ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 200/18

Vispārējās tiesas 2016. gada 22. aprīļa spriedums – Itālija un Eurallumina/Komisija

(Apvienotās lietas T-60/06 RENV II un T-62/06 RENV II) (1)

(Valsts atbalsts - Direktīva 92/81/EEK - Akcīzes nodoklis minerāleļļām - Minerāleļļas, ko izmanto kā kurināmo alumīnija oksīda ražošanai - Atbrīvojums no akcīzes nodokļa - Pasākuma selektīvais raksturs - Atbalsts, ko var uzskatīt par saderīgu ar kopējo tirgu - Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu vides aizsardzībai - 1998. gada Pamatnostādnes valsts reģionālajam atbalstam - Tiesiskā paļāvība - Tiesiskā noteiktība - Lex specialis derogat legi generali princips - Iestāžu aktu likumības prezumpcijas un lietderīgas iedarbības princips - Labas pārvaldības princips - Pienākums norādīt pamatojumu)

(2016/C 200/26)

Tiesvedības valoda – itāļu un angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri, pārstāve, kurai palīdz G. Aiello, avvocato dello Stato) un Eurallumina SpA (Portoskuzo, Itālija) (pārstāvji – L. Martin Alegi, R. Denton, A. Stratakis un L. Philippou, solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – V. Di Bucci, N. Khan, G. Conte, D. Grespan un K. Walkerová)

Priekšmets

Par prasību atcelt Komisijas 2005. gada 7. decembra Lēmumu 2006/323/EK saistībā ar Francijas, Īrijas un Itālijas īstenoto atbrīvojumu no akcīzes nodokļa minerāleļļām, ko attiecīgi Gardannā, Šenonas reģionā un Sardīnijā izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā (OV 2006, L 119, 12. lpp.), ciktāl tajā tika konstatēts valsts atbalsts, ko Itālijas Republika bija piešķīrusi no 2002. gada 3. februāra līdz 2003. gada 31. decembrim, pamatojoties uz atbrīvojumu no akcīzes nodokļa minerāleļļām, ko izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā Sardīnijā (Itālija), un Itālijas Republikai uzlikts pienākums minēto atbalstu atgūt

Rezolutīvā daļa:

1) prasības noraidīt;

2) piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt savus tiesāšanās izdevumus lietās T–60/06, T–60/06 RENV I un T–60/06 RENV II, kā arī atlīdzināt savus un segt vienu piekto daļu no Komisijas tiesāšanās izdevumiem lietās C–89/08 P un C–272/12 P;

3) piespriest Eurallumina SpA atlīdzināt savus, kā arī segt trīs ceturtās daļas no Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumiem lietās T–62/06, T–62/06 RENV I un T–62/06 RENV II un trīs divdesmitās daļas no Komisijas tiesāšanās izdevumiem lietās C–89/08 P un C–272/12 P;

4) piespriest Komisijai atlīdzināt ceturto daļu no saviem pašas tiesāšanās izdevumiem lietās T–62/06, T–62/06 RENV I un T–62/06 RENV II, kā arī vienu piekto daļu no saviem pašas tiesāšanās izdevumiem lietās C–89/08 P un C–272/12 P.

(1) OV C 96, 22.4.2006.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 89/20

Vispārējās tiesas 2012. gada 13. februāra spriedums — Budapesti Erőmű/Komisija

(Apvienotās lietas T-80/06 un T-182/09) (1)

(Valsts atbalsts - Elektrības vairumtirdzniecības tirgus - Priekšrocību noteikumi, ko Ungārijas valsts uzņēmums piešķir atsevišķiem elektrības ražotājiem elektrības pirkuma līgumos - Lēmums uzsākt EKL 88. panta 2. punktā paredzēto procedūru - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un piespriests to atlīdzināt - Jauns atbalsts - Privāta investora kritērijs)

