ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 256/9

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) 2009. gada 24. jūlija rīkojumu — British Sky Broadcasting Group plc/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Lieta C-288/09)

2009/C 256/16

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: British Sky Broadcasting Group plc

Atbildētājs: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Prejudiciālie jautājumi

1) Vai televīzijas pierīce ar Sky+ televīzijas pierīces modeļa DRX 280 specifikāciju ir jāklasificē apakšpozīcijā 8528 71 13, kā noteikts Komisijas Regulā Nr. 1549/2006 un Komisijas Regulā Nr. 1214/2007 (1), ar ko groza I pielikumu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87, neraugoties uz Komisijas 2008. gada 7. maija KN skaidrojumos (OV 2008, C 112, 8. lpp.) attiecībā uz apakšpozīciju 8521 90 00 un apakšpozīciju 8528 71 13 noteikto?

2) Vai Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (2) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV 1992 L 302, 1. lpp.) 12. panta 5. punkta a) apakšpunkts redakcijā ar grozījumiem valsts muitas iestādei uzliek pienākumu izsniegt SIT, kas atbilst KN skaidrojumiem, ja šie skaidrojumi nav tikuši atzīti par tādiem, kas ir pretrunā attiecīgo KN noteikumu formulējumam, ieskaitot Vispārīgos KN interpretācijas noteikumus, vai arī valsts muitas iestādes var izveidot pašas savu viedokli šajā jautājumā un gadījumā, ja tās uzskata, ka šāda pretruna pastāv, neņemt vērā skaidrojumu?

3) Vai gadījumā, ja pierīce ar Sky+ televīzijas pierīces modeļa DRX 280 specifikāciju jāklasificē KN apakšpozīcijā 8521 90 00, pozitīvas muitas nodokļa likmes piemērošana atbilstoši Kopienu tiesībām būtu nelikumīga tādēļ, ka ar to tiek pārkāptas Kopienas saistības, kas tai ir atbilstoši Nolīgumam par tirdzniecību ar informācijas tehnoloģiju produktiem (“ITN”) un 1994. gada Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību II panta 1. punkta b) apakšpunktam, vai arī klasifikācija pozīcijā 8521 nozīmē secinājumu, ka uz strīdīgo produktu attiecīgā ITN daļa neattiecas?

(1) Komisijas 2007. gada 20. septembra Regula (EK) Nr. 1214/2007, ar ko groza I pielikumu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistisko nomenklatūru un Kopējo muitas tarifu, OV L 286, 1. lpp.

(2) OV L 302, 1. lpp.
—

atzīt, ka, noteiktajā termiņā nepieņemot noteikumus, kas vajadzīgi, lai izbeigtu atbalsta režīmu, kurš ar Komisijas 2005. gada 16. marta Lēmumu 2006/261/EK par atbalsta shēmu C 8/2004 (ex N 164/2003) nodokļu atvieglojumu veidā, ko Itālija īstenojusi biržas sarakstā jauniekļauto uzņēmējsabiedrību labā (izziņots 2005. gada 17. martā ar dokumenta numuru C(2005) 591, 2006. gada 1. aprīļa OV L 94, 42. lpp.), ir atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar kopējo tirgu, un lai atgūtu saskaņā ar šādu režīmu izmaksāto atbalstu no tā saņēmējiem, Itālijas Republika nav izpildījusi šī lēmuma 2., 3. un 4. pantā un EK līgumā paredzētos pienākumus
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 233/10

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Commissione tributaria provinciale di Parma (Itālija) 2009. gada 27. jūlija rīkojumu — Isabella Calestani/Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

(Lieta C-292/09)

2009/C 233/17

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Commissione tributaria provinciale di Parma

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Isabella Calestani

Atbildētāja: Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

Prejudiciālais jautājums

Lai šajā lietā pieņemtu nolēmumu, tomēr, šķiet, ir jāsaņem prejudiciāls nolēmums par to, vai Republikas prezidenta dekrēta Nr. 633/72 19. panta 5. punkts ir pretrunā Kopienu tiesībām un PVN neitralitātes principam un it īpaši vai ar šo tiesību normu pareizi ir transponēta 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK (1) tiktāl, ciktāl valsts tiesībās nav paredzētas tiesības atskaitīt PVN, kas samaksāts par precēm, kuras iegādājas personas, kuras veic darbības, kurām piešķirts atbrīvojums no PVN?

