VISPĀRĒJĀS TIESAS SPRIEDUMS (apelācijas palāta)

2010. gada 9. decembrī

Lieta T-526/08 P

Eiropas Komisija

pret

Guido Strack

Apelācija – Pretapelācija – Civildienests – Ierēdņi – Pieņemšana darbā – Paziņojums par vakanci – Kandidatūras noraidīšana – Iecelšana nodaļas vadītāja amatā – Prasība atcelt tiesību aktu – Pieņemamība – Interese celt prasību – Prasība par zaudējumu atlīdzību – Morālais kaitējums

Priekšmets Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 25. septembra spriedumu lietā F-44/05 Strack/Komisija (Krājums-CDL, I-A-1-303. un II-A-1-1609. lpp.), kurā lūgts daļēji atcelt šo spriedumu. G. Strack pretapelācijas sūdzība

Nolēmums Atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 25. septembra sprieduma lietā F-44/05 Strack/Komisija rezolutīvās daļas 1., 2., 3., 5. un 6. punktu. Pretprasību pārējā daļā noraidīt. Lietu nosūtīt atpakaļ Civildienesta tiesai, lai tā izlemtu prasījumus atcelt lēmumu par A kunga iecelšanu Eiropas Kopienu Oficiālo publikāciju biroja “Konkursa uzaicinājumu un līgumu” nodaļas vadītāja amatā un lēmumu noraidīt Gvido Štraka [Guido Strack] kandidatūru šim pašam amatam un prasījumus par zaudējumu atlīdzību par morālo kaitējumu, ko esot cietis G. Štraks, EUR 2000 apmērā, kā arī par tiesāšanās izdevumiem. Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

Kopsavilkums

1. Apelācija – Interese celt prasību – Pārbaude, ko Vispārējā tiesa veic pēc savas ierosmes

(Tiesas Statūtu I pielikuma 10. pants)

2. Ierēdņi – Prasība – Interese celt prasību – Prasība vienlaicīgi par kandidatūras uz vakantu amata vietu noraidījumu un cita ierēdņa iecelšanu amatā – Visaptverošs un vienots intereses celt prasību vērtējums nenodalāmu lēmumu gadījumā

(Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants)

3. Ierēdņi – Prasība – Prasība par zaudējumu atlīdzību, kas saistīta ar prasību atcelt tiesību aktu

(Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants)

4. Ierēdņi – Prasība – Prasība par zaudējumu atlīdzību – Apstrīdēta prettiesiska akta atcelšana – Principā piemērota un pilnīga atlīdzība par morālo kaitējumu

(EKL 233. panta pirmā daļa; Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants)

5. Ierēdņi – Prasība – Interese celt prasību – Prasība par kandidatūras uz vakantu amata vietu noraidījumu

(EKL 233. panta pirmā daļa; Civildienesta noteikumu 53. un 78. pants)

6. Ierēdņi – Prasība – Kopienu tiesas kompetence – Ziņošana par lietas dalībnieka rīcību kompetentajām krimināllietu iestādēm – Kompetences neesamība

7. Ierēdņi – Prasība – Prasība par zaudējumu atlīdzību – Nelabvēlīga akta novēlota paziņošana – Dienesta pārkāpums

(Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants)

8. Ierēdņi – Prasība – Prasība par zaudējumu atlīdzību – Apstrīdētā akta, ar kuru netiek nodrošināts pienācīgs atlīdzinājums par morālo kaitējumu, atcelšana – Morālais kaitējums, ko ir radījis ierēdņa goda, cieņas, pašcieņas un reputācijas aizskārums

(Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants)

1. Vispārējā tiesa pēc savas ierosmes var izvirzīt iebildi, ka kādam no lietas dalībniekiem nav intereses uzturēt apelācijas sūdzību, ja pēc Civildienesta tiesas sprieduma pasludināšanas notikuša fakta dēļ šis spriedums apelācijas sūdzības iesniedzējam vairs nekaitē, un šī iemesla dēļ nospriest, ka tiesvedība izbeidzama pirms sprieduma taisīšanas. Lai būtu prasītāja interese iesniegt apelācijas sūdzību, jābūt iespējai, ka apelācijas iznākums apelācijas sūdzību iesniegušajam lietas dalībniekam var būt labvēlīgs.

(skat. 44. punktu)

Atsauces: Tiesa, 1995. gada 19. oktobris, C-19/93 P Rendo u.c./Komisija, Recueil, I-3319. lpp., 13. punkts; 2001. gada 25. janvāris, C-111/99 P Lech-Stahlwerke/Komisija, Recueil, I-727. lpp., 18. punkts; Vispārējā tiesa, 2005. gada 28. jūnijs, T-147/04 Ross/Komisija, Krājums-CDL, I-A-171. un II-771. lpp., 25. punkts un tajā minētā judikatūra.

