papildprotokola 41. pantā paredzētā klauzula par atturēšanos no jebkādas darbības ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj ieviest pasūtītājam izvirzītu aizliegumu [Wav 1994] 2. panta 1. punkta izpratnē ļaut nodarbināt darba ņēmējus, kas ir trešās valsts – šajā gadījumā Turcijas [Republikas] – pilsoņi, Nīderlandē bez darba atļaujas, ja šie darba ņēmēji ir nodarbināti Vācijas uzņēmumā un ar Nīderlandes lietotājuzņēmuma starpniecību strādā pie pasūtītāja Nīderlandē? b) Vai šajā ziņā ir nozīme tam, ka darba devējam gan jau pirms Papildprotokola 41. pantā paredzētās klauzulas par atturēšanos no jebkādas darbības, gan arī pirms Lēmuma Nr. 1/80 13. pantā paredzētās klauzulas par atturēšanos no jebkādas darbības stāšanās spēkā bija aizliegts bez darba atļaujas nodarbināt ārvalstnieku uz darba līguma pamata un ka šis aizliegums arī pirms Lēmuma Nr. 1/80 13. pantā paredzētās klauzulas par atturēšanos no jebkādas darbības stāšanās spēkā esot ticis attiecināts uz lietotājuzņēmumiem, pie kuriem darbā tiek norīkoti ārvalstnieki?”
37.

Otrajā no Hoge Raad trim versijām 2002. gada piegādēm piemērotais PVN būtu pilnībā atskaitāms, ņemot vērā to izmantošanu ar nodokli apliekamajiem darījumiem, proti, 2003. gada piegādei pašu vajadzībām, kurai arī būtu pilnā apmērā piemērojams PVN. Tad 5 % no PVN, kas piemērots piegādei pašu vajadzībām, (kas atbilst 5 % apliekamās saimnieciskās darbības), būtu atskaitāms un 95 % (kas atbilst 94 % darbības kā valsts iestādei, plus 1 % no nodokļu maksāšanas atbrīvotā saimnieciskā darbība) nebūtu atskaitāmi. Minētais atbilst Gemeente šī brīža nostājai. Komisija arī to pieņem kā iespējamo analīzi, bet nedod tai priekšroku. Tomēr Komisija uzskata ka, ja šī piegādes pašu vajadzībām versija tiktu atzīta par pareizu, to vajadzētu apvienot ar sadales pieeju, uzskatot Gemeente vēlāko ēkas izmantošanu savu darbību veikšanai valsts iestādes statusā par izmantošanu citiem mērķiem, nevis Gemeente“uzņēmējdarbības” veikšanai Sestās direktīvas nolūkos un tādējādi par apliekamu pakalpojumu piegādi par atlīdzību saskaņā ar tās 6. panta 2. punkta a) apakšpunktu.
43.

Faktiski ir jāatgādina, ka trīs direktīvu, proti, Direktīvas 92/81/EEK ( 14 ), 92/82/EEK ( 15 ) un 94/74/EK ( 16 ) mērķis ir “[..] izvairīties no konkurences traucējumiem, kas var rasties no dažādām akcīzes nodokļa likmēm” ( 17 ). Tiesa arī uzsvēra, ka, lai arī saskaņošana ir tikai daļēja, likumdevējs Kopienu līmenī un vienādi ir noteicis minerāleļļu izmantošanu, kas var būt pamats akcīzes nodokļa ieturēšanai, un tādējādi ir izslēdzis, ka gadījumi, kuros par minerāleļļām ir jāietur nodoklis, no dalībvalsts dalībvalstī atšķiras atkarībā no to izmantošanas ( 18 ).
15.