(1) OV L 145, 1. lpp.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 233/11

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Commissione tributaria provinciale di Parma (Itālija) 2009. gada 27. jūlija rīkojumu — Paolo Lunardi/Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

(Lieta C-293/09)

2009/C 233/18

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Commissione tributaria provinciale di Parma

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Paolo Lunardi

Atbildētāja: Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

Prejudiciālais jautājums

Lai šajā lietā pieņemtu nolēmumu, tomēr, šķiet, ir jāsaņem prejudiciāls nolēmums par to, vai Republikas prezidenta dekrēta Nr. 633/72 19. panta 5. punkts ir pretrunā Kopienu tiesībām un PVN neitralitātes principam un it īpaši vai ar šo tiesību normu pareizi ir transponēta 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK (1) tiktāl, ciktāl valsts tiesībās, ņemot vērā atskaitāmās summas noteikšanai paredzēto aprēķināšanas metodi, nav paredzētas tiesības atskaitīt PVN, kas samaksāts par precēm, kuras iegādājas personas, kuras saskaņā ar likumu veic darbības, kurām piešķirts atbrīvojums no PVN.

(1) OV L 145, 1. lpp.
1.

a) Vai Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 56. un 43. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šiem pantiem ir pretrunā nodokļu režīms, kura mērķis ir novērst nodokļu dubulto ekonomisko uzlikšanu dividendēm un i) kas ļauj mātes sabiedrībai no priekšnodokļa, kas tai ir jāmaksā, saviem akcionāriem izmaksājot dividendes, ko tā ir saņēmusi no saviem meitas uzņēmumiem, atskaitīt nodokļa atlaidi, kura ir saistīta ar šo dividenžu izmaksāšanu, ja tās nāk no Francijā reģistrēta meitas uzņēmuma, ii) bet šādu iespēju nepiešķir, ja šīs dividendes ir izmaksājis meitas uzņēmums, kas ir reģistrēts citā Eiropas Kopienas dalībvalstī, jo šis režīms tādos gadījumos nedod tiesības uz nodokļa atlaidi saistībā ar šī meitas uzņēmuma izmaksātajām dividendēm tāpēc, ka šāds režīms attiecībā uz mātes sabiedrību pārkāptu kapitāla brīvas aprites vai brīvības veikt uzņēmējdarbību principus? b) Ja uz pirmo jautājumu atbilde ir noraidoša, vai šie panti ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem tomēr ir pretrunā šāds režīms, jo būtu vajadzīgs arī ievērot akcionāru stāvokli tāpēc, ka, ņemot vērā priekšnodokļa samaksu, no meitas uzņēmumiem saņemto dividenžu summa, ko saviem akcionāriem ir izmaksājusi meitas sabiedrība, ir atšķirīga atkarībā no šo meitas uzņēmumu atrašanās Francijā vai citā Eiropas Kopienas dalībvalstī, līdz ar ko šis režīms atturētu akcionārus investēt šajā meitas sabiedrībā un tas ietekmētu šīs sabiedrības kapitāla piesaistīšanu un atturētu šo sabiedrību piešķirt kapitālu citās dalībvalstīs, izņemot Franciju, reģistrētiem meitas uzņēmumiem vai šajās valstīs dibināt šādus meitas uzņēmumus?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 220/18

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Naczelny Sąd Administracyjny (Polijas Republika) 2009. gada 18. jūnija rīkojumu — Kronospan Mielec sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie

(Lieta C-222/09)

2009/C 220/32

Tiesvedības valoda — poļu

Iesniedzējtiesa

Naczelny Sąd Administracyjny

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Kronospan Mielec sp. z o.o.

Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie

Prejudiciālais jautājums

Vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp., ar grozījumiem; turpmāk tekstā — “Sestā direktīva”) 9. panta 2. punkta e) apakšpunkta trešais ievilkums — tagad attiecīgi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp., ar grozījumiem, turpmāk tekstā — “Direktīva 2006/112”) 56. panta 1. punkta c) apakšpunkts — ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā minētie inženieru pakalpojumi, kurus sniedz PVN maksātājam, kurš izpilda šos pakalpojumus ietverošu pasūtījumu citā Kopienas dalībvalstī reģistrētam pakalpojuma saņēmējam, tiek aplikti ar nodokli vietā, kur ir pakalpojuma saņēmēja (pasūtītāja) saimnieciskās darbības pastāvīgā vieta, vai kur viņam ir pastāvīga iestāde, jeb ir jāuzskata, ka šie pakalpojumi kā darbība zinātnes jomā atbilstoši Sestās direktīvas 9. panta 2. punkta c) apakšpunkta pirmajam ievilkumam (tagad attiecīgi Direktīvas 2006/112 52. panta a) apakšpunkts) tiek aplikti ar nodokli vietā, kur faktiski notiek šo pakalpojumu sniegšana, ja pamatojas uz pieņēmumu, ka šie pakalpojumi ir darbi, kuri ietver emisiju pētījumus un mērījumus vides aizsardzības noteikumu izpratnē, tostarp pētījumu veikšanu saistībā ar oglekļa dioksīda (CO2) emisiju un tirdzniecību ar CO2 emisijām, minēto darbu dokumentācijas sagatavošanu un kontroli, kā arī potenciālo piesārņojuma avotu analīzi, un kurus veic, lai iegūtu jaunu pieredzi un jaunas tehnoloģiskās zināšanas, kas ir vērstas uz jaunu vielu, produktu un iekārtu izgatavošanu, kā arī jaunas tehnoloģijas metodes izmantošanu ražošanas procesā?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 193/5

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar High Court of Justice in Northern Ireland, Queen's Bench Division (Apvienotā Karaliste) 2009. gada 19. maija rīkojumu — Seaport (NI) Limited/Department of the Environment for Northern Ireland

(Lieta C-182/09)

2009/C 193/05

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

High Court of Justice in Northern Ireland, Queen's Bench Division

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Seaport (NI) Limited

Atbildētājs: Department of the Environment for Northern Ireland

Prejudiciālie jautājumi

1) Kāds ir pilnvaru apjoms, kas dalībvalstij ir piešķirts ar Direktīvas 2001/42/EK (1) par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (turpmāk tekstā — “IVN direktīva”) 13. panta 3. punktu noteikt, ka plāna vai programmas, kura pirmā sagatavojošā darbība ir veikta pirms 2004. gada 21. jūlija, ietekmes uz vidi novērtējums nav realizējams, un kādus aspektus valsts iestādes var ņemt vērā atkarībā no gadījuma, pieņemot šādu lēmumu?

2) Vai dalībvalsts iestāde, kura 2004. gadā pieņēma lēmumu, ka plānam bija jāatbilst IVN direktīvas prasībām, [un kura saglabāja šo nostāju pēc tam un [arī] valsts tiesā], varēja pārskatīt šo lēmumu un 2007. gada novembrī nolemt, ka minētajam plānam nebija jāatbilst IVN direktīvas prasībām?

3) Vai 2. jautājumā lēmuma pieņemšanas process ir retrospektīva lēmuma pieņemšana par nerealizējamību, un ja tā, vai IVN direktīvas 13. panta 3. punkts atļauj šādu lēmuma pieņemšanu, un, ja tā, pie kādiem nosacījumiem?

4) Vai faktori, ko valsts iestāde ņēma vērā šajā lietā, 2007. gada 6. novembrī nosakot, ka Draft North Area Plan ietekmes uz vidi novērtējums nebija īstenojams, bija faktori, ko tā varēja ņemt vērā, pieņemot šādu lēmumu saskaņā ar IVN direktīvas 13. panta 3. punktu?

(1) OV L 197, 30. lpp.
2.

