ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
20

Saskaņā ar ministra teikto pierādīšanas pienākums ir vienāds neatkarīgi no tā, vai aizsardzība tiek piešķirta saskaņā ar Direktīvas 15. panta b) punktu vai saskaņā ar šī paša panta c) punktu. Šīs abas tiesību normas tāpat kā Vw 2000 29. panta 1. punkta b) apakšpunkts nosaka pieteikuma iesniedzējiem pienākumu pietiekami pierādīt to, ka viņu individuālajā gadījumā patiešām pastāv smagu un individuālu draudu risks, kuram tie būtu pakļauti, ja viņiem būtu jāatgriežas savā izcelsmes valstī. Tā kā laulātie Elgafaji neiesniedza šādus pierādījumus Vw 2000 29. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, viņi nevarēja pamatoti atsaukties uz Direktīvas 15. panta c) punktu.
8

No lēmuma par prejudiciālā jautājuma uzdošanu izriet, ka Man-Koso ir pārtikas produkts, kas tiek ražots fermentācijas procesa rezultātā no vairāk kā 50 augu sastāvdaļām. It īpaši tas ietver brūnās un sarkanās aļģes, kā arī diždadža saknes, lotosu un akēbijas jeb krūmveida perillas [Perilla frutescens, shiso] lapas. M-K Europa apraksta šo produktu kā ļoti efektīvu pārtikas produktu ar labvēlīgu ietekmi uz veselību.
16

Tāpat no iesniedzējtiesas lēmuma par prejudiciālā jautājuma uzdošanu izriet, ka līdztekus līguma priekšmetā minētajiem izstrādājumiem Ferrotron projektē, izgatavo un realizē vēl citus izstrādājumus metalurģijas mērīšanas tehnikas jomā un ka bijušie ET darbinieki tikuši integrēti Ferrotron organizatoriskajā struktūrā. Turklāt minētie darbinieki pildīja arī tādus uzdevumus, kuri nebija saistīti ar izstrādājumiem, kurus Ferrotron bija nopirkusi no ET.
Minētā Eiropas Kopienu Komisijas 1997. gada 10. novembra lēmuma spēkā neesamības konstatējuma sekas ir jāaptur līdz brīdim, kad Komisija pieņems jaunu lēmumu atbilstoši EKL 88. pantam. Minētās sekas tiek saglabātas tādu laika posmu, kas nevar pārsniegt divus mēnešos, sākot no šī sprieduma pasludināšanas datuma, gadījumā, ja Komisija izlemtu šo jauno lēmumu pieņemt atbilstoši EKL 88. panta 3. punktam, un saprātīgu papildu laika posmu, ja Komisija nolemtu uzsākt EKL 88. panta 2. punktā paredzēto procedūru. No šāda šī sprieduma seku ierobežojuma laikā ir izslēgti tikai tie uzņēmumi, kas pirms taisāmā sprieduma ir cēluši prasību tiesā vai iesnieguši līdzvērtīgu sūdzību par to, ka tiek iekasēts nodevai pielīdzināms maksājums par reklāmu radio un televīzijā, kas ieviests ar 1997. gada 29. decembra Dekrēta Nr. 97-1263 par nodevai pielīdzināma maksājuma noteikšanu par labu radio atbalsta fondam 1. pantu.
2

Šis lūgums tika iesniegts tiesvedībā starp sabiedrībām Danfoss A/S (turpmāk tekstā — “Danfoss”) un AstraZeneca A/S (turpmāk tekstā — “AstraZeneca”), no vienas puses, un Skatteministeriet (Dānijas Nodokļu un akcīzes nodokļu ministrija), no otras puses, par pievienotās vērtības nodokli (turpmāk tekstā — “PVN”) saistībā ar uzņēmuma ēdnīcu maltīšu nodrošināšanu bez maksas komercdarbības partneriem un personālam darījumu sanāksmēs.
63

