VISPĀRĒJĀS TIESAS SPRIEDUMS (otrā palāta)

2011. gada 25. oktobrī ( )

Dempings – Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas, Ķīnas, Ēģiptes, Kazahstānas un Krievijas izcelsmes ferosilīcija imports – Cēloņsakarība – Kopienu intereses – Sadarbības neesamība – Pieejamie dati – Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss – Tiesības uz aizstāvību – Pienākums norādīt pamatojumu

Lieta T‑192/08

Transnational Company “Kazchrome” AO, Aktebe [Aqtöbe] (Kazahstāna),

ENRC Marketing AG, Klotene (Šveice),

ko sākotnēji pārstāvēja L. Rīsmans [L. Ruessmann] un A. Vilems [A. Willems], pēc tam – A. Vilems un S. de Knops [S. de Knop], advokāti,

prasītājas,

pret

Eiropas Savienības Padomi, ko sākotnēji pārstāvēja J. P. Hikss [J.‑P. Hix], pēc tam – P. Hikss un B. Drīsens [B. Driessen], pārstāvji, kuriem sākotnēji palīdzēja G. Berišs [G. Berrisch] un G. Volfs [G. Wolf], pēc tam – G. Berišs, avocats,

atbildētāja,

ko atbalsta

Eiropas Komisija, ko pārstāv H. van Vlīts [H. van Vliet] un K. Talabēra‑Rica [K. Talabér‑Ritz], pārstāvji,

un

Euroalliages, Brisele (Beļģija), ko pārstāv Ž. Buržuā [J. Bourgeois], Ī. van Gervens [Y. van Gerven] un N. Makneliss [N. McNelis], avocats,

personas, kas iestājušās lietā,

par prasību daļēji atcelt Padomes 2008. gada 25. gada Regulu (EK) Nr. 172/2008, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts Ķīnas Tautas Republikas, Ēģiptes, Kazahstānas, Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas un Krievijas izcelsmes ferosilīcija importam (OV L 55, 6. lpp.), tiktāl, ciktāl tā ir piemērojama prasītājām.

VISPĀRĒJĀ TIESA (otrā palāta)

šādā sastāvā: priekšsēdētāja I. Pelikānova [I. Pelikánová], tiesneši K. Jirimēe [K. Jürimäe] (referente) un S. Soldevila Fragoso [S. Soldevila Fragoso],

sekretārs N. Rozners [N. Rosner], administrators,

ņemot vērā rakstveida procesu un 2010. gada 7. decembra tiesas sēdi,

pasludina šo spriedumu.

Spriedums

Prāvas priekšvēsture

1 Prasītājas – Transnational Company Kazchrome AO (turpmāk tekstā –“Kazchrome”) un ENRC Marketing AG – darbojas ferosilīcija, kas ir viena no tērauda un dzelzs ražošanā izmantotajām izejvielām, ražošanas un pārdošanas jomā. Kazchrome, kas ir reģistrēta Kazahstānā, visu savu produkciju pārdod ENRC Marketing, kas ir reģistrēta Šveicē. Šī pēdējā minētā sabiedrība Kazchrome produkciju pārdod tālāk visā pasaulē.

2 Eiropas Kopienu Komisija pēc sūdzības, ko 2006. gada 16. oktobrī iesniedza Euroalliages (Ferosakausējumu sadarbības komiteja), uzsāka antidempinga procedūru attiecībā uz Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas, Ķīnas, Ēģiptes, Kazahstānas un Krievijas izcelsmes ferosilīcija importu atbilstoši Padomes 1995. gada 22. decembra Regulai (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 1996, L 56, 1. lpp.), redakcijā ar grozījumiem (turpmāk tekstā – “pamatregula”) (kas ir aizstāta ar Padomes 2009. gada 30. novembra Regulu (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp., labojums publicēts OV 2010, L 7, 22. lpp.)), un it īpaši atbilstoši pamatregulas 5. pantam (tagad – Regulas Nr. 1225/2009 5. pants). Paziņojums par šīs procedūras uzsākšanu tika publicēts 2006. gada 30. novembra Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (OV C 291, 34. lpp.). Izmeklēšana saistībā ar dempingu un tā nodarītajiem zaudējumiem attiecās uz laikposmu no 2005. gada 1. oktobra līdz 2006. gada 30. novembrim (turpmāk tekstā – “izmeklēšanas laikposms”). Zaudējumu novērtēšanas ietvaros būtisko tendenču pārbaude aptvēra laikposmu no 2003. gada janvāra līdz izmeklēšanas laikposma beigām (turpmāk tekstā – “vērā ņemtais laikposms”).

3 Šīs procedūras ietvaros 2006. gada 15. decembrī prasītājas Komisijas dienestiem iesniedza lūgumu tām piešķirt uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statusu (turpmāk tekstā – “TES”) atbilstoši pamatregulas 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunktam (tagad – Regulas Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunkts).

4 2007. gada 12. janvārī prasītājas iesniedza savas atbildes uz Komisijas antidempinga anketu, kā arī dokumentu par zaudējumiem. 2007. gada 25. janvārī prasītājas Komisijai paziņoja papildu apsvērumus par zaudējumiem.

5 Ar 2007. gada 14. februāra vēstuli prasītājas informēja Komisiju, ka tās atsakās piedalīties izmeklēšanā, bet ir gatavas sniegt paskaidrojumus par datiem, ko tās jau bija paziņojušas. Ar šai pašā datumā nosūtītu faksu Komisija prasītājas informēja, ka tā atceļ no 2007. gada 22. februāra līdz 7. martam paredzēto pārbaudes apmeklējumu. Tā uzsvēra, ka šāda atcelšana nozīmē, ka bez pārbaudes prasītāju paziņotie dati nevar tikt pieņemti un ka atbilstoši pamatregulas 18. pantam (tagad – Regulas Nr. 1225/2009 18. pants) var būt nepieciešams izdarīt izmeklēšanas konstatējumus, pamatojoties uz pieejamajiem datiem. Ar 2007. gada 20. februāra vēstuli prasītājas Komisiju informēja, ka, lai gan tās nevar pilnībā sadarboties ar izmeklēšanu, tās vēlas, cik vien iespējams, šīs izmeklēšanas ietvaros tai sniegt atbalstu.

6 2007. gada 5. jūlijā Komisija prasītājas informēja, ka, tā kā tā nebija varējusi prasītāju telpās pārbaudīt šo pēdējo minēto iesniegtos datus, tām netiks piešķirts TES. 2007. gada 16. jūlijā prasītājas Komisijai sniedza savus apsvērumus tostarp par TES atteikumu.

7 2007. gada 29. augustā Komisija publicēja 2007. gada 28. augusta Regulu (EK) Nr. 994/2007, ar ko nosaka pagaidu antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas, Ēģiptes, Kazahstānas, Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas un Krievijas izcelsmes ferosilīcija importam (OV L 223, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “pagaidu regula”). Ar pagaidu regulu tostarp Kazahstānas izcelsmes ferosilīcijam tika noteikts pagaidu antidempinga maksājums, kura likme tika noteikta 33, 9 % apmērā. Pagaidu regulas preambulas 25. apsvērumā Komisija norādīja, ka prasītāju iesniegtais TES pieprasījums nebija ticis ņemts vērā, jo tās nebija atļāvušas pārbaudes apmeklējumu.

8 Ar 2007. gada 30. augusta vēstuli Komisija prasītājām paziņoja būtiskos faktus un apsvērumus, uz kuriem pamatojoties bija tikuši noteikti pagaidu antidempinga pasākumi (turpmāk tekstā – “pagaidu informācijas dokuments”). Ar 2007. gada 15. septembra vēstuli Komisija prasītājām nosūtīja pagaidu informācijas dokumenta papildinājumu. 2007. gada 5. oktobrī prasītājas Komisijai paziņoja savus apsvērumus par pagaidu informācijas dokumentu.

9 2007. gada 18. decembrī Komisija prasītājām nosūtīja vēstuli, kas ietvēra būtiskos faktus un apsvērumus, uz kuriem pamatojoties tā plānoja ieteikt noteikt galīgos antidempinga pasākumus (turpmāk tekstā – “galīgais informācijas paziņošanas dokuments”). Prasītājas ar Komisijai adresētu 2008. gada 3. janvāra vēstuli paziņoja savus apsvērumus par galīgo informācijas paziņošanas dokumentu.

10 2008. gada 25. februārī Eiropas Savienības Padome pieņēma 2008. gada 25. janvāra Regulu (EK) Nr. 172/2008, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts Ķīnas Tautas Republikas, Ēģiptes, Kazahstānas, Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas un Krievijas izcelsmes ferosilīcija importam (OV L 55, 6. lpp.; turpmāk tekstā – “apstrīdētā regula”). Saskaņā ar apstrīdēto regulu galīgā antidempinga maksājuma likme, ko piemēro Kopienas brīvas robežpiegādes cenai pirms nodokļa samaksas, Kazahstānas izcelsmes precēm tika noteikta 33,9 % apmērā.

Process un lietas dalībnieku prasījumi

11 Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2008. gada 21. maijā, prasītājas cēla šo prasību.

12 Ar attiecīgi 2008. gada 1. un 3. septembrī Vispārējās tiesas kancelejā iesniegtajiem dokumentiem Euroalliages un Komisija lūdza atļauju iestāties šajā lietā Padomes prasījumu atbalstam.

13 Ar dokumentu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2008. gada 28. oktobrī, prasītājas lūdza, lai atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 116. panta 2. punktam noteikti konfidenciāli lietas materiāli netiktu paziņoti Euroalliages. Šīs paziņošanas mērķiem prasītājas iesniedza attiecīgo procesuālo rakstu un dokumentu nekonfidenciālu versiju.

14 Ar 2008. gada 2. decembra un 2009. gada 16. februāra rīkojumiem Vispārējās tiesas otrās palātas priekšsēdētājs atļāva attiecīgi Komisijai un Euroalliages iestāties lietā.

15 Ar vēstuli, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegta 2009. gada 10. martā, Euroalliages paziņoja, ka tai nav iebildumu pret prasītāju iesniegto lūgumu par konfidencialitātes ievērošanu.

16 Ar vēstuli, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegta 2009. gada 26. jūnijā, Komisija Vispārējo tiesu informēja, ka tā atsakās no savām tiesībām iesniegt iestāšanās rakstu, bet ka tā piedalīsies tiesas sēdē.

17 Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

– atzīt prasību par pieņemamu;

– atcelt apstrīdēto regulu tiktāl, ciktāl tā ir piemērojama prasītājām;

– piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

18 Padomes, kuru atbalsta Komisija, prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

– prasību noraidīt;

– piespriest prasītājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

19 Euroalliages prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

– prasību noraidīt;

– piespriest prasītājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tiesāšanās izdevumus, kas tai radušies saistībā ar tās iestāšanos lietā.

Juridiskais pamatojums

20 Lūguma atcelt tiesību aktu pamatojumam prasītājas izvirza četrus pamatus. Ar pirmo pamatu tās apstrīd vērtējumu par cēloņsakarības starp importu par dempinga cenām un zaudējumiem pastāvēšanu. Ar otro pamatu tās apšauba Kopienu interešu analīzi. Ar trešo pamatu tās apstrīd iestāžu vērtējumu par prasītāju sadarbošanos ar izmeklēšanu, pamatregulas 18. panta piemērošanu un TES pieprasījuma izskatīšanu. Ar ceturto pamatu tās atsaucas uz savu tiesību uz aizstāvību pārkāpumu.

A – Par pirmo pamatu – cēloņsakarību starp importu par dempinga cenām un zaudējumiem

21 Prasītāju pirmā pamata ietvaros izvirzītie iebildumi var tikt iedalīti trīs kategorijās:

– pirmkārt, iebildumi, kas saistīti ar tiesību principu, kuri reglamentē cēloņsakarības starp importu par dempinga cenām un Kopienas ražošanas nozares ciestajiem zaudējumiem analīzi, interpretāciju: prasītājas pirmās daļas ietvaros atsaucas uz kļūdām tiesību piemērošanā, kas pieļautas, interpretējot pamatregulas 3. panta 6. un 7. punktu (tagad – Regulas Nr. 1225/2009 6. un 7. punkts);

– otrkārt, iebildumi par individuālo analīzi, kuru iestādes veikušas attiecībā uz virkni citu faktoru, kuri nav imports par dempinga cenām un kuri varēja radīt vai sekmēt Kopienas ražošanas nozares ciestos zaudējumus: prasītājas šajā sakarā otrajā līdz astotajā daļā atsaucas uz acīmredzamām kļūdām vērtējumā, kā arī dažādiem pārkāpumiem, kurus iestādes pieļāvušas noteiktu zaudējumu faktoru individuālas analīzes ietvaros;

– treškārt, iebildumi par dažādu zaudējumus radošo faktoru, kuri nav imports par dempinga cenām: konkrētāk, prasītājas pirmajā un astotajā daļā atsaucas uz acīmredzamu kļūda vērtējumā, kuru iestādes pieļāvušas, neveikdamas šo faktoru kopēju analīzi.

22 Šīs trīs iebildumu kategorijas tiks aplūkotas secīgi.

1. Par tiesību principu, kuri ir piemērojami cēloņsakarības analīzei, interpretāciju (pirmā pamata pirmā daļa)

a) Lietas dalībnieku argumenti

23 Pirmā pamata pirmās daļas ietvaros prasītājas apgalvo, ka metodē, kuru izmantojusi Padome, nosakot cēloņsakarību starp importu par dempinga cenām un zaudējumiem, ir pieļautas divas kļūdas tiesību piemērošanā.

24 Pirmkārt, prasītājas apgalvo, ka Padomes pieeja atspoguļo zaudējumu attiecināšanas un neattiecināšanas analīzes mākslīgu nodalīšanu. Saskaņā ar pamatregulas 3. panta 7. punktu pienācīgai cēloņsakarības pārbaudei jāņem vērā arī citi no paša sākuma zināmi faktori, lai izvairītos no importa, uz kuru attiecas izmeklēšana, un citu faktoru ietekmes sajaukšanas. Iestādes tādējādi nevarēja secināt, ka zaudējumus bija radījis imports, uz kuru attiecās izmeklēšanas procedūra, iepriekš nepārbaudījušas, vai patiesībā tos nebija radījuši citi faktori.

25 Otrkārt, prasītājas uzskata, ka no Pasaules Tirdzniecības Organizācijas (PTO) apelācijas institūcijas ziņojumiem un Tiesas un Vispārējās tiesas judikatūras izriet, ka faktoru ietekme jāpārbauda kopā.

26 Padome, kuru atbalsta personas, kas iestājušās lietā, atbild, pirmām kārtām, ka, lai noteiktu, vai imports par dempinga cenām ir radījis zaudējumus, vispirms ir jāpārbauda, vai zaudējumus radīja minētais imports, ņemot vērā tostarp importa par dempinga cenām apjomu un cenas un cenu pazeminājuma aprēķinu. Tikai tad, ja ir konstatēta šī cēloņsakarība, ir jāpārbauda, vai citi faktori varēja sekmēt zaudējumus tik lielā mērā, ka tie ir izjaukuši šo cēloņsakarību. Otrām kārtām, Padome uzskata, ka no tiesību viedokļa nav pienākuma pārējos faktorus pārbaudīt kopā, jo šāda pārbaude praksē netiek piemērota un tā nav Savienības tiesas nostiprināts princips.

b) Vispārējās tiesas vērtējums

27 Pirmā pamata pirmā daļa būtībā attiecas uz pamatregulas 3. panta 6. un 7. punkta piemērošanas nosacījumiem. Saskaņā ar šo tiesību normu Padomei un Komisijai ir pienākums pārbaudīt, vai zaudējumi, ko tās paredz ņemt vērā, patiešām izriet no importa par dempinga cenām, un ir jānoraida cita veida zaudējumi, kas izriet no citiem apstākļiem (Tiesas 1992. gada 11. jūnija spriedums lietā C‑358/89 Extramet Industrie/Padome, Recueil, I‑3813. lpp., 16. punkts, un Vispārējās tiesas 2007. gada 14. marta spriedums lietā T‑107/04 Aluminium Silicon Mill Products/Padome, Krājums, II‑669. lpp., 72. lpp.).