2012/C 89/30

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Budapesti Erőmű Zrt (Budapešta, Ungārija) (pārstāvji — lietās T-80/06 un T-182/09 — M. Powell, solicitor, C. Arhold un K. Struckmann, advokāti, kā arī lietā T-182/09 — A. Hegyi, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — lietās T-80/06 un T-182/09 — N. Khan, L. Flynn un K. Talabér-Ritz, kā arī lietā T-80/06 — V. Di Bucci)

Priekšmets

Lietā T-80/06 prasība atcelt Komisijas lēmumu, kas paziņots Ungārijai ar 2005. gada 9. novembra vēstuli, uzsākt EKL 88. panta 2. punktā paredzēto procedūru valsts atbalsta lietā C 41/2005 (ex NN 49/2005) — Ungārijas “balasta izmaksas” un lietā T-182/09 prasība atcelt Komisijas 2008. gada 4. jūnija Lēmumu 2009/609/EK valsts atbalsta lietā C 41/05, ko Ungārija piešķīrusi elektrības pirkuma līgumos (OV 2009, L 225, 53. lpp.)

Rezolutīvā daļa:

1. prasību noraidīt;

2. Budapesti Erőmű Zrt atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

(1) OV C 108, 06.05.2006.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 69/35

Pirmās instances tiesas 2009. gada 4. februāra spriedums — Omya/Komisija

(Lieta T-145/06) (1)

(Konkurence - Koncentrācija - Lūgums sniegt informāciju - Regulas (EK) Nr. 139/2004 11. panta 3. punkts - Pieprasītās informācijas nepieciešamība - Samērīgums - Saprātīgs termiņš - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Tiesiskās paļāvības pārkāpums)

(2009/C 69/81)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Omya AG, Oftringena [Oftringen] (Šveice) (pārstāvji — M. K. Ahlborns [M. C. Ahlborn], K. Berga [C. Berg], solicitors, K. Pinto Koreija [C. Pinto Correia], advokāts, un Dž. Flinns [J. Flynn], QC)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji V. di Buči [V. Di Bucci], K. Lūiss [X. Lewis], R. Zauers [R. Sauer], E. Velans [A. Whelan] un F. Amato [F. Amato], pēc tam V. Di Buči, K. Lūiss, R. Zauers un E. Velans)

Priekšmets

Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 8. marta lēmumu, kurš ir pieņemts saskaņā ar Padomes 2004. gada 20. janvāra Regulas (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (OV L 24, 1. lpp.) 11. panta 3. punktu, un labot informāciju, kas tika paziņota, veicot pārbaudi lietas COMP/M.3796 (Omya/J. M. Huber PCC) ietvaros.

Rezolutīvā daļa:

1) prasību noraidīt;

2) Omya AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

(1) OV C 165, 15.7.2006.
1)

Premium SA samaksā Komisijai pamatsummu EUR 57 605,74 apmērā, kā arī nokavējuma procentus: — 3,36 % gadā par laika posmu no 1998. gada 1. oktobra līdz 31. decembrim; — 3,47 % gadā par laika posmu no 1999. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim; — 2,74 % gadā par laika posmu no 2000. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim; — 4,26 % gadā par laika posmu no 2001. gada 1. janvāra līdz 2002. gada 31. decembrim; — 3,29 % gadā par laika posmu no 2003. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim; — 2,27 % gadā par laika posmu no 2004. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim; — 2,05 % gadā par laika posmu no 2005. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim; — 2,11 % gadā par laika posmu no 2006. gada 1. janvāra līdz šī sprieduma pasludināšanas dienai; — atbilstoši likmei, kura ir piemērojama saskaņā ar Francijas tiesībām laika posmam no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz pamatsummas samaksai pilnā apmērā.
1)

Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 26. septembra lēmumi (attiecīgi, lietas R 353/2006-1, R 354/2006-1, R 355/2006-1 un R 356/2006-1) tiek atcelti tiktāl, ciktāl ar tiem tiek noraidīta pieteikto preču zīmju reģistrācija attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 6., 7., 16., 20., 35., 39. un 42. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām, izņemot “metāla kravas paletes”, “metāla kravas paliktņus un paletes iepakošanai un transportēšanai” un “metāla paletes transportēšanai”, kas ietilpst 6. klasē, “kravas paletes, kas nav izgatavotas no metāla”, “kravas paliktņus un paletes, kas nav izgatavotas no metāla, iepakošanai un transportēšanai” un “paletes transportēšanai, kas nav izgatavotas no metāla”, kas ietilpst 20. klasē, kā arī “kravas palešu nomas” pakalpojumus, kas ietilpst 39. klasē;
1)

Environment Management Consultants LTD tiek piespriests atmaksāt Eiropas Kopienu Komisijai summu EUR 31 965,28 apmērā, kam pieskaitīti procenti: — ar likmi 9,26 % gadā par laika posmu no 2001. gada 1. augusta līdz 31. augustam; — ar likmi 8,62 % gadā par laika posmu no 2001. gada 1. septembra līdz 2002. gada 31. decembrim; — ar likmi 10,57 % gadā par laika posmu no 2002. gada 1. janvāra līdz 30. jūnijam; — ar likmi 10,47 % gadā par laika posmu no 2002. gada 1. jūlija līdz 31. decembrim; — ar likmi 9,97 % gadā par laika posmu no 2003. gada 1. janvāra līdz 30. jūnijam; — ar likmi 9,22 % gadā par laika posmu no 2003. gada 1. jūlija līdz 31. decembrim; — ar likmi 9,14 % gadā par laika posmu no 2004. gada 1. janvāra līdz 30. jūnijam; — ar likmi 9,13 % gadā par laika posmu no 2004. gada 1. jūlija līdz 31. decembrim; — ar likmi 9,21 % gadā par laika posmu no 2005. gada 1. janvāra līdz 31. janvārim; — ar likumisko procentu likmi, kas aprēķināta atbilstoši Bürgerliches Gesetzbuch (Vācijas civilkodekss) 288. pantam, bet likme nedrīkst pārsniegt 9,21 % laika posmā no 2005. gada 1. februāra līdz pilnīgai parāda nomaksai.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 79/26

Pirmās instances tiesas 2008. gada 14. februāra spriedums — Spānija/Komisija

(Lieta T-266/04) (1)

(ELVGF - Garantiju nodaļa - Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma - Svaigu augļu un dārzeņu izņemšana no noliktavas - Visu no noliktavas izņemto produktu pārbaude - Laukaugi un piemaksas par liellopiem - 24 mēnešu termiņš)

(2008/C 79/50)

Tiesvedības valoda — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — F. Díez Moreno, abogado del Estado)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Visaggio, S. Pardo Quintillán un F. Jimeno Fernández)

Priekšmets

Lūgums daļēji atcelt Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Lēmumu 2004/457/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu (OV L 156, 48. lpp., labojums OV L 202, 35. lpp.), ciktāl šis lēmums attiecas uz Spānijas Karalisti

Rezolutīvā daļa:

1) atcelt Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Lēmumu 2004/457/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, daļā, kurā ar šo lēmumu no Kopienas finansējuma izslēdz, pirmkārt, Spānijas Karalistes izdevumus Basku zemju un La Rioja autonomajās kopienās 1998./1999. finanšu gadā attiecībā uz laukaugiem un piemaksām par lopiem, un, otrkārt, Spānijas Karalistes izdevumus pirms 2000. gada 22. marta Basku zemju autonomajā kopienā 1999./2000. finanšu gadā attiecībā uz laukaugiem un piemaksām par lopiem;

2) prasību pārējā daļā noraidīt;

3) katrs lietas dalībnieks savus tiesāšanās izdevumus sedz pats.

(1) OV C 217, 28.8.2004.
1.

