ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 156/21

Prasība, kas celta 2013. gada 14. martā — Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome

(Lieta C-124/13)

2013/C 156/32

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — L. G. Knudsen, I. Liukkonen un R. Kaškina)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītāja prasījumi:

— atcelt Padomes 2012. gada 19. decembra Regulu (ES) Nr. 1243/2012, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1342/2008, ar ko izveido ilgtermiņa plānu mencu krājumiem un šo krājumu zvejniecībai (1); un

— piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Eiropas Parlaments ir izvirzījis vienu pamatu par apstrīdētās regulas atcelšanu, balstoties uz to, ka LESD 43. panta 3. punkts nav atbilstošs apstrīdētās regulas juridiskais pamats un ka to vajadzēja pieņemt, balstoties uz LESD 43. panta 2. punktu, jo pēdējais minētais noteikums paredz Eiropas Savienības likumdevējam nepieciešamās pilnvaras, lai tas pieņemtu tiesību aktu, kura mērķis un saturs ir tāds kā apstrīdētajai regulai. Izmantotais juridiskais pamats izslēdz Parlamentu no dalības attiecīgā tiesību akta pieņemšanā, turpretī LESD 43. panta 2. punktā ir noteikts, ka ir jāpiemēro parastais likumdošanas process. Kļūdainā juridiskā pamata dēļ apstrīdētā regula ir jāatceļ.

Saskaņā ar savas prasības pirmo daļu Parlaments apgalvo, ka katrs vairāku gadu plāns, kāds tiek izskatīts šajā lietā, kā zivju krājumu saglabāšanas un pārvaldības instruments rada kopumu, kas ietver noteikumus tikai KZP ilgtspējības un saglabāšanas mērķu īstenošanai un tāpēc pilnībā ir jāpieņem saskaņā ar LESD 43. panta 2. punktu.

Otra Parlamenta prasības daļa ietver apgalvojumu, ka apstrīdētās regulas pieņemšana atsevišķi no pārējās Komisijas priekšlikuma daļas katrā ziņā ir procedūras pārkāpums un neatbilst pastāvīgajai judikatūrai attiecībā uz juridiskā pamata izvēli atbilstoši konkrētā tiesību akta un tā satura būtībai. Priekšlikuma sadalīšana ļāva Padomei mākslīgi izvēlēties atsevišķu juridisko pamatu konkrētām ierosinātā tiesību akta daļām, lai gan tās visas būtu ietvertas vienā LESD 43. panta 2. punktā paredzētajā tiesiskajā pamatā, ja šis akts būtu pieņemts kā sākotnēji ierosināts — kā viens vesels.

(1) OV L 352, 10. lpp.
1)

Vai ieinteresētajām personām izteikts atteikums piemērot Nīderlandē reģistrētu māssasabiedrību X3 Holding, D1 un D2 saimnieciskajai darbībai un aktīviem Nīderlandes regulējumu par vienību aplikšanas ar nodokļiem vajadzībām ir uzskatāms par brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojumu EKL 43. panta, skatot to kopsakarā ar 48. pantu, izpratnē? Vai šajā kontekstā, ņemot vērā Nīderlandes regulējuma par vienību aplikšanas ar nodokli vajadzībām mērķi [..], X3 Holding, D1 un D2 stāvoklis ir objektīvi salīdzināms [..] ar i) Nīderlandē reģistrētu māsassabiedrību stāvokli, kuras ir nolēmušas neveidot vienu vienību aplikšanas ar nodokļiem vajadzībām ar to kopīgo(-ajām) Nīderlandē reģistrēto(-ajām) mātessabiedrību(-ām), un tādējādi nedz tām kā kopīgām māsassabiedrībām, nedz arī ieinteresētajām personām nav tiesību uz regulējuma par vienību aplikšanas ar nodokļi vajadzībām piemērošanu, vai arī ar ii) Nīderlandē reģistrētu māsassabiedrību stāvokli, kuras ir nolēmušas izveidot vienību aplikšanas ar nodokļiem vajadzībām kopā ar to kopīgo(-ajām) Nīderlandē reģistrēto(-ajām) mātessabiedrību(-ām) un tādēļ — atšķirībā no ieinteresētajām personām — to saimnieciskā darbība un aktīvi ir fiskāli konsolidēti?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 141/15

