ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2015. gada 18. maija rīkojums –

ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding u.c./Parlaments un Padome

(lieta T‑560/14)

“Prasība atcelt tiesību aktu — Regula (ES) Nr. 511/2014 — No Nagojas Protokola par piekļuvi ģenētiskajiem resursiem un to ieguvumu taisnīgu un godīgu sadali, kas gūti no šo resursu izmantošanas, izrietoši atbilstības pasākumi lietotājiem Savienībā — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība”

1. Prasība atcelt tiesību aktu — Fiziskas vai juridiskas personas — Reglamentējoša akta jēdziens LESD 263. panta ceturtās daļas izpratnē — Jebkurš vispārpiemērojams akts, izņemot leģislatīvus aktus — Regula par no Nagojas Protokola par piekļuvi ģenētiskajiem resursiem un to ieguvumu taisnīgu un godīgu sadali, kas gūti no šo resursu izmantošanas, izrietošiem atbilstības pasākumiem lietotājiem Savienībā — Regula, kas pieņemt saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru — Izslēgšana (LESD 114. pants, 192. panta 1. punkts un 263. panta ceturtā daļa; Eiropas Parlamenta un Padomes Regula Nr. 511/2014) (sal. ar 21.–25. punktu)

2. Prasība atcelt tiesību aktu — Fiziskas vai juridiskas personas — Tiesību akti, kas šīs personas skar tieši un individuāli — Kumulatīva rakstura nosacījumi — Prasības nepieņemamība viena no šiem nosacījumiem neizpildes gadījumā (LESD 263. panta ceturtā daļa) (sal. ar 28. punktu)

3. Prasība atcelt tiesību aktu — Fiziskas vai juridiskas personas — Tiesību akti, kas šīs personas skar tieši un individuāli — Regula, kurā ģenētisko resursu lietotājiem ir noteikti informēšanas pienākumi — Prasība, ko cēluši aizsargāto šķirņu selekcionāri, apgalvodami atbrīvojumu no visa veida informēšanas pienākumiem saskaņā ar citu regulu — Šauras saimnieciskās darbības subjektu kategorijas neesamība — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība (LESD 263. panta ceturtā daļa; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 511/2014 4. panta 3. punkta b) apakšpunkts; Padomes Regulas Nr. 2100/94 15. pants) (sal. ar 29.–34., 37. un 38. punktu)

Priekšmets

Prasība atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 16. aprīļa Regulu (ES) Nr. 511/2014 par no Nagojas Protokola par piekļuvi ģenētiskajiem resursiem un to ieguvumu taisnīgu un godīgu sadali, kas gūti no šo resursu izmantošanas, izrietošiem atbilstības pasākumiem lietotājiem Savienībā (OV L 150, 59. lpp.)

Rezolutīvā daļa:

1) prasību noraidīt kā nepieņemamu;

2) nelemt par European Seed Association (ESA) un Association internationale des producteurs de l’horticulture (AIPH) iesniegtajiem pieteikumiem par iestāšanos lietā;
Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkta un 91. panta 1. punkta izpratnē nelabvēlīgs akts ir paziņojums, ar kuru iecēlējinstitūcija vietējai personāla komitejai atsaka atzīt par tiesisku tās lēmumu, ar kuru tiek atsaukts pilnvarojums vienam no tās locekļiem to pārstāvēt personāla centrālkomitejā, ja no šī paziņojuma satura izriet, ka ar to šī iestāde ieņem galīgo nostāju par šo jautājumu un tas rada saistošas tiesiskas sekas.

Šajā sakarā tas, ka ar minēto paziņojumu uzreiz netiek izbeigta nedz vietējās personāla komitejas lēmuma iedarbība, nedz tas tiek atcelts, nekādā veidā neietekmē šī paziņojuma lēmuma raksturu.