Pirmais pamats: tiesību kļūda, jo MBZ III shēmas īstenošanā kritērijs saistībā ar “darbībām, kuras faktiski un lielākajā mērā ir veiktas Madeirā” esot interpretēts un piemērots pareizi. Prasītāja norāda, ka Komisija esot kļūdījies, interpretējot kritēriju par “peļņu, kas gūta no darbībām, kuras faktiski un lielākajā mērā ir veiktas Madeirā”. MBZ reģistrēto uzņēmumu peļņa, uz kuru var attiekties nodokļu atvieglojumi, neaprobežojas ar peļņu, kas gūta no darbības, kurā rodas papildu izmaksas saistībā ar šo uzņēmumu atrašanos vienā no visattālākajiem reģioniem, proti, darbības, kas veikta tikai Madeiras autonomā reģiona (MAR) ģeogrāfiskajā teritorijā. Ievērojot MBZ III shēmas mērķus un kontekstu, šis kritērijs pareizi esot jāinterpretē tādējādi, ka par darbībām, kuras faktiski un lielākajā mērā ir veiktas Madeirā, ir uzskatāmas darbības, ko veic šajā MBZ licencēti uzņēmumi, kuriem tur ir lēmumu pieņemšanas centrs, neatkarīgi no tā, vai šie uzņēmumi veic starptautisku darbību.
—

atcelt Komisijas 2022. gada 21. aprīļa Lēmumu, ar ko Eiropas Savienības darījumu žurnāla centrālo administratoru instruē Eiropas Savienības darījumu žurnālā ievadīt izmaiņas Bulgārijas, Čehijas, Dānijas, Vācijas, Igaunijas, Īrijas, Grieķijas, Spānijas, Francijas, Itālijas, Kipras, Latvijas, Luksemburgas, Ungārijas, Nīderlandes, Austrijas, Polijas, Portugāles, Rumānijas, Slovākijas, Somijas un Zviedrijas valsts kvotu iedales tabulās (1), ciktāl tajā ir noteikts nepareizs bezmaksas kvotu skaits, kas piešķiramas prasītājas iekārtām Valea Mare Pravat, Fieni un Chiscadaga 2021.–2025. gadam, un ir samazinātas: — 5 444 bezmaksas kvotas Carmeuse Holding SRL – Valea Mare Pravat iekārtai, kas atrodas Valea Mare Pravat, Rumānijā, ar Identifikācijas Nr. 55 Savienības reģistrā katram gadam laikposmā no 2021. līdz 2025. gadam; — 4 667 bezmaksas kvotas Carmeuse Holding SRL – Fieni iekārtai, kas atrodas Fieni, Rumānijā, ar Identifikācijas Nr. 56 Savienības reģistrā katram gadam laikposmā no 2021. līdz 2025. gadam; — 3 473 bezmaksas kvotas Carmeuse Holding SRL – Chiscadaga iekārtai, kas atrodas Chiscadaga, Rumānijā, ar Identifikācijas Nr. 57 Savienības reģistrā katram gadam laikposmā no 2021. līdz 2025. gadam;
—

atcelt Eiropas Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2022/908 (2022. gada 8. jūnijs), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus izdevumus, kuri dalībvalstīm radušies Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) satvarā (izziņots ar dokumenta numuru C(2022) 3543 final un publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī 2022. gada 10. jūnijā, L 157, 15. lpp.), ciktāl no Savienības finansējuma tiek izslēgti šī lēmuma pielikumā budžeta posteņa 6200 1.–8. rindā norādītie izdevumi, ko Austrijas Republikas pieprasījusi no ELGF, atskaitot budžeta postenī 08020601 norādītās summas, līdz ar to kopā 68 146 449,98 EUR.
—

