ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2021. gada 11. februāra rīkojums –

Fryč /Komisija

(lieta T‑92/20)

Ārpuslīgumiskā atbildība – Valsts atbalsts – Grupu atbrīvojumu regulas – Atbalsta programma, ko Čehijas iestādes piešķīrušas dažiem uzņēmumiem – Komisijas lēmumu, ar ko apstiprina minēto programmu – Prasība atcelt tiesību aktu, kas noraidīta kā novēlota – Kaitējums, kas esot nodarīts ar Komisijas un Savienības tiesu aktiem – Noilgums – Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama – Cēloņsakarība – Daļēji acīmredzami juridiski nepamatota prasība

1. Prasība par zaudējumu atlīdzību – Noilguma termiņš – Termiņa sākums – Atbildība par normatīvu tiesību aktu – Datums, kad parādījās ar aktu radītais kaitējums (LESD 340. panta 2. daļa, Tiesas statūtu 46. pants) (skat. 18. punktu)

2. Prasība par zaudējumu atlīdzību – Noilguma termiņš – Pārtraukšana – Nosacījumi – Prasības pieteikuma iesniegšana Savienības tiesā vai iepriekšēja kompetentajai iestādei adresēta lūguma iesniegšana – Šāda prasības pieteikuma jēdziens – Prasības pieteikums par tiesību akta atcelšanu – Izslēgšana (LESD 340. pants, Tiesas statūtu 46. pants) (skat. 22. punktu)

3. Ārpuslīgumiskā atbildība – Nosacījumi – Cēloņsakarība – Pierādīšanas pienākums (LESD 340. panta 2. daļa) (skat. 30. punktu)

4. Ārpuslīgumiskā atbildība – Nosacījumi – Prettiesiskums – Kaitējums – Cēloņsakarība – Viena no nosacījumiem neesamība – Prasības par zaudējumu atlīdzību noraidīšana pilnībā (LESD 340. panta 2. daļa) (skat. 28., 31. punktu)

Priekšmets

Prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājam esot nodarīts, pirmkārt, ar to, ka ir pieņemta Komisijas Regula (EK) Nr. 800/2008 (2008. gada 6. augusts), kas atzīst noteiktas atbalsta kategorijas par saderīgām ar kopējo tirgu, piemērojot Līguma 87. un 88. pantu (vispārējā grupu atbrīvojuma regula) (OV 2008, L 214, 3. lpp.), otrkārt, ar to, ka ir pieņemts Komisijas 2007. gada 3. decembra lēmums, un ar šī lēmuma nepublicēšanu, treškārt, ar trūkumiem veidā, kā Komisija ir izskatījusi laikposmā no 2016. līdz 2018. gadam iesniegtās prasītāja sūdzības un, ceturtkārt, ar 2019. gada 5. septembra rīkojumu Fryč/Komisija (C‑230/19 P, nav publicēts, EU:C:2019:685) un 2019. gada 15. janvāra rīkojumu Fryč/Komisija (T‑513/18, nav publicēts, EU:T:2019:22).

Rezolutīvā daļa

1) Prasību noraidīt.

2) Par Čehijas Republikas pieteikumu par iestāšanos lietā nav jālemj.

3) Petr Fryč sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, izņemot ar pieteikumiem par iestāšanos lietā saistītos tiesāšanās izdevumus.
32

Attiecībā uz to, ka prasītāja savos apsvērumos par ECHA atbildi atsaucas uz judikatūru, kura izriet no 1997. gada 22. janvāra sprieduma Opel Austria/Padome (T‑115/94, EU:T:1997:3, 124. punkts) un saskaņā ar kuru atbilstoši tiesiskās drošības principam visiem iestāžu tiesību aktiem, kas rada tiesiskās sekas, ir jābūt skaidriem un precīziem, un ieinteresētajai personai izprotamiem, lai tā varētu precīzi noteikt laiku, kad šis akts ir stājies spēkā un sāk radīt tiesiskās sekas, katrā ziņā pietiek konstatēt, ka no apstrīdētā lēmuma 4. punkta skaidri izriet, ka tas stājās spēkā 2020. gada 16. janvārī, un ka no kandidātvielu saraksta ir skaidrs, ka PFBS un tās sāļus iekļāva šajā sarakstā 2020. gada 16. janvārī; ņemot vērā, ka minētajam lēmumam nav adresāta, tā stāšanās spēkā nav atkarīga no paziņošanas adresātam, kā arī no paziņošanas prasītājai.
Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 22. oktobra rīkojums –