Kā izriet no pārsūdzētā sprieduma 48.–52. punkta, Pirmās instances tiesa nav vēlējusies ieviest vispārīgu principu, saskaņā ar kuru, lai varētu izdot rīkojumu par valsts atbalsta atgūšanu, Komisijai ir jākonstatē, ka rīkojuma par atbalsta atgūšanu izdošanas brīdī atbalsta saņēmējs turpina gūt no šī atbalsta izrietošas priekšrocības. Pirmās instances tiesas apsvērumi par to, vai atbalsta saņēmējs attiecīgajā brīdī turpina gūt no attiecīgā atbalsta izrietošas priekšrocības, ir vērtējuma ar mērķi noskaidrot, vai saliktās procentu likmes izmantošana ir pamatojama ar nepieciešamību atcelt priekšrocības, no kurām atbalsta saņēmējs ir guvis labumu, sastāvdaļa.
6

KN holandiešu valodā pozīcija 1905 un tās attiecīgās apakšpozīcijas ir aprakstītas šādi: “1905 Brood, gebak, biscuits en andere bakkerswaren, ook indien deze producten cacao bevatten; ouwel in bladen, hosties, ouwels voor geneesmiddelen, plakouwels en dergelijke producten van meel of van zetmeel: [..] 1905 90 — andere: [..] 1905 90 20 — — ouwel in bladen, hosties, ouwels voor geneesmiddelen, plakouwels en dergelijke producten, van meel of van zetmeel.”
24

Pēc dažādu vēstuļu nosūtīšanas starp Komisiju un Spānijas Karalisti pēc iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Spānija pasludināšanas, tostarp it īpaši 2005. gada 21. marta papildu brīdinājuma vēstules, Spānijas Karalistes 23. maija atbildes vēstules, 2005. gada 19. decembra otrās papildu brīdinājuma vēstules un Spānijas Karalistes 2006. gada 20. februāra atbildes vēstules uz to, Komisija 2006. gada 4. jūlijā pieņēma papildu argumentētu atzinumu, kurā tā aicināja šo dalībvalsti veikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Direktīvas 89/48 un 92/51 divu mēnešu laikā no šī atzinuma saņemšanas brīža.
24

Otrkārt, jāuzsver, ka Direktīvā 2006/11 nav paredzēts neviens tās 6. panta 2. punktā minētā noteikuma izņēmums. Līdz ar to, ņemot vērā šī sprieduma 22. punktā minētos iemeslus, šis noteikums nenosaka atšķirības starp iekārtām atkarībā no to īpatnībām, no kurām tiek novadīti notekūdeņi, it īpaši atkarībā no tā, vai šīs iekārtas ir uzskatāmas par sevišķi vai maz piesārņojošām. Tas arī neparedz atšķirības atkarībā no notekūdeņu apjoma. Tādēļ tāda deklarēšanas kārtība, kāda ir raksturota iesniedzējtiesas uzdotajā jautājumā, ir uzskatāma par atļautu ar Direktīvas 2006/11 6. pantu tikai tad, ja tajā ir paredzēts, ka kompetentajai pārvaldes iestādei visos novadīšanas gadījumos ir jāpieņem lēmums, ko var uzskatīt par iepriekšēju atļauju šī panta nozīmē.
—

ja izrādās, ka Starptautiskais naftas piesārņojuma radīto zaudējumu kompensācijas fonds nemaksā izmaksas, kas saistītas ar netīši jūrā izlietas naftas radīto atkritumu apglabāšanu, vai nespēj tās maksāt sakarā ar kompensācijai noteiktā limita, kas ir paredzēts šim apdrošināšanas gadījumam, pārsniegšanu un ka, piemērojot ierobežojumus un/vai dalībvalsts tiesībās paredzēto atbrīvošanu no atbildības, ieskaitot to, kas izriet no starptautiskajiem līgumiem, neļauj šīs izmaksas maksāt kuģa īpašniekam un/vai kuģa fraktētājam, tad, pat ja tie Direktīvas 75/442, kas ir grozīta ar Lēmumu 96/350, 1. panta c) punkta izpratnē tiktu uzskatīti par “turētājiem”, šādām valsts tiesībām, lai nodrošinātu transponēšanu atbilstoši šīs direktīvas 15. pantam, ir jāatļauj, ka minētās izmaksas maksā to produktu ražotājs, no kuriem radušies izlijušie atkritumi. Tomēr atbilstoši “piesārņotājs maksā” principam tādam radītājam ir jāmaksā šīs izmaksas tikai tad, ja tas ar savu darbību ir veicinājis risku, ka kuģa bojāeja varētu radīt piesārņojumu.
Akta par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem Līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā, XII pielikuma 2. nodaļas 13. punktā Vācijas Federatīvajai Republikai ir atļauts atkāpties no EKL 49. panta pirmās daļas, lai saistībā ar pakalpojumiem, kurus sniedz Polijā dibinātas sabiedrības, ierobežotu tādu darba ņēmēju pagaidu pārvietošanos, kuru tiesībām strādāt Vācijā piemērojami valsts pasākumi. Ar šo atkāpi ir paredzēts ļaut Vācijas Federatīvajai Republikai novērst nopietnus traucējumus vai šādu traucējumu rašanās iespēju dažās viegli ietekmējamās tās darba tirgus pakalpojumu nozarēs, ko dažos reģionos varētu izraisīt pārrobežu pakalpojumu sniegšana, kamēr šī dalībvalsts atbilstīgi pārejas noteikumiem attiecībā uz Polijas darba ņēmēju brīvu pārvietošanos īsteno savas valsts pasākumus vai pasākumus, kas izriet no divpusējiem nolīgumiem.