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 4. martā iesniedza Tribunale di Tivoli (Itālija) — Francesco Fierro, Fabiana Marmorale/Edoardo Ronchi, Cosimo Scocozza

(Lieta C-106/13)

2013/C 141/26

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale di Tivoli

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Francesco Fierro, Fabiana Marmorale

Atbildētāji: Edoardo Ronchi, Cosimo Scocozza

Prejudiciālais jautājums

Vai Itālijas Republikas valsts tiesiskais regulējums — it īpaši Likuma Nr. 1150/42 33. pants, saskaņā ar kuru pašvaldībām ir atļauts reglamentēt būvniecības un/vai pilsētbūvniecības attīstību to attiecīgajās teritorijās atbilstoši vispārīgajiem principiem, kas ir ietverti minētajā likumā, Likuma Nr. 10/77 1. pantā, dažādajos atsevišķu reģionu pieņemtajos likumos, lasot tos kopā ar Republikas prezidenta 2001. gada 6. jūnija Dekrēta Nr. 380/2001, ar ko tiek konsolidēti būvniecības jomā pastāvošie normatīvie noteikumi, 2. pantu un ar vietējo pārvaldes iestāžu pieņemtajām zemāka ranga tiesību normām (vispārīgie apbūves plāni, īstenošanas noteikumi), kā arī iepriekš minētā dekrēta Nr. 380/2001 46. pantā, kurā ir paredzēta pirkuma darījumu atzīšana par spēkā neesošiem, ja nekustamajā īpašumā bez attiecīgas atļaujas ir tikušas izdarītas izmaiņas, — ņemot vērā nesamērīgo un nesaprātīgo tiesību uz īpašumu aizskārumu, ir pretrunā Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. protokola 1. pantam, lasot to kopā ar [LES] 6. pantu un [Eiropas Savienības Pamattiesību hartas] 17. pantu un 52. panta 3. punktu?
1)

Vai Komisijas 2011. gada 16. februāra Regulas (ES) Nr. 138/2011, ar ko piemēro pagaidu antidempinga maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes stikla šķiedras sieta audumu importam (1), preambulas 14. apsvērumam un 1. panta 1. punktā noteiktajām īpašībām, proti, ka prece ir sieta audums, ir izgatavota no stikla šķiedras, kam gan garumā, gan platumā sieta acs izmērs ir lielāks par 1,8 mm, kas sver vairāk nekā 35 g/m2 atbilst — un tādējādi TARIC 7019590010 kods jāsaprot šādi — prece, kura ir baltā krāsā, taisnstūra formas, no auduma, kas darināts no savīta diega, kur audu pavedieni sastāv no diviem diegiem, kuri, savīdamies viens ar otru, apvij velku pavedienus, kuras audumam ir 4×4 mm lieli atvērumi, kuras izmērs ir 100 cm × 201 cm, kuru veido stikla šķiedras, kas pārklātas ar [stirolakrilāta kopolimēra] plastmasas pārklājumu, un kas neietver grīstes, kuras svars kvadrātmetrā ir 136 g/m2, velku pavediena blīvums ir 415 tex un audu pavediena blīvums ir 132 tex, un tādējādi tā ietilpst minētajā TARIC apakšpozīcijā, ņemot vērā arī tarifu klasifikāciju un Kopienu tiesību normu dažādās valodu versijas?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 141/9

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. janvārī iesniedza Sąd Rejonowy w Białymstoku (Polija) — Małgorzata Nierodzik/Samodzielnemu Publicznemu Psychiatrycznemu Zakładowi Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy

(Lieta C-38/13)

2013/C 141/15

Tiesvedības valoda — poļu

Iesniedzējtiesa

Sąd Rejonowy w Białymstoku

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Małgorzata Nierodzik

Atbildētāja: Samodzielnemu Publicznemu Psychiatrycznemu Zakładowi Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy

