Lieta C‑574/17 P

Eiropas Komisija

pret

Combaro SA

Apelācija – Muitas savienība – Regula (EEK) Nr. 2913/92 – 239. pants – Ievedmuitas nodokļu atlaišana – Linu auduma imports no Latvijas laikā no 1999. gada līdz 2002. gadam – Īpaša situācija – Uzraudzības un kontroles pienākums – Apgalvota muitas dienestu korupcija – Neautentiski pārvadājumu sertifikāti – Savstarpēja uzticēšanās

Kopsavilkums – Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 25. jūlija spriedums

Eiropas Savienības pašu resursi – Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļu atmaksa vai atlaišana – Īpašas situācijas esamība – Administratīvās sadarbības ietvaros veikta paziņošana Komisijai par eksportētājas dalībvalsts iestāžu veiktās pārbaudes rezultātiem – Šā paziņojuma nesaistošais raksturs – Komisijas lēmums, kas balstīts uz eksportētājas dalībvalsts iestāžu veiktu pēcmuitošanas pārbaudi par sertifikātu EUR.1 autentiskumu – Nepietiekama Komisijas kontrole attiecībā uz pareizu EEK un Latvijas Asociācijas nolīguma piemērošanu – Neesamība

(EEK un Latvijas Asociācijas nolīguma 3. protokola 17. un 32. pants; Padomes Regulas Nr. 2913/92 239. pants)

Administratīvās sadarbības sistēma, kas ieviesta ar starp Savienību un trešajām valstīm noslēgtajam nolīgumam pievienoto protokolu, kurā paredzēts preču izcelsmes regulējums, ir balstīta uz importētāju dalībvalstu dienestu un eksportētājvalsts dienestu savstarpēju uzticēšanos. Līdz ar to attiecībā uz eksportētājvalsts izsniegtu sertifikātu EUR.1 pēcmuitošanas pārbaudi ir jānorāda, ka secinājumi un vērtējumi, ko likumīgi izdarījuši eksportētājvalsts dienesti, principā ir saistoši importētājas dalībvalsts dienestiem. Šie principi ir pilnīgi nozīmīgi Eiropas Līguma par asociācijas izveidošanu starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Latvijas Republiku, no otras puses, piemērošanas gadījumā, un ir mutatis mutandis piemērojami arī attiecībās starp Komisiju un eksportētājvalsts muitas dienestiem, ja Komisija lemj par preču pārvadājumu sertifikātu autentiskumu, lai novērtētu, vai pastāv īpaša situācija Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 239. panta izpratnē.

Šādi gūtā uzticība eksportētājvalsts muitas dienestiem gan nenozīmē, ka Komisijai nekādā gadījumā nevarētu būt pienākuma veikt izmeklēšanu, lai novērtētu preču pārvadājumu sertifikātu autentiskumu. Tādējādi Tiesa nosprieda, ka Komisijai var būt jāveic konkrēti pasākumi, lai pārbaudītu šo sertifikātu autentiskumu, un ka to neveikšana varētu būt īpaša situācija. Tomēr šis risinājums bija pamatots ar ļoti īpašiem apstākļiem, kas bija saistīti ar to, ka eksportētājvalsts muitas dienesti bija formulējuši pārprotamus un pretrunīgus vērtējumus par šiem sertifikātiem. Savukārt šī uzticēšanās nevar tikt apstrīdēta, pamatojoties uz tāda viena strīdīgo sertifikātu elementa vērtējumu kā uz tiem uzspiestais zīmogs. Turklāt tas, ka eksportētājvalsts muitas iestāžu secinājumi ir sniegti tikai kā īsi paziņojumi un ka nav pierādīts, ka vēlāks apstiprinājums bija jaunu pārbaužu rezultāts, neatņem vērtību šo iestāžu ieņemtajai nostājai, jo asociācijas līgumā nav paredzēta nekāda īpaša formalitāte šajā ziņā un Savienības muitas iestādēm ir saistoši pēcmuitošanas pārbaudes rezultāti, pat ja tie tiek paziņoti bez kāda pamatojuma vai kā paraksts uz Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai izmeklēšanas beigās sastādītā protokola.

(skat. 50.–53., 57.–59., 72. un 76. punktu)