Tas, ka pēc pievienošanās akta parakstīšanas datuma to rajonu sarakstā, kuros saskaņā ar Vācijas un Polijas nolīgumu uzņēmuma līgumi nav atļauti, tika iekļauti jauni rajoni, nenozīmē, ka būtu pārkāpta “atturēšanās no jebkādas darbības” klauzula saskaņā ar minēto 13. punktu.

Šajā klauzulā ir paredzēts aizliegums noteikt “ierobežojošākus” darba ņēmēju pagaidu pārvietošanās “nosacījumus” nekā tie, kas bija spēkā pievienošanās līguma parakstīšanas dienā. Tas acīmredzami tā nav, ja to Polijas darba ņēmēju skaita samazināšanās, kurus var nosūtīt pakalpojumu sniegšanai Vācijā, vienkārši ir sekas tam, ka pēc šī datuma faktiskajai situācijai darba tirgū, kas ir mainījies, tiek piemērota klauzula, kuras formulējums nav mainīts. Tādējādi reizi ceturksnī atjaunotajam to rajonu sarakstam, uz kuriem attiecas no valsts pasākumā ietvertās “darba tirgus aizsardzības” klauzulas izrietošais aizliegums, šajā sakarā ir tikai deklaratīvs raksturs, jo nav notikusi ne tiesiskās situācijas pasliktināšanās, ne negatīvas izmaiņas Vācijas administratīvajā praksē. Šo interpretāciju apstiprina šādu “atturēšanās no jebkādas darbības” klauzulu mērķis liegt dalībvalstij iespēju veikt jaunus pasākumus, kuru mērķis vai sekas būtu radīt ierobežojošākus nosacījumus par tiem, kas bijuši spēkā pirms datuma, no kura šīs klauzulas stājušās spēkā.

(sal. ar 62. un 64.–66. punktu)
Vienību, kas nav izdarījusi pārkāpumu, var tomēr sodīt par to, pirmkārt, ja vienība, kas ir izdarījusi pārkāpumu, ir beigusi pastāvēt juridiski. Proti, ja vienība, kas ir izdarījusi konkurences noteikumu pārkāpumu, izdara juridiskas vai organizatoriskas izmaiņas, šo izmaiņu rezultātā nav obligāti jābūt izveidotam jaunam uzņēmumam, kas atbrīvots no atbildības par iepriekšējās saimnieciskās vienības konkurences noteikumiem pretējo uzvedību, ja no saimnieciskā viedokļa abas vienības ir identiskas.

