Lieta C‑144/17

Lloyd’s of London

pret

Agenzia Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria

(Tribunale amministrativo regionale per la Calabria lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Publiski līgumi – LESD 49. un 56. pants – Direktīva 2004/18/EK – Pamatojums izslēgšanai no dalības iepirkumā – Apdrošināšanas pakalpojumi – Vairāku Lloyd’s of London sindikātu dalība vienā un tajā pašā iepirkumā – Piedāvājumu parakstīšana, ko veic Lloyd’s of London ģenerālpārstāvis attiecīgajā valstī – Pārskatāmības, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principi – Samērīgums

Kopsavilkums – Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 8. februāra spriedums

Tiesību aktu tuvināšana – Būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publiskā iepirkuma procedūras – Direktīva 2004/18 – Līguma slēgšanas tiesību piešķiršana – Vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentiem un pārskatāmības principi – Apjoms – Valsts tiesiskais regulējums, ar ko līgumslēdzējai iestādei ir atļauts, pamatojoties uz neapstrīdamiem pierādījumiem, izslēgt pretendentus, kuri nav sagatavojuši piedāvājumus neatkarīgā veidā – Pieļaujamība

(LESD 49. un 56. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/18 2. un 45. pants)

Pārskatāmības, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principi, kas izriet no LESD 49. un 56. panta un ir minēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/18/EK (2004. gada 31. marts) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 2. pantā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, kāds aplūkots pamatlietā, kurš neļauj izslēgt divus “syndicates”, kas ir Lloyd’s of London dalībnieki, no dalības vienā un tajā pašā publiskā apdrošināšanas pakalpojumu līguma iepirkumā tikai tādēļ, ka to attiecīgos piedāvājumus abus ir parakstījis Lloyd’s of London ģenerālpārstāvis šajā dalībvalstī, bet gan tie ļauj minētos sindikātus izslēgt, ja, pamatojoties uz neapstrīdamiem pierādījumiem, šķiet, ka to piedāvājumi nav sagatavoti neatkarīgā veidā.

Šāda automātiska izslēgšana ir neatspēkojama prezumpcija par savstarpēju ietekmi gadījumos, kad uzņēmumi, kuriem ir kontroles vai kopuzņēmuma attiecības, vienā un tajā pašā iepirkumā ir iesnieguši attiecīgos piedāvājumus. Tādējādi ar šādu izslēgšanu šiem kandidātiem vai pretendentiem nepastāv iespēja pierādīt savu piedāvājumu neatkarīgumu un līdz ar to tā ir pretrunā Savienības interesei, lai tiktu nodrošināta pēc iespējas lielāka pretendentu dalība iepirkumā (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2009. gada 19. maijs, Assitur, C‑538/07, EU:C:2009:317, 29. un 30. punkts; 2009. gada 23. decembris, Serrantoni un Consorziostabile edili, C‑376/08, EU:C:2009:808, 39. un 40. punkts, kā arī 2015. gada 22. oktobris, Impresa Edilux un SICEF, C‑425/14, EU:C:2015:721, 36. punkts). Šajā ziņā ir jāatgādina, ka Tiesa jau ir norādījusi, ka uzņēmumu grupēšanās var notikt dažādās formās un tai var būt dažādi mērķi, un nevar pilnībā noliegt, ka kontrolētajiem uzņēmumiem ir zināma autonomija savas komercdarbības politikas un saimnieciskās darbības īstenošanā, it īpaši piedaloties publisko līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanās procedūrās. Attiecības starp vienas un tās pašas grupas uzņēmumiem var reglamentēt īpašas normas, kas var nodrošināt gan neatkarību, gan konfidencialitāti, sagatavojot piedāvājumus, kurus attiecīgie uzņēmumi iesniegtu vienlaicīgi vienā un tajā pašā iepirkumā (spriedums, 2009. gada 19. maijs, Assitur, C‑538/07, EU:C:2009:317, 31. punkts).

Tātad, lai ievērotu samērīguma principu, līgumslēdzējai iestādei ir jābūt pienākumam pārbaudīt un izvērtēt faktus, lai noteiktu, vai attiecības, kādas pastāv starp divām vienībām, ir konkrēti ietekmējusi attiecīgo piedāvājumu, kuri iesniegti vienā un tajā pašā publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, saturu, jo konstatējums par šādu ietekmi, lai kādā formā tā nebūtu, ir pietiekams, lai minētie uzņēmumi varētu tikt izslēgti no šīs procedūras (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2009. gada 19. maijs, Assitur, C‑538/07, EU:C:2009:317, 32. punkts).

(skat. 36.–38. un 46. punktu un rezolutīvo daļu)