Prejudiciālais jautājums

Vai Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (1) 1. pants, Direktīvas 1999/70 pielikuma 4. klauzula un Kopienu tiesību vispārējais diskriminācijas darba līguma veida dēļ aizlieguma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā darba līgumiem uz noteiktu laiku, kas noslēgti uz laiku ilgāku par 6 mēnešiem, ir noteikti citi (mazāk labvēlīgi no darba ņēmēju, kas ir nodarbināti, pamatojoties uz darba līgumiem uz noteiktu laiku, viedokļa) principi uzteikuma termiņa ilguma noteikšanai nekā tie, kas attiecas uz uzteikuma termiņu noteikšanu darba līgumiem uz nenoteiktu laiku, un vai tiem konkrēti ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums (1974. gada 26. jūnija Darba likumu kodeksa, 1998. gada Dz.U., Nr. 21, poz. 94 ar grozījumiem, 33. pants), kurā darba līgumiem uz noteiktu laiku, kas noslēgti uz laiku ilgāku par 6 mēnešiem, ir paredzēts noteikts divu nedēļu uzteikuma termiņš neatkarīgi no tā, cik ilgi darba ņēmējs ir nostrādājis uzņēmumā, bet darba līgumiem uz nenoteiktu laiku uzteikuma termiņš ir atkarīgs no tā, cik ilgi ir nostrādāts uzņēmumā, un tas var būt no divām nedēļām līdz trim mēnešiem (Darba likumu kodeksa 36. panta 1. punkts)?

(1) OV L 175, 43. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā: 5. nodaļa, 3. sējums, 368.–373. lpp.
5)

Vai fakts, ka līguma slēgšanas tiesību saņēmēja iestāde atbilstoši tās statūtiem var sniegt pakalpojumus uz konkurences pamata publiskām iestādēm, kas nav partneri, vai privātām, valsts vai ārvalstu, iestādēm, ja: (1) tas nerada nekādu kaitējumu tās partneriem un ir izdevīgi šiem partneriem un līguma slēgšanas tiesību saņēmējai gan no ekonomiskā viedokļa, gan no paplašināšanās vai tehnoloģiskā snieguma viedokļa, un ja: (2) šo pakalpojumu sniegšana neveido tādu faktūrrēķinu apjomu, kas pārsniedz 20 % no tās iepriekšējā pārskata gadā fiksētā kopējā gada apgrozījuma — vai tas nozīmē, ka var uzskatīt, ka ir izpildīta prasība attiecībā uz līguma noslēgšanas tiesību iekšēju (in-house) piešķiršanu, it īpaši prasība attiecībā uz CCP (1) 5. panta 2. punkta b) apakšpunktā paredzēto “būtisko darbības mērķi”?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 26/36

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 13. septembra spriedumu lietā T-404/10 National Lottery Commission/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2012. gada 21. novembrī iesniedza Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

(Lieta C-530/12 P)

2013/C 26/69

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — P. Bullock un F. Mattina)

Otra lietas dalībniece: National Lottery Commission

Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

— atcelt pārsūdzēto spriedumu;

— piespriest National Lottery Commission (prasītāja tiesvedībā Vispārējā tiesā) atlīdzināt Biroja tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Birojs izvirza trīs pamatus, proti, i) KPZR (1) 76. panta 1. punkta pārkāpumu, ii) ITSB tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu un iii) acīmredzamu nekonsekvenci un faktu sagrozīšanu pārsūdzētajā spriedumā.

Pirmais apelācijas sūdzības pamats ir iedalāms divās daļās. Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi KPZR 76. panta 1. punktu, kā to kopsakarā ar KPZR 53. panta 2. punktu un Īstenošanas regulas (2) 37. noteikumu Tiesa interpretējusi spriedumā lietā Elio Fiorucci, ciktāl Vispārējā tiesa esot pamatojusies uz valsts tiesību normām, proti, Itālijas Civilkodeksa 2704. pantu, uz kuru nebija atsaukušies lietas dalībnieki un kurš līdz ar to nebija strīda priekšmets procesā Apelāciju padomē. Otrkārt, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi KPZR 76. panta 1. punktu, ciktāl tā esot pamatojusies uz valsts tiesu praksi, proti, iepriekš, pārsūdzētā sprieduma 32. punktā minēto Corte Suprema di Cassazione2007. gada 14. jūnija spriedumu Nr. 13912, uz kuru nebija atsaukušies lietas dalībnieki un kurš līdz ar to nebija strīda priekšmets procesā Apelāciju padomē.

Otrais apelācijas sūdzības pamats attiecas uz ITSB tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu, ciktāl Birojam neesot bijusi dota iespēja sniegt savus apsvērumus par procesuālajiem un materiālajiem aspektiem saistībā ar Corte Suprema di Cassazione spriedumu. Nevarot izslēgt, ka, ja Birojam būtu dota šāda iespēja, Vispārējās tiesas argumenti un secinājumi būtu citādi.