Nosakot par EKL 81. panta pārkāpumu noteiktā naudas sodu apmēru banku sektorā, tas, ka Komisija, lai jumta sabiedrības banku sektorā iedalītu dažādās kategorijās, ir ņēmusi vērā decentralizēto nozaru banku tirgus daļas, nav jumta sabiedrību atzīšana par vainojamām par šo pēdējo minēto banku pārkāpuma darbībām. Runa ir par soli, kura mērķis ir nodrošināt, lai jumta sabiedrībām noteikto naudas sodu līmenis adekvāti atspoguļotu to pašu atbilstošās pārkāpuma darbības smagumu. Lai novērtētu šo darbību smagumu, saskaņā ar Pamatnostādņu naudas soda noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, 1. punkta A iedaļas ceturto un sesto daļu ir jāņem vērā uzņēmumu faktiskā spēja deformēt konkurenci un to specifiskā vara, un tādējādi — to pārkāpuma darbību faktiskā ietekme uz konkurenci. Tomēr ir nepieciešams, lai vērā tiktu ņemtas arī stabilās strukturālās saiknes, kas vieno jumta sabiedrības ar decentralizētajām nozaru bankām, it īpaši no pārstāvniecības un informācijas apmaiņas viedokļa, jo šo saikņu dēļ minēto sabiedrību faktiskā ekonomiskā vara un tādējādi to kapacitāte ietekmēt konkurenci var būt lielāka, nekā to parāda attiecīgais apgrozījums. Ja decentralizēto vienību tirgus daļas netiktu ņemtas vērā, rastos risks, ka netiktu nodrošināta naudas soda preventīvā iedarbība. Šāds kritērijs, kas ir saistīts ar banku ekonomisko varu, atšķiras no kritērija par dalības biežumu vissvarīgākajās sanāksmēs, ko Komisija var izmantot, lai izlemtu, kurām bankām ir jābūt gala lēmuma adresātēm.

(sal. ar 172.–177., 214. un 215. punktu)
Apvienotās lietas C-522/07 un C-65/08

Dinter GmbH

pret

Hauptzollamt Düsseldorf

un

Europol Frost-Food GmbH

pret

Hauptzollamt Krefeld

(Finanzgericht Düsseldorf lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“Kopējais muitas tarifs — Regula (EEK) Nr. 2658/87 — Kombinētā nomenklatūra — Tarifu klasifikācija — Spēkā esamība — Papildu piezīme — Ābolu sulas koncentrāts”

Tiesas (astotā palāta) 2009. gada 29. oktobra spriedums I ‐ 10335

Sprieduma kopsavilkums

Kopējais muitas tarifs – Tarifu pozīcijas – Kombinētās nomenklatūras skaidrojumi

(Padomes Regula Nr. 2658/87; Komisijas Regulas Nr. 1776/2001, Nr. 2031/2001 un Nr. 1810/2004)

Regulas Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikuma 20. nodaļas 5. papildu piezīmes b) punkts redakcijā, kas izriet no Regulas Nr. 1776/2001, Regulas Nr. 2031/2001 un Regulas Nr. 1810/2004, ar kurām groza Regulas Nr. 2658/87 I pielikumu, nav spēkā tiktāl, ciktāl ar to pozīcijā 2009 nav iekļauts dabīgas ābolu sulas koncentrāts.

Tādējādi apakšpozīcijas 200979 sistēma ļauj skaidri secināt, ka dabīgas ābolu sulas koncentrāts ar Briksa vērtību nedaudz zem 67 nav zaudējis savas augļu sulas raksturīgās īpašības, pretēji tam, kas ir norādīts minētajā piezīmē. Šī piezīme neiekļauj ābolu sulas koncentrātu, veicot mākslīgu pievienotā cukura satura aprēķinu, iegūstot rezultātu, kurš ir lielāks par 50% no svara, lai gan ābolu sulu koncentrāti, kuri ir tikuši dehidratēti un tādējādi sasniedz paaugstinātu Briksa vērtību, saglabā savas dabīgās pazīmes. Ja nav pievienots cukurs un paaugstinātais pievienotā cukura saturs, kurš sniedz rezultātu, kas ir lielāks par 50% no svara, izriet vienīgi no koncentrācijas, kas ir panākta dehidratācijas rezultātā, ar attiecīgo papildu piezīmi, neiekļaujot ābolu sulas koncentrātu pozīcijā 2009, noteiktā veidā tiek grozīts attiecīgo tarifa pozīciju saturs, pārsniedzot Regulas Nr. 2658/87 9. pantā Komisijai noteiktās pilnvaras.

(sal. ar 40.–42. punktu un rezolutīvo daļu)
Pienākums norādīt pamatojumu Pirmās instances tiesai neliek sniegt izsmeļošu un detalizētu visas lietas dalībnieku sniegtās argumentācijas izklāstu un līdz ar to pamatojums var tikt netieši izteikts ar nosacījumu, ka tas ļauj ieinteresētajām personām zināt iemeslus, kuru dēļ Pirmās instances tiesa nav pieņēmusi to argumentus, un ļauj Tiesai uzskatīt, ka tās rīcībā ir pietiekama informācija pārbaudes veikšanai.

