Keywords

Summary



Keywords

1. Jaunu dalībvalstu pievienošanās – 2003. gada pievienošanās akts – To Kopienu aktu pielāgošana, kas nav tikuši pielāgoti ar pašu pievienošanās aktu – Jēdziens

(2003. gada pievienošanās akta 57. pants; Padomes Direktīva 2004/85)

2. Jaunu dalībvalstu pievienošanās – Čehija – Igaunija – Kipra – Latvija – Lietuva – Ungārija – Malta – Polija – Slovēnija – Slovākija – Pēc 2003. gada pievienošanās līguma parakstīšanas pieņemti Kopienu akti – Pagaidu atkāpju pieņemšana jaunajām dalībvalstīm – Atbilstošs juridiskais pamats

(EKL 249. panta 2. un 3. punkts un 299. pants; 2003. gada pievienošanās līguma 2. panta 2. un 3. punkts)

3. Iestāžu akti – Pamatojums – Pienākums – Apjoms

(EKL 253. pants; Padomes Direktīva 2004/85)

Summary

1. Pasākumi, kurus var veikt, pamatojoties uz Akta par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā, 57. pantu, kas paredz to iestāžu aktu pielāgošanu, kuri nav tikuši pielāgoti ar pašu aktu, principā ir tikai tie pielāgojumi, kuru mērķis ir padarīt agrākus Kopienu aktus piemērojamus jaunajās dalībvalstīs, izslēdzot jebkādus citus grozījumus, tostarp pagaidu atkāpes. Līdz ar to tādas pagaidu atkāpes no Kopienu akta noteikumu piemērošanas, kuru vienīgais mērķis ir uz laiku aizkavēt attiecīgā Kopienu akta efektīvu piemērošanu jaunai dalībvalstij, principā nevar uzskatīt par “pielāgojumiem” minētā akta 57. panta izpratnē.

Tomēr, kaut arī nepārprotams Direktīvas 2004/85, ar ko groza Direktīvu 2003/54 attiecībā uz konkrētu noteikumu piemērošanu Igaunijā, mērķis ir uz laiku aizkavēt konkrētu Direktīvas 2003/54 par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 96/92 atcelšanu noteikumu efektīvu piemērošanu Igaunijas Republikai, fakts ir tāds, ka atsevišķiem tajā ietvertajiem pasākumiem šajā ziņā turklāt ir arī tādu pielāgošanas pasākumu raksturs, kas ir vajadzīgi, lai nodrošinātu pilnīgu Direktīvas 2003/54 piemērojamību šai dalībvalstij. Tā tas ir arī to pasākumu gadījumā, saskaņā ar kuriem Direktīvas 2003/54 noteiktajos ietvaros jāņem vērā pārejas pasākums, kas attiecībā uz Direktīvu 96/92 Igaunijas Republikai pirms tam noteikts 2003. gada pievienošanās akta VI pielikumā. Tādējādi, tā kā Direktīva 2004/85 paredzēja līdz 2008. gada 31. decembrim apturēt Direktīvas 2003/54 21. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta noteikumu piemērošanu, lai par labu Igaunijas Republikai tiktu saglabāts atbrīvojums no pienākuma atvērt savu elektroenerģijas tirgu pirms 2009. gada 1. janvāra, kas ir atbrīvojums, kas tai pienākas saskaņā ar 2003. gada pievienošanās akta VI pielikuma noteikumiem, [Direktīvu 2004/85] varēja likumīgi pieņemt, pamatojoties uz šī pievienošanās akta 57. pantu.

Turpretī Direktīva 2004/85 ir jāatceļ, jo tā Igaunijai paredz atkāpi no Direktīvas 2003/54 21. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta piemērošanas vēl pēc 2008. gada 31. decembra, kā arī atbilstošu pienākumu nodrošināt vienīgi daļēju – 35 % patēriņa – tirgus atvēršanu 2009. gada 1. janvārī un pienākumu ik gadus paziņot patēriņa sliekšņus, atzīstot par tiesīgiem gala patērētājus. Šīs papildu atkāpes ir pasākumi, kuru vienīgais mērķis ir uz laiku aizkavēt attiecīgā Kopienu akta efektīvu piemērošanu un kuru noteikšana tādējādi prasa politisku vērtējumu. Līdz ar to šīs atkāpes nevarēja likumīgi pieņemt, pamatojoties uz 2003. gada pievienošanās akta 57. pantu.

(sal. ar 37.–40., 51., 52., 60., 61. un 88. punktu)

2. Tiklīdz Līgums par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai ir parakstīts un ir piemērojamas īpašās procedūras, kuras šis līgums paredz lemšanai par konkrētiem pārejas pasākumu veidiem, nepastāv neviens principiāls iebildums pret to, ka pēc minētā pievienošanās līguma parakstīšanas un pirms tā stāšanās spēkā pieņemtie Kopienu akti, kuros ietvertas pagaidu atkāpes valstij, kas nākotnē pievienosies [Eiropas Savienībai], tiek pieņemti, tieši pamatojoties uz EK līguma normām.