(skat. 27., 28., 30. un 31. punktu)

Vispārējā tiesa: spriedums, 1990. gada 8. marts, Maindiaux u.c./ESK, T‑28/89, Krājums, EU:T:1990:18, 33. un 34. punkts.
Civildienesta noteikumu 85. panta otrās daļas otrajā teikumā izvirzītais mērķis attiecas uz Savienības finanšu interešu aizsardzību saistībā ar specifiskajām attiecībām starp Savienības iestādēm un to darbiniekiem, proti, personām, kuras ar šīm iestādēm saista Civildienesta noteikumu 11. pantā paredzētais pienākums būt lojālām. No tā tiek secināts, ka īpašajā situācijā, uz kuru attiecas šī tiesību norma – ar kuru administrācijai, ja tā spēj pierādīt, ka attiecīgais darbinieks to ir apzināti maldinājis, neizpildīdams savu pienākumu būt lojālam, ir paredzēts pienākums pilnībā atgūt nepamatoti iegūtās summas, – piecu gadu noilguma termiņa nepiemērojamība nav nesamērīga ar to, kas nepieciešams izvirzītā mērķa sasniegšanai, un turklāt ir saderīga ar 73.a pantu Padomes Regulā Nr. 1995/2006, ar kuru groza Regulu Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam.

(skat. 35. un 36. punktu)
Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2015. gada 23. februāra rīkojums – Seven for all mankind /ITSB – Seven (“SEVEN FOR ALL MANKIND ”)

(lieta T‑505/14)

“Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “SEVEN FOR ALL MANKIND” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas un starptautiskas grafiskas preču zīmes “Seven” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība”

Prasība atcelt tiesību aktu — Pamati — Prasība par jaunu iestādes lēmumu, kas pieņemts, izpildot Vispārējās tiesas spriedumu par tiesību akta atcelšanu — Spriedumā par tiesību akta atcelšanu pausto Vispārējās tiesas secinājumu, kas ieguvuši “res judicata” spēku, apšaubīšana — Acīmredzami nepamatots pamats (sal. ar 27., 28. un 32. punktu)

Priekšmets

Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 9. aprīļa lēmumu lietā R 1277/2013‑1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Seven SpA un Seven for all mankind LLC

Rezolutīvā daļa:

1) prasību noraidīt;
24

Saskaņā ar judikatūru ar terminu “adresāts” apzīmē personu, kuras identitāte ir pietiekami precīzi noteikta attiecīgajā lēmumā un kurai tas ir adresējams (šajā ziņā skat. spriedumu, 2006. gada 14. decembris, Raiffeisen Zentralbank Österreich u.c./Komisija, no T‑259/02 līdz T‑264/02 un T‑271/02, Krājums, EU:T:2006:396, 72. punkts). Attiecībā uz lēmumu un vispārpiemērojamu aktu nošķiršanu ir nospriests, ka lēmuma būtiskās iezīmes izriet no ierobežota to adresātu skaita, kuri ir noteikti vai nosakāmi (šajā ziņā skat. spriedumu, 1962. gada 14. decembris, Confédération nationale des producteurs de fruits et légumes u.c./Padome, 16/62 un 17/62, EU:C:1962:47, 918. lpp.).
16

2013. gada 25. martā KCB valde pakļāva BoC un Laïki sanācijas procedūrai. 2013. gada 29. martā saistībā ar to tika publicēti divi dekrēti, pamatojoties uz 2013. gada 22. marta likumu, proti: — le to peri diasosis me idia mesa tis Trapezas Kyprou Dimosias Etaireias Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 103 (2013. gada Dekrēts par sanāciju, izmantojot BoC pamatkapitālu, normatīvais administratīvais akts Nr. 103; turpmāk tekstā – “Dekrēts Nr. 103”, EE, pielikums III (I), Nr. 4645, 29.3.2013., 769.–780. lpp.) un — le to Peri tis Polisis Orismenon Ergasion tis Cyprus Popular Bank Public Co Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 104 (2013. gada Dekrēts par noteiktu Laïki darbības jomu pārdošanu, normatīvais administratīvais akts Nr. 104; turpmāk tekstā – “Dekrēts Nr. 104”, EE, pielikums III (I), Nr. 4645, 29.3.2013., 781.–788. lpp.).
23