Trešais apelācijas sūdzības pamats attiecas uz acīmredzamu nekonsekvenci un faktu sagrozīšanu Vispārējās tiesas argumentos un secinājumos. Birojs uzskata, ka Vispārējā tiesa ir nepareizi izpratusi un ir sagrozījusi Apelāciju padomes sniegto vērtējumu, kā arī National Lottery Commission izvirzītos argumentus, un ka tai ir bijis jāatzīst, ka Apelāciju padome, konstatējot, ka National Lottery Commission nav sniegusi pierādījumus tam, ka pasta zīmoga datumam uz 1986. gada vienošanās nav izšķirošs raksturs, piemēroja pareizus tiesiskos kritērijus atbilstoši Itālijas tiesībām.

(1) Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).

(2) Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 1. lpp.).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 26/32

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 8. novembrī iesniedza Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) — Jessy Saint Prix/Secretary of State for Work and Pensions

(Lieta C-507/12)

2013/C 26/59

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Supreme Court of the United Kingdom

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Jessy Saint Prix

Atbildētāja: Secretary of State for Work and Pensions

Prejudiciālie jautājumi

1) Vai tiesības uzturēties, kas ir piešķirtas “darba ņēmējiem” Pilsonības Direktīvas (1) 7. pantā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās ir piemērojamas tikai tiem, kas (i) pašlaik ir darba tiesiskās attiecībās (ii) (vismaz dažās situācijās) meklē darbu vai (iii) uz tiem attiecas 7. panta 3. punktā noteiktie šo tiesību paplašinājumi, vai arī (iii) šis pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā nav liegts piemērot šīs tiesības arī citām personām, kuru “darba ņēmēja” statuss šajā nolūkā saglabājas?

2) i) Pēdējā gadījumā, vai šīs tiesības ir piemērojamas sievietei, kura saprātīgu iemeslu dēļ pārtrauc darba tiesiskās attiecības vai meklē darbu vēlīnas grūtniecības stadijas (arī pēcdzemdību periodā) fizisku apgrūtinājumu dēļ? ii) Ja tas ir tā, vai viņai ir tiesības piemērot attiecībā uz sevi valsts tiesiskajā regulējumā noteikto definīciju, ja viņai ir izdevīgi to darīt?

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 158, 77. lpp.).
1)

Vai Direktīvas 2001/29/EC (1) noteikumiem atbilst tāds dalībvalstu tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru tiesību subjektiem tiek nodrošināta atlīdzība par reprodukcijām, kas taisītas izmantojot šādus avotus: 1) datnes, ja attiecīgo izmantošanu atzīst tiesību subjekts un par to maksā patērētājs (piemēram, licencēta satura materiāli no interneta veikaliem); 2) datnes, ja attiecīgo izmantošanu atzīst tiesību subjekts un par to nemaksā patērētājs (licencēta satura materiāli, piemēram, saistībā ar tirdzniecību); 3) lietotāja paša DVD, CD, MP3 atskaņotājs, dators u.c. situācijās, kad netiek piemēroti iedarbīgi tehnoloģiski pasākumi; 4) lietotāja paša DVD, CD, MP3 atskaņotājs, dators u.c., situācijās, kad tiek piemēroti iedarbīgi tehnoloģiski pasākumi; 5) trešās personas DVD, CD, MP3 atskaņotājs, dators u.c.; 6) nelikumīgi nokopēti darbi no interneta vai citiem avotiem; 7) datnes, kas likumīgi nokopētās citā veidā, piemēram, no interneta (no likumīgiem avotiem, situācijās, kad nav piešķirta licence)?
2)

Vai tādā gadījumā, ja vairākus produktus aizsargā spēkā esošs pamatpatents, patenta īpašniekam attiecībā uz katru no aizsargātajiem produktiem izsniedzot sertifikātu, tiktu pārkāpta Regula un it īpaši tās 3. panta c) punkts?
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 31. augustā iesniedza Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber), Londona (Apvienotā Karaliste) — Secretary of State for the Home Department/MG

(Lieta C-400/12)

(2012/C 331/23)

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Lietas dalībnieki pamatprocesā

Prasītājs: Secretary of State for the Home Department

Atbildētāja: MG

Prejudiciālie jautājumi

1) Vai ar laikposmu, kad Savienības pilsonis pēc noziedzīga nodarījuma izdarīšanas tiek turēts ieslodzījuma vietā, tiek pārtraukts nepieciešamais uzturēšanās laikposms uzņēmējā dalībvalstī, lai minētā persona varētu izmantot augstākā līmeņa aizsardzību pret izraidīšanu saskaņā ar Direktīvas 2004/38 (1) 28. panta 3. punkta a) apakšpunktu, vai citādi neļautu personai paļauties uz šo aizsardzības līmeni?

