Praktiskie norādījumi lietas dalībniekiem par Tiesā iesniegtajām lietām ir norādoši un nevis juridiski saistoši. Faktiski, kā izriet no šo norādījumu preambulas 1.– 3. apsvēruma, tie ir pieņemti, lai papildinātu un precizētu noteikumus, kas piemērojami tiesvedības Tiesā norisei, to darot pareizas tiesvedības interesēs, un tie nav domāti Eiropas Savienības Tiesas statūtu un Tiesas Reglamenta atbilstošo noteikumu aizstāšanai.

Nodokļi nav ietverti valsts atbalstu regulējošo Līguma nosacījumu piemērošanas jomā, ja vien tie atbalsta pasākumu nefinansē kā šī pasākuma neatņemama sastāvdaļa.

Lai nodokli varētu uzskatīt par tādu, kas veido atbalsta neatņemamu sastāvdaļu, noteikti ir jāpastāv tiešai saistošai saiknei starp nodokli un atbalstu atbilstoši attiecīgajiem valsts tiesību aktiem tādā veidā, ka nodokļa ieņēmumi ir tieši saistīti ar atbalsta finansējumu un tie tieši ietekmē atbalsta apmēru un tā rezultātā šī atbalsta saderības ar iekšējo tirgu novērtējumu.

Tādu nodokļu pasākumu ietvaros, no kuriem daļēji tiek finansēts valsts atbalsts un kas ir uzlikti atbalsta saņēmēja konkurentiem, lai tas varētu izpildīt sabiedriskā pakalpojuma uzdevumu, bet ko neuzliek šim atbalsta saņēmējam, šie nodokļu pasākumi nav šī atbalsta neatņemama sastāvdaļa pie šādiem nosacījumiem: ja atbalsta summa ir noteikta, vadoties no neto izmaksām saistībā ar sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma izpildi; ja nodokļu ieņēmumi pārsniedz šī uzdevuma veikšanas izmaksas, pārpalikusī summa ir jāiemaksā rezerves fondā vai valsts kasē; un ja minētie ieņēmumi nav pietiekami, lai segtu izmaksas, tad dalībvalstij ir jāsedz starpība.

Ja ienākumiem no minētajiem nodokļu pasākumiem nav nekādas tiešas ietekmes uz piešķirtā atbalsta apmēru, nedz tā piešķiršana, nedz apmērs nav atkarīgi no šiem ienākumiem un tie nav obligāti piesaistīti šī atbalsta finansējumam, un tā kā šo ienākumu daļa var tikt novirzīta citiem mērķiem, nevar uzskatīt, ka pastāv saistoša saikne starp šiem nodokļu pasākumiem un minēto atbalstu.

Turklāt, šo nodokļu pasākumu iespējamā nepiemērojamība tādēļ, ka tie, iespējams, neatbilst Savienības tiesībām, tieši neietekmē konkrētā atbalsta piešķiršanu, tā kā dalībvalstij ir jāsedz starpība starp atbalsta saņēmēja rīcībā esošajiem finanšu līdzekļiem un visām tā izmaksām saistībā ar sabiedriskā pakalpojuma saistību izpildi.

Turklāt apstāklis, saskaņā ar kuru pienākums maksāt šo nodokli rada citām sabiedrībām papildus neizdevīgāku konkurences situāciju tirgū, kurā tās veic savu darbību, konkurējot ar atbalsta saņēmēju, bet savukārt šis pēdējais minētais nav šī nodokļa maksātājs, nav pietiekams, lai pierādītu, ka nodoklis ir atbalsta neatņemama sastāvdaļa. Jautājums par to, vai nodoklis ir atbalsta, ko finansē no nodokļa, neatņemama sastāvdaļa, ir atkarīgs nevis no konkurences attiecību esamības starp šī nodokļa maksātāju un atbalsta saņēmēju, bet tikai no saistošas saiknes esamības starp šo nodokli un attiecīgo atbalstu saskaņā ar atbilstošo valsts tiesisko regulējumu.

Ja tiktu nospriests savādāk, tas nozīmētu, ka nozares līmenī iekasētais nodoklis, kurš jāmaksā uzņēmējiem konkurences situācijā ar atbalsta, kurš tiek finansēts no šī nodokļa, saņēmēju, ir jāpārbauda saskaņā ar LESD 107. un 108. pantu.

(skat. 65., 68.–72., 77., 79.–81., 83. punktu)