samaksāt visas naudas summas, kuras kopš 2017. gada 9. augusta ir bijušas maksājamas Eiropas Savienībai uz Electricity Distribution Project Loan Agreement [aizdevuma līguma elektroenerģijas sadales projektam] Nr. 20948 (turpmāk tekstā – “aizdevuma līgums”) 3.01., 3.02. un 4.01. punkta pamata saistībā ar ES subrogācijas tiesībām: — 28 777 508,71 EUR, kas tai bija jāsamaksā ES 2022. gada 30. jūnijā un kas sastāv no pamatsummas 27 388 963,40 EUR apmērā, procentiem 116 091,27 EUR apmērā un līgumiskajiem nokavējuma procentiem (kas bija uzkrājušies no samaksas termiņa līdz 2022. gada 30. jūnijam) 1 272 454,04 EUR apmērā; — papildu līgumiskos nokavējuma procentus ar gada likmi, kas (katrā attiecīgajā mēnesī) ir vienāda ar augstāko no šādām likmēm: i) attiecīgā starpbanku likme plus 2 % (200 bāzespunkti) vai ii) 3.01. punktā noteiktā likme plus 0,25 % (25 bāzespunkti) – par laiku līdz attiecīgajai samaksai;
8.

Astotais prasības pamats: Direktīvas 2014/59/ES un Regulas (ES) Nr. 806/2014 kā Deleģētās regulas (ES) 2015/63, kā arī Īstenošanas regulas (ES) 2015/81 un līdz ar to apstrīdētā lēmuma juridiskā pamata prettiesiskums Pakārtoti, tiek minēts to Direktīvas 2014/59/ES un Regulas (ES) Nr. 806/2014 noteikumu prettiesiskums, kuri ar Deleģēto regulu (ES) 2015/63 ieviesto iemaksu sistēmu padara obligātu un ar kuriem atbildētājai tiktu piešķirta pārāk plaša rīcības brīvība. Tā kā šīs tiesību normas neesot interpretējamas atbilstoši primārajām tiesībām, tās esot pretrunā pienākuma norādīt tiesību aktu pamatojumu principam, tiesiskās drošības principam, kā arī Līgumiem (jo īpaši LES 1. panta 2. punktam, LESD 15., 296. un 298. pantam) un Hartai (it īpaši Hartas 16., 17., 41., 42. un 47. pantam).
2.

Otrais pamats: prasītāja pamattiesību, kas izriet no Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 7. un 8. panta, pārkāpums — Prasītāja Hartas 7. un 8. pantā paredzēto pamattiesību ierobežojumi, kas izrietot no tā, ka ASV iestādes atbilstoši ASV tiesību aktiem var piekļūt datiem, kas no Savienības ir nosūtīti uz ASV, un tos izmantot, neesot noteikti tādā veidā, lai atbilstu prasībām, kas būtībā ir līdzvērtīgas tām, kuras Savienības tiesībās ir izvirzītas Hartas 52. panta 1. punkta otrajā teikumā. — Nedz 50 U.S. Code 1881.a paragrāfā (Section 702 FISA), nedz Executive Order 12333 Savienības pilsoņiem netiek garantēta iespēja vai tiesības vērsties pret piekļuvi personas datiem vai efektīvi īstenot no Regulas (ES) 2018/1725 izrietošās tiesības. — Prasītāja piekļuves tiesības atbilstoši Regulas (ES) 2018/1725 17. panta 1. un 2. punktam esot nosacījums prasītāja no Hartas 7. panta un 8. panta 1. punkta izrietošo pamattiesību izmantošanai. Atbildētāja savas bezdarbības dēļ attiecībā uz viņa piekļuves pieprasījumu atņemot prasītājam iespēju izmantot pamattiesībās aizsargātās pozīcijas. Tāpēc atbildētājas bezdarbības dēļ notikušais no Hartas 7. panta un 8. panta 1. punkta izrietošo pamattiesību pārkāpums neesot attaisnojams.
C 276/21

Prasība, kas celta 2022. gada 30. maijā – Krematorium am Waldfriedhof Schwäbisch Hall/EUIPO (“aquamation”)

(Lieta T-319/22)

(2022/C 276/30)

Tiesvedības valoda – vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Krematorium am Waldfriedhof Schwäbisch Hall GmbH & Co. KG (Schwäbisch Hall, Vācija) (pārstāvji: F. Dehn, L. Maritzen un C. Kleiner)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Informācija par procesu EUIPO