28 Pirmām kārtām, ir jānosaka, vai, kā apgalvo prasītājas, šajā tiesību normā ir prasīts, lai iestādes vispirms pārbauda importa par dempinga cenām un citu zināmu faktoru ietekmi uz Kopienas ražošanas nozares ciestajiem zaudējumiem, pirms tās pēc tam secina, ka pastāv cēloņsakarība starp minēto importu un dempingu, vai, kā apgalvo Padome, vispirms ir jānosaka, vai zaudējumus ir radījis minētais imports, un tikai tad, ja ir konstatēta cēloņsakarība, jānosaka, vai citi faktori varēja sekmēt zaudējumus tik lielā mērā, ka tie izjauc šo cēloņsakarību.

29 Lai atbildētu uz šo jautājumu, ir jāanalizē pamatregulas 3. panta 6. un 7. punkta teksts, mērķis un konteksts.

30 Pirmkārt, attiecībā uz šīs tiesību normas tekstu no pamatregulas 3. panta 6. punkta izriet, ka iestādēm jāpierāda, ka imports par dempinga cenām rada būtiskus zaudējumu Kopienas ražošanas nozarei, ņemot vērā tā apjomu un cenas līmeni. Ir runa par t.s. attiecināšanas analīzi. Tālāk no pamatregulas 3. panta 7. punkta izriet, ka iestādēm, no vienas puses, jāpārbauda visi citi zināmie faktori, kuri radīja zaudējumus Kopienas ražošanas nozarei tai pat laikā, kad imports par dempinga cenām, un, no otras puses, jānodrošina, lai šo citu faktoru radītie zaudējumi netiktu attiecināti uz šo importu. Te ir runa par t.s. neattiecināšanas analīzi.

31 Otrkārt, kā savos procesuālajos rakstos norāda gan prasītājas, gan Padome, pamatregulas 3. panta 6. un 7. punkta mērķis ir nodrošināt, lai iestādes nodalītu un nošķirtu importa par dempinga cenām kaitējošo ietekmi no citu faktoru kaitējošās ietekmes. Ja iestādes nenodalītu un nenošķirtu dažādo zaudējumus radošo faktoru ietekmi, tās nevarētu pamatoti secināt, ka zaudējumus Kopienas ražošanas nozarei ir radījis imports par dempinga cenām.

32 Treškārt, attiecībā uz šīs tiesību normas mērķi, tā kā atbilstoši pamatregulas preambulas 5. apsvērumam (tagad – Regulas Nr. 1225/2009 preambulas 3. apsvērums) minētās regulas 3. panta 6. un 7. punkts ir Nolīguma par 1994. gada Vispārējā nolīguma par tarifiem un tirdzniecību (GATT) VI panta īstenošanu (OV L 336, 103. lpp.; turpmāk tekstā – “antidempinga nolīgums”), kas ir ietverts Līguma par PTO izveidošanu (OV 1994, L 336, 3. lpp.) 1.A pielikumā, 3.5. panta transpozīcija Savienības tiesībās, ir jāatsaucas uz šo tiesību normu, kā arī uz PTO strīdu noregulēšanas institūcijas veikto tās interpretāciju.

33 Šajā sakarā jāatgādina, ka no pastāvīgās judikatūras izriet, ka, ņemot vērā to raksturu un struktūru, PTO nolīgumi principā nav ietverti to normu vidū, atbilstoši kurām Savienības tiesa pārbauda Savienības iestāžu tiesību aktu tiesiskumu saskaņā ar EKL 230. panta pirmo daļu (Tiesas 1999. gada 23. novembra spriedums lietā C‑149/96 Portugāle/Padome, Recueil, I‑8395. lpp., 47. punkts, un 2003. gada 9. janvāra spriedums lietā C‑76/00 Petrotub un Republica/Padome, Recueil, I‑79. lpp., 53. punkts). Tomēr gadījumā, ja Kopiena ir gribējusi izpildīt konkrētu pienākumu, ko tā uzņēmusies PTO ietvaros, vai gadījumā, ja Savienības tiesību akts tieši atsaucas uz konkrētām PTO līgumu normām, Savienības Tiesai ir jāpārbauda attiecīgā Kopienu tiesību akta tiesiskums, ņemot vērā PTO noteikumus (iepriekš minētais Tiesas spriedums lietā Portugāle/Padome, 49. punkts; iepriekš minētais spriedums lietā Petrotub un Republica/Padome, 54. punkts, un 2007. gada 27. septembra spriedums lietā C‑351/04 Ikea Wholesale, Krājums, I‑7723. lpp., 30. punkts).

34 No pamatregulas preambulas 5. apsvēruma izriet, ka tās mērķis cita starpā ir pēc iespējas pilnīgāk transponēt Savienības tiesībās 1994. gada antidempinga nolīgumā ietvertās normas, kuru vidū ir it īpaši normas par cēloņsakarības starp importu par dempinga cenām un zaudējumiem noteikšanu (šajā ziņā skat. iepriekš 33. punktā minēto spriedumu lietā Petrotub un Republica/Padome, 55. punkts).

35 No tā izriet, ka pamatregulas tiesību normas, ciktāl vien iespējams, jāinterpretē, ņemot vērā atbilstošās antidempinga nolīguma normas (šajā ziņā skat. Tiesas 1998. gada 14. jūlija spriedumu lietā C‑341/95 Bettati, Recueil, I‑4355. lpp., 20. punkts, un iepriekš 33. punktā minēto spriedumu lietā Petrotub un Republica/Padome, 57. punkts).

36 Turklāt, lai gan PTO strīdu noregulēšanas institūcijas pieņemtā antidempinga nolīguma interpretācija nevar saistīt Vispārējo tiesu tās vērtējumā par apstrīdētās regulas spēkā esamību (šajā ziņā skat. Tiesas 2005. gada 1. marta spriedumu lietā C‑377/02 Van Parys, Krājums, I‑1465. lpp., 54. punkts), nekas neliedz Vispārējai tiesai uz to atsaukties, ja, kā šajā lietā, ir jāveic pamatregulas tiesību normas interpretācija (šajā ziņā skat. Vispārējās tiesas 2008. gada 24. septembra spriedumu lietā T‑45/06 Reliance Industries/Padome un Komisija, Krājums, II‑2399. lpp., 107. punkts).

37 Šajā kontekstā jānorāda, ka PTO apelācijas institūcija savā 2001. gada 23. augustā pieņemtajā ziņojumā “Amerikas Savienotās Valstis – Karstvelmētais tērauds” (WT/DS184AB/R, 226. punkts) uzskatīja, ka, lai rīkotos atbilstoši antidempinga nolīguma 3.5. panta formulējumam par neattiecināšanu, par izmeklēšanu atbildīgajām iestādēm jāveic atbilstoša valsts ražošanas nozarei citu zināmu faktoru radīto zaudējumu novērtēšana, kā arī jānodala un jānošķir importa par dempinga cenām kaitējošā ietekme no citu faktoru kaitējošās ietekmes.

38 Ņemot vērā iepriekš minēto, jāatzīst, ka pamatregulas 3. panta 6. un 7. punkts iestādēm neuzliek nekādu pienākumu attiecībā uz to veicamo attiecināšanas un neattiecināšanas analīžu formu vai secību. Savukārt šajā tiesību normā paredzēts, ka šīs analīzes jāveic tādā veidā, lai tās ļautu nodalīt un nošķirt importa par dempinga cenām kaitējošo ietekmi no citu faktoru radītās kaitējošās ietekmes.

39 Šādos apstākļos jāatzīst, ka domstarpības starp lietas dalībniekiem šajā jautājumā ir semantiska, nevis materiāla rakstura. Veidam, kādā Padome savos procesuālajos rakstos apraksta attiecināšanas un neattiecināšanas analīzes veikšanai iestāžu izmantoto metodoloģiju, nav lielas nozīmes, jo Padomes un Komisijas faktiski izmantotā metodoloģija šajā lietā tām ir ļāvusi nodrošināt, lai citu faktoru, kas nav imports par dempinga cenām, radītie zaudējumi netiktu attiecināti uz šiem citiem faktoriem. Tā iestādes vispirms pagaidu regulas preambulas 112.?114. apsvērumā un apstrīdētās regulas preambulas 85. un 86. apsvērumā pārbaudīja importa par dempinga cenām ietekmi. Tālāk pagaidu regulas preambulas 115.?136. apsvērumā un apstrīdētās regulas preambulas 87.?101. apsvērumā tās pārbaudīja citu faktoru ietekmi. Pēc tam pagaidu regulas preambulas 137.?140. apsvērumā un apstrīdētās regulas 102.?104. preambulas apsvērumā tās īsi apkopoja attiecināšanas un neattiecināšanas analīzes un izdarīja secinājumus par cēloņsakarību. Lai gan ir taisnība, ka citi faktori, kas nav imports par dempinga cenām, tika ņemti vērā vienīgi otrajā stadijā, iestādes savu galīgo secinājumu par zaudējumu attiecināšanu formulēja vienīgi pēc šīs otrās stadijas beigām un tādējādi importa par dempinga cenām kaitējošā ietekme varēja tikt nodalīta un nošķirta no citu faktoru radītās kaitējošās ietekmes.

40 No tā izriet, ka šajā lietā pagaidu regulas preambulas 111.?140. apsvērumā un apstrīdētās regulas preambulas 83.?104. apsvērumā ietvertā cēloņsakarības analīze neietver kļūdu tiesību piemērošanā, jo iestādes vispirms veica attiecināšanas analīzi un tad neattiecināšanas analīzi.

41 Otrām kārtām, ir jānosaka, vai – kā apgalvo prasītājas – citi zaudējumus radošie faktori, kas nav imports par dempinga cenām, ir jāpārbauda kopā, vai – kā apgalvo Padome – tas ir jādara individuāli. Tāpat kā iepriekšējais jautājums, šis jautājums ir jāaplūko, ņemot vērā pamatregulas 3. panta 6. un 7. punkta tekstu, mērķi un kontekstu.

42 Pirmkārt, attiecībā uz pamatregulas 3. panta 6. un 7. punkta tekstu, kā norādīts iepriekš 30. punktā, jānorāda, ka šajā tiesību normā nav precizēts, vai citi zaudējumus radošie faktori, kas nav imports par dempinga cenām, ir jāpārbauda kopā vai individuāli.

43 Otrkārt, kā norādīts iepriekš 31. punktā, pamatregulas 3. panta 6. un 7. punkta mērķis ir nodalīt un nošķirt importa par dempinga cenām kaitējošo ietekmi no citu faktoru kaitējošās ietekmes tādējādi, lai šo citu faktoru radītie zaudējumi netiktu attiecināti uz minēto importu. Šī mērķa sasniegšanai zināmos apstākļos ir nepieciešama pārējo faktoru kopēja analīze. Tā tas ir tostarp tad, ja iestādes pēc individuālas analīzes secina, ka katrs no šiem citiem faktoriem ir negatīvi ietekmējis Kopienas ražošanas nozares stāvokli, bet šī ietekme nevar tikt uzskatīta par būtisku. Kā prasītājas norādījušas procesuālajos rakstos, ja kādi desmit faktori, kas nav imports par dempinga cenām, kopā ir radījuši 99 % no zaudējumiem, bet neviens no tiem nav būtiski ietekmējis Kopienas ražošanas nozares ciestos zaudējumus, tad iestādes turpinātu uzskatīt, ka šis imports ir radījis būtiskus zaudējumus, jo neviens no desmit citiem faktoriem, atsevišķi ņemts, netiks uzskatīts par zaudējumus izraisījušu. Šāda analīze nevarētu tikt atzīta par pamatregulas 3. panta 6. un 7. punkta mērķim atbilstošu.

44 Treškārt, šīs tiesību normas konteksta analīze apliecina, ka noteiktos apstākļos ir nepieciešama kopēja citu faktoru analīze. Kā jau norādīts, pamatregulas 3. panta 6. un 7. punkta mērķis ir transponēt Savienības tiesībās antidempinga nolīguma 3.5. pantu. Savā 2003. gada 18. augusta ziņojumā par strīdu “Eiropas Kopienas – Caurules vai to veidgabali” (WT/DS219/AB/R, 190. un 192. punkts) PTO apelācijas institūcija uzskatīja, ka, lai gan antidempinga nolīguma 3.5. pants neliek visos gadījumos veikt citu faktoru kopējās ietekmes novērtējumu, var būt gadījumi, kad tiem specifisko apstākļu dēļ citu faktoru kopējās ietekmes novērtējuma neveikšana var radīt situāciju, ka par izmeklēšanu atbildīgā iestāde citu faktoru ietekmi kļūdaini attiecina uz importu par dempinga cenām. Saskaņā ar PTO apelācijas institūcijas teikto par izmeklēšanu atbildīgajai iestādei nav pienākuma pārbaudīt citu faktoru kopējo ietekmi, ja, ņemot vērā lietas konkrētos faktiskos apstākļus, tā izpilda savu pienākumu uz importu par dempinga cenām neattiecināt citu faktoru izraisītos zaudējumus.

45 No tā izriet, ka jāuzskata – kā to dara prasītājas –, ka noteiktos apstākļos citu zaudējumus radošo faktoru, kas nav imports par dempinga cenām, ietekmes kopējā analīze var būt obligāta. Tā tas ir tostarp tad, ja iestādes attiecībā uz lielu skaitu zaudējumus radošo faktoru, kas nav imports par dempinga cenām, secinājušas, ka tie varēja sekmēt zaudējumus, bet to ietekme, individuāli skatot, nevar tikt uzskatīta par būtisku.

46 Līdz ar to ir jāuzskata, ka pamatregulas 3. panta 6. un 7. punkta interpretācija, kuru aizstāv Padome – nevis apstrīdētajā regulā, bet vienīgi savos procesuālajos rakstos –, ir kļūdaina. Tas tomēr nenozīmē, ka apstrīdētajā regulā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, kas pamatotu apstrīdētās regulas atcelšanu. Apstrīdētajā regulā Padome vienīgi ir veikusi individuālu dažādo zaudējumus radošo faktoru analīzi, nekur nenorādīdama, ka tās uzskata, ka šo faktoru kopēja analīze nav obligāta. Tādējādi atzīt, ka apstrīdētajā regulā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, varētu tikai tad, ja tai pat laikā tiktu atzīts, ka šajā lietā šāda kopēja analīze bija obligāta.

47 No iepriekš 45. punktā minētā izriet, ka, pirms var noteikt, ka šajā lietā kopēja analīze bija obligāta, ir jāpārbauda prasītāju izvirzītie iebildumi par katra no pārējiem zināmajiem zaudējumus radošiem faktoriem analīzi. Vienīgi pēc šīs pārbaudes, kas tiks veikta 49.?215. punktā un kuras mērķis ir, no vienas puses, pārbaudīt, vai katra no pārējiem zināmajiem zaudējumus radošiem faktoriem analīze nav prettiesiska un, no otras puses, vai šīs lietas apstākļi prasīja citu zaudējumus radošo faktoru kopēju analīzi, būs iespējams secināt, vai Padome, veikdama vienīgi individuālu zaudējumus radošo faktoru zaudējumus radošo faktoru analīzi, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.

48 Savukārt jau tagad ir jānoraida pirmā pamata pirmā daļa, ciktāl ar to tiek apgalvota kļūda tiesību piemērošanā saistībā ar iestāžu metodoloģiju attiecībā uz cēloņsakarības analīzi.

