ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 311/22

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 26. jūnijā iesniedza Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) – The Queen pēc lūguma, ko iesniegusi Hemming (tirdzniecības nosaukums “Simply Pleasure Ltd.”) u.c./Westminster City Council

(Lieta C-316/15)

(2015/C 311/27)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Supreme Court of the United Kingdom

Pamatlietas puses

Prasītāji: Hemming, kuras tirdzniecības nosaukums ir “Simply Pleasure Ltd.”, James Alan Poulton, Harmony Ltd, Gatisle Ltd, kuras tirdzniecības nosaukums ir “Janus”, Winart Publications Ltd, Darker Enterprises Ltd, Swish Publications Ltd.

Atbildētāja: Westminster City Council

Prejudiciālie jautājumi

Ja pieteikuma par licences piešķiršanu vai atjaunošanu intīmklubam iesniedzējam ir jāmaksā nodeva, kuru veido divas daļas, no kurām viena ir saistīta ar pieteikuma izskatīšanu un nav atmaksājama, savukārt otra – ar licencēšanas sistēmas vadību un ir atmaksājama, ja pieteikums tiek noraidīts:

(1) vai prasība maksāt nodevu, kurā ietverta otra atmaksājamā daļa, atbilstoši vienīgi Eiropas Savienības tiesībām nozīmē, ka atbildētājiem saistībā ar to pieteikumiem radušies izdevumi, kas ir pretrunā Direktīvas 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū (1) 13. panta 2. punktam, ciktāl šīs nodevas apmērs pārsniedz jebkurus Vestminsteras pilsētas domes izdevumus saistībā ar pieteikuma izskatīšanu?

(2) vai secinājums, ka šāda prasība būtu jāuzskata par tādu, kas rada izdevumus – vai attiecīgā gadījumā veido izdevumus, kas pārsniedz Vesminsteras pilsētas domes izmaksas saistībā ar pieteikuma izskatīšanu – ir atkarīgs no tālāk norādīto apstākļu (un ja jā, tad kādu apstākļu) ietekmes, piemēram: (a) pierādījumi, ar kuriem konstatēts, ka otrās atmaksājamās daļas maksājums pieteikuma iesniedzējam radīja vai varētu radīt [nepamatotus] izdevumus vai zaudējumus, (b) otrās atmaksājamās daļas apjoms un laikposms, kurā tā tiek ieturēta pirms tās atmaksāšanas, vai (c) jebkāds samazinājums Vestminsteras pilsētas domes izmaksās par pieteikumu apstrādi (un tātad – neatmaksājamos izdevumos), kas izriet no visiem pieteikumu iesniedzējiem izvirzītās prasības avansā samaksāt nodevu, kuru veido abas maksājamās daļas?”

(1) OV L 376, 36. lpp.
3)

Ņemot vērā to, ka Lēmums 2013/278/ES un/vai Lēmuma 2011/278/ES 15. pants rada neatbilstību starp: — aprēķina bāzi, kas reglamentēta [Direktīvas 2013/87/EK] 10.a panta 5. punkta a) un b) apakšpunktā, neietverot šajās bāzēs emisijas, ko rada elektroenerģijas ražošana saistībā ar dūmgāzu sadedzināšanu un siltuma koģenerāciju, kas tiek veikta iekārtās, kas iekļautas šīs direktīvas I pielikumā, un — kritērijiem, kas noteikti šīs direktīvas 10.a panta 1.–4. punktā bezmaksas emisijas kvotu piešķiršanai un kuros šāda veida emisijas ir ietvertas: a) vai Lēmums 2013/448/ES un/vai Lēmuma 2011/278/ES 15. pants pārkāpj Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punktu saistībā ar 3. panta u) punktu un šī 10.a panta 1. punkta trešās daļas beigām, ciktāl tajos uzskatīts, ka emisijas, ko rada dūmgāzu sadedzināšana un siltuma koģenerācijas iekārtās, kuras ražo elektroenerģiju un kas iekļautas šīs direktīvas I pielikumā, katrā ziņā ir emisijas, ko rada “elektroenerģijas ražošanas iekārtas”, industrijas maksimālā emisiju apjoma noteikšanas mērķiem un tādējādi ir jāizslēdz no šī aprēķina? b) Vai arī tad, ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir noliedzoša, Lēmums 2013/448/ES un/vai Lēmuma 2011/278/ES 15. pants pārkāpj Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punktu un/vai šīs direktīvas mērķus, ciktāl no šajā normā reglamentētā rūpniecisko emisiju maksimālā apjoma aprēķina bāzes tiek izslēgtas emisijas, ko rada elektroenerģijas ražošana no dūmgāzēm un siltuma koģenerācijas un kas rodas iekārtās, kuras iekļautas šīs direktīvas I pielikumā un kurām tomēr atbilstoši šīs pašas direktīvas 10.a panta 1.–4. punktam var tikt piešķirtas bezmaksas emisijas kvotas?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 294/28

