51.

Pēc lietas nosūtīšanas atpakaļ tā atkal tiek izskatīta Augstākajā tiesā, kas Tiesai uzdod šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Vai saskaņā ar Savienības tiesībām (konkrēti, LESD 267. pantu) dalībvalsts augstākajai tiesai ir noteikts pienākums vai tai ir tiesības pēc savas ierosmes uzdot prejudiciālu jautājumu Eiropas Savienības Tiesai pat tad, ja lieta atrodas tādā tiesvedības stadijā, kad konstitucionālā tiesa, neizvērtējot strīdā iesaistītās Savienības tiesības, ir atcēlusi augstākās tiesas spriedumu, kas galvenokārt ir balstīts uz Savienības tiesisko regulējumu vides aizsardzības jomā, un šai tiesai ir noteikusi pienākumu ievērot attiecīgās konstitucionālās tiesas juridisko viedokli, saskaņā ar kuru ir pārkāptas tiesas procesā iesaistītās personas procesuālās un materiālās tiesības, citiem vārdiem sakot, ja attiecīgā konstitucionālā tiesa, lemjot kā pēdējās instances tiesa, nav uzskatījusi par vajadzīgu Eiropas Savienības Tiesā iesniegt prejudiciālu jautājumu un ir provizoriski izslēgusi iespēju piemērot tiesības vides jomā un nodrošināt to atbilstīgu aizsardzību pamatlietā? 2) Vai būtisko integrētas novēršanas pamatmērķi, kas tostarp izriet no IPPC direktīvas preambulas 8., 9. un 23. apsvēruma un 1. un 15. panta, proti, novērst un kontrolēt vides piesārņojumu, iesaistot tajā arī sabiedrību, lai sasniegtu augstāku kopējo vides aizsardzības līmeni, it īpaši vides aizsardzības jomā Kopienā, var sasniegt tādējādi, ka ieinteresētajai sabiedrībai jau no pašiem integrētās novēršanas procesa pirmsākumiem nav nodrošināta pieeja visiem saistošajiem dokumentiem (IPPC direktīvas 6. pants, to skatot kopā ar 15. pantu), it īpaši lēmumam par atkritumu poligona atrašanās vietu, un pēc tam atbildētājs pirmā līmeņa administratīvajā procedūrā iztrūkstošo dokumentu pievieno ar nosacījumu, ka par tā saturu nedrīkst informēt pārējos lietas dalībniekus, jo šis dokuments esot uzskatāms par komercnoslēpumu? Vai ir pamatoti uzskatīt, ka lēmums par iekārtas atrašanās vietu (it īpaši tā pamatojums) būtiski ietekmē argumentu, apsvērumu vai kādu citu ieteikumu izteikšanu? 3) Vai ir izpildīti IVN direktīvā paredzētie mērķi – it īpaši ņemot vērā Savienības tiesības vides jomā – un šajā gadījumā 2. pantā minētie nosacījumi, atbilstoši kuriem, pirms tiek dota piekrišana, projektus pakļauj novērtējumam attiecībā uz to ietekmi uz vidi, ja Vides ministrijas 1999. gadā sākotnēji pieņemtais lēmums, pamatojoties uz kuru iepriekš tika pabeigts ietekmes uz vidi novērtējums, pēc dažiem gadiem tiek pagarināts, vienkārši pieņemot lēmumu un no jauna neveicot ietekmes uz vidi novērtējumu? Citiem vārdiem sakot, vai var uzskatīt, ka saskaņā ar IVN direktīvu pieņemts lēmums ir spēkā uz nenoteiktu laiku? 4) Vai IPPC direktīvā paredzētais vispārējais nosacījums (kas it īpaši izriet no tās preambulas apsvērumiem, kā arī 1. un 15. panta) – atbilstoši kuram katra dalībvalsts nodrošina piesārņojuma novēršanu un samazināšanu arī tādējādi, ka ieinteresētai sabiedrībai tiek nodrošināta iespēja izmantot taisnīgu, līdzsvarotu un saprātīgā termiņā notiekošu administratīvo procesu vai tiesvedību saskaņā ar IVN direktīvas 10.a pantu un Orhūsas konvencijas 6. pantu un 9. panta 2. un 4. punktu, ir piemērojams attiecībā uz sabiedrībai paredzēto iespēju lūgt pieņemt administratīvu vai tiesas lēmumu, kuram saskaņā ar valsts tiesībām ir pagaidu raksturs (piemēram, rīkojumu par integrēta lēmuma izpildes apturēšanu), ar kuru provizoriski, t.i., līdz galīgā lēmuma pēc būtības pieņemšanai, var pārtraukt plānotās iekārtas īstenošanu? 5) Vai ar tiesas pieņemtu nolēmumu, ar kuru tiek īstenoti IPPC direktīvā vai IVN direktīvā, vai arī Orhūsas konvencijas 9. panta 2.–4. punktā paredzētie nosacījumi – proti, piemērot iepriekš minētās sabiedrības tiesības uz tiesību aizsardzību tiesā LESD 191. panta 1. un 2. punkta par Eiropas Savienības politiku attiecībā uz vidi izpratnē, – var tikt prettiesiski pārkāptas, piemēram, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas papildu protokola 1. pantā garantētās apsaimniekotāja īpašumtiesības tādējādi, ka tiesvedības laikā tam tiek atcelta likumīgi piešķirta atļauja jaunas iekārtas ierīkošanai?”