2) Vai atsauce uz “iepriekšējiem desmit gadiem” 28. panta 3. punkta a) apakšpunktā nozīmē, ka uzturēšanās ir jābūt nepārtrauktai, lai Savienības pilsonis varētu izmantot augstākā līmeņa aizsardzību pret izraidīšanu?

3) Vai, piemērojot 28. panta 3. punkta a) apakšpunktu, nepieciešamais 10 gadu laikposms, kurā Savienības pilsonis ir uzturējies uzņēmējā dalībvalstī, tiek aprēķināts: a) skaitot atpakaļ no lēmuma par izraidīšanu pieņemšanas dienas, vai b) skaitot uz priekšu no dienas, kad minētais pilsonis ir sācis uzturēties uzņēmējā dalībvalstī?

4) Ja atbilde uz 3. jautājuma a) punktu ir, ka 10 gadu periods tiek aprēķināts, skaitot atpakaļ, vai nozīme ir tam, ja persona pirms šāda apcietinājuma ir uzturējusies desmit gadus ilgu laikposmu?

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK. Dokuments attiecas uz EEZ (OV L 158, 77. lpp.).
Ņemot to vērā, Vispārējā tiesa, apzīmējumu līdzības vērtējumā vadoties nevis pēc abu preču zīmju kopējā iespaida, bet gan pēc to atsevišķiem elementiem, esot kļūdaini konstatējusi sajaukšanas iespēju starp pastāvošo grafisko preču zīmi un apelācijas sūdzības iesniedzējas grafisko preču zīmi, kuru lūgts reģistrēts un kura sastāv no burta “G” un simbola “+”, kā arī bultas simbola.
5)

Ja uz personu attiecībā uz daļu no tās funkcijām, pienākumiem vai pakalpojumiem attiecas kāds no šiem noteikumiem, vai tai ir pienākums sniegt tikai to informāciju par vidi, kas attiecas uz šīm funkcijām, pienākumiem un pakalpojumiem, vai arī tas attiecas uz visu informāciju par vidi, kas ir tās rīcībā jebkāda cita iemesla dēļ?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 151/15

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. februārī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) — Fastweb SpA/Azienda Sanitaria Locale di Alessandria

(Lieta C-100/12)

2012/C 151/25

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Fastweb SpA

Atbildētāja: Azienda Sanitaria Locale di Alessandria

Pārējie lietas dalībnieki: Telecom Italia S.p.A., Path-net S.p.A.

Prejudiciālais jautājums

Vai pušu vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminācijas un konkurences aizsardzības publiskā iepirkuma procedūrās principi, kuri ir paredzēti Direktīvā 89/665/EEK (1), kurā pēdējie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2007/66/EK (2), pieļauj tādu tiesisko regulējumu, kāds šobrīd izriet no Consiglio di Stato Plenārās asamblejas 2011. gada [7. aprīļa] Lēmuma Nr. 4, atbilstoši kuram tādas pretprasības, kuras mērķis, apstrīdot pamatprasības iesniedzēja pielaišanu dalībai līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, ir apstrīdēt tā tiesības celt prasību, izskatīšana vienmēr ir jāveic pirms pamatprasības izskatīšanas un tai ir prejudiciāla iedarbība attiecībā pret pamatprasības izskatīšanu, tostarp arī tad, ja pamatprasības iesniedzējam ir materiāltiesiska interese panākt visas atlases procedūras atkārtotu uzsākšanu un neraugoties uz konkurentu, kuri ir piedalījušies šajā procedūrā, skaitu, un it īpaši tad, ja uz līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu ir bijuši vairs tikai divi pretendenti (proti, pamatprasības iesniedzējs un pretprasības iesniedzējs, kurš ir arī līguma slēgšanas tiesību ieguvējs), katrs no kuriem vēlas panākt otra pretendenta izslēgšanu, pamatojoties uz to, ka tā iesniegtajā piedāvājumā nav ievērotas obligātās piedāvājuma atzīšanai par atbilstīgu noteiktās prasības?