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 25. marta rīkojumu lietā T-314/14 Borde un Carbonium/Komisija 2015. gada 10. jūnijā iesniedza Alexandre Borde un Carbonium

(Lieta C-279/15 P)

(2015/C 294/35)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Alexandre Borde un Carbonium SAS (pārstāvis – A. B. H. Herzberg, advokāts)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

— atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 25. marta rīkojumu, ar kuru: a. prasības tika noraidīts kā nepieņemamas b. prasītājiem tika piespriests segt savus, kā arī atlīdzināt Komisijas tiesāšanās izdevumus;

— atzīt par pieņemamu apelācijas sūdzības iesniedzēju prasību atcelt tiesību aktu; un a) taisīt galīgo nolēmumu vai, pakārtoti, b) nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai nolēmuma taisīšanai pēc būtības;

— pakārtoti, nosūtīt lietu Vispārējai tiesai, lai tā, veicot izvērtēšanu pēc būtības, izvērtē jautājumu par pieņemamību un attiecīgi taisa spriedumu;

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevums, piemērojot Tiesas Reglamenta 184. panta 1. punktu.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka prasības atcelt tiesību aktu noraidīšana ir nepamatota, ciktāl: (i) Vispārējās tiesas faktu izklāsts nav precīzs un ir sagrozīts, tādējādi neievērojot apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesības tikt uzklausītiem; (ii) piemērojot LESD 263. panta ceturto daļu, Vispārējā tiesa esot kļūdaini ierobežojusi apstrīdamos aktus, ļaujot apstrīdēt vienīgi LESD 288. pantā norādītos aktus (iii) Vispārējā tiesa kļūdaini neesot apstrīdējusi to, ka strīdīgie pasākumi bija lēmumi LESD 288. panta ceturtās daļas izpratnē; (iv) Vispārējā tiesa, piemērojot LESD 263. panta ceturto daļu, esot kļūdaini uzskatījusi par izšķirošu elementu to, vai apstrīdētais akts ir vai nav “nošķirams no līgumiskā konteksta”, neņemot vērā citus elementus; (v) Vispārējā tiesa, piemērojot LESD 263. panta ceturto daļu, lietā, kurā ir trīs puses, esot kļūdaini piemērojusi kritēriju, kas izstrādāts lietām, kurās ir divas puses; (vi) Vispārējā tiesa neesot ievērojusi apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesības uz efektīvu pārsūdzības tiesā iespēju, kuras ir garantētas Eiropas Cilvēktiesību konvencijā un Pamattiesību hartā.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 294/32

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 15. jūnijā iesniedza Krajský súd v Prešove (Slovākija) – Jozef Grundza

(Lieta C-289/15)

(2015/C 294/40)

Tiesvedības valoda – slovāku

Iesniedzējtiesa

Krajský súd v Prešove

Pamatlietas puses

Prasītājs: Jozef Grundza

Prejudiciālie jautājumi

Vai Pamatlēmuma (1) 7. panta 3. punkts un 9. panta 1. punkta d) apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka abpusējās sodāmības nosacījums ir uzskatāms par izpildītu tikai tad, ja nodarījums, par kuru ir lēmums, kuru tiek lūgts atzīt, in concreto, proti, pamatojoties uz lietas apstākļu konkrētu izvērtējumu (neatkarīgi no šā nodarījuma sastāva elementiem vai apraksta), ir noziedzīgs nodarījums arī izpildes valsts tiesību aktu izpratnē, vai šā nosacījuma izpildei ir pietiekami, ka faktiskie lietas apstākļi vispārīgi (in abstracto) ir kvalificējami kā noziedzīgs nodarījums arī izpildes valsts tiesību aktu izpratnē?