Fachverband Spielhallen un LM/Komisija

(lieta T‑510/20)

Valsts atbalsts – Nodokļu režīms, ko piemēro publisko kazino operatoriem Vācijā – Sūdzība – Iepriekšējas izskatīšanas stadija – Komisijas lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība – Formālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanas nosacījumi – Nopietnas grūtības – Valsts atbalsta jēdziens – Peļņas maksājums – Priekšrocība – Selektīvs raksturs – Acīmredzami juridiski nepamatota prasība

1. Valsts atbalsts – Jēdziens – Valsts atbalsta saņēmējiem piešķirta priekšrocība – Selektivitātes prasības nošķiršana no ekonomiskās priekšrocības konstatēšanas – Nodokļu pasākums, ar kuru valsts kazino ekspluatētājiem ir paredzēta peļņas maksājuma daļēja atskaitīšana – Pasākuma peļņas un izmaksu vērtējums – Nepieciešamība pierādīt priekšrocību, ko minētais pasākums var sniegt tā pieņemšanas brīdī – Priekšrocības neesamība (LESD 107. panta 1. punkts) (skat. 49.– 51., 55.– 58., 62.– 67. punktu)

2. Valsts atbalsts – Komisijas lēmums – Lēmuma tiesiskuma vērtējums, ņemot vērā tā pieņemšanas brīdī pieejamo informāciju (LESD 107. panta 1. punkts) (skat. 65. punktu)

3. Valsts atbalsts – Pārbaude, ko veic Komisija – Iepriekšējas izskatīšanas stadija un stadija, kas balstīta uz sacīkstes principu – Komisijas pienākums sākt procedūru, kas balstīta uz sacīkstes principu, nopietnu grūtību gadījumā – Apstākļi, kas ļauj apstiprināt šādu grūtību esamību – Pierādīšanas pienākums (LESD 107. panta 1. punkts un 108. panta 2. un 3. punkts) (skat. 68. punktu)

Priekšmets

Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 8819 final (2019. gada 9. decembris) par valsts atbalstu SA.44944 (2019/C) (ex 2019/FC) – Nodokļu režīms, ko Vācijā piemēro publisko kazino operatoriem un SA.53552 (2019/C, ex 2019/FC) – un iespējamā garantija publisko kazino operatoriem Vācijā (rentabilitātes garantija), ciktāl ar to ir noraidīta prasītāju iesniegtā sūdzība par to, ka summas, ko publisko kazino operatori pārskaitījuši Land de Rhénanie du Nord Westphalie (Ziemeļreina Vestfālene federālā zeme) (Vācija) kā peļņas maksājumu, bija atskaitāmas no uzņēmējdarbības nodokļa un ienākuma nodokļa vai uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzes.

Rezolutīvā daļa

1) Prasību noraidīt.

2) Fachverband Spielhallen eV un LM sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.
2)

Guangdong Haomei New Materials Co. Ltd un Guangdong King Metal Light Alloy Technology Co. Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
16

Iesākumā ir jāatgādina, ka, formāli neizvirzot iebildumu par nepieņemamību, Komisija iebildumu rakstā izteica iebildumus par prasības, kas celta par apstrīdēto regulu, pieņemamību, un Francijas Republika to šajā ziņā atbalstīja. Komisija norādīja, ka prasītāju celtā prasība bija priekšlaicīga, jo brīdī, kad tās iesniedza prasības pieteikumu, apstrīdētā regula vēl nebija stājusies spēkā, ka uz to attiecās iebildumu procedūra, kura paredzēta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 347/2013 (2013. gada 17. aprīlis), ar ko nosaka Eiropas energoinfrastruktūras pamatnostādnes un atceļ Lēmumu Nr. 1364/2006/EK, groza Regulu (EK) Nr. 713/2009, Regulu (EK) Nr. 714/2009 un Regulu (EK) Nr. 715/2009 (OV 2013, L 115, 39. lpp.), un ka līdz ar to tā nebija galīgs nepārsūdzams akts.
104

