Lieta C‑425/13

Eiropas Komisija

pret

Eiropas Savienības Padomi

“Prasība atcelt tiesību aktu — Padomes lēmums, ar ko pilnvaro sākt sarunas par Eiropas Savienības siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas sasaisti ar Austrālijas siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu — Sarunu norādes — Īpaša komiteja — LES 13. panta 2. punkts, LESD 218. panta 2.–4. punkts un 295. pants — Institucionālais līdzsvars”

Kopsavilkums – Tiesas (virspalāta) 2015. gada 16. jūlija spriedums

Prasība atcelt tiesību aktu – Spriedums, ar kuru tiek atcelts tiesību akts –Apjoms – Savienības tiesību akta daļēja atcelšana – Nosacījums – Atceļamo elementu atdalāmība no apstrīdētā akta – Padomes lēmums, ar ko atļauj sākt sarunas par starptautisku nolīgumu – Atcelšanas pamati, kas nemaina to Komisijas pienākumu būtību, kas attiecas uz sarunu risināšanu – Atdalāmība

Prasība atcelt tiesību aktu saskaņā ar LESD 263. pantu ir ierosināma par visiem Savienības iestāžu pieņemtajiem noteikumiem neatkarīgi no to būtības vai formas, ar nosacījumu, ka to mērķis ir radīt tiesiskas sekas. Lai noteiktu, vai šādi noteikumi rada tiesiskas sekas, ir jāņem vērā to būtība. Šajā ziņā lēmums, kas pieņemts, pamatojoties uz LESD 218. panta 3. un 4. punktu, rada tiesiskas sekas Savienības attiecībās ar tās dalībvalstīm, kā arī starp Savienības iestādēm. Līdz ar to Komisija var celt prasību atcelt tiesību aktu par tādu lēmumu kā 2013. gada 13. maija lēmums, ar ko pilnvaro sākt sarunas par Eiropas Savienības emisiju kvotu tirdzniecības sistēmas sasaisti ar Austrālijas emisiju kvotu tirdzniecības sistēmu, ciktāl tajā ir aprakstīta precīza un detalizēta sarunu, kas attiecas uz iecerēto nolīgumu, procedūra, ko Padome vēlas noteikt Komisijai. (sal. ar 26.–30. punktu)

LESD 218. pants starptautisko nolīgumu slēgšanas jomā veido autonomu un vispārīgu konstitucionālas piemērojamības normu, jo ar to Savienības iestādēm tiek piešķirtas noteiktas pilnvaras. Tā kā šīs tiesību normas mērķis ir izveidot līdzsvaru starp šīm pēdējām minētajām, tajā it īpaši ir paredzēts, ka sarunas par nolīgumiem starp Savienību un vienu vai vairākām trešajām valstīm risina Komisija, ievērojot Padomes pieņemtās sarunu norādes, un pēc tam – vai nu pēc tam, kad Parlaments tos apstiprinājis, vai arī pēc apspriešanās ar to – tos noslēdz Padome. Tomēr kompetence noslēgt šādus nolīgumus ir piešķirta Padomei, ievērojot pilnvaras, kas Komisijai piešķirtas šajā jomā. Šo pilnvaru ietvaros Padomei un Komisijai tomēr ir jāievēro lojālas sadarbības princips, kam ir īpaša nozīme Savienības darbībai starptautiskā mērogā, jo šāda darbība uzsāk ciešu sadarbības un konsultēšanās procesu starp Savienības iestādēm. Šajā ziņā, ja Padome saskaņā ar LESD 218. panta 4. punktu ir iecēlusi Īpašo komiteju, Komisijai sarunu laikā ir jāiesniedz Īpašajai komitejai visa informācija, kas tai vajadzīga, lai uzraudzītu sarunu norisi, proti, it īpaši citu pušu paziņotās pamatnostādnes un aizstāvētās nostājas. Tikai tādējādi Īpašā komiteja var formulēt viedokli un norādes attiecībā uz sarunām. Ņemot vērā dažādās iestāžu pilnvaras sarunās par LESD 218. pantā paredzētajiem nolīgumiem un to noslēgšanā, no Komisijas var tikt pieprasīts, lai tā šo informāciju sniedz arī Padomei. Līdz ar to pienākums, kas minēts Padomes lēmumā, ar kuru atļauj sākt sarunas, kurā ir paredzēts, ka “Komisija rakstveidā informē Padomi par sarunu rezultātiem pēc katras sarunu kārtas un katrā ziņā vismaz vienu reizi trijos mēnešos”, ir jāuzskata par saderīgu ar LESD 218. panta 2. un 4. punktu. Ar šādu pienākumu ir ievērots arī LES 13. panta 2. punktā paredzētais pienākums, saskaņā ar kuru katra Savienības iestāde darbojas saskaņā ar Līgumos noteiktajām pilnvarām. Tāpat arī ar to nekādi nav pārkāpts institucionālā līdzsvara princips vai LESD 295. pants. (sal. ar 62., 64., 66.–68. un 70.–72. punktu)

LESD 218. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to Padomei ir piešķirtas tiesības paredzēt sarunu norādēs, kas adresētas Komisijai saistībā ar starptautiska noslīguma noslēgšanu, procesuālos noteikumus, kas regulē informēšanas, apspriešanās un konsultēšanās procesu starp Padomes iecelto Īpašo komiteju, no vienas puses, un Komisiju, no otras puses, jo šādi noteikumi atbilst mērķim nodrošināt labu sadarbību iekšējā līmenī. Šādi procesuālie noteikumi nav pretrunā ne LES 13. panta 2. punktam, ne institucionālā līdzsvara principam, ne arī LESD 295. pantam. (sal. ar 78. un 84. punktu)

Lai arī LESD 218. panta 4. punktā Padomei, lai Komisija varētu veikt sarunas par starptautiskiem nolīgumiem, ir atļauts formulēt sarunu norādes, šajā tiesību normā turpretī nav piešķirtas tiesības noteikt sarunu vadītājam detalizētas sarunu nostājas. Ciktāl tiesību normas, kuru mērķis ir uzlikt pienākumu sarunu vadītājam, pārsniedz Padomes ieceltajai īpašajai komitejai noteikto konsultatīvo funkciju, ar tām šī iemesla dēļ tiek pārkāpts LES 13. panta 2. punktā paredzētais pienākums darboties saskaņā ar pilnvarām, kas tai ir piešķirtas LESD 218. panta 2.–4. punktā. Turklāt Padome, pieņemot šādas tiesību normas, ir pārkāpusi arī institucionālā līdzsvara principu. (sal. ar 88.–92. punktu)