(1) Padomes 2008. gada 27. novembra Pamatlēmums 2008/909/TI par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu attiecībā uz spriedumiem krimināllietās, ar kuriem piespriesti brīvības atņemšanas sodi vai ar brīvības atņemšanu saistīti pasākumi, lai tos izpildītu Eiropas Savienībā (OV L 327, 27. lpp.).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 294/44

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 29. aprīļa spriedumu lietā T-470/11 Total un Elf Aquitaine/Komisija 2015. gada 10. jūlijā iesniedza Eiropas Komisija

(Lieta C-351/15 P)

(2015/C 294/56)

Tiesvedības valoda – franču

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – V. Bottka un F. Dintilhac)

Pārējie lietas dalībnieki: Total SA, Elf Aquitaine SA

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

— atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas 2015. gada 29. aprīļa spriedumu lietā T-470/11,

— atzīt par nepieņemamu Vispārējā tiesā celto prasību,

— piespriest atbildētājām apelācijas instancē segt visus tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību un tiesvedību pirmajā instancē.

Pamati un galvenie argumenti

Savas apelācijas sūdzības pamatojumam Komisija izvirza trīs pamatus.

Pirmajā un otrajā apelācijas sūdzības pamatā ir teikts, ka pārsūdzētajā spriedumā ir kļūdaini noraidīts Komisijas arguments, ka prasība nav pieņemama. Pirmā apelācijas sūdzības pamata ietvaros Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatot, ka Komisijas grāmatveža 2011. gada 24. jūnija un 8. jūlija vēstules rada saistošas tiesiskas sekas. Grāmatveža vēstules esot tikai vienkārši pieprasījumi veikt samaksu saistībā ar lēmuma par metakrilātiem izpildi, un ar tām tiek sagatavota iespējama šā lēmuma piespiedu izpilde pēc Vispārējās tiesas sprieduma lietā T-217/06 (1), ar kuru tika samazināts Arkema uzliktais naudas sods, kaut arī ar tajā pašā dienā pieņemto spriedumu lietā T-206/06 (2) (kas pēc tam tika atstāts negrozīts ar Tiesas rīkojumu lietā C-421/11 P (3)) atbildētājām uzliktais naudas sods tika saglabāts tādā pašā apmērā. Grāmatveža vēstules vēl gluži neesot piespiedu izpilde un tajās neesot noteikta Komisijas “galīgā nostāja”. Turklāt grāmatveža vēstules nerada saistošas tiesiskas sekas, kas atšķirtos no tām, kas izriet no lēmuma par metakrilātiem, kurš savukārt vairs nav pārsūdzams, jo atbildētājas ir izmantojušas visus pieejamos tiesību aizsardzības līdzekļus. Otrais apelācijas sūdzības pamats attiecas uz faktu, ka pārsūdzētajā spriedumā nav ievēroti principi par lis pendens un no Tiesas rīkojuma lietā C-421/11 P izrietošo res judicata.

Visbeidzot, apelācijas sūdzības trešais pamats, kas attiecas uz pamatojuma pretrunīgumu, tiek izvirzīts pakārtoti – gadījumam, ja Tiesa noraidītu pirmo un otro pamatu. Vispārējā tiesa 113. punktā esot nepareizi konstatējusi, ka Komisija ir pilnībā īstenojusi savas tiesības gan attiecībā pret Arkema, gan attiecībā pret solidāri līdzatbildīgajām atbildētajām, kaut arī Vispārējā tiesa 9. punktā ir pareizi norādījusi, ka Arkema izsaka nožēlu, ka nevar pilnvarot Komisiju ieturēt jebkādu summu, lai kāda tā būtu, gadījumā, ja tās prasība Kopienu tiesā vainagotos ar panākumiem. Šī pretruna pamatojumā ietekmē Vispārējās tiesas argumentāciju pēc būtības šajā lietā un ir uzskatāma par pietiekamu iemeslu pārsūdzētā sprieduma atcelšanai.