2. Gadījumā, kad ierēdnis ir cēlis prasību atbilstoši Civildienesta noteikumu 90. un 91. pantam, lai tiktu atcelts lēmums par tā kandidatūras noraidīšanu un lēmums par cita ierēdņa iecelšanu lūgtajā amatā, prasītāja interese panākt šo lēmumu atcelšanu jānovērtē visaptveroši un kopā, ja šie abi lēmumi nav nodalāmi. Ierēdņa interesi celt prasību atcelt lēmumu par kandidatūras noraidīšanu novērtējot īpaši un atšķirīgi no viņa intereses atcelt lēmumu par iecelšanu amatā, tiek kļūdaini piemērotas tiesības.

(skat. 45. un 46. punktu)

Atsauces: Tiesa, 1983. gada 28. septembris, 131/82 Angelini/Komisija, Recueil, 2801. lpp.; ģenerāladvokāta Mančīni [Mancini] secinājumi, 2820. lpp., un tajos minētā judikatūra; 2007. gada 7. jūnijs, C-362/05 P Wunenburger/Komisija, Krājums, I-4333. lpp., 46. punkts.

3. Ja prasības atcelt tiesību aktu un prasības par zaudējumu atlīdzību priekšmeti pārklājas, tad, lai novērtētu rīcības, kas iestādei tiek pārmesta prasībā par zaudējumu atlīdzību, tiesiskumu, jāatsaucas uz pamatiem un argumentiem, kas ir izvirzīti prasības par apstrīdēto lēmumu atcelšanu pamatojumam.

Tiktāl, ciktāl prasības atcelt tiesību aktu priekšmets pārklājas ar prasības par zaudējumu atlīdzību priekšmetu, prasības atcelt tiesību aktu kā nepieņemamas noraidīšana prasītāja intereses celt prasību neesamības dēļ nedrīkst liegt Savienības tiesai iespēju vajadzības gadījumā balstīties uz pamatiem un argumentiem, kas ir izvirzīti šīs prasības pamatojumam, lai novērtētu prasībā par zaudējumu atlīdzību iestādei pārmestās rīcības tiesiskumu.

(skat. 50. punktu)

Atsauce: Vispārējā tiesa, 2007. gada 31. janvāris, T-166/04 C/Komisija, Krājums-CDL, I-A-2-9. un II-A-2-49. lpp., 29. punkts.

4. Ņemot vērā no EKL 233. panta pirmās daļas izrietošo iecēlējinstitūcijas pienākumu veikt sprieduma izpildei vajadzīgos pasākumus, ierēdņa apstrīdētā administrācijas akta atcelšana pati par sevi šķiet esam pienācīgs un principā pietiekams atlīdzinājums par jebkādu ierēdnim iespējami nodarīto morālo kaitējumu, ja vien viņš nepierāda, ka viņam ir nodarīts no atcelšanas pamatā esošā prettiesiskuma nodalāms morāls kaitējums, kas ar šo atcelšanu nav pilnībā atlīdzināms.

(skat. 58. un 99. punktu)

Atsauces: Tiesa, 1990. gada 7. februāris, C-343/87 Culin/Komisija, Recueil, I-225. lpp., 26.–29. punkts; Vispārējā tiesa, 2006. gada 6. jūnijs, T-10/02 Girardot/Komisija, Krājums-CDL, I-A-2-129. un II-A-2-609. lpp., 131. punkts; C/Komisija, minēts iepriekš, 69.–73. punkts.

5. Ierēdņa, kuram ir pilnīga pastāvīga nespēja veikt savus pienākumus un kurš pēc administrācijas ierosmes ir ticis pensionēts saskaņā ar Civildienesta noteikumu 53. un 78. pantu, situācija ir atgriezeniska, jo viņš var kādu dienu atjaunoties savā amatā Kopienu iestādē. Viņa statuss iestādēs ir atkarīgs no tā, vai turpina pastāvēt nosacījumi, kas pamato šo invaliditāti, un tas var tikt regulāri pārbaudīts.

Šāds ierēdnis saglabā interesi vakantas amata vietas aizpildīšanai paredzētā atlases procedūrā, kurā tam atļauts piedalīties, pieprasīt atcelt lēmumu, ar kuru noraidīta viņa kandidatūra, un lēmumu, ar kuru amatā ir iecelts cits kandidāts, lai gadījumā, ja viņš atgrieztos darbā, viņš varētu turpināt pretendēt uz attiecīgo amatu vai arī lai šādā gadījumā vienkārši tiktu novērsts, ka saistībā ar atlases procedūras kārtību apgalvotie pārkāpumi nākotnē neatkārtotos kādā līdzīgā procedūrā, kurā viņam nāktos piedalīties. Šāda interese celt prasību izriet no EKL 233. panta pirmās daļas, saskaņā ar kuru iestādēm, kuru pieņemtie akti ir pasludināti par spēkā neesošiem, ir jāveic vajadzīgie pasākumi, lai izpildītu spriedumu.

