4.

Pirmās instances tiesa 1.–9. punktā ir šādi noteikusi atbilstošās tiesību normas: “1 EKL 95. panta 4.–6. punktā ir noteikts: “4. Ja pēc tam, kad Padome vai Komisija ir noteikusi saskaņošanas pasākumu, kāda dalībvalsts uzskata par vajadzīgu atstāt spēkā savus noteikumus 30. pantā minēto būtisko iemeslu dēļ vai nolūkā aizsargāt vidi vai darba vidi, tā dara Komisijai zināmus šos noteikumus, kā arī pamatojumu to atstāšanai spēkā. 5. Turklāt, neskarot 4. punktu, ja pēc tam, kad Padome vai Komisija paredzējusi saskaņošanas pasākumu, kāda dalībvalsts uzskata, ka tai jāievieš savi noteikumi, kas pamatojas uz jauniem zinātnes datiem vides vai darba vides aizsardzības jomā un ir saistīti ar īpašu problēmu, kas šai dalībvalstij radusies pēc saskaņošanas pasākuma paredzēšanas, tā dara Komisijai zināmus plānotos noteikumus, kā arī pamatojumu to ieviešanai. 6. Komisija sešos mēnešos pēc 4. un 5. punktā minētās paziņošanas apstiprina vai noraida attiecīgos valsts noteikumus, iepriekš pārbaudot, vai tie nav patvaļīgas diskriminācijas līdzeklis vai slēpts ierobežojums tirdzniecībā starp dalībvalstīm un nerada šķēršļus iekšējā tirgus darbībai. Ja šajā laikā Komisija lēmumu nav pieņēmusi, 4. un 5. punktā minētos noteikumus uzskata par apstiprinātiem. Komisija var informēt attiecīgo dalībvalsti, ka šajā punktā minēto laiku var vēl pagarināt uz laiku līdz sešiem mēnešiem, ja to attaisno jautājuma sarežģītība un cilvēku veselība netiek apdraudēta.” 2 Padomes 1996. gada 27. septembra Direktīvas 96/62/EK par apkārtējā gaisa novērtēšanu un pārvaldību (OV L 296, 55. lpp.) 7. panta 3. punktā ir noteikts, ka dalībvalstis izstrādā rīcības plānus, kur gadījumiem, kad pastāv apkārtējā gaisa piesārņojuma līmeņu robežvērtību un/vai trauksmes sliekšņu pārsniegšanas risks, paredz īstermiņa pasākumus šā riska un šādu notikumu varbūtējā ilguma samazināšanai. Šajos plānos katrā konkrētā gadījumā var paredzēt ierobežot un vajadzības gadījumos pārtraukt darbības, ieskaitot mehānisko transportlīdzekļu satiksmi, kas izraisa robežvērtību pārsniegšanu. 3 Saskaņā ar Direktīvas 96/62 11. panta 1. punkta a) apakšpunktu dalībvalstis informē Komisiju par gadījumiem, kad pārsniegta piesārņojuma robežvērtības un pielaides summa deviņu mēnešu laikā kopš katra gada beigām. 4 Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 13. oktobra Direktīva 98/69/EK, kas attiecas uz pasākumiem pret gaisa piesārņošanu, kuru rada emisija no mehāniskajiem transportlīdzekļiem, un ar ko groza Direktīvu 70/220/EEK (OV L 350, 1. lpp.), stājās spēkā , tās publicēšanas datumā Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. 5 Šajā dokumentā uz transportlīdzekļiem, kas aprīkoti ar dīzeļmotoru, kas ietilpst, pirmkārt, M kategorijas (vieglās automašīnas) transportlīdzekļu jomā, kas definēti Padomes 1970. gada 6. februāra Direktīvas 70/156/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprinājumu (OV L 42, 1. lpp.) A iedaļas II pielikumā — izņemot transportlīdzekļus, kuru maksimālā masa ir lielāka par 2500 kg —, un, otrkārt, uz N1 kategorijas I klases transportlīdzekļiem (kravas transportlīdzekļi ar maksimāli atļauto svaru 1305 kg) attiecina makrodaļiņu (PM) koncentrāciju masas robežvērtību 25 mg/kg apmērā. 6 Saskaņā ar Direktīvas 98/69 2. panta 1. punktu: “[..] neviena dalībvalsts, pamatojoties uz iemesliem, kas saistīti ar gaisa piesārņošanu ar emisijām no [mehāniskajiem] transportlīdzekļiem, nedrīkst: — atteikties piešķirt EK tipa apstiprinājumu saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK 4. panta 1. punktu, — atteikties piešķirt valsts tipa apstiprinājumu, — aizliegt reģistrēt, pārdot vai sākt ekspluatēt transportlīdzekli saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK 7. pantu, ja minētie transportlīdzekļi atbilst ar šo direktīvu grozītās Direktīvas 70/220/EEK prasībām.” 7 Padomes 1999. gada 22. aprīļa Direktīva 1999/30/EK par robežvērtību noteikšanu sēra dioksīda, slāpekļa dioksīda un slāpekļa oksīdu, makrodaļiņu un svina koncentrācijai apkārtējā gaisā (OV L 163, 41. lpp.) kopā ar Direktīvu 96/62 nosaka robežvērtības, kuras it īpaši ir piemērojamas makrodaļiņu “PM10 ” koncentrācijām apkārtējā gaisā, un tās ir juridiski saistošas kopš . 8 Direktīvas 1999/30 piemērošanas mērķiem makrodaļiņas PM10 ir definētas šādi: “11) “PM10 ” nozīmē makrodaļiņas, no kurām 50 % iziet caur kanālu, kura efektīvais aerodinamiskais šķērsgriezums ir 10 μm.” 9 Direktīvas 1999/30 5. pantā ir noteikts, ka dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka makrodaļiņu koncentrācija apkārtējā gaisā III pielikuma I punktā norādītajos termiņos nepārsniedz tajā noteiktās robežvērtības.”