Lai attīrītu no cukurbietēm izspiesto jēlsulu, cukura ražošanas procesā ir nepieciešama kaļķu krāsns gāze. Lai šo gāzi iegūtu, kaļķakmens un akmeņogles tiek iepriekš sajauktas un ievadītas kaļķu krāsnī. Pēc ķīmiskās reakcijas kaļķu krāsnī rodas kaļķu krāsns gāze (oglekļa dioksīda CO2 (no akmeņoglēm, kā arī kaļķakmens) un slāpekļa (no kaļķu krāsnī ievadītā gaisa) maisījums. Kaļķu krāsns gāze satur aptuveni 40 % CO2, un tai ir jābūt brīvai no piemaisījumiem. Citas vielas, kas nav akmeņogles, nav piemērotas, lai ražotu nepieciešamo “tīro” kaļķu krāsns gāzi. Tai pat laikā kaļķu krāsni izmanto, lai ražotu aktīvo kaļķi. CO2 iegūst, izmantojot akmeņogļu (kam ir augsts oglekļa saturs, aptuveni līdz 85 % sastāv no C atomiem) reakciju ar gaisa skābekli (O2), karsējot kaļķakmens krāsni (kalcija karbonāts aptuveni līdz 97 % sastāv no CaCO3) līdz pietiekami augstai temperatūrai ( 19 ). Šajā reakcijā rodas siltums, kurš tiek izmantots, lai sadalītu kaļķakmeni aktīvajā kaļķakmenī un oglekļa dioksīdā (disociācija).
45.

Turpinājumā Vispārējā tiesa noraidīja pārējos R. Schräder argumentus, kuros viņš kritizēja Padomi par to, ka tā neesot atbildējusi uz viņa argumentiem saistībā ar 1997. gadā veiktās tehniskās pārbaudes neuzticamību. Pirmkārt, tā pauda viedokli, ka tehniskā pārbaude ir tikusi veikta ar piemērotu augu materiālu, t.i., ar spraudeņiem, kas bija sākotnēji iegūti no augiem, ko J. Hansson bija nosūtījis Bundessortenamt. Otrkārt, R. Schräder nebija identificējis nevienu citu augu šķirni, no kuras ‘LEMON SYMPHONY’, pat ja tā tiek aprakstīta kā tāda, kuras dzinumu ārējais izskats atbilst “daļēji taisni augošam – horizontālam” augam, 1997. gadā nav bijusi skaidri atšķirīga. Šis novērtējums atbilda CPVO un J. Hansson norādītajiem argumentiem ( 44 ). Tādējādi, pat ja tiktu pieņemts, kā apgalvoja R. Schräder, ka 1997. gadā veiktajā tehniskajā pārbaudē ir ticis noteikts nepareizs izpausmes līmenis īpašībai “dzinumu ārējais izskats” un ka, sākot no 1997. gada, būtu bijis jāpiešķir atšķirīgs izpausmes līmenis, tas nekādi nebūtu ietekmējis ‘LEMON SYMPHONY’ atšķirīgā rakstura Regulas 7. panta izpratnē novērtējumu, jo šis novērtējums netika veikts, atsaucoties vienīgi – ja vispār – uz šo īpašību ( 45 ). Šajā ziņā, pielāgotais 2005. gada ‘LEMON SYMPHONY’ apraksts no oriģinālā 1997. gada apraksta atšķīrās tikai ar to, ka tajā īpašība “dzinumu ārējais izskats” bija nomainīta no “taisni augošs” uz “daļēji taisni augošs” ( 46 ). Piedevām R. Schräder nebija pierādījis, ka šo izmaiņu ietekme ir bijusi tāda, ka 1997. gadā nav bijuši izpildīti DUS ( 47 ) kritēriji. Tātad CPVR‘LEMON SYMPHONY’ būtu tikusi piešķirta jebkurā gadījumā ( 48 ). Turklāt R. Schräder apgalvojumu, ka, ja ‘SUMOST 01’ pārbaude būtu tikusi veikta, izmantojot 1997. gada ‘LEMON SYMPHONY’ aprakstu, būtu ticis atzīts, ka abas šķirnes skaidri atšķiras, Padome konkrēti noraidīja ( 49 ).
2.

Dzīvotņu direktīvā ( 2 ) gan ir minēta iespēja īpaši aizsargājamas dabas teritorijas svītrot no šādu teritoriju saraksta, taču izskatāmajā lietā strīds ir par to, kuras tiesības attiecīgo teritoriju īpašniekiem šajā ziņā pienākas. Šim jautājumam ir liela nozīme Eiropas dabas aizsardzības apstiprināšanā. Atbilde uz šo jautājumu būs atkarīga no vispārējo Savienības tiesību prasībām par Dzīvotņu direktīvas īstenošanu, ko veic valsts pārvaldes iestādes, t.i., it īpaši no noteikumiem par pamattiesībām uz īpašumu un tiesībām tikt uzklausītam.