2. Par zaudējumus radošo faktoru, kas nav imports par dempinga cenām, individuālo analīzi (pirmā pamata otrā līdz astotā daļa)

49 Ievadam jāatgādina judikatūras principi, kuri jāņem vērā, pārbaudot dažādos prasītāju iebildumus par zaudējumus radošo faktoru, kas nav imports par dempinga cenām, individuālo analīzi.

50 Saskaņā ar iepriekš 27. punktā minēto judikatūru Padomei un Komisijai ir pienākums pārbaudīt, vai zaudējumi, ko tās paredz ņemt vērā, patiešām izriet no importa par dempinga cenām, un ir jānoraida cita veida zaudējumi, kas izriet no citiem apstākļiem.

51 Turklāt saskaņā ar pastāvīgo judikatūru jautājums par to, vai Kopienas ražošanas nozare ir cietusi zaudējumus un vai tie ir attiecināmi uz importu par dempinga cenām, kā arī to, vai citi zināmi faktori ir veicinājuši zaudējums, ko cietusi Kopienas ražošanas nozare, ietver sarežģītu ekonomisku jautājumu novērtējumu, attiecībā uz ko iestādēm ir plaša rīcības brīvība. No tā izriet, ka Savienības tiesas veiktajai iestāžu vērtējuma pārbaudei ir jāaprobežojas ar pārbaudi, vai ievēroti procesa noteikumi, vai apstrīdētās izvēles izdarīšanai izmantotie fakti ir patiesi, vai šo faktu vērtējumā nav pieļautas acīmredzamas kļūdas un vai nav nepareizi izmantotas pilnvaras (šajā ziņā skat. iepriekš 27. punktā minēto Vispārējās tiesas spriedumu lietā Aluminium Silicon Mill Products/Padome, 71. punkts, un 2008. gada 17. decembra spriedumu lietā T‑462/04 HEG un Graphite India/Padome, Krājums, II‑3685. lpp., 120. punkts).

a) Par pirmā pamata otro daļu – tērauda pieprasījuma un cenu Kopienas un pasaules tirgū attīstību

Lietas dalībnieku argumenti

52 Prasītājas apgalvo, ka apstrīdētās regulas preambulas 85. apsvērumā ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un pārkāpts pamatregulas 3. panta 6. un 7. punkts, jo spiediens uz Kopienas cenām nav attiecināms uz importu par dempinga cenām, bet gan jāattiecina uz cenu pasaules tirgū un tērauda pieprasījuma attīstību.

53 Pirmkārt, ferosilīcija cenas visos lielajos pasaules tirgos attīstījās tādā pašā veidā un Kopienas cenu attīstība atspoguļoja pasaules tirgus dinamiku. Prasītājas uzskata, ka, tā kā cenas visos tirgos pazeminājās, it īpaši laikā no 2005. gada līdz izmeklēšanas laikposma beigām, ir acīmredzami nesaprātīgi apgalvot, ka, nepastāvot importam par dempinga cenām, cenas Kopienā būtu pieaugušas, lai nosegtu augošās Kopienas ražošanas nozares izmaksas, kā arī saprātīgu peļņas līmeni.

54 Otrkārt, ferosilīcija cenu zemo līmeni noteica nevis imports par dempinga cenām, bet gan pieprasījuma izmaiņas. Padome apstrīdētajā regulā pati atzinusi, ka ferosilīcija cenas seko pieprasījuma izmaiņām. Tomēr tā kļūdaini analizēja ferosilīcija cenu attīstību Kopienā attiecībā pret neapstrādāta tērauda ražošanu pasaulē, lai gan to nosaka tērauda ražošana Kopienā. Ferosilīcija cenu attīstība Kopienā esot precīzi atspoguļojusi tērauda pieprasījuma attīstību, un minētās cenas esot samazinājušās proporcionāli stagnācijai un pieprasījuma samazinājumam Kopienā. Tādējādi prasītājas uzskata, ka, pat ja imports par dempinga cenām nebūtu pazeminājis cenas, Kopienas ražošanas nozare būtu cietusi zaudējums sakarā ar izmaksu pieaugumu un vienlaicīgu pieprasījuma samazinājumu.

55 Treškārt, prasītājas norāda, ka izmeklēšanas laikposmā ferosilīcijs Kopienā tika pārdots par augstāku cenu nekā citos tirgos. Pasaules tirgū, kur cenas tiecas panākt līdzsvaru, nevar apgalvot, ka cenas tirgū, kurā tās ir visaugstākās, būtu nepamatoti samazinātas vai aizkavēta to celšanās.

56 Padome, kuru atbalsta personas, kas iestājušās lietā, apstrīd prasītāju argumentus.

Vispārējās tiesas vērtējums

57 Pirmā pamata otrā daļa būtībā attiecas uz iestāžu vērtējumu par ferosilīcija cenu un metalurģijas nozares pieprasījuma vispasaules attīstības kā citu faktoru, kas varēja izraisīt vai sekmēt Kopienas ražošanas nozares ciestos zaudējumus, lomu.

58 Šajā ziņā jānorāda, pirmkārt, ka Padome apstrīdētās regulas preambulas 85. apsvērumā uzskatīja, ka importa par dempinga cenām dēļ Kopienas ražošanas nozare nevarēja paaugstināt pārdošanas cenu līdz nepieciešamajam līmenim, lai pilnībā segtu visas izmaksas. Otrkārt, Padome apstrīdētās regulas preambulas 87.?90. apsvērumā norādīja iemeslus, kuru dēļ tā bija nolēmusi noraidīt apgalvojumu, ka zemais ferosilīcija cenu līmenis bija saistīts ar dinamiku pasaules tirgū, kurš attīstījās atkarībā no metalurģijas nozares pieprasījuma izmaiņām, nevis no importa par dempinga cenām. Vispirms Padome paskaidro, ka tirgus ekonomikas apstākļos cenas parasti nosaka pieprasījums un piedāvājums, bet var būt citi ietekmējošie faktori, piemēram, imports par zemām dempinga cenām. Tad tā precizē, ka, lai gan nav nekādu šaubu, ka ferosilīcija pieprasījums, īpaši metalurģijas nozarē, vērā ņemtajā laikposmā noteiktos brīžos ietekmēja cenu veidošanos, ir bijuši periodi, kad ferosilīcija cenas pazeminājās, neskatoties uz augošo pieprasījumu metalurģijas nozarē.

59 Prasītājas apstrīd šo secinājumu, pamatodamās uz trīs argumentiem. Pirmkārt, tā kā cenas pasaules tirgū bija pazeminājušās, tostarp laikā no 2005. gada līdz izmeklēšanas laikposma beigām, pat nepastāvot importam par dempinga cenām, Kopienas cenas nebūtu varējušas pieaugt. Otrkārt, ferosilīcija Kopienas cenas bija sekojušas Kopienas tērauda ražošanas svārstībām un pazeminājušas tajā pašā laikā, kad Kopienas metalurģijas nozares pieprasījumā valdīja stagnācija vai tas samazinājās. Treškārt, cenas Kopienas tirgū bija augstākās pasaulē, kas izslēdz samazinājumu vai celšanās aizkavēšanu.

60 Tomēr neviens no šiem trim argumentiem nav tāds, kas pierādītu, ka Padome būtu pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpusi pamatregulas 3. panta 6. un 7. punktu.

61 Pirmkārt, attiecībā uz argumentu par cenu attīstību pasaules tirgū jānorāda, ka prasītājas šī argumenta atbalstam atsaucas uz prasības pielikumā ietvertu tabulu, kura – saskaņā ar prasītāju apgalvoto – parāda, ka ferosilīcija cenas visos lielākajos pasaules tirgos attīstās tādā pat veidā un ka Kopienas cenu attīstība vienīgi atspoguļo dinamiku pasaules tirgū. Lai gan ir taisnība, ka šī tabula parāda to, ka ferosilīcija Kopienas cena visumā attīstās tāpat kā cenas Amerikas Savienotajās Valstīs un Japānā, tā nekādā veidā nepierāda to, ka cenas pasaules tirgū pazeminājās aplūkotajā laikposmā, proti, no 2003. gada 1. janvāra līdz 2006. gada 30. septembrim vai vismaz laikā no 2005. gada janvāra līdz izmeklēšanas laikposma beigām, proti, 2006. gada 30. septembrim. Gluži pretēji – no šīs tabulas izriet, ka cenas laikā no 2003. līdz 2004. gadam un izmeklēšanas laikposmā pieauga. Šīs tendences apstiprina dati par vidējām cenām Kopienā, kuras ietvertas pagaidu regulas 96. apsvērumā un kuras prasītājas nav apstrīdējušas. Tādējādi tās nevar apgalvot, ka vispārējas ferosilīcija cenu pazemināšanās dēļ bija nesaprātīgi apgalvot, ka, nepastāvot importam par dempinga cenām, Kopienu cenas būtu paaugstinājušās līdz līmenim, kas Kopienas ražošanas nozarei ļautu nosegt savas augošās izmaksas, kā arī panākt saprātīgu peļņas līmeni.

62 Otrkārt, attiecībā uz argumentu par metalurģijas sektora pieprasījuma svārstībām un ferosilīcija cenu Kopienā analīzi attiecībā pret neapstrādāta tērauda ražošanu pasaulē jānorāda, ka prasītājas noraida diagrammu, kuru iestādes iekļāvušas galīgajā informācijas paziņošanas dokumentā un kura ilustrē ferosilīcija cenu attīstību Kopienā, ņemot vērā neapstrādāta tērauda ražošanas pasaulē attīstību, un savu argumentu pamatojumam atsaucas uz prasības pielikumā iekļautu diagrammu, kas ilustrē ferosilīcija cenu attīstību Kopienā attiecībā pret tērauda ražošanas attīstību Kopienā. Pretēji prasītāju apgalvotajam šī diagramma neļauj pierādīt, ka ferosilīcija Kopienas cenas būtu sekojušas Kopienas tērauda ražošanas svārstībām un būtu pazeminājušās tai pat laikā, kad Kopienas metalurģijas nozares pieprasījumā valdīja stagnācija vai tas samazinājās.

63 Tādējādi, pirmām kārtām, jānorāda – kā to darījusi Padome – ka šī diagramma parāda, ka Kopienas cenas nav vienmēr sekojušas pasaules tērauda ražošanas svārstībām. Piemēram, diagrammā norādīts, ka 2004. gadā – brīdī, kad Kopienas tērauda ražošana pieauga, cenas turpināja samazināties. Tāpat saskaņā ar diagrammu 2006. gadā tērauda ražošanas samazinājās, lai gan cenas pieauga. Šie piemēri apstiprina, ka prasītāju iesniegtā diagramma nav pietiekama, lai pamatotu to apgalvojumu, ka pieprasījuma samazinājums ir izraisījis cenu krišanos.

64 Otrām kārtām, ir jānorāda, ka diagramma neparāda, ka visā aplūkotajā laikposmā būtu notikusi pieprasījuma samazināšanās. Tā tajā ir aprakstīts tērauda ražošanas pieaugums no 2003. gada trešā ceturkšņa līdz 2004. gada otrajam ceturksnim, no 2004. gada ceturtā ceturkšņa līdz 2005. gada otrajam ceturksnim un izmeklēšanas laikposma, kurš ilga no 2005. gada 1. oktobra līdz 2006. gada 30. septembrim, pirmajos trīs ceturkšņos. Diagramma atklāj arī, ka ferosilīcija cenas Kopienā pieauga no 2003. gada trešā ceturkšņa līdz 2004. gada otrajam ceturksnim un visā izmeklēšanas laikposmā. Ņemot vērā šo pozitīvo attīstību, nav pietiekami apgalvot, ka Kopienas cenas pazeminājās tai pat laikā, kad Kopienas metalurģijas nozares pieprasījumā valdīja stagnācija vai tas samazinājās, lai pierādītu, ka Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, apgalvodama, ka importa par dempinga cenām dēļ Kopienas ražošanas nozare nevarēja paaugstināt pārdošanas cenu līdz nepieciešamajam līmenim, lai pilnībā segtu visas izmaksas. Prasītājām būtu bijis jāpierāda – ko tās nav izdarījušas –, ka tērauda ražošanas pieaugums iepriekš minētajos laikposmos bija pārāk mazs, lai izraisītu tādu cenu paaugstināšanos, kas ferosilīcija Kopienas ražotājiem ļautu nodot savu ražošanas izmaksu pieaugumu patērētājiem.

65 Treškārt, attiecībā uz argumentu par cenām, kuru līmenis Kopienas tirgū bija tāds, ka nevar apgalvot, ka tās būtu tikušas nepamatoti pazeminātas vai to celšanās būtu tikusi aizkavēta, jāatgādina, ka cenu pazeminājums un cenu celšanās aizkavēšana ir juridiski jēdzieni, uz kuriem izdarīta atsauce pamatregulas 3. panta 3. punktā (tagad – Regulas Nr. 1225/2009 3. panta 3. punkts). Vispārīgi, nosakot cenu pazeminājumu šīs tiesību normas izpratnē, iestādes veic Kopienu cenu salīdzināšanu ar koriģētām importa cenām tā, lai iegūtu procentuālā izteiksmē izteiktu cenu samazinājuma starpību. Tāpat, ja ir konstatēts, ka Kopienas cenu celšanās ir tikusi aizkavēta vai tās nav pietiekami cēlušās, iestādes veic – joprojām vispārīgu – importa cenu salīdzinājumu ar Kopienas mērķa cenu, t.i., cenu, kāda būtu tikusi sasniegta, nepastāvot importam par dempinga cenām, lai iegūtu zaudējumu likvidēšanas starpību, kas arī izteikta procentuālā izteiksmē. Šajā lietā no pagaidu regulas preambulas 87.?89. un 112. apsvēruma izriet, ka iestādes ir noteikušas cenu samazinājumu, piemērojot pamatregulas 3. panta 3. punktu. Tā pagaidu regulas preambulas 89. apsvērumā Komisija norāda, ka tā aprēķināja cenu samazinājuma starpību no 4 līdz 11 % atkarībā no ražotāja eksportētāja, izņemot trīs ražotājus eksportētājus, attiecībā uz kuriem netika konstatēts nekāds cenu samazinājums. Prasītājas neizvirza nevienu argumentu, kas varētu likt apšaubīt iestāžu veikto cenu samazinājuma starpības aprēķinu. Vienkārša konstatācija, ka Kopienas cenas ir visaugstākās pasaulē, nevar likt apšaubīt šo aprēķinu.

66 Ņemot vērā iepriekš minēto, jāatzīst, ka neviens no prasītāju izvirzītajiem argumentiem nav tāds, kas pierādītu, ka Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, apgalvodama, ka Kopienas ražošanas nozare nevarēja paaugstināt pārdošanas cenu līdz nepieciešamajam līmenim, lai pilnībā segtu visas izmaksas, nevis pasaules tirgus dinamikas un metalurģijas sektora pieprasījuma svārstību dēļ, bet gan importa par dempinga cenām dēļ.

67 Līdz ar to pirmā pamata otrā daļa ir jānoraida kā nepamatota.

b) Par pirmā pamata trešo daļu – zaudējumu ietekmi, kurus Kopienas ražošanas nozare ir radījusi sev

Par pirmo iebildumu par noteiktu Kopienas ražotāju ražošanas pārorientēšanu

– Lietas dalībnieku argumenti

68 Prasītājas apgalvo, ka Padome neesot pienācīgi ņēmusi vērā Huta Laziska S.A., OFZ a.s. un Vargön Alloys AB brīvprātīgi īstenoto ražošanas pārorientēšanu 2004. gadā – kas ir gads, kurš apstrīdētajā regulā raksturots kā “īpaši veiksmīgs” – ietekmi uz Kopienas ražošanas nozares ciestajiem zaudējumiem.