Pirmkārt, jānorāda, ka 2013. gada 2. septembra vēstule ir atbilde uz prasītājas vēstuli, ko tā sākotnēji nosūtījusi Komisijai 2013. gada 1. augustā. Prasītāja savā vēstulē ir vienīgi lūgusi tikties ar Komisiju, lai apspriestu jautājumu par Regulas Nr. 1901/2006 preambulas 29. apsvēruma un 37. panta “piemērojamību” nepatentētām zālēm reti sastopamu slimību ārstēšanai (“Shire would like to request a meeting with the European Commission to discuss the applicability of the Paediatric Regulation to non-patented, orphan medicinal products”). Lai arī šīs vēstules virsrakstā bijusi norāde uz zālēm Xagrid, kā to apgalvo prasītāja, no tā nekādā ziņā neizriet, ka prasītāja būtu lūgusi Komisiju skaidri paust arī viedokli par Regulas Nr. 1901/2006 piemērojamību šīm zālēm. Runājot par 2013. gada 2. septembra vēstuli, no tās teksta izriet, ka Komisija tajā skaidri ir atbildējusi prasītājai, ka prasītā tikšanās nešķiet vajadzīga, vienlaicīgi paužot savu interpretāciju par Regulas Nr. 1901/2006 37. pantu, saskaņā ar kuru minētais noteikums neļauj nepatentētām zālēm retu slimību ārstēšanai piešķirt tirgus ekskluzivitātes ilguma pagarinājumu (“I regret to inform you that we do not share the intepretation [of] Article 37” un “In view of the above explanations, a meeting with the Commission services does not seem to be necessary”). Līdz ar to Komisijas vārdu izvēle šajā vēstulē nešaubīgi pauž šīs iestādes gribu, pirmkārt, atteikt prasīto tikšanos un, otrkārt, paskaidrot, ka tā nepiekrīt piedāvātajai Regulas Nr. 1901/2006 37. panta interpretācijai.
18

2013. gada 25. martā KCB valde pakļāva BoC un Laïki sanācijas procedūrai. 2013. gada 29. martā saistībā ar šo tika publicēti divi dekrēti, pamatojoties uz 2013. gada 22. marta likumu, proti: — to peri diasosis me idia mesa tis Trapezas Kyprou Dimosias Etaireias Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 103 [2013. gada Dekrēts par BoC sanāciju ar pašu līdzekļiem, Normatīvais dekrēts Nr. 103; turpmāk tekstā – “Dekrēts Nr. 103”, EE, pielikums III(I), Nr. 4645, 29.3.2013., 769.–780. lpp.]; — to peri tis Polisis Orismenon Ergasion tis Cyprus Popular Bank Public Co Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 104 [2013. gada Dekrēts par noteiktu Laïki darbību pārdošanu, Normatīvais dekrēts Nr. 104; turpmāk tekstā – “Dekrēts Nr. 104”, EE, pielikums III(I), Nr. 4645, 29.3.2013., 781.–788. lpp.].
20

Otrkārt, prasītāja apgalvo, – kā to esot atzinusi Komisija savā iepriekš 5. punktā minētajā 2013. gada 21. janvāra lēmumā – ka tā atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regulas (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 264, 13. lpp.), 11. pantā minētajiem nosacījumiem. No tā prasītāja secina, ka atbilstoši minētās regulas 10. pantam tā ir tiesīga iesniegt pieprasījumu veikt iekšēju pārskatīšanu un līdz ar to – Vispārējā tiesā celt prasību atcelt lēmumu, ko Komisija šajā sakarā ir pieņēmusi.
Saistībā ar fizisko vai juridisko personu celtu prasību saskaņā ar LESD 263. panta ceturtajā daļā paredzēto otro un trešo hipotēzi nosacījums par tiešu skaršanu prasa divu kumulatīvu kritēriju vienlaicīgu izpildi, proti, tiek prasīts, pirmkārt, lai tiesību akts, kuru prasītājas lūdz atcelt, tieši ietekmētu to tiesisko situāciju un, otrkārt, lai šis tiesību akts nepieļautu nekādu rīcības brīvību šā pasākuma adresātiem, kuri ir atbildīgi par tā ieviešanu, kas ir pavisam automātiska un izriet tikai no Savienības tiesiskā regulējuma, nepiemērojot citus starpnoteikumus. Šie nosacījumi nevar tikt apšaubīti, atsaucoties uz indivīdu tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

