Keywords

Summary



Keywords

1. Ekonomiskā un sociālā kohēzija – Eiropas Reģionālās attīstības fonds – Lēmums par finanšu atbalsta samazināšanu

(Padomes Regulas Nr. 4253/88 24.–26. pants)

2. Ekonomiskā un sociālā kohēzija – Eiropas Reģionālās attīstības fonds – Lēmums par finanšu atbalsta samazināšanu

(Padomes Regulas Nr. 4253/88 24.–26. pants)

3. Apelācija – Pamati – Pierādījums, kas pirmoreiz iesniegts apelācijas tiesvedībā – Nepieņemamība

(Tiesas Reglamenta 42. panta 2. punkts un 118. pants; Vispārējās tiesas Reglamenta 66. panta 1. punkta pirmā daļa)

4. Ekonomiskā un sociālā kohēzija – Eiropas Reģionālās attīstības fonds – Lēmums par finanšu atbalsta samazināšanu

(Padomes Regulas Nr. 4253/88 24. pants)

Summary

1. Regulas Nr. 4253/88, ar ko paredz īstenošanas noteikumus Regulai Nr. 2052/88 attiecībā uz darbības koordināciju starp dažādiem struktūrfondiem, no vienas puses, un starp tiem un Eiropas Investīciju banku un citiem pastāvošajiem finanšu instrumentiem, no otras puses, 24. panta 1. punktā ir paredzēts, ka gadījumā, ja Komisija uzskata, ka Kopienu palīdzības pasākuma izpilde ne daļēji, ne pilnībā neattaisno tam piešķirto finanšu atbalstu, tā uzsāk šim gadījumam atbilstošu pārbaudi, lūdzot dalībvalstij vai iestādēm, kuras dalībvalsts nozīmējusi darbības īstenošanai, iesniegt savus apsvērumus. Tās pašas regulas 25. un 26. pantā ir paredzēti noteikumi par šā atbalsta īstenošanas uzraudzību un novērtēšanu, kas ir jāveic Komisijas un dalībvalstu partnerības ietvaros. Šajos noteikumos, tostarp minētajā 24. pantā, nav paredzēts, ka uzņēmumi, kas saņem finanšu atbalstu, vai starpnieki, kas ir atbildīgi par vispārējās dotācijas pārvaldību, ir jāuzklausa, Komisijai pārbaudot palīdzības pasākuma izpildi, lai, iespējams, grozītu šā atbalsta summu.

Lai gan ir tiesa, ka ikvienā procesā, kurš uzsākts pret kādu personu un kura rezultātā var tikt pieņemts tai nelabvēlīgs lēmums, ir jāpiemēro procesuālie noteikumi, pat ja likumdevējs tos nav tieši paredzējis, ja tie ir nepieciešami tādu pamatprincipu kā tiesību uz aizstāvību aizsardzības ievērošanai, starpnieks, kas ir atbildīgs par vispārējās dotācijas pārvaldību, nevar atsaukties uz šo principu, lai no piemērojamā tiesiskā regulējuma, tostarp no minētā 25. un 26. panta, izsecinātu tiesības tikt uzklausītam tad, kad Komisija pārbauda attiecīgās Kopienu palīdzības pareizu īstenošanu.

Tādējādi procesā, kura rezultātā var tikt pieņemts lēmums par tāda Eiropas Reģionālās attīstības fonda atbalsta samazināšanu, kas piešķirts vispārējai dotācijai, lai īstenotu veicināšanas pasākumus par labu mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU), kuri darbojas noteiktos kādas dalībvalsts reģionos un uz kuriem attiecas Regulas Nr. 4253/88 noteikumi par šā atbalsta īstenošanas uzraudzību un novērtēšanu, vispārējais tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips nenosaka Komisijai pienākumu uzklausīt ne attiecīgos MVU, ne – vēl jo mazāk – starpniecības organizāciju, kurai ir jāpārvalda vispārējā dotācija.

(sal. ar 85.–87. un 89. punktu)

2. No Regulā Nr. 4253/88, ar ko paredz īstenošanas noteikumus Regulai Nr. 2052/88 attiecībā uz darbības koordināciju starp dažādiem struktūrfondiem, no vienas puses, un starp tiem un Eiropas Investīciju banku un citiem pastāvošajiem finanšu instrumentiem, no otras puses, paredzētās sistēmas nemaz neizriet Komisijas pienākums uzraudzības procedūras ietvaros izvirzīt iebildumus, pirms tiek pieņemts lēmums par atbalsta samazināšanu, apturēšanu vai atcelšanu.