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “aquamation” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 453 264

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2022. gada 29. marta lēmums lietā R 2154/2021-1

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

Izvirzītie pamati:

— Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

— Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;
—

atcelt 2021. gada 5. februāra lēmumu, ar kuru par pārkāpumiem ir kvalificēta prasītājas prombūtne šādos laikposmos: no 2020. gada 29. maija līdz 2020. gada 15. septembrim, no 2020. gada 30. jūnija līdz 2020. gada 30. septembrim, no 2020. gada 7. septembra līdz 2020. gada 7. novembrim un no 2020. gada 3. novembra līdz 2021. gada 8. janvārim;
—

atcelt nepublicēto nezināma datuma atbildētājas lēmumu, kurā nepatiesi ir apgalvots, ka ir izbeidzies Schweizerische Vereinigung für Qualitäts – und Management Systeme (turpmāk tekstā – “SQS”) kā izraudzītās medicīnas ierīču atbilstības novērtēšanas struktūras pilnvaru termiņš saskaņā ar Direktīvu 93/42/EEK par medicīnas ierīcēm, un ar kuru no 2021. gada 28. septembraSQS ir izslēgta no Eiropas Komisijas New Approach Notified and Designated Organizations (NANDO) datubāzes, un
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots to noteikumu pārkāpums, kuri reglamentē Līgumu piemērošanu, pamatojoties uz to, ka: grozījums tika uzskatīts par standarta grozījumu, lai arī tas bija jāidentificē kā “Savienības” grozījums saskaņā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2019/33 (2018. gada 17. oktobris) 14. panta 1. punkta c) un d) apakšpunktu un citām saistītajām tiesību normām (tostarp 15., 17. un 55. pantu) un Deleģētās regulas (ES) 2019/34 (3) 6. pantu; ir pārkāpts vispārējais precizitātes princips saistībā ar fakultatīvo marķējumu, kas izriet no prasības, ka mazākajai ģeogrāfiskajai vienībai ir jābūt Requena pašvaldībai, kā arī patērētāja tiesības spēt identificēt produkta izcelsmi (Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr.o1308/2013 (4) 120. pants un Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2019/33 (2018. gada 17. oktobris 55. panta 1. un 3. punkts); ir pārkāptas apvienības vīndarītāju tiesības, ko tie ir ieguvuši gandrīz 40 gadus ilgas nosaukuma “CAVA DE REQUENA” izmantošanas rezultātā, un tiesību normas, ar kurām tiek aizsargātas šīs tiesības (Spānijas Karalistes Augstākās tiesas spriedums Nr. 1893/1989 un 1991. gada izpildes lēmumi), kā arī Komisijas Deleģētā regula (ES) 2019/33 (2018. gada 17. oktobris), kuras 40. pantā, atsaucoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr.o1308/2013 119. pantu, ir paredzēts pienākums marķējumā norādīt izcelsmi, jo, pretēji Komisijas apgalvotajam, nav pietiekami norādīt vienīgi pasta kodu; ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips attiecībā pret citiem “CAVA” ražotājiem, kuriem ir mazāka ģeogrāfiskā vienība un kuri var patērētājam norādīt produkta ģeogrāfisko izcelsmi; ir pārkāpta Vispārējās tiesas judikatūra par piekļuvi tirgum, kas ir izstrādāta saistībā ar preču brīvu apriti (LESD 34. un turpmākie panti), un ar to tiek pieļauta “CAVA” tirgū pastāvošā pieprasījuma kumulatīva ietekme, tādējādi pārkāpjot LESD 101. pantu.
—