Komisijas lēmums – kas pieņemts saskaņā ar Regulas Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, 8. panta 1. punktu, ar ko pieņem saistības, kuras piedāvājis preču eksportētājs, kuram jāmaksā antidempinga maksājums saskaņā ar Komisijas un Padomes regulām, ar kurām paredzēti attiecīgi pagaidu un galīgie antidempinga maksājumi – nerada tiesiskas sekas, kas var tieši skart Savienības ražotāju tiesisko situāciju. Proti, no sistēmas, kas ieviesta ar Regulu Nr. 1225/2009, izriet, ka importa, uz ko attiecas šīs saistības, atbrīvojums no antidempinga maksājuma nav lēmuma par piekrišanu saistībām pieņemšanas rezultāts. Šāds atbrīvojums izriet no Komisijas pieņemtajām tiesību normām regulā, ar kuru nosaka pagaidu antidempinga maksājumus, vai Padomes pieņemtajām tiesību normām regulā, ar kuru nosaka galīgos antidempinga maksājumus, lai ieviestu konkrētās saistības.

Lai gan Regulas Nr. 1225/2009 8. panta 1. punkta otrajā teikumā ir paredzēts, ka, ja Komisija pieņem šādu piedāvājumu un arī tik ilgi, kamēr konkrētās saistības paliek spēkā, pagaidu maksājumi vai galīgie maksājumi nav piemērojami konkrētās preces, kuru ražojušas šajā Komisijas lēmumā par piekrišanu saistībām minētās sabiedrības, importam, tomēr minētajā tiesību normā attiecībā uz laikposmu, kamēr konkrētās saistības paliek spēkā, ir prasīti atbrīvojumi no antidempinga maksājumiem, kuri izriet no tiesību normām, kuras pieņēmusi Komisija ar regulu, ar kuru noteikti pagaidu antidempinga maksājumi vai Padome – ar regulu, ar kuru noteikti galīgie antidempinga maksājumi.

(sal. ar 40., 48., 51., 52. un 54. punktu)
Ieteikuma 2003/361 par mikro, mazo un vidējo uzņēmumu definīciju pielikuma 2. panta 2. punktā ir paredzēts, ka uzņēmumu definē ka mazu, ja tas nodarbina mazāk par 50 personām un ja tā gada apgrozījums vai gada bilances kopsumma nepārsniedz EUR 10 miljonus. No šīs tiesību normas gramatiskās interpretācijas izriet, ka, pirmkārt, uzņēmuma darbinieku skaitu raksturojošie kritēriji un, otrkārt, finanšu robežvērtības minētā pielikuma 2. panta 2. punktā ir kumulatīvi kritēriji. Tas skaidri izriet no saikļa “un” lietojuma, kas norāda uz šo kritēriju kumulatīvo raksturu, atšķirībā no saikļa “vai” lietojuma, kas apzīmē alternatīvu raksturu.

Turklāt uzņēmuma darbinieku skaita kritērijs ir noteicošs kritērijs, noskaidrojot, vai uzņēmums ir mikrouzņēmums vai mazs vai vidējs uzņēmums Ieteikuma 2003/361 izpratnē. Lai gan saskaņā ar Ieteikuma 2003/361 2. pantu dalībvalstis, Eiropas Investīciju banka (EIB) un Eiropas Investīciju fonds (EIF), īstenojot atsevišķas to politikas, ir tiesīgi noteikt mazākas finanšu kritēriju robežvērtības vai pat tos nepiemērot vispār, darbinieku skaita kritērijs ir jāievēro vienmēr. Tādējādi attiecībā uz uzņēmumu, kurš Eiropas Ķimikāliju aģentūrai (ECHA) lūdz noteikt Regulas Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), 6. panta 4. punktā maziem uzņēmumiem paredzētu maksājuma samazinājumu, interpretācija, ar kuru būtībā tiek secināts, ka uzņēmums, kas nodarbina vairāk par 50 personām, Ieteikuma 2003/361 izpratnē varētu tikt uzskatīts par mazu uzņēmumu, ir kļūdaina.