Saskaņā ar Direktīvas 89/104 par preču zīmēm 5. panta 1. punkta a) apakšpunktu reģistrētā preču zīme piešķir īpašniekam ekskluzīvas tiesības, dodot šim īpašniekam tiesības atturēt visas trešās personas, kas nav saņēmušas viņa piekrišanu, lietot komercdarbībā jebkuru apzīmējumu, kurš ir identisks preču zīmei attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kuri ir identiski tiem, attiecībā uz kuriem ir reģistrēta preču zīme. No šī paša Direktīvas 89/104 5. panta redakcijas izriet, ka šis noteikums neattiecas uz gadījumu, kad kāda trešā persona izmanto preču zīmi ar tās īpašnieka piekrišanu. Tā it īpaši ir gadījumā, kad īpašnieks ir atļāvis saskaņā ar licences līguma noteikumiem saviem līgumpartneriem izmantot savu preču zīmi. Tādējādi uzņēmums nevar lietderīgi atsaukties uz ekskluzīvajām tiesībām, kas tam piešķirtas ar firmas zīmi, kura pienācīgi reģistrēta kā preču zīme, attiecībā uz šīs firmas zīmes izmantošanu no ražotāju un izplatītāju puses, kas ir noslēguši līgumu par šīs preču zīmes izmantošanu ar to.

(sal. ar 125., 128. un 129. punktu)
Jēdziens “sociālā priekšrocība” Regulas Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā 7. panta 2. punktā attiecas uz visām priekšrocībām, kas — vai nu ir, vai nav saistītas ar darba līgumu — vispārīgi ir atzītas valsts darba ņēmējiem lielākoties viņu darba ņēmēju statusa dēļ vai vienkārši tādēļ, ka viņu parastā dzīvesvieta ir valsts teritorijā, un tādējādi kuru attiecināšana uz citās dalībvalstīs dzīvojošiem darba ņēmējiem, šķiet, notiek, lai atvieglotu viņu mobilitāti Kopienas teritorijā.

Minētais jēdziens ietver pensijas uzkrājuma bonusu, kas ir izveidots, lai kompensētu likumā noteiktā pensijas līmeņa samazināšanu nākotnē, un kas tādēļ ir finansiāls atbalsts, kurš ir paredzēts ieinteresēto personu mudināšanai veidot papildu pensiju visas profesionālās dzīves garumā, kurš galvenokārt tiek piešķirts algotiem darba ņēmējiem, kas ir apdrošināti likumā noteiktā pensijas apdrošināšanas sistēmā, un kurš tiek piešķirts neatkarīgi no saņēmēja ienākumiem, un tā summa ir atkarīga gan no iemaksām saskaņā ar pensijas uzkrājuma līgumu, gan no to bērnu skaita, par kuriem saņēmējs saņem ģimenes pabalstu.

(sal. ar 39., 41.–43. punktu)
Lieta C-572/07

RLRE Tellmer Property sro

pret

Finanční ředitelství v Ústí nad Labem

(Krajský soud v Ústí nad Labem lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — PVN — Nekustamo īpašumu īres vai nomas atbrīvojums no nodokļa — Ar īri saistītu koplietošanas telpu uzkopšana — Papildu pakalpojumi”

Ģenerāladvokātes Vericas Trstenjakas [Verica Trstenjak] secinājumi, sniegti 2008. gada 9. decembrī I ‐ 4985

Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 11. jūnija spriedums I ‐ 5003

Sprieduma kopsavilkums

Noteikumi par nodokļiem – Tiesību aktu saskaņošana – Apgrozījuma nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma – Sestajā direktīvā paredzētie atbrīvojumi no nodokļa – Nekustamo īpašumu īres vai nomas atbrīvojums no nodokļa

(Padomes Direktīvas 77/388 13. panta B daļas b) punkts)

Lai gan ēkas koplietošanas telpu uzkopšanas pakalpojumi papildina īrētās lietas lietošanu, tie obligāti neietilpst īres jēdzienā Sestās direktīvas par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 13. panta B daļas b) punkta izpratnē.