(1) OV L 395, 33. lpp.

(2) OV L 335, 31. lpp.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 235/8

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2012. gada 26. marta rīkojumu lietā T-508/09 Cañas/Komisija 2012. gada 1. jūnijā iesniedza Guillermo Cañas

(Lieta C-269/12 P)

2012/C 235/15

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Guillermo Cañas (pārstāvis — Y. Bonnard, advokāts)

Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Agence mondiale antidopage, ATP Tour Inc.

Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

— atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 26. marta rīkojumu lietā T-508/09;

— piespriest Vispārējai tiesai izvērtēt prasību atcelt tiesību aktu, ko 2009. gada 22. decembrī cēlis G. Cañas;

— noraidīt visus atbildētāju prasījumus;

— piespriest visiem atbildētājiem atlīdzināt G. Cañas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs iebildumus pret Vispārējās tiesas rīkojumu.

Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā uzņēmuma, kas uz laiku ir izslēgts no tirgus, tiesības celt prasību pret tādas sūdzības izskatīšanas izbeigšanu, kas vērsta pret konkurences tiesību pārkāpumu, šī uzņēmuma interesei celt prasību piemērojot nosacījumu, ka prasībai atcelt tiesību aktu tam būtu jāsniedz tūlītējs labums. Pēc apelācijas sūdzības iesniedzēja domām lēmuma par sūdzības izskatīšanas izbeigšanu atcelšana pati par sevi nekādi nevarētu tam sniegt tūlītēju labumu, jo tās rezultātā varētu vienīgi tikt izskatīta sūdzība, negarantējot rezultātu.

Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini uzskatījusi, ka tā interese celt prasību bija zudusi, jo viņu joprojām ietekmēja pret konkurenci vērstie apgalvotie šķēršļi. Tas uzskata, ka, neraugoties uz to, ka viņš ir pārtraucis savu sporta karjeru, viņam joprojām ir interese celt prasību, proti, interese panākt tāda Komisijas lēmuma atcelšanu, ar ko ir izbeigta sūdzības izskatīšana, neveicot šajā ziņā nekādas turpmākas darbības, ka arī to, lai Komisija konstatētu, ka apgalvotie šķēršļi ir pretlikumīgi, kas ir obligāts priekšnosacījums, lai varētu celt prasību par zaudējumu atlīdzību pret Pasaules Antidopinga aģentūru, ATP Tour Inc. un Starptautisko Sporta šķīrējtiesas padomi.

Treškārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Vispārējā tiesa nosprieda, ka lēmuma par viņa iesniegtās sūdzības izskatīšanas izbeigšanu atcelšana nekādi neietekmētu viņa tiesības celt prasību par zaudējumu atlīdzību pret uzņēmumiem, par kuriem viņš ir sūdzējies, jo administratīvais process Komisijā nevar traucēt celt prasību kompetentajās civiltiesās. Tomēr šis arguments ir balstīts uz kļūdu faktos tiktāl, ciktāl Sporta šķīrējtiesas 2007. gada 23. maija nolēmumā tika atzīts, ka apgalvotie šķēršļi nebija pretrunā Eiropas konkurences tiesībām, kas ir iemesls, kādēļ apelācijas sūdzības iesniedzējs bez Komisijas labvēlīga lēmuma nevarēja celt prasību par zaudējumu atlīdzību.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 217/12

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Telecom Italia SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri

(Lieta C-256/12)

2012/C 217/27

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Telecom Italia SpA

Atbildētājas: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni un Presidenza del Consiglio dei Ministri

Prejudiciālais jautājums

Vai Kopienu tiesību normas šajā jomā, it īpaši Direktīvas 2002/20/EK (1) noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj šajā lūgumā minēto valsts tiesisko regulējumu, it īpaši 2005. gada Likumu Nr. 266, ņemot vērā to, kādā veidā tas tiek konkrēti piemērots tiesību sistēmā?

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) (OV L 108, 21. lpp.).
1)

Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 18. panta c) punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas attiecas arī uz gadījumiem, kuros ar nodokli apliekamas saimnieciskas darbības izbeigšana ir saistīta ar to, ka sakarā ar svītrošanu no reģistra nodokļa maksātājam vairs nav iespējams iekļaut rēķinā pievienotās vērtības nodokli un to atskaitīt?