Ja gadījumā uz kādu no šiem jautājumiem tiek atbildēts noliedzoši, tad: Vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze 13. panta A daļas 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādejādi, ka locītavu skrimšļa šūnu ekstrahēšana no kādam cilvēkam izņemta skrimšļa materiāla un ar to saistītā šūnu pavairošana ir “medicīniskās aprūpes sniegšana”, ja šūnu pavairošanas ceļā iegūtās šūnas tiek implantētas atpakaļ donoram?
1)

a) Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/4/EK (1) par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu 2. panta 2. punkta otrais teikums ir interpretējams tādējādi, ka likumdošanas varu īsteno tikai tādas struktūras un iestādes, kurām likumdošanas procesā saskaņā ar dalībvalsts tiesībām ir tiesības pieņemt galīgo (saistošo) lēmumu, vai likumdošanas varu var īstenot arī tādas struktūras un iestādes, kurām valsts tiesībās ir piešķirtas pilnvaras un tiesības piedalīties likumdošanas procesā, it īpaši atļaujot tām iesniegt likumprojektus un sniegt atzinumus par šādiem likumprojektiem? b) Vai dalībvalstis var paredzēt, ka valsts iestādes jēdziens neaptver struktūras un iestādes, kas īsteno tiesu vai likumdošanas varu, tikai tad, ja Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu pieņemšanas brīdī to konstitucionālās tiesību normas neparedz pārsūdzības tiesā procedūru minētās direktīvas 6. panta izpratnē? c) Vai struktūras un iestādes tiktāl, ciktāl tās īsteno likumdošanas varu, ar valsts iestādes definīciju nav aptvertas tikai laikposmā līdz likumdošanas procesa beigām?
2.

a) Vai pienākums atturēties pieņemt normas, kas varētu nopietni apdraudēt ar direktīvu paredzēto rezultātu, dalībvalstij ir jāpilda arī laika posmā no 2002. gada 27. novembra līdz 2010. gada 31. decembrim NEC direktīvas 4. panta 1. punkta izpratnē? b) Vai laika posmā no 2002. gada 27. novembra līdz 2010. gada 31. decembrim, ja pastāv risks, ka pēc šī laika posma beigām valstij noteiktā maksimāli pieļaujamā SO2 emisija tiks pārsniegta vai tā tiek pārsniegta, kaut arī dalībvalstij ir jāpilda pienākums atturēties pieņemt iepriekšminētos noteikumus, tā līdztekus minētajam pienākumam vai tā vietā tomēr var pildīt pienākumu — pieņemt pozitīvus rezultātus nodrošinošus pasākumus? c) Vai atbildes sniegšanai uz 2.a) un 2.b) jautājumu ir nozīme tam, ka no atļaujas atbilstoši vides tiesībām izsniegšanas pieteikuma iekārtas būvniecībai, kas veicinās NEC direktīvā valstij noteiktās maksimāli pieļaujamās SO2 emisijas pārsniegšanu, izriet, ka iekārtas ekspluatācija tiks sākta agrākais 2011. gadā?
1)

Vai saskaņā ar Kopienu tiesībām un it īpaši Pievienošanās aktu (OV 2003, L 236), kā arī EKL 10. un 249. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/22/EK (1) (turpmāk tekstā — “Universālā pakalpojuma direktīva”) un it īpaši tās 13. panta 2. punkts un IV pielikums ir piemērojami atbalsta un sadales mehānismiem, ko Ungārija kā dalībvalsts noteikusi attiecībā uz universālajiem pakalpojumiem, kas sniegti 2003. gadā, proti, pirms tās pievienošanās 2004. gada 1. maijā, attiecībā uz kuriem pamats to atbalsta finansēšanai, piešķiršanai un izmaksāšanai ir lēmumi, kas pieņemti administratīvā procedūrā, kas uzsākta un pabeigta pēc Ungārijas pievienošanās Eiropas Savienībai?
2.