(sal. ar 39.–41. un 43. punktu)
Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2014. gada 2. septembra rīkojums – Borghezio /Parlaments

(lieta T‑336/13)

“Prasība atcelt tiesību aktu — Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja deklarācija plenārsēdē, ar ko klātesošos informē par Eiropas Parlamenta deputāta izslēgšanu no politiskās grupas, kurai viņš pieder — Nepārsūdzams akts — Acīmredzami nepieņemama prasība”

Prasība atcelt tiesību aktu — Pārsūdzami tiesību akti — Jēdziens — Tiesību akts, kas rada saistošas tiesiskās sekas — Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja deklarācija plenārsēdē, ar ko klātesošos informē par Eiropas Parlamenta deputāta izslēgšanu no politiskās grupas — Izslēgšana (LESD 263. pants) (sal. ar 27.–33., 35.–38. un 42.–44. punktu)

Priekšmets

Prasība atcelt Eiropas Parlamenta aktu, kas pieņemts tā priekšsēdētāja deklarācijas formā 2013. gada 10. jūnija plenārsēdē, saskaņā ar kuru no 2013. gada 3. jūnija prasītājs ir pie grupām nepiederošs deputāts, jo viņš no šī datuma ir izslēgts no politiskās grupas “Brīvības un demokrātijas Eiropa”

Rezolutīvā daļa:

1) prasību noraidīt;

2) M. Mario Borghezio sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus, tajā skaitā tiesāšanās izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2014. gada 2. septembra rīkojums – Borghezio /Parlaments

(lieta T‑336/13)

“Prasība atcelt tiesību aktu — Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja deklarācija plenārsēdē, ar ko klātesošos informē par Eiropas Parlamenta deputāta izslēgšanu no politiskās grupas, kurai viņš pieder — Nepārsūdzams akts — Acīmredzami nepieņemama prasība”

Prasība atcelt tiesību aktu — Pārsūdzami tiesību akti — Jēdziens — Tiesību akts, kas rada saistošas tiesiskās sekas — Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja deklarācija plenārsēdē, ar ko klātesošos informē par Eiropas Parlamenta deputāta izslēgšanu no politiskās grupas — Izslēgšana (LESD 263. pants) (sal. ar 27.–33., 35.–38. un 42.–44. punktu)

Priekšmets

Prasība atcelt Eiropas Parlamenta aktu, kas pieņemts tā priekšsēdētāja deklarācijas formā 2013. gada 10. jūnija plenārsēdē, saskaņā ar kuru no 2013. gada 3. jūnija prasītājs ir pie grupām nepiederošs deputāts, jo viņš no šī datuma ir izslēgts no politiskās grupas “Brīvības un demokrātijas Eiropa”

Rezolutīvā daļa:

1) prasību noraidīt;
Saskaņā ar Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punktu paaugstināšanu amatā veic, vienīgi izvēloties no to ierēdņu vidus, kuri ir nostrādājuši savā pakāpē vismaz divus gadus, pēc to ierēdņu nopelnu salīdzinoša izvērtējuma, kuri pretendē uz paaugstinājumu. Aplūkojot salīdzinošās īpašības, iecēlējinstitūcija jo īpaši ņem vērā ziņojumus par ierēdņiem, citu valodu lietošanu savu pienākumu izpildē, nevis tās valodas lietošanu, par kuru ierēdnis ir sniedzis pierādījumus, ka viņam ir labas zināšanas saskaņā ar Civildienesta noteikumu 28. panta f) punktu, un, ja nepieciešams, veicamo pienākumu līmeni. Karjeras attīstības ziņojuma neesamības gadījumā nekas neliedz ierēdnim iesniegt Civildienesta tiesā konkrētus faktiskos un tiesiskos apstākļus, lai pierādītu savas izredzes tikt paaugstinātam amatā. Turklāt no Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punkta izriet, ka nopelnu salīdzinošs izvērtējums tiek veikts, ne vien ņemot vērā ziņojumus par ierēdņiem, bet – it īpaši – arī divus citus kritērijus.