Tādējādi, tā kā dzīvokļu īre un ēkas koplietošanas telpu uzkopšana var tikt savstarpēji nodalītas, it īpaši tad, ja nekustamā īpašuma īpašnieks izraksta rēķinu par uzkopšanas pakalpojumiem īrniekiem atsevišķi no īres maksas, īre un uzkopšanas pakalpojums saskaņā ar Sestās direktīvas 13. panta B daļas b) punktu ir uzskatāmi par autonomiem darījumiem, kas ir atdalāmi viens no otra, līdz ar to uz minēto pakalpojumu neattiecas šī tiesību norma.

(sal. ar 21., 23.–25. punktu un rezolutīvo daļu)
—

nepieņemot visus tos normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai pilnībā un pareizi transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, 1. panta 2. punkta b) apakšpunktu, c) apakšpunkta otro daļu, d) apakšpunktu, 13. punkta otro daļu, 14. panta 4. punktu, 17. panta 10. punkta a) un c) apakšpunktu, 34. panta 8. punktu, 36. panta 2. punktu, 39. panta 2. punktu, 45. panta 1. punktu un 3. punkta a) un c) apakšpunktu, 48. panta 1.–4. punktu un 6. punkta c) apakšpunktu, 49. panta 2. punkta otro ievilkumu un 3.–5. punktu, 50. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunktu, 52. panta 1. punktu, 57. panta 1. punkta otrās daļas d) un e) apakšpunktu un 3. punkta pirmo teikumu, kā arī 65. panta 2. punktu, un
Pirmkārt, minētā Direktīvas 89/105 4. panta 1. punktā noteiktais “zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenas iesaldēšanas” jēdziens ietver visus valsts pasākumus, kas ir paredzēti zāļu cenas kontrolei, pat ja pirms šo pasākumu veikšanas nav notikusi šo cenu iesaldēšana. Valsts pasākumi visu zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenas samazināšanai ir uzskatāmi par valsts pasākumiem nolūkā kontrolēt zāļu cenu minētās direktīvas 1. panta 1. punkta izpratnē. Tādējādi šiem pasākumiem ir jāatbilst šajā direktīvā, īpaši Direktīvas 89/105 4. pantā, noteiktajām prasībām. Pretēja interpretācija nozīmētu, ka no šīs tiesību normas piemērošanas jomas tiktu izslēgti visu zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenas samazināšanas pasākumi, ja pirms tiem nav notikusi šo cenu iesaldēšana.

Direktīvas 89/105 par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās, 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar nosacījumu, ka tiek ievērotas šajā tiesību normā noteiktās prasības, dalībvalsts kompetentās iestādes var veikt vispārpiemērojamus pasākumus visu zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenas samazināšanai, pat ja pirms šo pasākumu veikšanas nav tikusi izdarīta šo cenu iesaldēšana.

Direktīvas 89/105 par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās, 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar nosacījumu, ka tiek ievērotas šajā tiesību normā noteiktās prasības, ir iespējams veikt pasākumus visu zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenu samazināšanai vairākas reizes gadā, kā arī to atkārtoti veikt vairākus gadus pēc kārtas.

No minētā 4. panta 1. punkta redakcijas izriet, ka šajā tiesību normā paredzētā ikgadējā makroekonomisko apstākļu pārbaude ir uzskatāma par minimālo prasību, kam nav pretrunā tas, ka dalībvalsts šādu pārbaudi veic vairākas reizes gadā un ka, pamatojoties uz pārbaudes rezultātiem, šī dalībvalsts nolemj atstāt spēkā visu zāļu vai noteiktu kategoriju zāļu cenas iesaldēšanu vai veikt pasākumus šo cenu paaugstināšanai vai pazemināšanai.

Tāpat, ja šie rezultāti to pamato, minētā tiesību norma arī nerada šķērsli tam, lai dalībvalsts nolemtu veikt vai atstāt spēkā šādus pasākumus vairākus gadus pēc kārtas.

(sal. ar 41.–43. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)
Prasība, kas balstīta uz nepamatotu iedzīvošanos, neattiecas uz ārpuslīgumiskās atbildības sistēmu šaurā nozīmē, kuras izmantošana ir atkarīga no tā, vai ir izpildīti visi nosacījumi par Kopienai pārmestās rīcības pretlikumību, zaudējumu esamību un cēloņsakarību starp šo rīcību un norādītajiem zaudējumiem. No prasībām, kas iesniegtas saskaņā ar minēto sistēmu, tā atšķiras ar to, ka nav nepieciešams pierādījums par atbildētāja pretlikumīgu rīcību, pat ne rīcība vispār, bet tikai pierādījums par atbildētāja iedzīvošanos bez spēkā esoša juridiskā pamata un par prasītāja mantas samazinājumu, kas saistīts ar minēto iedzīvošanos.