Ar šādiem atkāpes noteikumiem, kuri piemērojami vienīgi tad, ja stājas spēkā 2003. gada pievienošanās līgums, un ar dienu, kad tas faktiski stājas spēkā, nedrīkst neievērot ne EKL 249. panta 2. un 3. punktu un 299. pantu, saskaņā ar kuriem iestāžu pieņemtie akti attiecas uz dalībvalstīm, ne minētā pievienošanās līguma 2. panta 2. un 3. punktu.

Pirmkārt, tādi specifiski [atkāpes] noteikumi, tāpat kā arī akti, kuros tie ir ietverti un/vai no kuriem ar tiem atkāpjas, būs piemērojami valstīm, kas pievienojas, tikai ar dienu, kurā notiek faktiskā pievienošanās un tās iegūst dalībvalsts statusu.

Otrkārt, tas, ka 2003. gada pievienošanās līguma 2. panta 2. punkts noteic, ka šis līgums stājas spēkā tikai 2004. gada 1. maijā, un ka šī paša panta 3. punkts paredz, ka, atkāpjoties no šī principa, konkrētas minētā līguma normas var tikt piemērotas agrāk, neietekmē iespēju aktos, kas pieņemti nevis saskaņā ar šo līgumu, bet gan ar pašu EK līgumu, paredzēt nosacījumus, kādos šādi laikposmā no Pievienošanās līguma parakstīšanas līdz tā stāšanās spēkā brīdim pieņemtie akti tiks piemēroti topošajām dalībvalstīm, tiklīdz notiks faktiska pievienošanās.

Visbeidzot, parastās EK līgumā paredzētās likumdošanas procedūras izmantošana attiecībā uz laikposmā no 2003. gada pievienošanās līguma parakstīšanas līdz tā spēkā stāšanās brīdim jaunajām dalībvalstīm pieņemtajām atkāpēm tiek apstiprināta ar īstenojamam pievienošanās procesam raksturīgo specifisko mehānismu pastāvēšanu, ļaujot jaunajām dalībvalstīm, ja nepieciešams, aizstāvēt savas intereses, piemēram, izmantojot informācijas apmaiņas un apspriešanās procedūru.

(sal. ar 62.–65. un 69. punktu)

3. EKL 253. pantā prasītais pamatojums jāpielāgo attiecīgā akta būtībai. Kaut arī šim pamatojumam nepārprotami un viennozīmīgi jāparāda Kopienu iestādes, akta autora, motivējums, ļaujot attiecīgajām personām noskaidrot tā pamatojumu un kompetentajai tiesai īstenot kontroli, šai iestādei tomēr netiek prasīts sīki detalizēt visus atbilstošos tiesiskos un faktiskos apstākļus. Jautājums, vai akta pamatojums izpilda EKL 253. panta prasības, jāizlemj, ņemot vērā ne tikai šī akta formulējumu, bet arī kontekstu un visas attiecīgo jomu reglamentējošās tiesību normas.

Šajā sakarā Direktīvas 2004/85, ar ko groza Direktīvu 2003/54 attiecībā uz konkrētu noteikumu piemērošanu Igaunijā, preambula – kas atsaucas uz Igaunijas Republikas lūgumu, šai dalībvalstij ar 2003. gada pievienošanās akta VI pielikumu noteikto pārejas posma atkāpi attiecībā uz Direktīvu 96/92, 2003. gada pievienošanās līguma Nobeiguma akta pielikumā ietverto 8. deklarāciju, elektroenerģijas tirgus paātrinātu atvēršanu, ko noteic Direktīva 2003/54 par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 96/92 atcelšanu, un visbeidzot uz Igaunijas degslānekļa nozares īpatnībām, kā arī uz grūtībām, ar kurām saskartos šī nozare, ja nebūtu Direktīvā 2004/85 paredzēto pārejas pasākumu – var ļaut attiecīgajām personām pietiekami labi noskaidrot šo pārejas pasākumu pamatojumu un kompetentajai tiesai īstenot kontroli. Šie apstākļi ļauj Tiesai īstenot Kopienu likumdevēja izvēlētā juridiskā pamata pamatotības kontroli, un šī pamata, kas ir skaidri noteikts Direktīvas 2004/85 apsvērumos kā 2003. gada pievienošanās akta 57. pants, izvēle neprasa detalizētāku pamatojumu. Turklāt tas, ka Padome nav izmantojusi Komisijas piedāvāto juridisko pamatu, neprasa sīkāku pamatojumu šajā sakarā.

(sal. ar 81.–83. punktu)