Šajā lietā no apstrīdētās regulas 8., 35. un 38. apsvēruma izriet, ka attiecībā uz eksportētāju atlasi Komisija ir saņēmusi trīspadsmit atbildes no Kambodžas slīpētavām eksportētājām. Trīs no tām sākotnēji tika atlasītas, pamatojoties uz vislielāko eksporta apjomu uz Savienību. Pēc padziļinātākas analīzes un apsvērumiem, kas saņemti no CRF, Komisija aizstāja divus Kambodžas eksportētājus un precizēja, ka galu galā tikai viena Kambodžas eksportētājsabiedrība bija atbildējusi uz anketas jautājumiem. Tādēļ netiek apstrīdēts Kambodžas sabiedrību, uz kurām attiecas izmeklēšanas procedūra un pārbaude izlases veidā, eksportētāja statuss. Tāpat Komisija neapstrīd, ka Kambodžas eksportētāji, kas ir šādi identificēti un iesaistīti procedūrā, kuras rezultātā pieņemta apstrīdētā regula, ir CRF locekļi. Starp tiem apstrīdētajā regulā konkrēti tika identificēta Amru Rice (Cambodia) Co. Ltd, un Golden Rice (Cambodia) Co., Ltd atbildēja uz Komisijas nosūtītās anketas jautājumiem.
Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2020. gada 16. jūnija rīkojums –

Walker u.c./Parlaments un Padome

(lieta T‑383/19)

Prasība atcelt tiesību aktu – Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa – Apvienotās Karalistes izstāšanās no Savienības – Regula (ES) 2019/592, ar kuru groza Regulu (ES) 2018/1806 – Atbrīvojums no pienākuma saņemt īstermiņa vīzas uz savstarpības pamata – Savienības pilsonības apgalvota zaudēšana – Individuāla skāruma neesamība – Nepieņemamība

Prasība atcelt tiesību aktu – Fiziskas vai juridiskas personas – Tiesību akti, kas šīs personas skar tieši un individuāli – Vispārēja rakstura tiesību akta radīts individuāls skārums – Nosacījumi – Regula par Apvienotās Karalistes izstāšanās no Eiropas Savienības sekām vīzas prasības jomā – Prasība, ko cēluši Lielbritānijas valstspiederīgie, kuri izmantojuši savas tiesības uz brīvu pārvietošanos un nav varējuši piedalīties referendumā, kura rezultātā tika uzsākta izstāšanās procedūra – Individuāla skāruma neesamība – Nepieņemamība

(LESD 263. panta 4. daļa; Eiropas Parlamenta un Padomes Regula 2019/592)

(skat. 32.–34., 36., 39., 41., 43., 44., 48., 50., 54., 56. punktu un rezolutīvās daļas 1. punktu)

Priekšmets

Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2019/592 (2019. gada 10. aprīlis), ar kuru attiecībā uz Apvienotās Karalistes izstāšanos no Savienības groza Regulu (ES) 2018/1806, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru valstspiederīgajiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru valstspiederīgajiem minētā prasība neattiecas (OV 2019, L 103 I, 1. lpp.).

Rezolutīvā daļa

1) Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

2) Par Spānijas Karalistes un Eiropas Komisijas pieteikumiem par iestāšanos lietā vairs nav jālemj.

3) Hilary Elizabeth Walker, Jennifer Ann Cording, Douglas Edward Watson, Christopher David Randolph un Michael Charles Strawson sedz paši savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības un Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību Vispārējā tiesā, izņemot izdevumus saistībā ar pieteikumiem par iestāšanos lietā.
68

Līdz ar to, nepastāvot nepieciešamībai lemt par to, vai prasītājai ir interese celt prasību, vai par to, vai tās prasījumi ir pieņemami, ciktāl tie ir vērsti vienīgi uz apstrīdētās direktīvas daļēju atcelšanu, prasība ir noraidāma kā nepieņemama.
52