Tomēr, lai gan, neskatoties uz šīm pazīmēm, personai nevar liegt iespēju iesniegt pret Kopienu prasību, kas balstīta uz nepamatotu iedzīvošanos, tikai tā iemesla dēļ, ka Līgumā skaidri nav paredzēts šāda veida prasības iesniegšanas veids. Tāda EKL 235. panta un 288. panta otrās daļas interpretācija, kas izslēgtu šo iespēju, novestu pie rezultāta, kas būtu pretējs efektīvas tiesību aizsardzības tiesā principam, kurš ir noteikts Tiesas judikatūrā un no jauna apstiprināts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā.

(sal. ar 49. un 50. punktu)
Kombinētās nomenklatūras, kas ietilpst Regulas Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kas ir grozīta ar Regulu Nr. 1719/2005, I pielikumā, 84. nodaļas 5. piezīmes E daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka “īpašas no datu apstrādes atšķirīgas funkcijas” veic tikai tādi aparāti, kuri ietver automātisko datu apstrādes iekārtu vai darbojas savienojumā ar šādu iekārtu, bet kuru funkcijas nav saistītas ar datu apstrādi. No tā izriet, ka aparāti, kas sastāv no vienā korpusā apvienota lāzerprintera un skenera un kam ir ne tikai kopētāja funkcija, kas neattiecas uz datu apstrādi, bet ir arī printera un skenera funkcijas, neveic šādas “īpašas funkcijas”.

(sal. ar 35. un 36. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)
Uz loksnēm, kas izgatavotas no rīsu miltiem, sāls un ūdens, kas ir izkaltētas, bet tomēr nav bijušas termiski apstrādātas, attiecas kombinētās nomenklatūras apakšpozīcija 19059020, kas ietverta Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu redakcijas, kura izriet no Regulas (EK) Nr. 1624/97, I pielikumā.

Šajā kontekstā, no vienas puses, atsauce uz rīspapīru (“rice paper”) vai “izkaltētiem” produktiem skaidri ir ietverta vairākās kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijas 19059020 valodu redakcijās, turpretim pozīcijai 1901 ir tikai pakārtots raksturs un tā attiecas tikai uz precēm, kuras kombinētajā nomenklatūrā nav nedz nosauktas, nedz arī ietvertas. No otras puses, kā tas izriet arī no vairāku kombinētās nomenklatūras valodu redakcijām un ņemot vērā Komisijas paskaidrojošās piezīmes, kurās ir norāde uz Starptautiskās Konvencijas par preču aprakstīšanas un kodēšanas harmonizēto sistēmu paskaidrojošajām piezīmēm, fakts, ka [produkti] ir cepti, nav obligāta īpašība, lai preces varētu tikt klasificētas apakšpozīcijā 19059020.

Turklāt no visiem šiem apsvērumiem izriet, ka nav ietekmēta Regulas Nr. 1196/97 par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā spēkā esamība.

(sal. ar 47.–53. punktu un rezolutīvās daļas 1) un 2) punktu)
32

Attiecībā uz saikni starp Apstrīdēto regulu un kopējo tirdzniecības politiku Komisija apgalvo, ka šīs regulas 1. panta 2. punkta formulējums parāda, ka tās mērķis nav reglamentēt atkritumu sūtījumus Kopienā tikai vides apsvērumu dēļ, bet arī atkritumu importu Kopienā no trešām valstīm, atkritumu eksportu no Kopienas uz trešām valstīm un atkritumu tranzītu caur Kopienu ceļā no trešām valstīm un uz tām. Tā piebilst, ka, tā kā atkritumi ir uzskatāmi par “precēm” no preču brīvas aprites Kopienā viedokļa, nav šaubu par to, ka šo preču imports, eksports un tranzīts, kas ir reglamentēts minētās regulas IV līdz VI sadaļā, ietilpst kopējā tirdzniecības politikā.