a) Vai Direktīvas 85/337/EKK, kas grozīta ar Padomes Direktīvu Nr. 97/11/EK (2) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu Nr. 2003/35/EK (3), 1., 5., 6., 7., 8. un 10.a pantam ir pretrunā juridisks režīms, kurā tiesības īstenot projektu, kuram ir jāveic ietekmes novērtējums, ir piešķirtas ar tiesību aktu, kuru nevar pārsūdzēt tiesā vai citā neatkarīgā un objektīvā institūcijā, kas noteikta ar likumu, lai — pamatojoties uz materiāliem vai procesuāliem aspektiem — pārsūdzētu lēmumu, kas dod tiesības projektu īstenot? b) Vai 1998. gada 25. jūnijā pieņemtās Orhūsas konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, ko Eiropas Kopiena ir apstiprinājusi ar Padomes 2005. gada 17. februāra Lēmumu 2005/370/EK (4), 9. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm ir uzlikts pienākums paredzēt iespēju griezties tiesā vai kādā citā neatkarīgā un objektīvā institūcijā, kas noteikta likumā, lai — pamatojoties uz projektu, kuri pakļauti ietekmes novērtējumam, atļauju materiālo un procesuālo režīmu materiāliem vai procesuāliem aspektiem — apstrīdētu lēmumu, darbības vai bezdarbības likumību, uz ko attiecas 6. panta noteikumi? c) Vai, raugoties no 1998. gada 25. jūnijā pieņemtās Orhūsas konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, ko Eiropas Kopiena ir apstiprinājusi ar Padomes 2005. gada 17. februāra Lēmumu 2005/370/EK, viedokļa, Direktīvas 85/337/EKK, kas grozīta ar Direktīvu 2003/35/EK, 10.a pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm ir uzlikts pienākums paredzēt iespēju griezties tiesā vai kādā citā neatkarīgā un objektīvā institūcijā, kas noteikta likumā, lai apstrīdētu lēmumu, darbības vai bezdarbības likumību, pamatojoties uz projektu, kuri pakļauti ietekmes novērtējumam, atļauju materiālo un procesuālo režīmu materiāliem vai procesuāliem aspektiem?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 153/21

Prasība, kas celta 2009. gada 6. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste

(lieta C-132/09)

2009/C 153/39

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Eggers un J.-P. Keppenne)

Atbildētāja: Beļģijas Karaliste

Prasītājas prasījumi:

— atzīt, ka, atsakoties segt Eiropas skolu kustamo mantu un didaktisko materiālu izmaksas, Beļģijas karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti atbilstoši 1962. gada nolīgumam par atrašanās vietu, skatītu kopā ar EKL 10. pantu;

— piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Komisija apgalvo, ka ir pārkāpts 1962. gada oktobrī noslēgtais nolīgums starp Eiropas skolu padomi un Beļģijas Karalisti, pēdējai atsakoties segt tās teritorijā esošo Eiropas skolu kustamo mantu un didaktisko materiālu izmaksas.

Savas prasības pamatojumam prasītāja apgalvo, pirmkārt, ka no 1994. gada 21. jūnija Konvencijas, ar ko nosaka Eiropas skolu statūtus, (1) 6. panta otrās daļas izriet, ka ikvienai dalībvalstij ir jāattiecas pret Eiropas skolām kā pret izglītības iestādēm, ko reglamentē valsts publiskās tiesības. Līdz ar to Beļģijas valsts iestādēm ir jāfinansē Eiropas skolas un jāattiecas pret tām tāpat kā pret valsts publiskajām skolām gan attiecībā uz pirmo aprīkojumu, kas saistīts ar Eiropas skolas atvēršanu un paplašināšanu, gan attiecībā uz ikgadējām šo skolu apsaimniekošanas un darbības izmaksām. Izglītības Beļģijā iekļaušana Kopienu kompetencē nevar šajā sakarā attaisnot Beļģijas iestāžu atteikumu finansēt Eiropas skolu ikgadējās darbības izmaksas, jo no pastāvīgās judikatūras izriet, ka dalībvalsts nevar izvairīties no pienākumiem, kurus tā ir uzņēmusies, deleģējot šīs kompetences īstenošanu publiskām valstij pakļautām iestādēm.

Atbildot uz Beļģijas iestāžu izteiktajiem iebildumiem, Komisija apgalvo, otrkārt, ka Eiropas skolu padomes sanāksmē Karslruē 1967. gada maijā nekādi netika apšaubīti finansēšanas pienākumi, kas ir saistoši šai valstij kā atrašanās vietas valstij.

Vispirms Eiropas skolu padome Karlsrūē ir tikai izstrādājusi vadlīnijas tipveida nolīguma ar Eiropas skolu atrašanās vietas dalībvalstīm protokolam un katrā ziņā tai nebija kompetences, ievērojot normu hierarhiju, grozīt 1962. gada nolīgumu par atrašanās vietu.