No otras puses, protams, Komisijai saskaņā ar LES 17. panta 1. punktu ir tiesības nodrošināt ārējo Savienības pārstāvību, un šīs tiesības tai piešķir pilnvaras Savienības vārdā veikt nepieciešamās pārrunas ar Šveices iestādēm, lai īstenotu šo nolīgumu, un uzraudzīt, lai šīs iestādes pareizi to piemērotu. Taču tas nenozīmē, ka Komisija, pamatojoties vienīgi uz šīm pilnvarām, var veikt juridiski saistošus pasākumus attiecībā uz Šveices Konfederāciju, ja to nav konkrēti atļāvusi Eiropas Savienības Padome (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 28. jūlijs, Padome/Komisija, C‑660/13, EU:C:2016:616, 36. punkts). Patiesībā, ja nepastāv neviena procedūra, kas regulētu šādus pasākumus, to iespējamai veikšanai, ņemot vērā it īpaši to potenciālās sekas, būtu jāveic strīdu izšķiršana starp atšķirīgajām interesēm, kas izriet no Savienības un Šveices Konfederācijas attiecībām, un tas ir Padomes kompetencē (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 28. jūlijs, Padome/Komisija, C‑660/13, EU:C:2016:616, 33. un 39. punkts).
41

Regula 2018/1724 taču tika pieņemta saistībā ar Savienības kompetenci, kas ir vērsta uz to, lai sasniegtu LESD 21. un 114. pantā aprakstītos mērķus, proti, uzlabot iekšējā tirgus darbību, atvieglojot no tā izrietošo tiesību īstenošanu. Šajā kontekstā, kā tas izriet no šā sprieduma 36. un 37. punktā minētajām normām, Regula 2018/1724 attiecas uz to, ka dalībvalstis padara pieejamu noteiktu informāciju, kas ir būtiska, lai īstenotu brīvas pārvietošanās un uzturēšanās tiesības, kuras pilsoņiem izriet no dažām Savienības tiesību normām. Tādējādi šīs regulas pieņemšanas mērķis nav Savienības kompetences īstenošana attiecībā uz konkrētiem prasītāju pieņemtajiem tiesību aktiem par holandiešu valodas izmantošanu attiecībās starp administrāciju un pilsoņiem.
Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2020. gada 16. janvāra rīkojums –

Hemp Foods Australia/EUIPO – Cabrejos (“Sativa”)

(lieta T‑128/19)

Prasība atcelt tiesību aktu – Eiropas Savienības preču zīme – Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – Īpašnieka maiņas neierakstīšana starptautiskajā reģistrā – Locus standi neesamība – Nepieņemamība

1. Tiesvedība – Prasību pieņemamība – Novērtējums, ņemot vērā situāciju prasības pieteikuma iesniegšanas brīdī (skat. 20. punktu)

2. Eiropas Savienības preču zīme – Apelācijas process – Prasība Savienības tiesā – Personas, kam ir tiesības iesniegt apelācijas sūdzību un būt pusēm apelācijas procesā – Īpašnieka maiņas ierakstīšana starptautiskajā reģistrā (Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 20. panta 11. punkts un 72. panta 4. punkts un 199. pants) (skat. 22., 24. punktu)

3. Eiropas Savienības preču zīme – Apelācijas process – Prasība Savienības tiesā – Attiecīgo intelektuālā īpašuma tiesību nodošana – Agrākā tiesību īpašnieka aizstāšana, ko veic tiesību pārņēmējs – Vispārējās tiesas rīkojuma nepieciešamība (Vispārējās tiesas Reglamenta 174.–176. pants) (skat. 23. punktu)

Priekšmets

Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 16. novembra lēmumu lietā R 1041/2018‑2 attiecībā uz iebildumu procesu starp C. R. D. Cabrejos un Raw With Life Pty Ltd as Trustee for Benhaim Trading Trust.

Rezolutīvā daļa

1) Prasību noraidīt kā nepieņemamu.
38

Attiecībā uz sarunām par zvejas darbībām Svalbāras zvejas apgabalā starp lietas dalībniekiem nav strīda par to, ka Komisija nav uzsākusi oficiālas sarunas ar Norvēģijas Karalisti un līdz ar to tā nerīkojas, pamatojoties uz LESD 218. pantu, kas starptautisko nolīgumu noslēgšanas jomā ir uzskatāms par autonomu un vispārīgu konstitucionālu normu, jo ar to Savienības iestādēm ir piešķirtas konkrētas pilnvaras (šajā nozīmē skat. spriedumu, 1994. gada 9. augusts, Francija/Komisija, C‑327/91, EU:C:1994:305, 28. punkts). No tā ir izsecināms, ka Komisija risina sadarbības jautājumus un strīdus, piedāvājot eventuālus risinājumus un paredzot sarunu veikšanas nosacījumus, vienlaikus ievērojot šā rīkojuma 37. punktā minēto lojālas sadarbības principu. Šajās sarunās Komisija apspriežas ar Padomi, un saziņā, ko Komisija Savienības vārdā veic ar Norvēģijas Karalisti, dalībvalstis pauž savu viedokli kā Padomes locekles. Konkrētāk, Komisija sadarbībā ar Padomi izstrādā Savienības nostāju, un kā ārējā pārstāve un Līgumu izpildes uzraudzītāja (saskaņā ar LES 17. panta 1. punktu) tā šo nostāju nosūta Norvēģijas Karalistei. Lai aizstāvētu Savienības nostāju un intereses, tā izdod verbālnotas, kas parasti tiek saskaņotas ar dalībvalstīm un Padomes Iekšējās un ārējās zivsaimniecības politikas jautājumu darba grupu.
20