Citādi var būt tikai īpašos gadījumos, kuros, izvērtējot ierēdņa, kam atzīta invaliditāte, konkrēto situāciju, tiek secināts, ka viņš vairs nav spējīgs kādreiz atsākt pildīt savas funkcijas iestādē, ņemot vērā, piemēram, invaliditātes komisijas, kurai uzdots izvērtēt viņa invaliditātes stāvokli, atzinumus, no kuriem izriet, ka invaliditāti izraisījusī patoloģija ir nemainīga un ka nebūs jāveic nekāda atkārtota medicīniskā pārbaude, vai ņemot vērā attiecīgā ierēdņa paskaidrojumus, no kuriem izriet, ka viņš nekādā gadījumā vairs neatsāks pildīt savas funkcijas iestādē.

(skat. 69.–71. punktu)

Atsauces: Tiesa, Wunenburger/Komisija, minēts iepriekš, 50. un 51. punkts un tajos minētā judikatūra; 2008. gada 22. decembris, C-198/07 P Gordon/Komisija, Krājums, I-10701. lpp., 46. un 47. punkts; Ross/Komisija, minēts iepriekš, 9. un 32. punkts; Vispārējā tiesa, 2007. gada 12. septembris, T-250/04 Combescot/Komisija, Krājums-CDL, I-A-2-191. un II-A2-1251. lpp., 27. un 29. punkts.

6. Civildienesta tiesas procesuālajos noteikumos nav paredzēts tiesību aizsardzības līdzeklis, kas tajā iesniegtā strīda dalībniekam ļautu tajā pakārtoti vērsties ar lūgumu, lai tā atzītu, ka otra šī paša strīda dalībnieka rīcība tiesvedības laikā var būt kvalificējama kā noziedzīgs nodarījums, nolemtu, ka par šo rīcību jāziņo kompetentajām kriminālvajāšanas iestādēm, un tajās iesniegtu sūdzību, un a fortiori – paredzētu tai pienākumu par to lemt, lai vien netiktu uzskatīts, ka tā atsakās spriest tiesu. Lietas dalībnieks, kurš uzskata, ka ir cietis no šādas rīcības, joprojām ir tiesīgs pieprasīt Civildienesta tiesai, lai tā atbilstoši savām no Reglamenta 30. panta 4. punkta izrietošajām pilnvarām atceltu imunitāti, kāda ir lietas dalībnieku pārstāvjiem, kuri piedalās tiesvedībā, attiecībā uz visu, ko viņi teikuši vai rakstījuši par attiecīgo lietu vai lietas dalībniekiem, lai par šo rīcību vērstos kompetentajās kriminālvajāšanas iestādēs.

Apelācijas sūdzību par Civildienesta tiesas lēmumu reglamentējošajos Vispārējās tiesas procesuālajos noteikumos nav paredzēts tiesību aizsardzības līdzeklis, kas tiesvedības pirmajā instancē dalībniekam ļautu vērsties tajā ar lūgumu, lai tā atzītu, ka otra lietas dalībnieka rīcība tiesvedības laikā pirmajā instancē var būt kvalificējama kā noziedzīgs nodarījums, un nolemtu, ka par šo rīcību jāziņo kompetentajām krimināllietu iestādēm. Turklāt a fortiori šajos noteikumos tai nav paredzēts pienākums lemt par šādu lūgumu, lai vien netiktu uzskatīts, ka tā atsakās spriest tiesu.

(skat. 82. un 124. punktu)

7. Administrācijas kavēšanās, pieņemot vai paziņojot nelabvēlīgu lēmumu, pati par sevi attiecībā uz ieinteresēto ierēdni ir nevis atceļams nelabvēlīgs akts, bet gan dienesta pārkāpums, ar kuru attiecīgajam ierēdnim, iespējams, tiek nodarīts morālais kaitējums, ja šis apstāklis viņam rada nedrošību un nemieru par viņa tiesību atzīšanu un turpmāko karjeru.

(skat. 103. punktu)

Atsauces: Vispārējā tiesa, 2000. gada 12. decembris, T-11/00 Hautem/EIB, Recueil, II-4019. lpp., 51. punkts un tajā minētā judikatūra; 2005. gada 8. decembris, T-274/04 Rounis/Komisija, Krājums-CDL, I-A-407. un II-1849. lpp., 51. punkts un tajā minētā judikatūra; 2007. gada 20. novembris, T-308/04 Ianniello/Komisija, Krājums-CDL, I-A-2-215. un II-A-2-1405. lpp., 100. punkts un tajā minētā judikatūra.

8. Ierēdņa profesionālo spēju izteikti negatīvs vērtējums vai pret viņu publiski izteiktas smagas apsūdzības viņam nelabvēlīgā aktā vai procedūrā, kuras rezultātā šāds akts tiek pieņemts, šim ierēdnim var nodarīt no paša akta nodalāmu morālo kaitējumu, ja ar tiem tiek aizskarts viņa gods, cieņa, pašcieņa vai reputācija.

(skat. 108. punktu)

Atsauces: Tiesa, Culin/Komisija, minēts iepriekš, 27.–29. punkts; Vispārējā tiesa, 2004. gada 10. jūnijs, T-307/01 François/Komisija, Krājums, II-1669. lpp., 110. punkts.