Tikai atbalsta saņēmēji un – vispārējās dotācijas gadījumā – starpnieki ir atbildīgi par attiecīgo pasākumu. Tāpēc apstākli, ka Komisija attiecīgā gadījumā nav paziņojusi par pārkāpumiem šīs rīcības īstenošanas laikā, nevar uzskatīt par tādu, kas izslēdz vai ierobežo šādu atbildību. Šajos apstākļos, pat ja Komisija, pildot savus uzraudzības uzdevumus, nevar aprobežoties ar vienu vienīgu atbalsta Kopienas palīdzības īstenošanai funkciju, bet tai, ievērojot partnerības sistēmu, kas ir ar Regulu Nr. 4253/88 ieviestā režīma pamatā, ir jāpievērš kompetento iestāžu uzmanība tad, kad tā atklāj attiecīgo uzņēmumu pieļautos pārkāpumus, apstāklis, ka tā to nav izdarījusi konkrētajā lietā, neietekmē apstrīdētā lēmuma tiesiskumu.

(sal. ar 101.–103. punktu)

3. Pierādījumu sagrozīšana ir notikusi tad, ja, neiesniedzot jaunus pierādījumus, jau iesniegto pierādījumu vērtējums ir acīmredzami nepareizs. Apelācijas tiesvedības ietvaros Tiesas kompetencē ir tikai pārbaudīt Vispārējās tiesas vērtējumu attiecībā uz pamatiem, kuri tajā ir apspriesti. Ļaujot lietas dalībniekam Tiesā pirmo reizi iesniegt pierādījumu, ko tas nav iesniedzis Vispārējā tiesā, tam tiktu ļauts likt Tiesai, kuras kompetence apelāciju lietās ir ierobežota, izskatīt strīdu, kas būtu plašāks nekā tas, ko ir izskatījusi Vispārējā tiesa.

Turklāt saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 66. panta 1. punkta pirmo daļu tā nosaka pierādījumu savākšanas pasākumus, ko tā uzskata par atbilstošiem. Tikai tiesa, kuras kompetencē ir izskatīt lietu pēc būtības, var spriest par nepieciešamību papildināt informāciju, kas ir tās rīcībā lietā, kuru tā izskata, un novērtēt pierādījumus, izņemot gadījumus, kad šie pierādījumi ir acīmredzami sagrozīti. Līdz ar to apstāklis, ka Vispārējā tiesa nav lūgusi pievienot lietas materiāliem kādu dokumentu, nepastāvot lūgumam par iesniegšanu no ieinteresētā lietas dalībnieka, nav procesuālo normu pārkāpums.

(sal. ar 114., 118. un 119. punktu)

4. Ar Regulas Nr. 4253/88, ar ko paredz īstenošanas noteikumus Regulai Nr. 2052/88 attiecībā uz darbības koordināciju starp dažādiem struktūrfondiem, no vienas puses, un starp tiem un Eiropas Investīciju banku un citiem pastāvošajiem finanšu instrumentiem, no otras puses, 24. pantu Komisijai ir piešķirtas pilnvaras samazināt finanšu atbalstu, ja pasākums ir izpildīts nepienācīgā veidā un nedod pamatu maksāt atbalstu pilnībā. Komisijai, pieņemot lēmumu, pamatojoties uz minēto 24. pantu, nav pienākuma prasīt visa finanšu atbalsta atmaksu, bet tā var izvēlēties noteikt atmaksājamo atbalsta daļu. Tomēr Komisijai, izmantojot šīs pilnvaras, ir jāievēro samērīguma princips tādējādi, ka subsīdijas, kuru atmaksu tā pieprasa, nav nesamērīgas ar pieļautajiem pārkāpumiem.

Apstāklis, ka pasākuma nepienācīgā īstenošana Kopienu palīdzības noslēguma termiņa neievērošanas dēļ ir sekas, kas izriet no piemērojamo noteikumu nepareizas interpretācijas, nevis no krāpšanas attiecībā pret Kopienu, pats par sevi nav pamats apgalvot, ka atbalsta samazinājuma summai ir jābūt mazākai, nekā to noteikusi Komisija. Lai gan krāpšanas fakts ir pamats palielināt sākotnēji piešķirtā atbalsta summas samazinājumu, krāpšanas neesamība nav iemesls, kas pamatotu tādu subsīdiju uzturēšanu spēkā, kuras nav tikušas izlietotas atbilstoši piemērojamajiem noteikumiem.

(sal. ar 128., 129. un 132.–134. punktu)