Sevišķi attiecībā uz sekām, kas paredzētas Regulas Nr. 1/2003 11. panta 6. punktā, saskaņā ar kurām apstrīdētajā lēmumā minētās procedūras uzsākšana atbrīvo dalībvalstu konkurences iestādes no to kompetences piemērot LESD 101. pantu attiecībā uz faktiem, uz ko attiecas šī procedūra, minētās sekas ir paredzētas, lai pasargātu prasītājas no paralēlām šo iestāžu ierosinātām lietām. Šīs sekas tātad nekaitē to interesēm (šajā nozīmē skat. spriedumu, 1981. gada 11. novembris, IBM/Komisija, 60/81, EU:C:1981:264, 18. punkts).
10

Saskaņā ar judikatūru no iepriekš minētajām tiesību normām un it īpaši no fakta, ka Eiropas Savienības Tiesas statūtu 19. panta trešajā daļā ir lietots termins “pārstāvētās”, izriet, ka, lai iesniegtu prasību Vispārējā tiesā, lietas dalībniekam šī panta izpratnē ir jāizmanto pakalpojumi, ko sniedz “trešā persona”, kura ir tiesīga praktizēt kādas dalībvalsts vai tādas valsts, kas ir EEZ līguma līgumslēdzēja puse, tiesās (skat. rīkojumu, 2014. gada 18. novembris, Justice & Environment/Komisija, T‑221/14, nav publicēts, EU:T:2014:1002, 8. punkts un tajā minētā judikatūra).
Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 13. februāra rīkojums –

BRF un SHB Comercio e Industria de Alimentos/Komisija

(lieta T‑429/18 R)

Pagaidu noregulējums – Sabiedrības veselība – Īstenošanas regula (ES) 2018/700 – Sarakstu ar trešo valstu uzņēmumiem, no kuriem atļauts importēt noteiktus dzīvnieku izcelsmes produktus, grozīšana attiecībā uz konkrētiem Brazīlijas uzņēmumiem – Steidzamības neesamība – Interešu izsvēršana

1. Pagaidu noregulējums – Piemērošanas apturēšana – Pagaidu pasākumi – Noteikšanas nosacījumi – Steidzamība – Būtisks un neatgriezenisks kaitējums – Pierādīšanas pienākums – Finansiāls kaitējums – Pienākums iesniegt konkrētas un precīzas norādes, kas ir pamatotas ar detalizētiem dokumentāriem pierādījumiem – Situācija, kas varētu apdraudēt prasītājas sabiedrības pastāvēšanu vai neatgriezeniski mainīt tās pozīciju tirgū – Vērtējums, ņemot vērā grupas, kurai pieder uzņēmums, lielumu, apgrozījumu un īpašības – Konkrētu un pārliecinošu argumentu un pierādījumu neesamība (Vispārējās tiesas Reglamenta 156. panta 4. un 5. punkts) (skat. 34.–45. punktu)

2. Pagaidu noregulējums – Lūgums atļaut jebkuru citu vai papildu pasākumu, ko uzskata par vajadzīgu vai piemērotu – Lūgums, kas neietilpst pagaidu noregulējuma tiesneša kompetencē (LESD 278., 279. pants, 256. panta 1. punkts; Vispārējās tiesas Reglamenta 156. panta 4. punkts) (skat. 65. punktu)