69 Pirmkārt, iestādes esot pieļāvušas nopietnu kļūdu faktos, kura ir būtiski ietekmējusi cēloņsakarības analīzi, jo, lai gan no pagaidu regulas 135. apsvēruma izriet, ka 2004. gadā divi ferosilīcija Kopienas ražotāji bija pārorientējuši savu ražošanu uz mangāna sakausējumu ražošanu, no šīs pašas regulas 93. apsvēruma izriet, ka šis ferosilīcija ražošanas samazinājums tika ņemts vērā, vienīgi sākot ar 2005. gadu. Lēmums samazināt ferosilīcija ražošanu brīdī, kad tirgus apstākļi bija labvēlīgi, esot radījis ferosilīcija ražošanas uz vienību izmaksu pieaugumu, ražošanas un pārdošanas apjoma samazinājumu, kā arī lielāku nepietiekamību tirgū. No otras puses, ražošanas pārorientēšanu 2004. gadā vērā neņemšana esot radījusi maldinošu priekšstatu par ražošanas jaudas attīstību un Kopienas ražošanas nozares rentabilitāti.

70 Otrkārt, iestādes esot pieļāvušas acīmredzamu kļūdu vērtējumā, apgalvodamas, ka ražošanas pārorientēšana bija reakcija uz importu par dempinga cenām. No vienas puses, 2004. gads esot bijis ārkārtējs gads, kura laikā Kopienas ražošanas nozares rentabilitāte pieauga līdz vērā ņemtajā laikposmā visaugstākajam līmenim un tās ieguldījumu atdeve sasniedza gandrīz 20 %, un, no otras puses, Huta Laziska esot izvēlējusies pārorientēt savu ražošanu uz silīcijmangānu, kas ir produkts, kurš prasa mazāk enerģijas patēriņu un ir rentablāks. Tādējādi, pēc prasītāju domām, Kopienas ražošanas nozares 2005. gadā un izmeklēšanas laikposmā ciestos zaudējumus izskaidroja brīvprātīgā ražošanas pārorientēšana, kas izraisīja ražošanas izmaksu pieaugumu, kurš savukārt izraisīja papildu ražošanas samazinājumu.

71 Padome, kuru atbalsta personas, kas iestājušās lietā, apstrīd prasītāju argumentus.

– Vispārējās tiesas vērtējums

72 Šis iebildums būtībā attiecas uz veidu, kādā iestādes ir analizējušas 2004. gadā noteiktu Kopienas ražotāju veikto krāšņu, kuras iepriekš tika izmantotas ferosilīcija ražošanai, pārdales silīcijmangāna ražošanai ietekmi uz Kopienas ražošanas nozari.

73 Šajā sakarā jānorāda, ka Komisija minētās pārdales ietekmi analizēja pagaidu regulas preambulas 135. un 136. apsvērumā. Tajos tā apgalvoja, ka par spīti ar ražošanas pārorientēšanu saistītajām izmaksām daļa no ražošanas tika pārorientēta 2004. gadā, jo tobrīd Kopienas tirgū pastāvēja mangāna sakausējumu deficīts, savukārt ferosilīcija piedāvājums bija pietiekams. Komisija no tā secināja, ka noteiktu Kopienas ražotāju lēmums samazināt savu ražošanu nebija vis brīvprātīgs, bet to bija izraisījis imports par dempinga cenām, kurš Kopienas ražošanas nozarē neļāva veikt rentablu ferosilīcija tirdzniecību. Turklāt pagaidu regulas preambulas 93. apsvērumā tā, sākot ar 2005. gadu, koriģēja tabulā par ražošanas jaudu un ražošanas jaudas izmantošanu ietvertos datus par ražošanas jaudu, lai ņemtu vērā krāšņu pārdali.

74 Prasītājas apstrīd gan pagaidu regulas preambulas 93. apsvērumu, gan 135. un 136. apsvērumu.

75 Pirmkārt, attiecībā uz prasītāju argumentu par kļūdu faktos attiecībā uz pagaidu regulas preambulas 93. apsvērumu Padome, atbildot uz rakstveida jautājumu, kurš tai tika uzdots procesa organizatorisko pasākumu ietvaros, paskaidroja, ka ražošana tika pārorientēta 2004. gada decembra sākumā. Tiesas sēdē tā arī atzina, ka jauda, uz kuru attiecās šī pārorientēšana, 2004. gada decembrī nevarēja tikt izmantota ferosilīcija ražošanai. Tādējādi jāatzīst, ka dati par ražošanas jaudu bija jākoriģē, nevis sākot ar 2005. gadu, bet gan sākot ar 2004. gadu. No tā izriet, ka pagaidu regulas preambulas 93. apsvērums ir būtiski neprecīzs.

76 Tomēr Vispārējā tiesa nepiekrīt prasītāju nostājai attiecībā uz šīs neprecizitātes sekām. Pirmām kārtām, jāuzskata – kā tiesas sēdē norādīja Padome – ka, ņemot vērā to, ka ražošanas jauda samazinājās vienīgi 2004. gada decembrī, vispārēja šīs jaudas korekcija visam 2004. gadam attiektos uz ļoti nelielu apjomu, kurš ir līdzvērtīgs vienai divpadsmitajai daļai no 2005. gadam veiktās korekcijas. Otrām kārtām, pieņemot, ka ražošanas jaudu korekcija tiktu veikta arī attiecībā uz 2004. gadu, Kopienas ferosilīcija tirgus stāvoklis 2004. gadā būtu bijis šāds: pieprasījuma pieaugums, importa par dempinga cenām apjoma pieaugums, ražošanas samazinājums, neliels ražošanas jaudu samazinājums, pārdošanas apjoma un Kopienas ražošanas nozares tirgus daļu samazinājums, cenu, peļņas līmeņa un ieguldījumu atdeves pieaugums. Citiem vārdiem, izņemot ražošanas jaudu, ražošanas apjomu, pārdošanas apjomu un tirgus daļas, visi citi ekonomikas rādītāji būtu uzlabojušies. Protams, šādos apstākļos ir ticami, ka noteiktu Kopienas ražotāju lēmums pārorientēt ražošanu varētu izrietēt no komerciālas izvēles panākt augstāko rentabilitāti silīcijmangāna tirgū, nevis ir sekas importa par dempinga cenām klātbūtnei ferosilīcija tirgū, kura iedragāja Kopienas ražošanas nozares rentabilitāti. Tomēr ir tikpat ticami, ka noteiktu Kopienas ražotāju lēmumā pārorientēt ražošanu ņemtas vērā ne vien augstākas rentabilitātes silīcijmangāna tirgū izredzes, bet arī importa par zemām cenām, kura apjoms jau bija ievērojami pieaudzis 2004. gadā un kurš rentabilitātes ferosilīcija tirgū izredzes padarīja mazāk pievilcīgas nekā rentabilitātes izredzes silīcijmangāna tirgū, klātbūtne.

77 Tādējādi pagaidu regulas preambulas 93. apsvērumā pieļautā kļūda faktos nevarēja izkropļot cēloņsakarības analīzi.

78 Otrkārt, attiecībā uz prasītāju argumentu par acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kuru iestādes pieļāvušas, pagaidu regulas preambulas 136. apsvērumā apgalvodamas, ka ražošanas pārorientācija bija reakcija uz importu par dempinga cenām, iepriekš 76. punktā tika noteikts, ka, lai gan ir ticami, ka pārorientēšana varētu izrietēt no komerciāla lēmuma panākt augstāko rentabilitāti silīcijmangāna tirgū nevis ir sekas importa par dempinga cenām klātbūtnei ferosilīcija tirgū, kura iedragāja Kopienas ražošanas nozares rentabilitāti, ir ticami arī, ka lēmumos par pārorientēšanu ņemtas vērā ne vien augstākas rentabilitātes silīcijmangāna tirgū izredzes, bet arī importa par zemām cenām klātbūtne ferosilīcija tirgū.

79 Tādējādi jāatzīst, ka neviens no prasītāju izvirzītajiem argumentiem nav tāds, kas pierādītu, ka iestādes būtu pieļāvušas acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

80 Ņemot vērā iepriekš minēto, šis iebildums jānoraida kā nepamatots.

Par otro iebildumu par noteiktu Kopienas ražotāju ražošanas pārtraukumiem

– Lietas dalībnieku argumenti

81 Prasītājas apgalvo, ka Padome neesot ņēmusi vērā ietekmi, kāda uz Kopienas ražošanas nozares ciestajiem zaudējumiem ir bijusi ražošanas pārtraukumiem, kuru noteikti Kopienas ražotāji īstenoja brīvprātīgi, un to kļūdaini attiecinājusi uz strīdīgo importu.

82 Pirmkārt, Padome esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, apstrīdētās regulas preambulas 101. apsvērumā atteikdamās ņemt vērā Huta Laziska īstenoto ražošanas pārtraukumu ietekmi, to pamatojot, ka cēloņsakarības pastāvēšanas vērtējums jāveic Kopienas ražošanas nozares līmenī kopumā, kaut arī šis minētais faktors ietekmēja Kopienas ražošanas nozares rezultātus kopumā. Šajā sakarā prasītājas norāda, pirmām kārtām, ka Huta Laziska vērā ņemtajā laikposmā vairākkārtīgi bija pārtraukusi ražošanu saistībā ar nopietnām domstarpībām ar savu enerģijas piegādātāju, otrām kārtām, ka tā bija spiesta pārorientēties uz tādu preču kā silīcijmangāns ražošanu, kas patērē mazāk enerģijas un ir rentablāka, un, trešām kārtām, ka Padomes 2007. gada 4. decembra Regulas (EK) Nr. 1420/2007, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas un Kazahstānas izcelsmes silīcijmangāna importam un izbeidz procedūru attiecībā uz Ukrainas izcelsmes silīcijmangāna importu (OV L 317, 5. lpp.), ietvaros iestādes analizēja Huta Laziska stāvokļa attīstību atsevišķi.

83 Otrkārt, iestādes esot pieļāvušas acīmredzamu kļūdu vērtējumā, neņemdamas vērā to ražošanas pārtraukumu ietekmi, kurus īstenoja, no vienas puses, FerroAtlántica SL augstu enerģijas patēriņa periodu laikā, kad šis ražotājs maksimizēja savu peļņu, pārdodot enerģiju, un, no otras puses, Vargön Alloys, kas izmeklēšanas laikposmā izbeidza ferosilīcija ražošanu. Attiecībā uz FerroAtlántica prasītājas replikā norāda, ka iebildumu rakstā Padome pirmo reizi apgalvojusi, ka ferosilīcija ražošanas pārtraukšana enerģijas patēriņa maksimumstundās vienmēr bija šīs sabiedrības komercmodeļa daļa. Turklāt šim apgalvojumam runā pretī apstrīdētās regulas preambulas 81. apsvērums, kurā Padome apgalvojusi, ka ražošanas samazināšana pēc enerģijas padeves pārtraukumiem nenotika regulāri.

84 Padome, kuru atbalsta personas, kas iestājušās lietā, apstrīd prasītāju argumentus.

– Vispārējās tiesas vērtējums

85 Šis iebildums attiecas uz veidu, kādā iestādes ir analizējušas ietekmi, kāda uz Kopienas ražošanas nozari bijusi trīs Kopienas ražotāju, Huta Laziska, FerroAtlántica un Vargön Alloys, ražošanas pārtraukumiem.

86 Būtībā prasītājas Padomei pārmet, pirmkārt, to, ka tā apstrīdētās regulas preambulas 101. apsvērumā nav pareizi analizējusi ietekmi, kāda uz Kopienas ražošanas nozari bijusi Huta Laziska ražošanas pārtraukumiem, un, otrkārt, nav ņēmusi vērā FerroAtlántica un Vargön Alloys ražošanas pārtraukumus.

87 Pirmkārt, attiecībā uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kas esot pieļauta, novērtējot Huta Laziska stāvokli, jāatgādina, ka apstrīdētās regulas preambulas 101. apsvērumā Padome ir apgalvojusi, ka radīto zaudējumu iemesls ir jāanalizē Kopienas ražošanas nozares līmenī kopumā un ka pat tad, ja datus par šo ražotāju varētu izslēgt no zaudējumu novērtējuma, atlikušajā Kopienas ražošanas nozares daļā novērotās tendences paliek izteikti negatīvas un norāda uz būtiskiem zaudējumiem.

88 Šajā sakarā vispirms jānorāda – kā dara prasītājas –, ka cēloņsakarības pastāvēšanas analīze nav katrā ziņā jāveic Kopienas ražošanas nozares līmenī kopumā, tādējādi, ka atsevišķam Kopienas ražotājam faktora, kurš nav imports par dempinga cenām, nodarītie zaudējumi nevarētu tikt ņemti vērā. Iepriekš 30. punktā jau tika uzsvērts, ka pamatregulas 3. panta 7. punktā paredzētās neattiecināšanas analīzes ietvaros iestādēm, pirmām kārtām, jāpārbauda visi citi zināmie faktori, kuri radīja zaudējumus Kopienas ražošanas nozarei tai pat laikā, kad imports par dempinga cenām, un, otrām kārtām, jānodrošina, lai šo citu faktoru radītie zaudējumi netiktu attiecināti uz šo importu. Pamatregulas 3. panta 7. punktā nav precizēts, ka šai pārbaudē var ņemt vērā vienīgi zaudējumus, kurus citi faktori radījuši Kopienas ražošanas nozarei kopumā. Ņemot vērā šīs tiesību normas mērķi, kas, kā minēts iepriekš 31. punktā, ir nodrošināt, lai iestādes nodala un nošķir importa par dempinga cenām kaitējošo ietekmi no citu faktoru kaitējošās ietekmes, ir iespējams, ka noteiktos apstākļos zaudējumi, kurus Kopienas ražotājam individuāli radījis cits faktors, kas nav imports par dempinga cenām, jāņem vērā, jo tie ir sekmējuši zaudējumus, kuri ir novēroti attiecībā uz Kopienas ražošanas nozari kopumā.

89 Tālāk ir taisnība, ka apstrīdētās regulas preambulas 101. apsvērumā Padome ir nebūt ne niansēti apgalvojusi, ka zaudējumu iemesls ir jāanalizē Kopienas ražošanas nozares līmenī kopumā, kas var likt domāt, ka zaudējumu faktors, kurš Kopienas ražotāju ietekmē individuāli, nekad nevar tikt ņemts vērā. Tomēr pretēji prasītāju apgalvotajam zaudējumi, kurus Huta Laziska varēja nodarīt ražošanas pārtraukumi, ir pienācīgi ņemti vērā. Kā izklāstīts iepriekš 87. punktā, Padome tur ir paskaidrojusi, ka pat tad, ja datus par šo ražotāju varētu izslēgt no zaudējumu novērtējuma, Kopienas ražošanas nozarē novērotās tendences turpina norādīt uz zaudējumiem. Prasītājas nemēģina pierādīt, ka šajā pēdējā minētajā apsvērumā būtu pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā. Tās vienīgi apgalvo, ka Huta Laziska grūtības ar tās enerģijas piegādātāju ir bijušas tās ražošanas pārtraukumu iemesls, ko Padome ir piekritusi ņemt vērā apstrīdētās regulas preambulas 101. apsvērumā.