piespriest atbildētājam samaksāt prasītājai zaudējumu atlīdzību, lai segtu gan viņas mantisko, gan morālo kaitējumu, kas atbilst: — starpībai atalgojumā, kādu viņa saņem pašreizējā AST 1 3. līmenī un kādu saņemtu AST 3 1. līmenī, kas aprēķināta par piecu gadu laikposmu, sākot no strīdīgās dienas, proti, no 2021. gada 1. janvāra, ņemot vērā zaudētās iespējas, kuras novērtētas 75 % apmērā; — starpībai pensijas tiesībās, kādas ir atzītas pašreizējā AST 1 3. līmenī un kādas ir AST 3 1. līmenī, kas aprēķināta par to pašu piecu gadu laikposmu, sākot no strīdīgās dienas, proti, no 2021. gada 1. janvāra, ņemot vērā zaudētās iespējas, kuras novērtētas 75 % apmērā; — 7 500 EUR par nodarīto morālo kaitējumu; — provizoriski 1,00 EUR par slimokases seguma zaudēšanu;
—

daļēji atcelt Komisijas 2021. gada 3. jūnija Lēmumu par valsts atbalstu SA.56826 (2020/N) – Vācija – Vācijas 2020. gada siltuma un elektroenerģijas koģenerācijas likuma (turpmāk tekstā – “KWKG”) reforma, kā arī valsts atbalsts SA.53308 (2019/N) Vācija – Grozījumi 2019. gada atbalstā esošajām koģenerācijas stacijām (KWKG 13. pants) (OV 2021, C 306, 1. un 2. lpp.), ciktāl tajā nav paustas bažas par (i) atbalstu elektroenerģijas ražošanai no koģenerācijas, ko veic jaunās, modernizētās un atjaunotās augstas efektivitātes koģenerācijas stacijās, un (ii) atbalstu elektroenerģijas ražošanai no koģenerācijas esošajās augstas efektivitātes gāzes koģenerācijas stacijās centralizētās siltumapgādes nozarē;
C 462/54

Prasība, kas celta 2021. gada 14. septembrī – Guangdong Camel Apparel/EUIPO – Worldwide Brands (“CAMEL CROWN”)

(Lieta T-590/21)

(2021/C 462/65)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Guangdong Camel Apparel Co. Ltd (Foshan City, Ķīna) (pārstāvji: C. Bercial Arias un F. Codevelle, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Worldwide Brands, Inc. Zweigniederlassung Deutschland (Ķelne, Vācija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “CAMEL CROWN” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 882 201

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 23. jūnija lēmums apvienotajās lietās R 159/2020-5 un R 184/2020-5

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— apmierināt apelācijas sūdzību;

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest EUIPO un lietas dalībniekam, ja tāds iestājas lietā, atlīdzināt prasītājai tiesvedībā Vispārējā tiesā radušos tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats:
5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka prasītājām uzliktais naudas sods esot nesamērīgi liels. It īpaši prasītājas apgalvo, ka atbildētāja esot kļūdījusies to atbildību mīkstinošo apstākļu vērtējumā, kas attiecas uz prasītāju pārkāpumu. Turpinājumā prasītājas apgalvo, ka atbildētāja esot piešķīrusi nepietiekamu nozīmi faktam, ka prasītāju piedalīšanās vienkāršā turpinātā pārkāpumā bija gan mazāk plaša, gan mazāk nopietna nekā tika uzskatīts 2016. gada lēmumā, kā Vispārējā tiesa nolēma lietā T-105/17 HSBC/Komisija. (1) Attiecīgi, prasītājas prasa Vispārējai tiesai noteikt daudz mazāku naudas sodu, kas taisnīgi atspoguļotu to, ko prasītājas izdarīja.
3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots LESD 101., 102. un 105. panta pārkāpums, pamatojoties uz to, ka prasītājas ieskatā viens no Komisijas uzdevumiem tieši ir pašai pēc savas ierosmes izmeklēt iepriekš minētajos pantos atgādināto principu pārkāpuma gadījumus. Prasītāja uzskata, ka tās sūdzībā minētā struktūra nevar tikt uzskatīta par uzņēmumu un no tā secina, ka tai tādējādi ir piemērojamas Savienības tiesību normas konkurences jomā. Prasītāja secina, ka Caisse nationale d’assurance vieillesse un ar to saistīto struktūru monopola situācija ir prettiesiska.