Keywords

Summary



Keywords

1. Prasība atcelt tiesību aktu – Akti, par kuriem var celt prasību – Akti ar juridiski saistošu iedarbību

(EKL 230. pants)

2. Prasība atcelt tiesību aktu – Prasība par Komisijas lēmumu saistībā ar lūgumu sniegt negatīvu apstiprinājumu vai piemērot izņēmumu saskaņā ar Regulu Nr. 17/62 – Spriedums, ar kuru tiek atcelts tiesību akts – Sekas

(EKL 230. pants; Padomes Regulas Nr. 17/62 un Nr. 1/2003)

3. Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Vienošanās uzņēmumu starpā – Konkurences apdraudējums – Novērtējuma kritēriji

(EKL 81. panta 1. punkts)

Summary

1. Komisijas lēmumam, ar kuru apstiprinājums ir sniegts tikai noteiktiem nolīguma aspektiem un atbrīvojums piemērots uz īsāku laiku, nekā to ir vēlējušies uzņēmumi, ir juridiski saistošas sekas, kas var ietekmēt starp uzņēmumiem noslēgta nolīguma puses, kas par to paziņojušas, lai iegūtu negatīvu apstiprinājumu vai, ja tas nebūtu iespējams, atbrīvojumu visa tā spēkā esamības laikā. Prasība, ko cēlusi viena no minētajām pusēm un kurā ir lūgts apstrīdētās normas atcelt tikai tiktāl, ciktāl tajās ir netieši norādīts, ka attiecīgajiem nolīgumam daļēji ir piemērojams EKL 81. panta 1. punkts un Eiropas Ekonomikas zonas līguma 53. panta 1. punkts, ir pieņemama.

(sal. ar 45. un 46. punktu)

2. Ja tiek atcelts lēmums par lūgumu sniegt negatīvu apstiprinājumu vai piemērot izņēmumu, ko Komisija ir pieņēmusi saskaņā ar Regulu Nr. 17/62, tai ir pienākums pieņemt jaunu lēmumu par paziņotā nolīguma noteikumiem, uz kuriem attiecas šī atcelšana, un par lūgumu sniegt negatīvu apstiprinājumu jāizlemj, atsaucoties uz paziņojuma datumu un veicot pārbaudi saskaņā ar Regulu Nr. 17/62. Tādējādi tas, ka pa to laiku ar Regulu Nr. 1/2003 ir atcelta paziņošanas procedūra, neietekmē tāda sprieduma izpildi, ar kuru apmierināta prasība atcelt šādu Komisijas lēmumu.

(sal. ar 48. punktu)

3. Lai novērtētu nolīguma saderību ar kopējo tirgu, ņemot vērā EKL 81. panta 1. punktā minēto aizliegumu, ir jāizvērtē ekonomiskie un juridiskie apstākļi, kuros minētais nolīgums ir noslēgts, un jāņem vērā kritēriji, kas saistīti ar tā priekšmetu, kā arī ietekmi uz tirdzniecību starp dalībvalstīm, ievērojot ekonomiskos apstākļus, kuros šie uzņēmumi darbojas, šajā nolīgumā paredzētās preces vai pakalpojumus, kā arī attiecīgā tirgus struktūru un darbības faktiskos nosacījumus. Šī analīzes metode ir piemērojama vispārīgi un nav attiecināma tikai uz kādu noteiktu nolīgumu kategoriju.

Gadījumā, ja ir atzīts, ka nolīguma mērķis nav vērsts pret konkurenci, ir jāizvērtē nolīguma sekas un, lai tas būtu aizliegts, ir jākonstatē vairāki fakti, kas liecina, ka iespēja konkurēt faktiski ir bijusi vai nu būtiski kavēta, vai nu ierobežota jeb deformēta. Iespēja konkurēt, par kuru ir runa, ir jāizvērtē, ņemot vērā faktus, kādi būtu gadījumā, ja nebūtu strīdu izraisījušā nolīguma; to, ka konkurence ir deformēta, īpaši var apšaubīt, ja nolīgums šķiet nepieciešams tam, lai uzņēmums varētu uzsākt darboties jaunā jomā. Šāda analīzes metode, kurā it īpaši tiek ņemta vērā konkurences situācija, kāda pastāvētu gadījumā, ja nebūtu nolīguma, nenozīmē, ka būtu jāizvērtē nolīguma konkurenci veicinošā un kavējošā ietekme un jāpiemēro kaut kas līdzīgs rule of reason doktrīnai, par kuru Kopienu tiesa ir atzinusi, ka tā nav ietverta EKL 81. panta 1. punktā.

Tādējādi EKL 81. panta 1. punktā paredzētajā pārbaudē galvenokārt ir jāņem vērā nolīguma ietekme uz faktisko un potenciālo konkurenci un konkurences situācija gadījumā, ja nebūtu nolīguma, abiem šiem aspektiem esot cieši saistītiem.

Iespējas konkurēt pārbaude gadījumā, ja nebūtu nolīguma, ir sevišķi nepieciešama saistībā ar tirgiem, kas tiek liberalizēti, vai jauniem tirgiem kā trešās paaudzes mobilo sakaru tirgus, kur konkurences efektivitāte var būt apgrūtināta, piemēram, dominējoša operatora, tirgus koncentrētās struktūras rakstura vai būtisku šķēršļu ieiešanai tirgū dēļ.

Tādējādi Komisijas lēmums par paziņotu nolīgumu par piekļuvi tīkliem un GSM mobilo telesakaru trešās paaudzes valsts starpsavienojumu ir jāatceļ, ja, pirmkārt, tajā trūkst objektīvas analīzes par konkurences situāciju gadījumā, ja nebūtu minētā nolīguma, kas nozīmē, ka nolīguma faktiskās un potenciālas ietekmes uz konkurenci novērtējums nav pareizs, un, otrkārt, ja tajā konkrētā jaunā tirgus aspektā nav konkrēti pierādīts, ka nolīguma noteikumi par starpsavienojumu ierobežo konkurenci, bet šajā sakarā tas aprobežojas ar petitio principii un vispārīgiem apgalvojumiem.

(sal. ar 66.–69., 71., 72. un 116. punktu)