90 Visbeidzot, attiecībā uz Regulu Nr. 1420/2007, kā atgādināts iepriekš 50. un 51. punktā, iestādēm to rīcības brīvības izmantošanas ietvaros ir pienākums pārbaudīt, vai Kopienas ražošanas nozare ir cietusi zaudējumus un vai tie ir attiecināmi uz importu par dempinga cenām, kā arī vai citi zināmi faktori ir veicinājuši zaudējums. Šī rīcības brīvība katrā atsevišķā gadījumā ir jāīsteno atkarībā no visiem atbilstošajiem faktiskajiem apstākļiem (šajā ziņā skat. Tiesas 1990. gada 14. marta spriedumu lietā C‑156/87 Gestetner Holdings/Padome un Komisija, Recueil, I‑781. lpp., 43. punkts). Katrā ziņā pretēji prasītāju apgalvotajam attieksme pret Huta Laziska stāvokli apstrīdētajā regulā būtiski neatšķiras no attieksmes pret to Regulā Nr. 1420/2007. Tāpat kā apstrīdētajā regulā, Regulā Nr. 1420/2007 Huta Laziska nav veltīta atsevišķa sadaļa. Turklāt, tāpat kā apstrīdētajā regulā, Huta Laziska tiek aplūkota sadaļā par ražošanas izmaksu izmaiņu ietekmi uz zaudējumiem. Starp Regulu Nr. 1420/2007 un apstrīdēto regulu var atrast tikai vienu vienīgu atšķirību. Lai gan apstrīdētajā regulā Padome ir atzinusi – hipotētiski un vienīgi tāpēc, lai izslēgtu jebkādu ietekmi uz zaudējumiem, ko cietusi Kopienas ražošanas nozare kopumā – to, ka Huta Laziska zaudējumi varēja būt sekas domstarpībām ar tās enerģijas piegādātāju, Regulā Nr. 1420/2007 tā atzina, ka šīs domstarpības, kā arī enerģijas izmaksu pieaugums varēja ietekmēt Huta Laziska rezultātus, bet kopumā ražošanas izmaksu attīstība nav sekmējusi Kopienas ražošanas nozares ciestos zaudējumus.

91 No tā izriet, ka neviens no prasītāju izvirzītajiem argumentiem nepierāda, ka apstrīdētās regulas preambulas 101. apsvērumā būtu pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.

92 Otrkārt, attiecībā uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kas esot pieļauta, novērtējot FerroAtlántica un Vargön Alloys ražošanas pārtraukumus, jānorāda, pirmām kārtām, attiecībā uz FerroAtlántica, ka prasītājas tiesas sēdē precizēja, ka tās uzskata, ka šīs sabiedrības ražošanas pārtraukumi bija pamatā “pašradītiem” zaudējumiem, jo elektroenerģijas cenu pieaugums lika FerroAtlántica dot priekšroku enerģijas tirdzniecībai salīdzinājumā ar ferosilīcija tirdzniecību. Jāatzīst, ka vienīgais dokuments, uz kuru prasītājas pamatojas, lai apgalvotu, ka iestādes ir pieļāvušas acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ir FerroAtlántica 2007. gada 26. februāra vēstule Euroalliages. Šajā vēstulē FerroAtlántica paskaidro, ka tās tarifu sistēmas dēļ ferosilīcija ražošana elektroenerģijas patēriņa maksimumstundās tika apturēta un ka šajās stundās tās saražotā elektroenerģija tika pārdota. Šī vēstule nekādā veidā nepierāda, ka FerroAtlántica pārtrauc ražošanu, pieaugot elektroenerģijas cenām. Tādējādi prasītājas nav izvirzījušas nekādus faktorus, kas varētu pierādīt, ka FerroAtlántica ražošanas samazināšana elektroenerģijas patēriņa maksimumstundās būtu sekmējusi Kopienas ražošanas nozares kopumā ciestos zaudējumus un ka Padomei tā būtu bijusi jāņem vērā.

93 Otrām kārtām, attiecībā uz Vargön Alloys prasītājas vienīgi apgalvo, ka šī sabiedrība izmeklēšanas laikposma vidū pārtrauca ražošanu. Lai gan prasības pieteikumam pievienotā dokumentā tās apgalvo, ka šāda pārtraukšana ir elektroenerģijas cenu līmeņa sekas, tās šī apgalvojuma pamatojumam neizvirza nekādus pierādījumus. Tādējādi tās nekādā veidā nepierāda, ka šī sabiedrība pati būtu sekmējusi savus zaudējumus un ka tā nav pārtraukusi ražošanu, reaģējot uz importu par dempinga cenām. Tādējādi nevar apgalvot, ka Padome būtu pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, konkrēti neiztirzādama Vargön Alloys situāciju.

94 Ņemot vērā iepriekš minēto, šis pirmā pamata trešās daļas iebildums ir jānoraida kā nepamatots.

Par trešo iebildumu par teorētiskās nominālās ražošanas jaudas izmantošanu

– Lietas dalībnieku argumenti

95 Prasītājas apgalvo, ka Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpusi pamatregulas 3. panta 7. punktu, kā arī to tiesības uz aizstāvību, atsakoties izmantot reālo ražošanas jaudu teorētiskās nominālās ražošanas jaudas vietā.

96 Pirmkārt, Padome esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo, pirmām kārtām, tā esot ignorējusi faktorus, tādus kā ražošanas pārorientēšana un elektroenerģijas piegādes pārtraukumi, kuri būtiski ietekmēja nozīmīgos zaudējumus radošos faktorus, proti, ražošanas jaudu un ražošanas jaudas izmantošanu.

97 Otrām kārtām, prasītājas apgalvo, ka ir kļūdaini apgalvot, kā to darījusi Padome, ka pat tad, ja būtu tikusi izmantota reālā ražošanas jauda, attiecībā uz ražošanas jaudas attīstību un ražošanas jaudas izmantošanu novērotās tendences, kā arī secinājumi par zaudējumu esamību būtu palikuši bez izmaiņām. Pieņemot, ka attiecībā uz ražošanas jaudas attīstību un ražošanas jaudas izmantošanu novērotās tendences būtu nemainīgas, tas, ka, piemēram, jaudas izmantošana pieaug no 50 līdz 95 %, ir būtiski, jo šāds pieaugums nozīmē, ka Kopienas ražošanas nozare nespēj apmierināt pieprasījumu.

98 Trešām kārtām, prasītājas uzskata, ka Padomes apgalvojumam, ka var tikt izmantota teorētiskā nominālā ražošanas jauda, jo ražošanas pārtraukumi vai samazinājums nenotika regulāri, pamatā ir būtiska kļūda faktos un acīmredzama kļūda vērtējumā. Prasītājas norāda, no vienas puses, ka ražošanas pārtraukumi vai samazinājums notika regulēti un bija jāņem vērā. Tā tas ir attiecībā uz FerroAtlántica ražošanas pārtraukšanu elektroenerģijas patēriņa maksimumstundās, kas ir tās komercmodeļa īpatnība un tādējādi notika regulāri. Tāpat ferosilīcija krāsnīm katru gadu tika veikts remonts, kura laikā tās nevarēja izmantot. No otras puses, prasītājas apgalvo, ka ražošanas jaudas aprēķināšana, ņemot vērā vienīgi regulāri notiekošos notikumus, veido acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Tā, piemēram, tad, kad tās elektroenerģijas piegāde tika samazināta, Huta Laziska vairākkārtīgi būtiski samazināja ražošanas jaudu, kas neatkarīgi no tirgus apstākļiem to kavēja ražot ferosilīciju.

99 Otrkārt, prasītājas uzskata, ka balstīt cēloņsakarības analīzi uz teorētisko nominālo izmantošanas jaudu, nevis uz reālo izmantošanas jaudu nozīmē neizbēgami pārkāpt noteikumu par neattiecināšanu, kāds tas paredzēts pamatregulas 3. panta 7. punktā, jo ar to tiek apslēpts izmaiņu, kas ietekmē datus par ražošanu, patiesais cēlonis.

100 Treškārt, prasītājas apgalvo, ka apstrīdētā regula pārkāpj to tiesības uz aizstāvību, jo apgalvojums, ka pat tad, ja būtu tikusi ņemta vērā reālā izmantošanas jauda, tendences nemainītos, nav pamatots.

101 Padome, kuru atbalsta personas, kas iestājušās lietā, apstrīd prasītāju argumentus.

– Vispārējās tiesas vērtējums

102 Šī iebilduma ietvaros prasītājas būtībā apgalvo, ka, izmantojot teorētisko nominālo ražošanas jaudu, nevis reālo ražošanas jaudu, iestādes, pirmām kārtām, ir pieļāvušas acīmredzamas kļūdas vērtējumā un kļūdu faktos, otrām kārtām, pārkāpušas pamatregulas 3. panta 7. punktu un, treškārt, pārkāpušas to tiesības uz aizstāvību.

103 Pirmkārt, attiecībā uz iestāžu it kā pieļautajām acīmredzamām kļūdām vērtējumā un kļūdu faktos jāatgādina, ka Komisija pagaidu regulas preambulas 92. un 93. apsvērumā ir paskaidrojusi, ka ražošanas jaudu noteica, pamatojoties uz Kopienas ražošanas nozares ražošanas vienību teorētisko nominālo jaudu un to tomēr koriģējot, lai ņemtu vērā faktu, ka divi Kopienas ražotāji attiecīgā perioda laikā pārveidoja savu ražošanu, no ferosilīcija ražošanas pārejot uz citiem dzelzs sakausējumiem. Turklāt apstrīdētās regulas preambulas 81. apsvērumā Padome atbildēja uz kritiku, kas bija izteikta par pagaidu regulas preambulas 93. apsvērumā izmantoto metodoloģiju un konkrētāk – uz administratīvajā procedūrā noteiktu ieinteresēto personu izteiktajiem ierosinājumiem izmantot skaitli, kurā būtu ņemta vērā ražošanas apturēšana pēc elektroenerģijas padeves pārtraukumiem un saistībā ar remontu. Padome šajā sakarā atsaucās uz izmeklēšanu, kurā saskaņā ar tās apgalvoto izrādījās, ka iekārtu apturēšana remontam vai strāvas padeves pārtraukuma dēļ bijusi tikai pagaidu risinājums un attiecīgajā periodā nenotika regulāri. Tā paskaidroja arī, ka, pat ja ražošanas jaudai tiktu veiktas korekcijas, ražošanas jaudas un jaudas izmantošanas tendences, kā arī secinājumi par būtisku zaudējumu esamību paliktu nemainīgi.

104 Prasītājas uzskata, ka šajos apsvērumos pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, tostarp tāpēc, ka tajos nav ņemti vērā ražošanas pārtraukumi un pārorientēšana. Jānorāda, ka prasītāju apgalvojums ir neprecīzs, ja tās neprecizē, uz kādiem pārtraukumiem un pārorientēšanos tās atsaucas. Tomēr, pieņemot, ka prasītājas atsaucas uz notikumiem, kas aplūkoti divu iepriekšējo iebildumu pārbaudes ietvaros, proti, Huta Laziska veikto ražošanas pārorientēšanu un pārtraukšanu un FerroAtlántica un Vargön Alloys ražošanas pārtraukšanu, vispirms jāatzīst, ka prasītājas neapstrīd, ka Huta Laziska lēmums 2004. gadā pārorientēties no ferosilīcija ražošanas uz silīcijmangāna ražošanu ir ticis ņemts vērā pagaidu regulas preambulas 93. apsvērumā ietvertajā tabulā par ražošanas jaudu un ražošanas jaudas izmantošanu ar minēto jaudu korekciju attiecībā uz 2005. gadu un izmeklēšanas laikposmu.

105 Turpinājumā attiecībā uz Huta Laziska ražošanas pārtraukšanu 2005. un 2006. gadā saistībā ar domstarpībām ar tās elektroenerģijas piegādātāju un Vargön Alloys ražošanas pārtraukšanu 2006. gadā saistībā ar – kā apgalvo prasītājas – elektroenerģijas izmaksu pieaugumu iestāžu rīcība ne vien ir saprātīga, bet tajā nav arī pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā. No apstrīdētās regulas preambulas 81. apsvēruma izriet, ka iestādes nolēma nekoriģēt datus par ražošanas jaudu, jo minētie pārtraukumi bija pagaidu rakstura. Iestāžu pieeja ir pareiza, jo, pirmām kārtām, pretēji prasītāju apgalvotajam no lietas materiāliem izriet, ka minētie pārtraukumi patiešām bija pagaidu rakstura. Otrām kārtām, ja skaitliskajiem datiem par ražošanas jaudu būtu jāatspoguļo tāda iekārtu pagaidu apturēšana kā tā, uz kādu ir izdarīta atsauce šajā lietā, tie neveiktu savu uzdevumu, kas ir – sniegt norādi par Kopienas ražošanas nozares ražošanas jaudu, nevis norādīt ražošanas izmaiņas, kuras atspoguļo skaitliskie dati par ražošanu. Tomēr, lai iestāžu vērtējumā nebūtu pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, šāda iekārtu pagaidu apturēšana ir jāņem vērā pamatregulas 3. panta 7. punktā paredzētās neattiecināšanas analīzes ietvaros.

106 Šajā lietā iestādes apstrīdētās regulas preambulas 81. apsvērumā ir apgalvojušas, ka, pat veicot korekcijas par ražošanas jaudu, secinājumi par Kopienas ražošanas nozares ciestiem būtiskiem zaudējumiem paliktu tādi paši. Lai gan prasītājas uzskata, ka šis apgalvojums ir kļūdains, tās tomēr neizvirza nekādus pierādījumus par to, ka tas tā ir. Tās vienīgi apgalvo, ka, pat ja attiecībā uz ražošanas jaudu un jaudas izmantošanu novērotās tendences paliktu nemainīgas, tas, ka, piemēram, jaudas izmantošana pieaug no 50 uz 95 %, ir būtiski, jo šāds pieaugums liecinātu, ka Kopienas ražošanas nozare nespēj apmierināt pieprasījumu. Papildus tam, ka šāds gadījums, uz kuru atsaucas prasītājas, ir tīri teorētisks, tas, ka Kopienas ražošanas nozare nespēj apmierināt pieprasījumu, situācijā, kad, kā šajā lietā, virkne ekonomikas rādītāju atspoguļo Kopienas ražošanas nozares ciestos zaudējumus, nesniedz nekādas norādes par zaudējumu izcelsmi un tādējādi pats par sevi nevar pierādīt, ka šos zaudējums nav radījis imports par dempinga cenām.

107 Visbeidzot, attiecībā uz FerroAtlántica ražošanas pārtraukumiem iepriekš 92. punktā jau ir atzīts, ka prasītājas nav izvirzījušas nekādus faktorus, kas varētu pierādīt, ka šī ražošanas samazināšana, kas notika regulāri, būtu sekmējusi Kopienas ražošanas nozares kopumā ciestos zaudējumus. Lai gan, kā uzsver prasītājas, ražošanas jaudas korekcija, lai ņemtu vērā šos pārtraukumus, iespējams, būtu varējusi mainīt Kopienas ražošanas nozares jaudas izmantošanas likmi, tādējādi parādot, ka tā mazākā mērā spēja apmierināt piedāvājumu, iepriekš 106. punktā jau tika norādīts, ka situācijā, kad virkne ekonomikas rādītāju atspoguļo Kopienas ražošanas nozares ciestos zaudējumus, šāds fakts pats par sevi nevar pierādīt, ka šos zaudējums nav radījis imports par dempinga cenām.

108 Ņemot vērā iepriekš minēto, jāatzīst, ka neviens no prasītāju izvirzītajiem argumentiem nav tāds, kas varētu pierādīt, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā attiecībā uz teorētiskās nominālās ražošanas jaudas izmantošanu.

109 Otrkārt, attiecībā uz pamatregulas 3. panta 7. punkta pārkāpumu nevar apgalvot, kā to dara prasītājas, ka balstīt cēloņsakarības analīzi uz teorētisko nominālo izmantošanas jaudu, nevis uz reālo izmantošanas jaudu, katrā ziņā nozīmē pārkāpt neattiecināšanas noteikumu. Jānorāda, ka, lai gan nav nekādu šaubu, ka ražošanas līdzekļu pārdalei uz citu tirgu, kā tas bija šajā lietā, katrā ziņā jāliek koriģēt datus par ražošanas jaudu, iepriekš 105. punktā jau tika uzsvērts, ka šiem datiem nav jāatspoguļo visas ražošanas iekārtu pagaidu darbības apturēšanas, jo šīs apturēšanas parādās skaitliskajos datos par ražošanu. Taču šādos apstākļos iestādēm jānodrošina, ka tiek ievēroti pamatregulas 3. panta 7. punktā paredzētie pienākumi, un jāveic pienācīga neattiecināšanas analīze, kurai jānodala un jānošķir zaudējumi, kurus vajadzības gadījumā radījusi šī ražošanas pagaidu apturēšana, no zaudējumiem, kurus radījis imports par dempinga cenām.