(1) ECLI:EU:T:2011:251

(2) ECLI:EU:T:2011:250

(3) ECLI:EU:C:2012:60
3)

Vai iepriekš minētās dažādās Savienības tiesību normas (vai dažas no tām) ir jāinterpretē tādējādi, ka Règlement de l’UEFA sur l’octroi de licence aux clubs et le fair-play financier [UEFA Noteikumi par licences piešķiršanu klubiem un finansiāli godīgu spēli] ir pretrunā šīm tiesību normām (vai dažām no tām) tāpēc, ka UEFA noteikums – pat ja tā radītie ierobežojumi/šķēršļi ir neatraujami saistīti ar UEFA klubu starpā rīkoto sacensību sportiskā godīguma nodrošināšanu – ir nesamērīgs un/vai diskriminējošs, ciktāl tas noteiktus kreditorus attiecībā uz apmaksu nostāda labvēlīgākā situācijā un savukārt neaizsargātus kreditorus, it īpaši spēlētāju aģentus, attiecībā uz apmaksu nostāda nelabvēlīgākā situācijā?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 279/20

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 8. jūnijā iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Swiss International Air Lines AG/The Secretary of State for Energy and Climate Change, Environment Agency

(Lieta C-272/15)

(2015/C 279/25)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pamatlietas puses

Prasītāja: Swiss International Air Lines AG

Atbildētājas: The Secretary of State for Energy and Climate Change, Environment Agency

Prejudiciālie jautājumi

1) Vai ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 24. aprīļa Lēmumu 377/2013/ES (1) ir pārkāpts ES vispārējais vienlīdzīgas attieksmes princips, ciktāl ar to ir noteikts moratorijs prasībām nodot emisijas kvotas, kas noteiktas ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvu 2003/87/EK (2) (kurā grozījumi izdarīti ar vairākiem tiesību aktiem, tostarp Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīvu 2008/101/EK (3)), attiecībā uz lidojumiem starp Eiropas Ekonomikas zonas (turpmāk tekstā – “EEZ”) valstīm un gandrīz visām pārējām valstīm, kas nav EEZ dalībvalstis, bet šis moratorijs nav paplašināts attiecībā uz lidojumiem starp EEZ valstīm un Šveici?

2) Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kāds atlīdzinājums ir jāpiespriež prasītājai tādā situācijā kā Swiss International Airlines AG, kas ir nodevusi emisijas kvotas attiecībā uz lidojumiem, kas 2012. gadā notikuši starp EEZ valstīm un Šveici, lai atjaunotu šai prasītājai situāciju, kādā tā būtu bijusi, ja lidojumi starp EEZ valstīm un Šveici nebūtu izslēgti no moratorija? Konkrēti: a) vai reģistrs ir jālabo, lai atspoguļotu mazāku kvotu skaitu, ko šai prasītājai būtu bijis jānodod, ja lidojumi uz vai no Šveices būtu iekļauti moratorijā? b) ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, kādas tiesiskas darbības (ja vispār) būtu jāveic valsts kompetentajai iestādei un/vai valsts tiesai, lai panāktu, ka papildu nodotās kvotas šādā gadījumā tiktu atgrieztas prasītājai? c) vai prasītāja šajā gadījumā atbilstoši LESD 340. pantam var lūgt Eiropas Parlamentam un Padomei novērst kaitējumu, kas tai radies tādēļ, ka tā ir nodevusi papildus kvotas, kā paredzēts Lēmumā 377/2013? d) vai prasītājai par labu ir jāpiešķir jebkāda cita veida zaudējumu atlīdzība un ja tā, tad kādai tai jābūt?

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 24. aprīļa Lēmums Nr. 377/2013/ES par pagaidu atkāpi no Direktīvas 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā, OV L 113, 1. lpp.

(2) Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK, OV L 275, 32. lpp.

(3) Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīva 2008/101/EK, ar ko groza Direktīvu 2003/87/EK, lai aviācijas darbības iekļautu Kopienas siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā, OV L 8, 3. lpp.
c.

Vispārējās tiesas izvirzītā tiesiskās noteiktības prasība izriet no ITSB veiktajām darbībām. Šī prasība neizriet no 47. panta 3. punkta interpretācijas, ko sniegusi Vispārējā tiesa, un tiesiskā noteiktība ir vienlīdz iespējama saskaņā ar apelācijas sūdzības iesniedzējas sniegto interpretāciju. Šajā lietā ITSB ir veicis darbības, balstoties uz to, ka ir notikusi atteikšanās no preču zīmes, ko Vispārējā tiesa uzskatīja par kļūdu tiesību piemērošanā;
a)

Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts esot pārkāpts, pirmkārt, tādēļ, ka pārsūdzētā sprieduma 18. un 19. punktā apgalvotā preču zīmes “ultra.air ultrafilter” aprakstošā nozīme “ar “ultrafilter” palīdzību iegūtais ļoti augstas kvalitātes gaiss” neizrietot no preču zīmes tieši un bez papildu pārdomām. Vispārējā tiesa 19. punktā esot konstatējusi, ka “ultra.air” pašam par sevi nav konkrētas nozīmes un ka tas neapraksta ne kvalitāti, ne īpašību. Vispārējā tiesa esot izdarījusi secinājumu par preču zīmes it kā aprakstošu nozīmi tikai līdz ar pieņēmumu, ka konkrētā sabiedrības daļa nevis izvērtēs apzīmējumu “ultra.air” tādu, kāds tas tai ir parādīts, bet gan to papildinās ar kvalitāti aprakstošiem vārdiem, piemēram, “pure [tīrs]” vai “fine [smalks]”.
1)

Vai LESD 45. pants ir interpretējams tādējādi, ka ar to ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram persona, kas bijusi ierēdnis dalībvalstī, savas civildienesta darba attiecību laikā iegūtās atliktās pensijas tiesības (pabalstu summas) zaudē, jo tā [oriģ. 2. lpp.], uzsākot jaunas darba attiecības citā dalībvalstī ir atbrīvota no darba civildienestā pēc pašas vēlēšanās, ja valsts tiesībās ir arī paredzēts, ka šī persona tiek arī kompensējoši apdrošināta valsts pensiju apdrošināšanas shēmā, par pamatu ņemot civildienesta darba attiecībās maksāto atalgojumu, bet no tās izrietošās pensijas tiesības ir zemākas par zaudētajām atliktajām pensijas tiesībām?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 228/6

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 29. aprīlī iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) – Invamed Group Ltd, Invacare UK Ltd, Days Healthcare Ltd, Electric Mobility Euro Ltd, Medicare Technology Ltd, Sunrise Medical Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Lieta C-198/15)

(2015/C 228/07)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Pamatlietas puses

Prasītāji: Invamed Group Ltd, Invacare UK Ltd, Days Healthcare Ltd, Electric Mobility Euro Ltd, Medicare Technology Ltd, Sunrise Medical Ltd

Atbildētājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Prejudiciālie jautājumi

Uzdotie jautājumi attiecas uz Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (1) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kas grozīta ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 1549/2006, I pielikumu un tās 8713 pozīciju.

1) Vai formulējums “paredzēts invalīdiem” nozīmē to, ka tas ir paredzēts “tikai” invalīdiem?

2) Kāda ir formulējuma “invalīdi” nozīme, it īpaši: a) vai tas ir attiecināms uz cilvēkiem, kuriem bez pārvietošanās vai pārvietošanās bez grūtībām traucējumiem ir vēl cita invaliditāte, vai arī tas ietver cilvēkus, kuriem ir tikai pārvietošanās vai pārvietošanās bez grūtībām traucējumi? b) vai jēdziens “invalīds” sevī ietver kaut ko vairāk nekā tikai kādas spējas nopietnus traucējumus? c) vai par invaliditāti var uzskatīt tādu īslaicīgu traucējumu, kas radies, laužot kāju?

3) Vai apstāklis, ka 2005. gada 4. janvāra Kombinētās nomenklatūras skaidrojumā (CNEN) (2005/C 1/03) (2) netika vairs ietverti motorolleri, kas aprīkoti ar atsevišķu stūres statni, groza pozīcijas 8713 nozīmi?

4) Vai apstāklis, ka transportlīdzekli ir iespējams izmantot personai bez invaliditātes ietekmē tarifa klasifikāciju, ja var apgalvot, ka transportlīdzeklim ir īpašas iezīmes invaliditātes seku atvieglošanai?

5) Gadījumā, ja apstāklis, ka tas ir piemērots arī personām, kuras nav invalīdi, ir būtisks apsvērums, kādā mērā ir jāņem vērā šāda pielietojuma trūkumi, nosakot šādu piemērotību?

(1) OV L 301, 1. lpp.