(skat. 50. punktu)
VISPĀRĒJĀS TIESAS RĪKOJUMS (apelācijas palāta)

2013. gada 14. novembrī

Luigi Marcuccio

pret

Eiropas Komisiju

“Apelācija — Civildienests — Pirmajā instancē celtās prasības kā acīmredzami nepieņemamas noraidīšana — Pa faksu iesniegta prasības pieteikuma un vēlāk iesniegta oriģināla neidentiskums — Oriģināla iesniegšana pēc termiņa — Novēlota prasība — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība”

Priekšmets

Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. marta rīkojumu lietā F‑131/12 Marcuccio/Komisija, kurā lūgts atcelt šo rīkojumu

Nolēmums

Apelācijas sūdzību noraidīt. Luigi Marcuccio sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas izdevumus šajā instancē.

Kopsavilkums

Tiesvedība – Pieteikums par lietas ierosināšanu – Formas prasības – Pieteikums, kas ir iesniegts pa faksu apelācijas sūdzības iesniegšanas termiņā – Advokāta pašrocīgs paraksts, kas atšķiras no paraksta pa pastu nosūtītajā pieteikuma oriģinālā – Sekas – Faksa saņemšanas datuma neņemšana vērā, lai novērtētu, vai ir ievērots apelācijas sūdzības iesniegšanas termiņš

(Tiesas statūtu 21. pants; Civildienesta tiesas Reglamenta 34. panta 1. un 6. punkts)

Ja apelācijas sūdzības iesniedzēju pārstāvošā advokāta paraksts, kurš ir pa faksu iesniegtās apelācijas sūdzības apakšdaļā, nav tāds pats kā tas paraksts, kurš figurē uz vēlāk iesniegtas apelācijas sūdzības oriģināla, tad pa faksu nosūtītās apelācijas sūdzības iesniegšanas datumu nevar ņemt vērā, lai būtu ievērots apelācijas sūdzības iesniegšanas termiņš.

Saistībā ar Savienības civildienesta strīdu Civildienesta tiesas Reglamenta 34. panta 6. punktā ir paredzēts, ka dienu, kurā parakstīta procesuālā dokumenta oriģināla kopiju saņem kancelejā ar jebkādu Civildienesta tiesai pieejamu tehnisko sakaru līdzekļu palīdzību, ņem vērā procesuālo termiņu ievērošanas nolūkos, ar nosacījumu, ka attiecīgā parakstītā dokumenta oriģinālu iesniedz kancelejā vēlākais desmit dienu laikā pēc oriģināla kopijas saņemšanas. Līdz ar to, ja izrādās, ka uz dokumenta oriģināla, kas ir fiziski iesniegts kancelejā desmit dienu laikā pēc tā kopijas nosūtīšanas pa faksu Civildienesta tiesai, nav tāda paša paraksta, kāds ir uz dokumenta, kurš nosūtīts pa faksu, tad ir jākonstatē, ka minētās tiesas kancelejā ir saņemti divi dažādi procesuālie dokumenti, no kuriem uz katra ir savs paraksts, pat ja katru no parakstiem ir rakstījusi tā pati persona. Civildienesta tiesas Reglamenta 34. panta šaura piemērošana atbilst tiesiskās noteiktības prasībai un vajadzībai novērst jebkuru diskrimināciju vai jebkuru patvaļību tiesvedībā.

(skat. 14. un 19. punktu)

Atsauces

Tiesa: 2011. gada 22. septembris, C‑426/10 P Bell & Ross BV/ITSB, 43. punkts un tajā minētā judikatūra.

Vispārējā tiesa: 2011. gada 29. novembris, T‑345/11 ENISA/CEPD, Krājumā nav publicēts, 15.–17. punkts; 2012. gada 3. oktobris, T‑360/10 Tecnimed/ITSB – Ecobrands (ZAPPER-CLICK), 15.–17. punkts un tajos minētā judikatūra.
VISPĀRĒJĀS TIESAS RĪKOJUMS (apelācijas palāta)

2013. gada 14. novembrī

Luigi Marcuccio

pret

Eiropas Komisiju

“Apelācija — Civildienests — Pirmajā instancē celtās prasības kā acīmredzami nepieņemamas noraidīšana — Pa faksu iesniegta prasības pieteikuma un vēlāk iesniegta oriģināla neidentiskums — Oriģināla iesniegšana pēc termiņa — Novēlota prasība — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība”

Priekšmets

Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. marta rīkojumu lietā F‑17/12 Marcuccio/Komisija, kurā lūgts atcelt šo rīkojumu

Nolēmums

Apelācijas sūdzību noraidīt. Luigi Marcuccio sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas izdevumus šajā instancē.