110 Treškārt, attiecībā uz prasītāju tiesību uz aizstāvību pārkāpumu jāatgādina, ka no Tiesas judikatūras izriet, ka prasības, kas izriet no tiesību uz aizstāvību ievērošanas, ir jāievēro ne tikai procedūrās, kuru rezultātā var piemērot sankcijas, bet arī tajās izmeklēšanas procedūrās, kas notiek pirms antidempinga regulu pieņemšanas, kas var skart attiecīgos uzņēmumus tieši un individuāli un radīt tiem nelabvēlīgas sekas (Tiesas 1991. gada 27. jūnija spriedums lietā C‑49/88 Al‑Jubail Fertilizer/Padome, Recueil, I‑3187. lpp., 15. punkts). It īpaši ieinteresētajiem uzņēmumiem administratīvā procesa laikā ir jādod iespēja lietderīgi paust savu viedokli par apgalvoto faktu un apstākļu pareizību un atbilstību un par pierādījumiem, ko izmantojusi Komisija, pamatojot savus apgalvojumus par dempinga esamību un zaudējumiem, kas tā dēļ radušies (iepriekš minētais spriedums lietā Al‑Jubail Fertilizer/Padome, 17. punkts).

111 Šajā ziņā jānorāda – kā to dara Padome – ka galīgā informācijas paziņošanas dokumenta 80. punkts būtībā ir identisks apstrīdētās regulas preambulas 81. apsvērumam, saskaņā ar kuru tendences nemainītos, pat ja tiktu koriģēta ražošanas jauda. Prasītājas savos apsvērumos par galīgo informācijas paziņošanas dokumentu nav pieprasījušas, lai tām tiek paziņoti šī apgalvojuma pamatā esošie skaitliskie dati. Tādējādi tās nevar apgalvot, ka to tiesības uz aizstāvību ir tikušas pārkāptas.

112 Ņemot vērā iepriekš minēto, šis iebildums jānoraida kā nepamatots.

Par ceturto iebildumu par 2005. gadā un izmeklēšanas laikposmā Kopienas ražošanas nozares veiktajiem ieguldījumiem

– Lietas dalībnieku argumenti

113 Prasītājas apgalvo, ka Padome ir pārkāpusi pamatregulas 3. panta 7. punktā paredzēto neattiecināšanas noteikumu, jo apstrīdētajā regulā tā nav ņēmusi vērā 2005. gadā un izmeklēšanas laikposmā Kopienas ražošanas nozares veikto ievērojamo ieguldījumu, kuri izmeklēšanas laikposmā veidoja vairāk nekā vienu trešdaļu no Kopienas ražošanas nozares kopējiem zaudējumiem, ietekmi. Šajā ziņā prasītājas uzsver, ka iestādes pagaidu regulas preambulas 99. apsvērumā ir atsaukušās uz to, ka Kopienas ražošanas nozare 2005. gadā ieguldīja gandrīz EUR 10 miljonus un izmeklēšanas laikposmā – gandrīz EUR 6 miljonus, kas bija domāti ražošanas iekārtu modernizācijai. Saskaņā ar prasītāju teikto, ņemot vērā it īpaši šo ieguldījumu apjomu attiecībā pret ražošanas nozares rentabilitāti, šo ieguldījumu ietekme bija jāpārbauda pat tad, ja ilgtermiņā tie bija zaudējuši vērtību, un neatkarīgi no tā, kāda ir atbilde uz jautājumu par to, vai atbilstības saistošiem vides tiesību aktiem nodrošināšana ir zaudējumi, kurus Kopienas ražošana sev nodarīja pati.

114 Pirmkārt, Padome, kuru atbalsta personas, kas iestājušās lietā, atbild, ka prasītājas pārspīlē ieguldījumu apjomu un to ietekmi uz rentabilitāti. Kopējie izmeklēšanas laikposmā veiktie ieguldījumi nevar tikt salīdzināti ar kopējiem šajā laikposmā fiksētajiem zaudējumiem. Padome uzskata, ka, tā kā šie ieguldījumi bija ieguldījumi ražošanas iekārtās, kuri tika amortizēti daudzu gadu laikā, vienīgi neliela daļa no 2005. gada un izmeklēšanas laikposmā veiktajiem ieguldījumiem ietekmēja peļņu. Otrkārt, tā kā ieguldījumi tika veikti, lai nodrošinātu atbilstību saistošiem vides tiesību aktiem, tie nevar tikt uzskatīti par “pašnodarītiem” zaudējumiem. Treškārt, šo ieguldījumu ietekme uz zaudējumu rādītājiem ir ņemta vērā pagaidu regulas preambulas 99., 100. un 109. apsvērumā, kā arī apstrīdētās regulas preambulas 82. apsvērumā. Ceturtkārt, prasītājas nav izvirzījušas nekādus faktorus, kas ļautu pierādīt, ka iestādes būtu pieļāvušas acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka attiecīgie ieguldījumi nav “pašnodarīti” zaudējumi.

– Vispārējās tiesas vērtējums

115 Prasītājas būtībā apgalvo, ka iestādes ir pārkāpušas iestādes pamatregulas 3. panta 7. punktu, jo tās neņēma vērā 2005. gadā un izmeklēšanas laikposmā Kopienas ražošanas nozares veikto ievērojamo ieguldījumu, kuri izmeklēšanas laikposmā veidoja vairāk nekā vienu trešdaļu no Kopienas ražošanas nozares kopējiem zaudējumiem, ietekmi.

116 Šajā ziņā jānorāda, kā to dara prasītājas, ka no pagaidu regulas preambulas 99. apsvēruma izriet, ka 2005. gadā un izmeklēšanas laikposmā tika veikti ievērojami ieguldījumi. Tomēr ne Komisija pagaidu regulā, ne Padome apstrīdētajā regulā nav veikusi šo ieguldījumu neattiecināšanas analīzi. Pretēji Padomes apgalvotajam minētajās regulās nav ietverts nekāds izklāsts par to, vai šie ieguldījumi ir vai nav “pašnodarīti” zaudējumi. Ņemot vērā to apjomu, proti, gandrīz EUR 10 miljonu 2005. gadā un gandrīz EUR 6 miljonu izmeklēšanas laikposmā, šie ieguldījumi varēja veicināt Kopienas ražošanas nozares ciestos zaudējumus. Līdz ar to jāatzīst, ka iestādes ir pārkāpušas pamatregulas 3. panta 7. punktu, nenodalīdamas un nenošķirdamas šo ieguldījumu ietekmi no importa par dempinga cenām ietekmes.

117 Padomes argumenti neliek apšaubīt šo secinājumu. Pirmkārt, pretēji Padomes apgalvotajam tas, ka ieguldījumi tika veikti, lai nodrošinātu atbilstību saistošiem vides tiesību aktiem, iestādēm neļauj izvairīties no neattiecināšanas analīzes. Tam, vai zaudējumi tiek klasificēti kā “pašnodarīti”, nav nozīmes, jo ieguldījumi varēja ietekmēt Kopienas ražošanas nozari un pamatregulas 3. panta 7. punktā iestādēm aizliegts uz importu par dempinga cenām attiecināt zaudējumus, kuri uz to nav jāattiecina.

118 Otrkārt, ir taisnība, kā norāda Padome, ka kopējie izmeklēšanas laikposmā veiktie ieguldījumi nevar tikt salīdzināti ar šajā pašā laikposmā fiksētajiem zaudējumiem. Tomēr tas nemaina to, ka iestādes attiecībā uz ieguldījumiem nav pienācīgi veikušas neattiecināšanas analīzi.

119 Lai gan Padome ir pārkāpusi pamatregulas 3. panta 7. punktā ietverto neattiecināšanas noteikumu, šāds pārkāpums ir pamats apstrīdētās regulas atcelšanai vienīgi tad, ja tas var likt apšaubīt tās tiesiskumu, tādējādi atņemot spēku visai iestāžu veiktajai cēloņsakarības analīzei (šajā ziņā skat. Vispārējās tiesas 2004. gada 28. oktobra spriedumu lietā T‑35/01 Shanghai Teraoka Electronic/Padome, Krājums, II‑3663. lpp., 167. punkts). Prasītājas šajā ziņā nav izvirzījušas nekādus argumentus.

120 Vispārējā tiesa uzskata, ka šis pārkāpums neietekmē apstrīdētās regulas tiesiskumu. Kā norāda Padome, attiecīgie ieguldījumi bija ieguldījumi ražošanas iekārtās, kuri tiek amortizēti daudzu gadu laikā un no kuriem tikai daļa ietekmēja Kopienas ražošanas nozares rentabilitāti 2005. gadā un izmeklēšanas laikposmā. Šajā ziņā, atbildot uz rakstveida jautājumu, ko tai procesa organizatorisko pasākumu ietvaros uzdeva Vispārējā tiesa, Padome, balstīdamās uz precīziem skaitliskiem datiem un paskaidrojumiem, precizēja, ka 2005. gadā veiktie ieguldījumi ir atbildīgi par, augstākais, 4,7 % no 2005. gadā novērotā Kopienas ražošanas nozares rentabilitātes zuduma. Tādējādi šie ieguldījumi nevar tikt uzskatīti par tādiem, kas būtiski veicināja 2005. gadā un izmeklēšanas laikposmā Kopienas ražošanas nozares ciestos zaudējumus.

121 No tā izriet, ka konstatētais pārkāpums nevar likt apšaubīt apstrīdētās regulas tiesiskumu un ka šis iebildums, kā arī pirmā pamata trešā daļa kopumā ir jānoraida.

c) Par pirmā pamata ceturto daļu par izejvielu izmaksu pieauguma ietekmi

Lietas dalībnieku argumenti

122 Prasītājas apgalvo, ka iestādes nav pienācīgi ņēmušas vērā izejvielu izmaksu pieauguma ietekmi uz Kopienas ražošanas nozares ciestajiem zaudējumiem, tādējādi pieļaudamas acīmredzamas kļūdas vērtējumā.

123 Pirmkārt, Padome esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, apstrīdētās regulas preambulas 99. apsvērumā apgalvodama, ka sakausējumu nozarē novērotais ražošanas izmaksu pieaugums bija pasaules mēroga un tādējādi tas tādā pat veidā ietekmēja nozari visā pasaulē. Pēc prasītāju domām, lai gan ražošanas izmaksas var pieaugt pasaules mērogā, šādam pieaugumam visā pasaulē nav tādas pašas ietekmes.

124 Pirmām kārtām, Padome neesot ņēmusi vērā to, ka Kopienas ražotāju ražošanas pamatizmaksas ir augstākas nekā pārējiem pasaules ražotājiem. Prasītājas uzskata, ka pat tad, ja visi ražotāji sastopas ar analoģisku ražošanas izmaksu pieaugumu, tie ražotāji, kuriem ir augstākas pamatizmaksas, cieš lielākus zaudējumus nekā citi, turklāt tas notiek ātrāk. Tādējādi, pēc prasītāju domām, pretēji tam, ko Padome ir apgalvojusi apstrīdētajā regulā, trešās valsts ražotājam nebūs katrā ziņā jāpaaugstina savas cenas tikpat lielā mērā kā Kopienas ražotājam, kurš sastopas ar tādu pašu izmaksu pieaugumu, jo attiecībā uz to pašu pārdošanas cenu trešās valsts ražotājam ir augstāka rentabilitāte.

125 Vispirms, iestāžu rīcībā bija informācija par to, ka Kopienas ražotāju ferosilīcija ražošanas strukturālās izmaksas ir augstākas nekā ražotājiem valstīs, uz kurām attiecās antidempinga procedūra. Prasītājas lūdz, lai Vispārējā tiesa uzdotu izsniegt šo informāciju. Turpinājumā prasītājas administratīvā procesa laikā esot iesniegušas pierādījumus par to, ka 2005. gadā un izmeklēšanas laikposmā Kopienas ferosilīcija cenas bija augstākās pasaulē un Kopienas ražošanas nozares ražošanas izmaksas aizvien vairāk pārsniedza šīs cenas. Visbeidzot, prasītājas norāda, ka 2005. gadā un izmeklēšanas laikposmā, kad Kopienas ražošanas nozares izmaksas iespaidīgi pieauga, cenas visos pasaules tirgū samazinājās patēriņa pazemināšanās dēļ. Lai gan Kopienas ražošanas nozares cenas bija augstākās pasaulē, 2005. gadā un izmeklēšanas laikposmā tā cieta zaudējumus tās ražošanas izmaksu pieauguma dēļ.

126 Otrām kārtām, prasītājas apgalvo, ka iestādes nav ņēmušas vērā to, ka, lai arī cenas visos tirgos makroekonomikas līmenī bija ekvivalentas, ņemot vērā mikroekonomiskās atšķirības, Kopienas ražotājus izejvielu izmaksu pieaugums ietekmēja vairāk nekā ražotājus valstīs, uz kurām attiecās antidempinga izmeklēšana. No vienas puses, lielākā daļa šajās valstīs reģistrēto ražotāju bija vertikāli integrēti, kas tos aizsargāja no cenu pasaules tirgos nepastāvības, un neviens Kopienas ražotājs nav līdzvērtīgi horizontāli integrēts. No otras puses, Kopienas ražotāji nebauda tādus pašus apjomradītus ietaupījumus kā ražotāji, kuri atrodas valstīs, uz kurām attiecās antidempinga izmeklēšana. Piemēram, Erdos Xijin Kuangye Co., Ltd, kas ir viens no ķīniešu ferosilīcija ražotājiem, ražošana jauda gandrīz divas reizes pārsniedz visu Kopienas ražotāju kopā ražošanas jaudu. Ražošanas izmaksas uz vienību trešajās valstīs vispārīgi ir zemākas.

127 Otrkārt, iestādes esot pieļāvušas acīmredzamu kļūdu vērtējumā, pagaidu regulas preambulas 132. apsvērumā, atbildot uz argumentu, ka ražošanas izmaksu pieaugums ir radījis zaudējumus, uzskatīdamas, ka enerģijas cena bija augusi visā pasaulē un dažkārt pat vairāk nekā Eiropā. Neattiecināšanas prasības ievērošanu nenodrošinot vienkāršs elektrības cenu visā pasaulē vai valstīs, uz kurām attiecās antidempinga izmeklēšana, salīdzinājums ar Eiropas cenām. Prasītājas uzskata, ka iestādēm bija pienākums identificēt elektroenerģijas cenu pieauguma ietekmi uz Kopienas ražošanas nozari un to nošķirt no ferosilīcija importa ietekmes. Konkrētāk, pirmām kārtām, iestādes neesot ņēmušas vērā ne Eurostat datus, ne savas izmeklēšanas par Kopienas elektroenerģijas tirgu, kas visi atklāj būtisku enerģijas izmaksu pieaugumu dalībvalstīs, kurās ir reģistrēti Kopienas ferosilīcija ražotāji. Otrām kārtām, tā kā elektroenerģijas cenas Savienībā ievērojami atšķiras, iestādēm Kopienas ražotāju reālie skaitļi bija jāsalīdzina ar ražotāju skaitļiem valstīs, uz kurām attiecās antidempinga izmeklēšana. Trešām kārtām, elektroenerģijas cenām pasaules līmenī nav nozīmes, jo būtisks ir vienīgi elektroenerģijas cenu pieaugums valstīs, kuras ražo ferosilīciju, salīdzinājumā pret Kopienas ražošanas nozares elektroenerģijas cenu pieaugumu. Ceturtām kārtām, prasītājas apgalvo, ka, pat ja enerģijas cenas trešās valstīs varēja paaugstināties, tās tomēr palika zemākas nekā Kopienas ražošanas nozares enerģijas cenas, kas ļāva trešās valstīs reģistrētiem ferosilīcija ražotājiem turpināt gūt peļņu, kamēr Kopienas ražošanas nozare cieta zaudējumus.