Priekšmets

Prasība, kura ir pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru tiek lūgts, primāri, apturēt Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2018/700 (2018. gada 8. maijs), ar ko attiecībā uz konkrētiem Brazīlijas uzņēmumiem groza sarakstus ar trešo valstu uzņēmumiem, no kuriem atļauts importēt noteiktus dzīvnieku izcelsmes produktus (OV 2018, L 118, 1. lpp.), piemērošanu vai nu līdz brīdim, kad tiks pieņemts galīgais nolēmums par prasību, ko cēlušas prasītājas saskaņā ar LESD 263. pantu, vai nu līdz Vispārējās tiesas priekšsēdētāja noteiktam datumam, un, pakārtoti, apturēt minētās regulas piemērošanu attiecībā uz prasītāju uzņēmumiem, kas uzskaitīti to uzņēmumu sarakstā, kuriem atļauts ievest mājputnu un trušu gaļu no Brazīlijas (II iedaļa), to uzņēmumu sarakstā, kam atļauts importēt maltu gaļu, gaļas izstrādājumus, gaļas produktus un mehāniski atdalītu gaļu no Brazīlijas (V iedaļa), attiecībā uz kuru, izmantojot agrīnās brīdināšanas sistēmu attiecībā uz pārtiku un dzīvnieku barību, ir saņemti ne vairāk kā divi paziņojumi laikposmā starp 2017. gada 1. martu un 2018. gada 19. aprīli, kā arī to uzņēmumu sarakstā, kuriem atļauts ievest gaļas produktus no Brazīlijas (VI iedaļa), vai arī veikt noteikt jebkuru citu vai papildu pasākumu, ko Vispārējās tiesas priekšsēdētājs uzskatītu par vajadzīgu vai piemērotu.

Rezolutīvā daļa

1) Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.
34

Tātad, ja vien akts, par kuru var tikt celta prasība atcelt tiesību aktu, netiek publicēts vai paziņots, LESD 263. panta sestajā daļā paredzētais divu mēnešu termiņš sākas no datuma, kurā prasītāja par to ir uzzinājusi, un tas atšķiras no saprātīga termiņa, kas ir prasītājas rīcībā, lai pieprasītu pilnu akta tekstu, lai tādējādi ar to precīzi iepazītos (rīkojums, 2011. gada 10. novembris, Agapiou Joséphidès/Komisija un EACEA, C‑626/10 P, nav publicēts, EU:C:2011:726, 128. punkts).
38

