Keywords

Summary



Keywords

1. Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība, kas celta par lēmumu — Apstrīdētā lēmuma atcelšanai līdzvērtīga lēmuma pieņemšana tiesvedības laikā — Prasības priekšmeta zudums — Tiesvedības izbeigšana

(EKL 230. pants)

2. Prasība atcelt tiesību aktu — Akti, par kuriem var celt prasību — Dalībvalstij adresēta Komisijas vēstule par valsts iestāžu valsts atbalsta shēmu ietvaros veikto avansa maksājumu atbilstību Kopienas finanšu palīdzības nosacījumiem

(EKL 230. pants)

3. Ekonomiskā un sociālā kohēzija — Strukturālā palīdzība — Kopienas finansējums — Valsts iestāžu veikto izdevumu atbilstība palīdzības kritērijiem — Nosacījums — Pierādījumi par šo izdevumu izmantojumu finansēta projekta ietvaros — Izņēmums — Avansa maksājumi, kas nepārsniedz noteiktu summu

(Padomes Regulas Nr. 1260/1999 32. panta 2. punkts; Komisijas Regulas Nr. 1685/2000 pielikuma 1. normas 1. un 2. punkts)

4. Iestāžu akti — Pamatojums — Pienākums — Apjoms

(EKL 253. pants)

5. Tiesvedība — Lis pendens izņēmums — Lietas dalībnieku, priekšmeta un pamatu identiskums divās lietās — Prasības, kas celta otrā pēc kārtas, nepieņemamība

Summary

1. Tā kā tiesvedības laikā apstrīdētais lēmums ir atcelts, prasītāja ir panākusi vienīgo iznākumu, ko tai varētu nodrošināt tās atbilstoši EKL 230. pantam iesniegtā prasība, un līdz ar to vairs nav [prasības] priekšmeta, par kuru Tiesai būtu jālemj. Faktiski šādas prasības ietvaros Tiesa par atceltu var pasludināt vienīgi aktu, kas ir bijis prasības priekšmets. Tā rezultātā prasībai vairs nav priekšmeta un par to vairs nav jālemj.

(sal. ar 25. un 26. punktu)

2. Prasību par tiesību akta atcelšanu var celt par visiem iestāžu pieņemtajiem noteikumiem neatkarīgi no to rakstura vai formas, ja vien tie rada juridiskas sekas. Tā tas ir gadījumā, kad Komisija dalībvalstij adresējusi vēstuli un tās mērķis ir izskaidrot šīs iestādes viedokli attiecībā uz to, ka struktūrfondu kritērijiem neatbilst noteikti valsts atbalsta shēmas ietvaros dalībvalstu veikti avansa maksājumi.

Kaut arī ir skaidrs, ka minētās vēstules pirmajā daļā Komisija ir apstiprinājusi savu Skaidrojošajā notā par Regulas Nr. 1260/1999 32. panta 1. punkta trešo daļu pausto nostāju attiecībā uz dalībvalstu veikto avansa maksājumu neatbilstību struktūrfondu kritērijiem, tad, lai pamatotu līdz noteiktam datumam izmaksāto avansa maksājumu atmaksāšanu, balstoties uz dalībvalstu tiesiskās paļāvības aizsardzību, tās otrajā daļā Komisija tomēr tieši norāda uz šaubām, kuras varētu rasties attiecībā uz spēkā esošo normu statusu. Tādējādi šī vēstule nav tikai Skaidrojošās notas apstiprinājums, tā ir jāuzskata par galīgo situācijas izvērtējuma iznākumu.

(sal. ar 32., 33., 36. un 37. punktu)

3. Ar Regulas Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem, 32. pantu, kā arī Regulas Nr. 1685/2000, ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus minētajai Regulai Nr. 1260/1999, pielikuma 1. normu izveidotās valsts atbalsta ietvaros veikto maksājumu sistēmas pamatā ir izdevumu atmaksāšanas princips. Tas netieši norāda, ka principā uz valsts iestāžu veikto izdevumu atbilstību struktūrfondu palīdzības kritērijiem attiecas pienākums iesniegt Komisijas dienestiem pierādījumus par šo izdevumu izmantojumu Eiropas Savienības finansēta projekta ietvaros.

Vienīgi gadījumā, kad Komisija avansa maksājuma veidā izmaksā summu, kura atbilst 7 % no struktūrfondu ieguldījuma attiecīgajā palīdzībā, kā paredzēts Regulas Nr. 1260/1999 32. panta 2. punktā, valsts iestādēm nav pienākuma jau šajā posmā iesniegt veiktos izdevumus apliecinošus dokumentus. Valsts organizāciju izmaksātos avansa maksājumus, kas nepārsniedz 7 % no minēto fondu ieguldījuma attiecīgajā palīdzībā, tādējādi var piešķirt bez jebkādām prasībām attiecībā uz izmantošanas pierādījumiem. Tieši pretēji – ja šie avansa maksājumi pārsniedz minēto summu, tas, vai Komisija tos vēlāk atmaksās, būs atkarīgs no kvitētu rēķinu vai, ja tas izrādītos neiespējami, grāmatvedības dokumentu, kam ir līdzvērtīga pierādījuma vērtība, iesniegšanas. Šajā pēdējā gadījumā maksājums, kas jāveic Komisijai, vairs netiks veikts avansa maksājuma veidā, bet gan kā starpposma maksājums vai kā galīgā saldo maksājums iepriekš minētā 32. panta izpratnē, attiecīgi izvirzot prasību par attiecīgajām summām iesniegt apliecinošus dokumentus.

(sal. ar 45.–49. punktu)

4. EKL 253. pantā prasītais pamatojums ir jāpielāgo attiecīgā tiesību akta raksturam, un tam skaidri un nepārprotami jāatklāj to veikušās iestādes argumentācija, ļaujot ieinteresētajām personām noskaidrot veiktā pasākuma pamatojumu un kompetentajai tiesai īstenot kontroli.

Šī prasība ir jāizvērtē atbilstoši izskatāmā gadījuma apstākļiem, proti, tiesību aktu saturam, norādītā pamatojuma raksturam un adresātu vai citu personu, kuras tieši un individuāli skar tiesību akts, iespējamai ieinteresētībai saņemt paskaidrojumus. Netiek prasīts, lai pamatojums uzskaitītu visus būtiskos faktiskos un tiesiskos apstākļus, jo jautājums par to, vai tiesību akta pamatojums izpilda EKL 253. panta prasības, ir izvērtējams, ņemot vērā ne vien tā vārdisko formulējumu, bet arī kontekstu, kā arī attiecīgo jautājumu regulējošo tiesību normu kopumu.

(sal. ar 54. un 55. punktu)

5. Prasība, kas celta pēc citas prasības, kas vērsta pret tiem pašiem lietas dalībniekiem, balstīta uz tiem pašiem pamatiem un vērsta uz tā paša tiesību akta atcelšanu, ir noraidāma kā nepieņemama lis pendens dēļ.

(sal. ar 64. punktu)