128 Treškārt, apstrīdētās regulas preambulas 92. apsvērumā Padome esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, interpretējot Komisijas dienestu darba dokumentu ar nosaukumu “Analysis of economic indicators of the EU metals industry: the impact of raw materials and energy supply on competitiveness” (ES metāla ražošanas nozares ekonomisko rādītāju analīze: izejmateriālu un enerģijas patēriņa ietekme uz konkurētspēju, turpmāk tekstā – “Komisijas darba dokuments”), uz kuru tā pamatojās, lai noraidītu argumentu, ka Kopienas ražošanas nozarei tās izmaksu struktūras dēļ trūka konkurētspējas. Pēc prasītāju domām, šajā dokumentā skaidri norādīts, ka Kopienas metalurģijas nozare izjūt augošu spiedienu no konkurentiem, kuru ražošanas izmaksu struktūra ir citāda. Konkrētāk, dokumentā ir norādīts, ka Kopienas ražotāju dzelzs sakausējumu, kuru ražošana prasa vairāk enerģijas, proti, silīcija un ferosilīcija pārdošana ir viegli ietekmējama to izmaksu konkurētnespējas dēļ.

129 Padome, kuru atbalsta personas, kas iestājušās lietā, apstrīd prasītāju argumentus.

Vispārējās tiesas vērtējums

130 Šī pirmā pamata daļa attiecas uz veidu, kādā iestādes ir analizējušas izejvielu izmaksu pieauguma ietekmi uz Kopienas ražošanas nozares ciestajiem zaudējumiem. Būtībā prasītājas apgalvo, ka ir pieļautas trīs acīmredzamas kļūdas vērtējumā. Pēc prasītāju domām, tās ietekmē apstrīdētās regulas preambulas 92. un 99. apsvērumu, kā arī pagaidu regulas preambulas 132. apsvērumu.

131 Pirmkārt, attiecībā uz apstrīdētās regulas preambulas 99. apsvērumu jāatgādina, ka tajā noteikts:

“Attiecībā uz izmaksu pieaugumu Kopienas ražošanas nozare apgalvoja, ka iespējamais izmaksu pieaugums, kas novērojams visā sakausējumu nozarē, parasti notiek pasaules mērogā un tāpēc ietekmē nozari visā pasaulē. Lielāko izmaksu posteņu cenu attīstības analīze attiecīgajā periodā rāda, ka izmaksas ir palielinājušās (elektroenerģija, kvarcīts un elektrodu pasta). Tomēr izmeklēšana konstatēja, ka, pat ja šo pieaugumu daļēji kompensēja pārdošanas cenas pieaugums, importa par dempinga cenām klātbūtne neļāva Kopienas ražošanas nozarei pilnībā pārvietot izmaksu pieaugumu uz pārdošanas cenu pieaugumu.”

132 Prasītājas uzskata, ka Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, apgalvodama, ka sakausējumu nozarē novērotajam ražošanas izmaksu pieaugumam bija pasaules mērogs un tādējādi – tāda pati ietekme uz nozari pasaulē.

133 Šajā ziņā jānorāda, ka pretēji prasītāju apgalvotajam Padome apstrīdētās regulas preambulas 99. apsvērumā nekādā veidā nav apgalvojusi, ka sakausējumu nozarē novērotajam ražošanas izmaksu pieaugumam bija pasaules mērogs un tādējādi – tāda pati ietekme uz nozari pasaulē. No šī apsvēruma formulējuma skaidri izriet, ka Padome vienīgi atsaucās uz šo apgalvojumu, kādu to bija formulējusi Kopienas ražošanas nozare.

134 Turklāt Padome nekādā veidā nav pamatojusies uz šo Kopienas ražošanas nozares apgalvojumu, lai pamatotu pagaidu regulas preambulas 133. apsvērumā jau formulēto secinājumu, ka ražošanas izmaksu pieaugums nebija izjaucis cēloņsakarību starp importu par dempinga cenām un zaudējumiem. Tā apstrīdētās regulas preambulas 99. apsvērumā Padome atzīmēja, ka noteiktas ražošanas izmaksas ir palielinājušās, bet secināja, ka importa par dempinga cenām klātbūtnes dēļ šo pieaugumu tikai daļēji kompensēja pārdošanas cenas pieaugums. Citiem vārdiem, Padome atzina, ka, lai gan ražošanas izmaksas bija pieaugušas, Kopienas ražošanas nozares ciestie zaudējumi izrietēja nevis no šī pieauguma, bet gan no nespējas to pārvietot uz pārdošanas cenām strīdīgā importa klātbūtnes dēļ.

135 Prasītājas neizvirza nevienu argumentu, kas varētu pierādīt, ka Padome, šādi rīkodamās, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo tās vienīgi mēģina pierādīt, ka bija kļūdaini apgalvot, ka izmaksu pieaugumam bija tāda pati ietekme visā pasaulē. Tādējādi prasītāju arguments par apstrīdētās regulas preambulas 99. apsvērumu ir jānoraida, un nav nepieciešams uzdot iesniegt nekādus dokumentus.

136 Otrkārt, attiecībā uz pagaidu regulas preambulas 132. apsvērumu jāatgādina, ka šajā apsvērumā Komisija atzina, pirmām kārtām, ka elektroenerģijas izmaksas veido lielu attiecīgās preces ražošanas izmaksu daļu un, otrām kārtām, ka enerģijas cenas paaugstinājušās visā pasaulē, tostarp attiecīgajās valstīs, dažviet pat vēl vairāk nekā Savienībā. Pagaidu regulas preambulas 133. apsvērumā Komisija uzskatīja, ka šajā kontekstā enerģijas jautājums nevar izjaukt cēloņsakarību starp importu par dempinga cenām un Kopienas ražošanas nozarei nodarītajiem zaudējumiem.

137 Prasītājas apstrīd šos apsvērumus, to pamatojot ar to, ka, lai ievērotu pamatregulas 3. panta 7. punktā paredzēto neattiecināšanas noteikumu, Komisija nevarēja vienīgi vispārīgi un bez pamatojuma apgalvot, ka enerģijas cenas paaugstinājušās visā pasaulē, dažviet pat vēl vairāk nekā Savienībā. Tomēr divi iemesli, uz kuriem prasītājas atsaukušās šī apgalvojuma pamatojumam, nav pārliecinoši.

138 No vienas puses, prasītājas apgalvo, ka Komisijai bija jāanalizē Eurostat dati, kā arī sevis pašas veikto izmeklēšanu par elektroenerģijas tirgu rezultāti, kuri, pēc prasītāju domām, liecina par to, ka elektroenerģijas cenas dalībvalstīs, kurās reģistrēti Kopienas ražotāji, bija ievērojami pieaugušas. Prasītājas tomēr šī apgalvojuma pamatojumam neizvirza nekādus pierādījumus.

139 No otras pusesprasītājas apgalvo, ka Komisijai bija jāsalīdzina skaitliskie dati par Kopienas ražotājiem un dati par ražotājiem eksportētājiem, uz kuriem attiecas izmeklēšanas procedūra. Prasītājas tomēr nenorāda nekādus faktus, kuri varētu pierādīt, ka šāds skaitļu salīdzinājums būtu pierādījums tam, ka enerģijas izmaksu pieaugums Kopienā bija tāds, ka tas bija Kopienas ražošanas nozares ciesto zaudējumu pamatā. Tādējādi prasītāju arguments par pagaidu regulas preambulas 132. apsvērumu ir jānoraida.

140 Treškārt, attiecībā uz argumentu par apstrīdētās regulas preambulas 92. apsvērumu ir jānorāda, ka Padome tajā aplūko jautājumu par Kopienas ražošanas nozares konkurētspēju un par Komisijas darba dokumentu, kas, pēc prasītāju domām, pierāda Kopienas ražošanas nozares konkurētnespēju tās augsto izmaksu dēļ. Šajā apsvērumā Padome uzskatīja, ka Komisija šajā dokumentā nav izdarījusi secinājumu par konkurences trūkumu Eiropas dzelzs sakausējumu ražošanas nozarē. Tieši pretēji, pēc Padomes domām, šis darba dokuments norāda, ka dzelzs sakausējumu ražošanas nozare piedzīvo importa pieaugumu no trešām valstīm, piemēram, Ķīnas, Krievijas, Ukrainas, Brazīlijas un Kazahstānas, kas var apdraudēt ES dzelzs sakausējumu ražošanas nozares ilgtspēju, ja ātri netiks nodrošinātas vienādas iespējas ar konkurentiem no trešām valstīm.

141 Prasītājas uzskata, ka Padome ir kļūdaini interpretējusi šo Komisijas darba dokumentu. It īpaši tās uzskata, ka Komisija tajā ir tostarp apstiprinājusi, ka Kopienas ferosilīcija pārdošana ir viegli ietekmējama tās izmaksu konkurētnespējas dēļ.

142 Šajā ziņā jānorāda, kā to darījušas prasītājas, ka Komisijas darba dokumentā ir norādīts, ka Kopienas metalurģijas nozare izjūt augošu spiedienu no konkurentiem, kuru ražošanas izmaksu struktūra ir citāda un kuriem ir pieejamas lētākas izejvielas un/vai enerģija.

143 Tomēr Vispārējā tiesa nepiekrīt prasītāju interpretācijai attiecībā uz Kopienas ferosilīcija ražotāju ietekmējamību to izmaksu struktūras dēļ. Prasītājas atsaucas uz rindkopu Komisijas darba dokumentā, saskaņā ar kuru “Kopienas dzelzs sakausējumu, īpaši silīcija un ferosilīcija, ražotāji sastopas ar importa pieaugumu no trešām valstīm, piemēram, Ķīnas, Krievijas, Ukrainas, Brazīlijas un Kazahstānas”, precizējot, “ka, ja ātri netiks nodrošinātas vienādas iespējas ar konkurentiem no trešām valstīm, tad Kopienas dzelzs sakausējumu ražošanas nozares spēja pastāvēt ilgtermiņā var tikt apdraudēta”. Ne no šo teikumu formulējuma, ne konteksta neizriet, ka Kopienas ferosilīcija pārdošana ir ietekmējama tāpēc, ka Kopienas ražotāji nav konkurētspējīgi attiecībā uz izmaksām. Pirmām kārtām, būtu pretrunā veselajam saprātam interpretēt atsauci uz vienādu iespēju ar konkurentiem no trešām valstīm nodrošināšanu kā tādu, kas nozīmē, ka Kopienas ražotāji ir ietekmējami to izmaksu struktūras dēļ. Ir daudz saprātīgāk pieņemt, ka Komisija ir vēlējusies izdarīt atsauci uz trešo valstu ražotāju eksportētāju pārmērīgi zemajām cenām. Otrām kārtām, Komisija rindkopas, kurā ietilpst minētā atsauce, beigās ir norādījusi antidempinga pasākumus attiecībā uz feromolibdēnu, kas parāda, ka tad, kad Komisija pieminēja vienādu iespēju ar konkurentiem no trešām valstīm nodrošināšanu, tā izdarīja atsauci uz iespējamo antidempinga pasākumu noteikšanu.

144 Tādējādi jāuzskata, ka neviens no prasītāju izvirzītajiem argumentiem nav tāds, kas pierādītu, ka Padome apstrīdētās regulas preambulas 92. apsvērumā ir kļūdaini interpretējusi Komisijas darba dokumentu un pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz Kopienas ražošanas nozares izmaksu struktūras ietekmi uz tās ciestajiem zaudējumiem.

145 Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, pirmā pamata ceturtā daļa ir jānoraida kā nepamatota.

d) Par pirmā pamata piekto daļu par 2005. gadā notikušās pieprasījuma samazināšanās ietekmi

Lietas dalībnieku argumenti

146 Prasītājas apgalvo, ka pagaidu regulas preambulas 81. apsvērumā ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, jo tajā noteikts, ka Kopienas ferosilīcija patēriņš vērā ņemtajā laikposmā saglabājās diezgan stabils, izņemot 2003. un 2004. gadā, kad tas palielinājās par 6 %, pateicoties īpaši lielam pieprasījumam no tērauda rūpniecības. Tādējādi Padome esot kļūdaini novērtējusi pieprasījuma attīstības nozīmi un cenu pazemināšanos kļūdaini attiecinājusi uz strīdīgo importu, pārkāpjot pamatregulas 3. panta 7. punktu.

147 Pēc prasītāju domām, Kopienas patēriņš vērā ņemtajā laikposmā nesaglabājās stabils. Prasītājas norāda, ka laikā no 2004. līdz 2005. gadam Kopienas patēriņš samazinājās par 4,4 %. Šī pieprasījuma samazināšanās atspoguļoja pieprasījuma stagnāciju un tad – sabrukumu, kas būtiski negatīvi ietekmēja cenas Kopienā. Šajā ziņā prasītājas apgalvo, ka pārredzamā un konkurētspējīgā tirgū, kāds ir ferosilīcija tirgus, cenas nosaka, pirmkārt, piedāvājuma un pieprasījuma pasaulē svārstības, kā arī zināmā mērā – ražošanas izmaksas. Paaugstināta pieprasījuma un/vai samazināta piedāvājuma periodos cenas pieaug, savukārt pieprasījuma samazināšanās un/vai piedāvājuma palielināšanās periodos cenas pazeminās, ko expressis verbis atzina Vispārējā tiesa savā iepriekš 27. punktā minētajā spriedumā lietā Aluminium Silicon Mill Products/Padome attiecībā uz citu dzelzs sakausējumu, proti, silīciju. Tādējādi ferosilīcija cenas Kopienā samazinājās, savukārt Kopienas ražotāju ražotājas izmaksas pārsniedza cenas tirgū, līdz ar to nozīmējot būtiskus zaudējumus Kopienas ražošanas nozarei.

148 Padome, kuru atbalsta personas, kas iestājušās lietā, apstrīd prasītāju argumentus.

Vispārējās tiesas vērtējums

149 Ar šo pirmā pamata daļu prasītājas būtībā apstrīd iestāžu veikto pieprasījuma attīstības vērā ņemtajā laikposmā ietekmes vērtējumu. Tās it īpaši uzskata, ka pagaidu regulas preambulas 81. apsvērumā ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.

150 Jāatgādina, ka pagaidu regulas preambulas 81. apsvērumā ir iekļauta tabula ar skaitliskajiem datiem par Kopienas pieprasījumu vērā ņemtajā laikposmā, kā arī šāds Komisijas komentārs: “Kopienas ferosilīcija patēriņš perioda laikā saglabājās diezgan stabils, izņemot 2003. un 2004. gadā, kad tas palielinājās par 6 %, pateicoties īpaši lielam pieprasījumam no tērauda rūpniecības”. Jānorāda arī, ka pagaidu regulas preambulas 124. apsvērumā Komisija neattiecināšanas analīzes ietvaros norādīja:

“[..] acīmredzamais FeSi patēriņš Kopienas tirgū, izņemot 2004. gadā, bija diezgan stabils visā aplūkojamā periodā. Tādējādi būtisko kaitējumu [būtiskos zaudējumus] Kopienas ražošanas nozarei nevar attiecināt uz pieprasījuma sarukumu Kopienas tirgū.”

151 Prasītājas uzskata, ka šie apgalvojumi ir kļūdaini, jo Kopienas patēriņš vērā ņemtajā laikposmā nebija stabils, bet laikā no 2004. līdz 2005. gadam samazinājās par 4,4 %.

152 Šajā ziņā vispirms jānorāda – kā to darījusi Padome –, ka prasītājas neapstrīd pagaidu regulas preambulas 81. apsvērumā ietverto skaitlisko datu precizitāti. Kā norāda Padome, domstarpības starp pusēm ir vienīgi par šo datu interpretāciju.