Visbeidzot, PGNiG uzsver, ka, neraugoties it īpaši uz 2016. gada 23. decembra rīkojumiem PGNiG Supply & Trading/Komisija (T‑849/16 R) un Polija/Komisija (T‑883/16 R), gāzes vads OPAL ir ticis izmantots tādā līmenī, kas liecina par to, ka pirms apstrīdētā lēmuma izpildes apturēšanas organizētā jauda ir izmantota atbilstoši ar šo lēmumu atļautajiem nosacījumiem. Šajā saistībā pietiek norādīt, pirmkārt, ka, lai arī var rasties pamatoti jautājumi par faktiem, kas saistīti ar transportēšanas jaudas izmantošanu gāzes vadā OPAL un kas sekoja minēto rīkojumu pieņemšanai, no lietas materiāliem, kas apstiprināti 2017. gada 5. jūlija tiesas sēdē, izriet, ka šī gāzes vada aktuālo izmantošanu no tā laika reglamentē nosacījumi, kuri bija piemērojami pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas. Otrkārt, lai arī Vācijas Federatīvā Republika minētajā tiesas sēdē apliecināja, ka daži nolīgumi saistībā ar izsolēm, kuras organizētas pirms 2016. gada 23. decembra rīkojumu PGNiG Supply & Trading/Komisija (T‑849/16 R) un Polija/Komisija (T‑883/16 R) pieņemšanas, ir izpildīti, pārkāpjot pagaidu noregulējuma tiesneša rīkojumos pasludinātās apturēšanas sekas, tā vienlaikus uzsvēra neskaidrības, ar kurām tā saskārusies saistībā ar šo situāciju. Būtībā pēc minēto rīkojumu pieņemšanas tika uzsākta tiesvedība Oberlandesgericht Düsseldorf (Federālās zemes Augstākā tiesa Diseldorfā, Vācija), kā rezultātā tika pieņemts 2016. gada 30. decembra lēmums, ar ko aptur 2016. gada 28. novembrī starp OGT un BNetzA noslēgto nolīgumu. Vācijas Federatīvā Republika tādējādi kļūdaini uzskatīja, kā tā pati atzina tiesas sēdē, ka tas attiecas vienīgi uz izsoļu organizēšanu nākotnē, izslēdzot jebkādas sekas attiecībā uz to nolīgumu piemērošanu, kas saistīti ar jau notikušām izsolēm. Attiecībā uz [viedokļu] apmaiņu, kas notika pēc tam šīs tiesvedības ietvaros, Vācijas Federatīvā Republika uzskata, ka šāda kļūdaina interpretācija nedrīkst atkārtoties ne gadījumā, ja pagaidu noregulējuma tiesnesis izsludinātu jaunu apturēšanu, ne gadījumā, ja Vispārējā tiesa atceltu apstrīdēto lēmumu. Šajā saistībā tā precizēja, ka ar Vācijas tiesību aktiem tai tika piešķirtas pilnvaras izdot rīkojumu attiecībā uz BNetzA, kas ir pietiekami, lai nodrošinātu Vispārējās tiesas un pagaidu noregulējuma tiesneša lēmumu pilnīgu iedarbību. Līdz ar to nekas neļauj uzskatīt, ka jaunai apturēšanai, kas tiktu noteikta, ja lieta nonāktu pie pagaidu noregulējuma tiesneša atbilstoši Reglamenta 160. pantam un apstrīdētā lēmuma atcelšanai nebūtu ar šādiem tiesas lēmumiem saistītu seku.
Runājot par pieteikumu par tāda Komisijas lēmuma izpildes apturēšanu, kas saistīts ar produkta tirdzniecības atļaujas apturēšanu, pieteikuma iesniedzēja apgalvojums, saskaņā ar kuru trešās valstīs ir veikti pasākumi saistībā ar attiecīgā produkta atļauju apturēšanu, lai atspoguļotu Komisijas lēmumu, tas nevar būt īpašs apstāklis, kas ļautu konstatēt kaitējuma būtiskumu. Proti, pat ja šis apgalvojums izrādītos pamatots, tas neatspēkotu jautājumu par to, ka šos lēmumus ir pieņēmušas neatkarīgas instances un ka pieteikuma iesniedzējam, iespējams, ir jāceļ atbilstošas prasības šajās tiesību sistēmās, lai apstrīdētu šo lēmumu tiesiskumu.

Runājot par pieteikumu par tāda Komisijas lēmuma izpildes apturēšanu, kas saistīts ar produkta tirdzniecības atļaujas apturēšanu, nav izpildīts steidzamības nosacījums, ja pieteikuma iesniedzējs pagaidu noregulēja tiesnesim nesniedz svarīgus faktus, kas viņam ļauj izvērtēt apgalvoto seku būtiskumu, attiecībā uz līgumsaistībām, kurām pieteikuma iesniedzējs ir pakļauts, un izmaksām, kas radītas ar nepieciešamību aizstāt produktu, bet sniedz tikai vispārīgus apgalvojumus, neprecizējot, piemēram, attiecīgo līgumu nozīmību saistībā ar tā darbību kopumā, izmaksu, kuras rada aizliegtā produkta aizstāšana, paredzamo vērtību vai arī sodu sankcijas minēto līgumu iespējamās neizpildes dēļ.

Šajā ziņā, ja nav sniegta informācija attiecībā uz aizstāšanas izmaksām, kas radītas ar pieteikuma iesniedzējam minētajām līgumsaistībām, neļauj novērtēt apgalvotā kaitējuma palielināšanos, attiecīgo līgumu esamība tomēr ļauj izdarīt secinājumu, ka zināmā mērā pieteikuma iesniedzējam ir risinājums, lai samazinātu minētā kaitējuma būtiskumu un saglabātu tirgus daļas, kuras tas baidās pazaudēt līdzīgu produktu tirgos attiecīgajās dalībvalstīs un ārpus Savienības. Šajā kontekstā, ņemot vērā Vispārējās tiesas tiesvedību vidējo ilgumu, spriedums pēc būtības šajā lietā visticamāk tiks pieņemts divu gadu laikā. Līdz ar to atkarībā no minēto līgumu termiņa pieteikuma iesniedzējs, iespējams, tiks informēts par apstrīdētā lēmuma tiesiskumu pirms to termiņa beigām.

(skat. 52. un 53. punktu)