Turklāt šis Karlsrūes “lēmums” nekādā ziņā nav jāinterpretē kā “vēlāka vienošanās starp dalībniekiem” vai “līguma piemērošanas prakse” Vīnes konvencijas par starptautisko līgumu tiesībām 31. panta 3. punkta a) un b) apakšpunkta izpratnē attiecībā uz to, kā jāinterpretē nolīgums par atrašanās vietu, jo nepastāv pastāvīgu aktu vai deklarāciju pēctecība, kas radītu šaubas par nolīgumā par atrašanās vietu paredzēto finansēšanas pienākumu. Daudzi dokumenti un finansējumi, ko Beļģija ir veikusi pēc 1967. gada, cita starpā apstiprina šo pienākumu segt kustamo mantu un didaktisko materiālu izmaksas tās teritorijā esošām Eiropas skolām.

(1) OV L 212, 3. lpp.
2.

a) Vai Direktīvas 85/337/EKK, kas grozīta ar Padomes Direktīvu Nr. 97/11/EK (2) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu Nr. 2003/35/EK (3), 1., 5., 6., 7., 8. un 10.a pantam ir pretrunā juridisks režīms, kurā tiesības īstenot projektu, kuram jāveic ietekmes novērtējums, ir piešķirtas ar tiesību aktu, kuru nevar pārsūdzēt tiesā vai citā neatkarīgā un objektīvā institūcijā, kas noteikta ar likumu, lai — pamatojoties uz materiāliem vai procesuāliem aspektiem — pārsūdzētu lēmumu, kas dod tiesības projektu īstenot? b) Vai 1998. gada 25. jūnijā pieņemtās Orhūsas konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, ko Eiropas Kopiena ir apstiprinājusi ar Padomes 2005. gada 17. februāra Lēmumu 2005/370/EK (4), 9. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm ir uzlikts pienākums paredzēt iespēju griezties tiesā vai kādā citā neatkarīgā un objektīvā institūcijā, kas noteikta likumā, lai — pamatojoties uz projektu, kuri pakļauti ietekmes novērtējumam, atļauju materiālo un procesuālo režīmu materiāliem vai procesuāliem aspektiem — apstrīdētu lēmumu, darbības vai bezdarbības likumību, uz ko attiecas 6. panta noteikumi? c) Vai, raugoties no 1998. gada 25. jūnijā pieņemtās Orhūsas konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, ko Eiropas Kopiena ir apstiprinājusi ar Padomes 2005. gada 17. februāra Lēmumu 2005/370/EK, viedokļa, Direktīvas 85/337/EKK, kas grozīta ar Direktīvu 2003/35/EK, 10.a pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm ir uzlikts pienākums paredzēt iespēju griezties tiesā vai kādā citā neatkarīgā un objektīvā institūcijā, kas noteikta likumā, lai apstrīdētu lēmumu, darbības vai bezdarbības likumību, pamatojoties uz projektu, kuri pakļauti ietekmes novērtējumam, atļauju materiālo un procesuālo režīmu materiāliem vai procesuāliem aspektiem?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 153/24

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunale di Genova (Itālija) 2009. gada 17. aprīļa rīkojumu — Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA — Curatore dott. Alberto Fontana/Presidenza del Consiglio dei Ministri

(lieta C-140/09)

2009/C 153/44

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale di Genova

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA — Curatore dott. Alberto Fontana

Atbildētājs: Presidenza del Consiglio dei Ministri

Prejudiciālais jautājums

Vai Kopienu tiesību principiem — it īpaši normām, kas iekļautas Līguma 86., 87. un 88. pantā un V sadaļā (iepriekš — IV sadaļa) — atbilst tāds valsts tiesiskais regulējums valsts atbalsta jomā, kāds ietverts Likumā 684/1974, it īpaši tā 19. pantā, kurā paredzēta iespējamā valsts atbalsta piešķiršana — pat ja tā notiek tikai avansā — bez vienošanās un iepriekš nenosakot precīzus un stingrus kritērijus, ar kuriem novērst to, ka atbalsta piešķiršana varētu izraisīt konkurences izkropļojumus, un vai šajā sakarā ir nozīme tam, ka saņēmējam ir jāpiemēro administratīvās iestādes noteiktie tarifi?
2.

Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša: vai izslēgšana no to personu loka, kas saskaņā ar Direktīvas 2004/83/EK 12. panta 2. punkta b) un c) apakšpunktu ir atzītas par bēgļiem, prasa, lai pieteicējs joprojām radītu draudus?