(2) Eiropas Savienības Kombinētās nomenklatūras skaidrojumi. OV C 137, 1. lpp.
—

atcelt Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 5. februāra spriedumu lietā T-473/12 Aer Lingus/Komisija, ciktāl ar to ir atcelts Komisijas 2012. gada 25. jūlija Lēmums 2013/199/ES par valsts atbalsta lietu SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Diferencētas avioceļojumu nodokļa likmes, ko piemērojusi Īrija (1), ciktāl ar šo lēmumu ir uzdots no saņēmējiem atgūt atbalstu par summu, kas minētā lēmuma 70. apsvērumā ir noteikta EUR 8 apmērā par katru pasažieri, un
—

atcelt Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 5. februāra spriedumu lietā T-500/12 Ryanair/Komisija, ciktāl ar to ir atcelts Komisijas 2012. gada 25. jūlija Lēmums 2013/199/ES par valsts atbalsta lietu SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Diferencētas avioceļojumu nodokļa likmes, ko piemērojusi Īrija (1), ciktāl ar šo lēmumu ir uzdots no saņēmējiem atgūt atbalstu par summu, kas minētā lēmuma 70. apsvērumā ir noteikta EUR 8 apmērā par katru pasažieri, un
—

atzīt, ka, nolūkā noteikt transportlīdzekļu, kas Portugālē ievesti no citas dalībvalsts, ar nodokli apliekamo vērtību, piemērodama ar transportlīdzekļu vērtības samazināšanas aprēķināšanu saistītu sistēmu, kurā nav ņemta vērā to patiesā vērtība un, it īpaši, netiek ņemta vērā šo transportlīdzekļu vērtības samazināšanās pirmajā lietošanas gadā, nedz arī jebkāda cita vērtības samazināšanās tiem transportlīdzekļiem, kuriem ir vairāk par pieciem gadiem, Portugāles Republika nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 110. pantā paredzētos pienākumus;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 205/24

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 12. februāra spriedumu lietā T-579/11 Tarif Akhras/Eiropas Savienības Padome 2015. gada 27. aprīlī iesniedza Tarif Akhras

(Lieta C-193/15 P)

(2015/C 205/32)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Tarif Akhras (pārstāvji – S. Millar, S. Ashley, Solicitors, D. Wyatt QC, R. Blakeley, Barrister)

Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

— daļēji atcelt Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 12. februāra spriedumu lietā T-579/11 Tarif Akhras/Eiropas Savienības Padome;

— atcelt lietā T-579/11 apstrīdētos 2012. gada 23. marta pasākumus, ciktāl tie attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju;

— piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā, kā arī tiesvedībā Vispārējā tiesā.

Pamati un galvenie argumenti

Savas prasības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza divus pamatus.

Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka Padome bija tiesīga piemērot prezumpciju, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs guva labumu no režīma un/vai atbalstīja to, kā arī tā neesot piemērojusi pareizo kritēriju, lai noteiktu, vai konstatētie fakti bija pietiekami konkrēts, precīzs un atbilstošs pierādījumu kopums, lai pierādītu, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs guva labumu no režīma un/vai atbalstīja to.

Otrkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā esot sagrozījusi pierādījumus, kas attiecas uz jautājumu, vai apelācijas sūdzības iesniedzējs guva labumu no režīma un/vai atbalstīja to, un šie pierādījumi, ja tie nebūtu sagrozīti, pierādītu, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs neatbalstīja režīmu vai neguva no tā labumu.

Ja Vispārējā tiesa nebūtu piemērojusi šo prezumpciju un/vai būtu piemērojusi piemēroto kritēriju, un/vai nebūtu sagrozījusi minētos pierādījumus, tā būtu atcēlusi lietā T-579/11 apstrīdētos 2012. gada 23. martā un vēlāk pieņemtos pasākumus.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 198/22

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 26. martā iesniedza Raad van State (Nīderlande) – J.H. Dees-Erf, citi lietas dalībnieki: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

(Lieta C-146/15)

(2015/C 198/30)

Tiesvedības valoda – holandiešu

Iesniedzējtiesa

Raad van State

Pamatlietas puses

Prasītājs: J.H. Dees-Erf

Atbildētāji: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

Prejudiciālie jautājumi

Vai, ņemot vērā to, ka Nīderlandes tiesībās ir nodrošināta piekļuve civiltiesām to tiesību aizsardzībai, kuras pasažieri var atvasināt no Savienības tiesībām Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.), 5. panta 1. punkta c) apakšpunktā un 7. pantā, regulas 16. pants liek valsts iestādēm veikt piemērošanas pasākumus, kas pilnvaro atbilstoši 16. pantam atbildīgās iestādes noteikt administratīvos piespiedu pasākumus katrā individuālā gadījumā, kad ir ticis pārkāpts regulas 5. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 7. pants, lai nodrošinātu pasažiera tiesības saņemt kompensāciju katra individuālā gadījumā?