Kopsavilkums

Tiesvedība – Pieteikums par lietas ierosināšanu – Formas prasības – Pieteikums, kas ir iesniegts pa faksu apelācijas sūdzības iesniegšanas termiņā – Advokāta pašrocīgs paraksts, kas atšķiras no paraksta pa pastu nosūtītajā pieteikuma oriģinālā – Sekas – Faksa saņemšanas datuma neņemšana vērā, lai novērtētu, vai ir ievērots apelācijas sūdzības iesniegšanas termiņš

(Tiesas statūtu 21. pants; Vispārējās tiesas Reglamenta 34. panta 1. un 6. punkts)

Ja apelācijas sūdzības iesniedzēju pārstāvošā advokāta paraksts, kurš ir pa faksu iesniegtās apelācijas sūdzības apakšdaļā, nav tāds pats kā tas paraksts, kurš figurē uz vēlāk iesniegtas apelācijas sūdzības oriģināla, tad pa faksu nosūtītās apelācijas sūdzības iesniegšanas datumu nevar ņemt vērā, lai būtu ievērots apelācijas sūdzības iesniegšanas termiņš.

Saistībā ar Savienības civildienesta strīdu Civildienesta tiesas Reglamenta 34. panta 6. punktā ir paredzēts, ka dienu, kurā parakstīta procesuālā dokumenta oriģināla kopiju saņem kancelejā ar jebkādu Civildienesta tiesai pieejamu tehnisko sakaru līdzekļu palīdzību, ņem vērā procesuālo termiņu ievērošanas nolūkos, ar nosacījumu, ka attiecīgā parakstītā dokumenta oriģinālu iesniedz kancelejā vēlākais desmit dienu laikā pēc oriģināla kopijas saņemšanas. Līdz ar to, ja izrādās, ka uz dokumenta oriģināla, kas ir fiziski iesniegts kancelejā desmit dienu laikā pēc tā kopijas nosūtīšanas pa faksu Civildienesta tiesai, nav tāda paša paraksta, kāds ir uz dokumenta, kurš nosūtīts pa faksu, tad ir jākonstatē, ka minētās tiesas kancelejā ir saņemti divi dažādi procesuālie dokumenti, no kuriem uz katra ir savs paraksts, pat ja katru no parakstiem ir rakstījusi tā pati persona. Civildienesta tiesas Reglamenta 34. panta 6. punkta šaura piemērošana atbilst tiesiskās noteiktības prasībai un vajadzībai novērst jebkuru diskrimināciju vai jebkuru patvaļību tiesvedībā.

(skat. 14. un 19. punktu)

Atsauces

Tiesa: 2011. gada 22. septembris, C-426/10 P Bell & Ross BV/ITSB, Krājums, I-8849. lpp., 43. punkts un tajā minētā judikatūra.

Vispārējā tiesa: 2011. gada 29. novembris, T‑345/11 ENISA/CEPD, Krājumā nav publicēts, 15.–17. punkts; 2012. gada 3. oktobris, T‑360/10 Tecnimed/ITSB – Ecobrands (ZAPPER-CLICK), 15.–17. punkts un tajos minētā judikatūra.
5

2008. gada 17. novembrīNational Grid Electricity Transmission plc (turpmāk tekstā – “NGET”) cēla prasību par zaudējumu atlīdzību, konkrēti, pret prasītāju, Areva un Grid sabiedrībām High Court of Justice (England &Wales) [Anglijas un Velsas Augstākā tiesa] (turpmāk tekstā – “High Court”), pamatojoties uz to, ka cenas, ko NGET bija samaksājusi par gāzes izolācijas slēgiekārtām, kuras no 1988. līdz 2004. gadam pirktas no šajā aizliegtajā vienošanās iesaistītajām sabiedrībām, minētā pārkāpuma esamības dēļ esot bijušas pārmērīgas.