Prasība, kas celta 2019. gada 5. jūlijā — Weston Investment u.c./Komisija

(Lieta T-490/19)

(2019/C 312/26)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Weston Investment Co. Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste), Precis (1814) Ltd (Londona), British American Tobacco Holdings Belgium NV (Brisele, Beļģija), British American Tobacco International Holdings (UK) Ltd (Londona) un British American Tobacco (GLP) Ltd (Londona) (pārstāvis: M. Anderson, Solicitor)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu, ciktāl tas attiecas uz prasītājiem;

— ja lēmums netiek atcelts pilnībā, izdot rīkojumu, ka, nosakot atgūstamā valsts atbalsta summu, jebkurā gadījumā jāņem vērā zaudējumi, atvieglojumi vai atbrīvojumi, kuri bija pieejami prasītājam laikā, kad tas lūdza piemērot grupas finansēšanas atvieglojumu (GFE), vai kuri būtu bijuši pieejami tajā laikā prasītājam, ja tas nebūtu lūdzis GFE, pat ja pieejai šiem zaudējumiem, atvieglojumiem vai atbrīvojumiem pašreiz saskaņā ar AK tiesībām ir iestājies noilgums;

— piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza astoņus pamatus.

1. Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka grupas finansēšanas atvieglojums (GFE) ir priekšrocība. Prasītāji apgalvo, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka katrā gadījumā, kad ir lūgts piemērot GFE, ir bijusi priekšrocība. Tālāk katrs prasītājs apgalvo, ka tas izvēlējies lūgt GFE atbrīvojumu, neizvērtējot to, vai viņa atbildība būtu varējusi būt mazāka, ja tas būtu veicis analīzi atbilstoši būtisku personāla funkciju pārbaudei (turpmāk tekstā — “SPF pārbaude”) saskaņā ar 2010. gada Nodokļu politikas (starptautisko un citu noteikumu) [Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 5. nodaļu.

2. Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka prasības atbalstu neesot piešķīrusi valsts vai tas neesot piešķirts no valsts līdzekļiem. Prasītāji apgalvo, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka GFE lūgums ir noteikti izraisījis AK uzņēmumu ienākuma nodokļa pazemināšanos.

3. Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka GFE nedod priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai. Prasītāji apgalvo, ka atbildētāja esot kļūdījusies (i) definējot atsauces sistēmu pārāk šauri kā iepriekšminētā likuma 9.A sadaļu un nevis kā plašāku AK uzņēmuma ienākuma nodokļa sistēmu; (ii) atsakoties saprast, ka minētās 9.A sadaļas 9. nodaļa nav atkāpe no šīs likuma sadaļas 5. nodaļas; un (iii) neatzīstot, ka, pat ja minētā 9. nodaļa būtu atkāpe no 5. nodaļas, to attaisno minēto tiesību aktu 9.A sadaļas raksturs un vispārējā struktūra.

4. Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka GFE neietekmējot tirdzniecību starp dalībvalstīm. Prasītāji apgalvo, ka atbildētāja esot kļūdījusies, secinot, ka GFE ir ietekmējis daudznacionālo grupu izvēli attiecībā uz savu grupu finanšu funkciju īstenošanas vietu un to galveno biroju Savienības iekšienē.

5. Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka GFE nekropļojot vai nedraudot izkropļot konkurenci. Prasītāji apgalvo, ka atbildētāja neesot pierādījusi, ka GFE lūgums noteikti būtu izraisījis AK uzņēmumu ienākuma nodokļa pazemināšanos.

6. Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka apgalvotā atbalsta atgūšana būšot pretēja Savienības tiesību vispārējiem principiem. Prasītāji apgalvo, ka, tā kā SPF pārbaude neesot juridiski droša, AK bija novērtēšanas brīvība labot šo nedrošību, un ka atbildētāja esot pārkāpusi savu pienākumu īstenot visu atbilstošo faktoru pilnīgu analīzi. Izdodot rīkojumu par atbalsta atgūšanu, atbildētāja esot rīkojusies pretēji Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (1) 16. panta 1. punktam, kurš aizliedz atgūt atbalstu, ja atgūšana ir pretrunā Savienības vispārējiem tiesību principiem.

7. Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka selektīvā priekšrocība tiktu novērsta un nebūtu jāatgūst līdzekļi, ja AK ar atpakaļejošu spēku attiecinātu GFE uz augšupējiem aizdevumiem un aizdevumiem trešām personām. Prasītāji apgalvo, ka atbildētāja neesot atzinusi, ka šādu darbību veikšana būtu novērsusi selektīvo priekšrocību (pieņemot uz brīdi, ka tāda pastāv) un šādā gadījumā nerastos prettiesisks valsts atbalsts, kas ir atgūstams saskaņā ar Savienības tiesībām.

8. Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot atgūstamā valsts atbalsta summu, jebkurā gadījumā jāņem vērā zaudējumi, atvieglojumi vai atbrīvojumi, kuri bija pieejami prasītājam laikā, kad tas lūdza piemērot GFE, vai kuri būtu bijuši tajā laikā pieejami prasītājam, ja tas nebūtu lūdzis GFE, pat ja pieejai šiem zaudējumiem, atvieglojumiem vai atbrīvojumiem pašreiz saskaņā ar AK tiesībām ir iestājies noilgums. Prasītāji apgalvo, ka šāda ir pareiza apstrīdētā lēmuma 203. apsvēruma interpretācija, bet, ciktāl interpretācija atšķiras, apstrīdētais lēmums ir kļūdains tādēļ, ka šādu zaudējumu, atvieglojumu vai atbrīvojumu neņemšana vērā novestu pie atbalsta summas pārrēķina, radot izkropļojumu iekšējā tirgū.

(1) Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).