153 Turpinājumā jāatzīst, ka prasītājas sagroza pagaidu regulas preambulas 81. apsvērumā Komisijas formulētos apsvērumus. Tā pretēji prasītāju apgalvotajam Komisija nav vienīgi apgalvojusi, ka Kopienas patēriņš ir saglabājies stabils, bet gan norādījusi, ka 2003. un 2004. gadā tas palielinājās, pateicoties tērauda rūpniecības pieprasījuma pieaugumam. Turklāt no pagaidu regulas preambulas 124. apsvēruma izriet, ka tā neattiecināšanas analīzes ietvaros ņēma vērā patēriņa svārstības 2004. gadā, bet uzskatīja, ka, neraugoties uz šīm svārstībām, patēriņš jāuzskata par kopumā stabilu, kas nozīmē, ka Kopienas ražošanas nozares ciestie zaudējumi nevar tikt attiecināti uz Kopienas pieprasījuma samazināšanos. Tādējādi jāuzskata, ka Komisija ir izpildījusi pienākumu, kāds tai paredzēts pamatregulas 3. panta 7. punktā, proti, nodalīt un nošķirt zaudējumus, kurus radījusi konkrēti pieprasījuma samazināšanās vai patēriņa modeļu izmaiņas.

154 Visbeidzot, neviens no prasītājas izvirzītajiem argumentiem nav tāds, kas pierādītu, ka pagaidu regulas preambulas 124. apsvērumā ietvertais Komisijas secinājums veido acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Prasītājas vienīgi piedāvā savu pagaidu regulas preambulas 81. apsvērumā ietverto skaitļu interpretāciju, bet nekādā veidā nepaskaidro, kāpēc iestāžu piedāvātā šo skaitļu interpretācija veido acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Šajā ziņā jānorāda, ka ir ticami, kā to apgalvo prasītājas, ka laikā no 2004. līdz 2005. gadam novērotā Kopienas patēriņa samazināšanās par 4,4 % ir negatīvi ietekmējusi cenas Kopienā. Tomēr pagaidu regulas preambulas 81. apsvērumā ietvertos datus var interpretēt arī tā, kā to dara iestādes, proti, kā tādus, kas norāda uz visumā stabilu pieprasījumu visā izmeklēšanas laikposmā, un šādā gadījumā 2004. un 2005. gadā novērotās svārstības var skaidrot ar to, ka tās atspoguļo īpaši lielu metalurģijas nozares pieprasījumu 2004. gadā, pēc kura sekoja atgriešanās pie parastā pieprasījuma 2005. gadā. Šai pēdējā minētajā gadījumā var pamatoti uzskatīt, ka Kopienas ražošanas nozares ciestie zaudējumi, kā redzams no datiem par visu vērā ņemto laikposmu, nevar tikt attiecināti uz pieprasījuma izmaiņām 2004. un 2005. gadā. Šādos apstākļos jāuzskata, ka prasītājas nav pierādījušas, ka iestādes būtu pieļāvušas acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

155 Tādējādi pirmā pamata piektā daļa jānoraida kā nepamatota.

e) Par pirmā pamata sesto daļu par importa no citām trešām valstīm ietekmi

Lietas dalībnieku argumenti

156 Prasītājas apgalvo, ka iestādes esot pārkāpušas neattiecināšanas noteikumu, jo tās nav pienācīgi ņēmušas vērā importa no trešām valstīm, uz kurām neattiecās izmeklēšanas procedūra (turpmāk tekstā – “citas trešās valstis”), ietekmi. Prasītājas apgalvo, ka Komisija pagaidu regulā vienīgi apgalvojusi – kas apstiprināts apstrīdētajā regulā –, ka importa no citām trešām valstīm ietekme nevar tikt uzskatīta par būtisku, ņemot vērā importa par dempinga cenām apjomu un cenas, un tas nav pietiekami, lai nodrošinātu neattiecināšanas principa ievērošanu.

157 Prasītājas uzskata, ka, lai gan pagaidu regulas preambulas 116., 118. un 120. apsvērumā iestādes ir identificējušas noteiktus importa no citām trešām valstīm gadījumus, tās tos nav nodalījušas, lai veiktu pareizu zaudējumu iemeslu attiecināšanu. Pirmkārt, pagaidu regulas preambulas 116. apsvērumā Komisija ir norādījusi, ka importa no šīm valstīm cenas bija par 2,3 līdz 5,7 % zemākas par Kopienas ražošanas nozares cenām. Šāda cenu samazinājuma starpība Regulā Nr. 1420/2007 bija pamats antidempinga maksājumu noteikšanai. Otrkārt, pagaidu regulas preambulas 118. un 120. apsvērumā, kas konkrētāk attiecas uz importu no Islandes un Venecuēlas, Komisija apstiprināja, ka šis imports negatīvi ietekmēja Kopienas ražošanas nozares stāvokli. Iestādēm bija pienākums ņemt vērā visu zaudējumus radošo importu no trešām valstīm kumulatīvo ietekmi, kā arī citu zināmo zaudējumus radošo faktoru ietekmi, un šo ietekmi neattiecināt uz strīdīgo importu.

158 Replikā prasītājas piebilst, ka Padome neesot ņēmusi vērā to, ka liela daļa no importa par dempinga cenām apjoma pieauguma bija domāta, lai aizpildītu “tukšumu”, kas bija radies tirgū pēc tam, kad attiecīgajā laikposmā no tā aizgāja zināmi trešo valstu ražotāji.

159 Padome, kuru atbalsta personas, kas iestājušās lietā, apstrīd prasītāju argumentus.

Vispārējās tiesas vērtējums

160 Ar šo pirmā pamata daļu prasītājas būtībā apstrīd iestāžu vērtējumu par importa no citām trešām valstīm ietekmi uz Kopienas ražošanas nozares ciestajiem zaudējumiem. Tās it īpaši uzskata, ka pagaidu regulas preambulas 116., 118. un 120. apsvērumā ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, jo Komisija tajos identificējusi zināmu minētā importa ietekmi, bet nav to pareizi nodalījusi.

161 Jāatgādina, ka pagaidu regulas preambulas 116. apsvērumā Komisija attiecībā uz visu importu no trešām valstīm kopumā konstatēja, ka vērā ņemtajā laikposmā tā apjoms bija samazinājies par aptuveni 45 % un to tirgus daļa samazinājās no 54,8 uz 30 %, ka šajā pašā laikposmā šī importa cenas paaugstinājās par 7 % un ka vērā ņemtajā laikposmā šī importa vidējā cena pārsniedza importa par dempinga cenām cenu un šai pašā laikposmā bija par 2,3 līdz 5,7 % zemāka par Kopienas ražošanas nozares cenu. Šīs pašas regulas preambulas 117.?120. apsvērumā Komisija analizēja attiecīgi importa no Norvēģijas, Islandes, Brazīlijas un Venecuēlas ietekmi uz zaudējumiem. Tā uzskatīja, ka ne imports no Brazīlijas, ne imports no Norvēģijas nebija veicinājis Kopienas ražošanas nozares ciestos zaudējumus. Toties tā secināja, ka imports no Islandes un Venecuēlas varēja negatīvi ietekmēt Kopienas ražošanas nozares stāvokli, taču šo ietekmi nevar uzskatīt par būtiski ievērojamu salīdzinājumā ar importa par dempinga cenām apjomu un cenām. Pagaidu regulas preambulas 121. apsvērumā Komisija no šīs pašas regulas preambulas 116.?120. apsvērumā minētajiem faktiem secināja, ka imports no citām trešām valstīm būtiski neveicināja Kopienas ražošanas nozarei nodarītos zaudējumus.

162 Prasītāju izvirzītie argumenti nevar pierādīt, ka šī argumentācija veido acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

163 Pirmām kārtām, attiecībā uz prasītāju argumentiem par pagaidu regulas preambulas 116. apsvērumu jāatzīst, ka tās vienīgi apgalvo, ka cenu samazinājuma starpība no 2,7 līdz 5,7 % Regulā Nr. 1420/2007 bija pamats antidempinga maksājumu noteikšanai, kas pierādot to, ka Komisija nevarēja atzīt, ka imports no citām trešām valstīm nebija veicinājis zaudējumus.

164 Šajā ziņā, pirmkārt, jāatgādina, kā norādīts iepriekš 90. punktā, ka, no vienas puses, iestādēm to rīcības brīvības izmantošanas ietvaros ir pienākums pārbaudīt, vai Kopienas ražošanas nozare ir cietusi zaudējumus un vai tie ir attiecināmi uz importu par dempinga cenām, kā arī, vai citi zināmi faktori ir veicinājuši zaudējums, un, no otras puses, ka šī rīcības brīvība katrā atsevišķā gadījumā ir jāīsteno atkarībā no visiem atbilstošajiem faktiskajiem apstākļiem. Katrā ziņā jānorāda, ka Regulā Nr. 1420/2007 cenu samazinājuma starpība, pamatojoties uz kuru tika noteikti antidempinga pasākumi, bija 4,5 %. Šajā regulā Padome nav atsaukusies uz prasītāju minēto amplitūdu. Turklāt – kas ir vēl svarīgāk – Regulā Nr. 1420/2007 Padome pamatojās uz vairākiem citiem apsvērumiem, lai secinātu, ka ir nepieciešams noteikt šos pasākumus. Tādējādi no tā, ka Regulā Nr. 1420/2007 Padome, no vienas puses, aprēķināja cenu samazinājuma starpību 4.5 % apmērā un, no otras puses, noteica antidempinga pasākumus, nevar izdarīt nekādus secinājumus.

165 Otrkārt, jānorāda – kā norādījusi Padome –, ka pagaidu regulas preambulas 116. apsvērumā Komisija nav atsaukusies uz importa no citām trešām valstīm cenu samazinājuma starpību, bet gan minējusi, ka šī importa cenas bija zemākas par Kopienas ražošanas nozares cenām vērā ņemtajā laikposmā. Iepriekš 65. punktā jau tika norādīts, ka cenu samazināšanās ir juridisks jēdziens, kas paredzēts pamatregulas 3. panta 3. punktā, saskaņā ar kuru iestādes Kopienas cenas salīdzina ar koriģētām importa cenām, lai iegūtu procentuālā izteiksmē izteiktu cenu samazinājuma starpību. Tādējādi nevar izmantot nekādu analoģiju starp cenu samazinājuma starpību un vienkāršu cenu salīdzinājumu.

166 Treškārt, Komisijas secinājums par cenu līmeni ir tikai daļa no pagaidu regulas preambulas 116. apsvērumā sniegtas plašākas argumentācijas. Lai gan importa no citām trešām valstīm cenu līmenis salīdzinājumā ar Kopienas cenu līmeni var būt faktors, kas pierāda, ka šis imports veicināja Kopienas ražošanas nozares ciestos zaudējumus, tomēr nevar neņemt vērā citus Komisijas argumentācijas elementus, kuri tai lika izslēgt šādu veicināšanu. Tā Komisija atzina, ka šī importa tirgus daļa vērā ņemtajā laikposmā samazinājās un ka šai pašā laikposmā tā cenas pieauga un vienmēr bija bijušas augstākas par dempinga importa cenām. No tā izriet, kā norādījusi Padome, ka, pieņemot, ka patēriņš nav audzis, ir neiespējami, ka imports no citām trešām valstīm, kopā ņemts, būtu varējis iegūt tirgus daļas uz Kopienas ražošanas nozares rēķina, pretēji importam par dempinga cenām.

167 No tā izriet, ka neviens no prasītāju izvirzītajiem argumentiem nepierāda, ka pagaidu regulas preambulas 116. apsvērumā būtu pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.

168 Otrām kārtām, attiecībā uz argumentu par pagaidu regulas preambulas 118. un 120. apsvērumu jānorāda, ka prasītājas neapstrīd Komisijas secinājumu, ka, lai gan imports no Islandes un Venecuēlas varēja negatīvi ietekmēt Kopienas ražošanas nozares stāvokli, šo ietekmi nevar uzskatīt par būtiski ievērojamu salīdzinājumā ar importa par dempinga cenām apjomu un cenām. Tās vienīgi apgalvo, ka iestādēm bija jāveic importa no citām trešām zemēm kumulatīvās ietekmes analīze, kā arī visu citu zināmo zaudējumus radošo faktoru kopēja analīze.

169 Pirmkārt, attiecībā uz importa no citām trešām zemēm kumulatīvās ietekmes analīzi jānorāda, ka pretēji prasītāju apgalvotajam Komisija šādu analīzi ir veikusi. Šī analīze ir pirmais no trīs posmiem pārbaudē par importa no citām trešām zemēm ietekmi. Tā sākotnēji Komisija pagaidu regulas preambulas 116. apsvērumā ir aprakstījusi ekonomikas rādītāju par visu importu no citām trešām valstīm attīstību. Kā minēts iepriekš 166. punktā, ņemot vērā šo attīstību, nevar uzskatīt, ka imports no citām trešām valstīm, kopā ņemts, būtu varējis iegūt tirgus daļas uz Kopienas ražošanas nozares rēķina. Pēc tam Komisija pagaidu regulas preambulas 117.?120. apsvērumā pārbaudīja, vai importa no attiecīgi Norvēģijas, Islandes, Brazīlijas un Venecuēlas individuālā ietekme varēja radīt zaudējumus. Kā paskaidrots iepriekš 161. punktā, Komisija secināja, ka – individuāli aplūkots – imports no Islandes un Venecuēlas varēja negatīvi ietekmēt Kopienas ražošanas nozares stāvokli, taču šo ietekmi nevar uzskatīt par būtiski ievērojamu salīdzinājumā ar importa par dempinga cenām apjomu un cenām. Visbeidzot Komisija no šiem pirmajiem diviem argumentācijas posmiem izdarīja secinājumus un tādējādi pagaidu regulas preambulas 121. apsvērumā loģiski secināja, ka imports no citām trešām valstīm neveicināja Kopienas ražošanas nozarei nodarītos zaudējumus.

170 Otrkārt, attiecībā uz visu pārējo zināmo zaudējumus radošo faktoru kopēju analīzi iepriekš 47. punktā jau ir paskaidrots, ka ir jāpārbauda prasītāju izvirzītie iebildumi par katra no pārējiem zināmajiem zaudējumus radošiem faktoriem individuālu analīzi, pirms var noteikt, ka šāda kopēja analīze bija obligāta. Šis jautājums tiks aplūkots 204.?215. punktā.

171 Tādējādi neviens no prasītāju izvirzītajiem argumentiem nepierāda, ka pagaidu regulas preambulas 118. un 120. apsvērumā būtu pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.

172 Trešām kārtām, attiecībā uz argumentu par “tukšumu”, ko tirgū radījusi noteiktu citu trešo valstu ražotāju aiziešana no tirgus, – kurš pirmo reizi izvirzīts replikā – jāatzīst, ka tas nav vērsts uz to, lai pierādītu, ka iestādes ir nepareizi novērtējušas importa no citām trešām valstīm radītos zaudējumus, bet gan uz to, lai pierādītu, ka imports par dempinga cenām Kopienas ražošanas nozarei nav radījis zaudējumus, jo tas ir aizstājis importu no citām trešām valstīm. Tādējādi šim argumentam trūkst ciešas saiknes ar prasības pieteikumā sākotnēji izvirzīto pamatu un tas nav tā papildinājums. No tā izriet, ka, tā kā tas nav balstīts uz tiesību vai faktiskiem apstākļiem, kas būtu kļuvuši zināmi iztiesāšanas laikā, tas ir jāuzskata par jaunu pamatu Reglamenta 48. panta 2. punkta izpratnē (šajā ziņā skat. Vispārējās tiesas 1997. gada 5. februāra spriedumu lietā T‑211/95 Petit‑Laurent/Komisija, Recu