Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurence – Savienības tiesību normas – Pārkāpumi – Izdarīšana tīši vai aiz neuzmanības – Uzņēmuma maldība par savas rīcības pārkāpuma raksturu, ko izraisījis advokāta juridiskais atzinums vai valsts konkurences iestādes lēmums – Tiesiskās paļāvības pamats šajā ziņā – Neesamība, ja solījumus sniedz nevis iestāde, bet citas personas

(LESD 101. pants; Padomes Regulas Nr. 1/2003 5. pants un 23. panta 2. punkts)

2. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Naudas soda apmēra samazināšana par apsūdzētā uzņēmuma sadarbību – Nosacījumi – Komisijas rīcības brīvība

(Padomes Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts; Komisijas Paziņojums 2002/C 45/03)

3. Konkurence – Savienības tiesību normas – Piemērošana – Valsts konkurences iestāžu pilnvaras – Iespēja konstatēt pārkāpumu, neuzliekot naudas sodu, ja uzņēmums piedalās valsts iecietības programmā – Izņēmuma raksturs

(LESD 101. pants; Padomes Regulas Nr. 1/2003 5. pants un 23. panta 2. punkts)

Summary

1. LESD 101. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka uzņēmums, kurš ir pārkāpis šo tiesību normu, nevar izvairīties no naudas soda uzlikšanas, ja minētā pārkāpuma pamatā ir šī uzņēmuma maldība par savas rīcības likumību advokāta juridiskā atzinuma un/vai valsts konkurences iestādes lēmuma satura dēļ.

No Regulas Nr. 1/2003 5. panta, kurā definētas dalībvalstu konkurences iestāžu pilnvaras, teksta neizriet, ka minētās regulas 23. panta 2. punktā paredzēto piemērošanas pasākumu veikšana prasa, lai būtu izpildīti kādi subjektīvie nosacījumi. Taču, ja dalībvalstis ievieš tādus nosacījumus, tiem ir jābūt vismaz tikpat stingriem kā Regulas Nr. 1/2003 23. pantā paredzētajiem nosacījumiem, lai neapdraudētu Savienības tiesību efektivitāti. Attiecībā uz jautājumu, vai pārkāpums ir ticis veikts tīši vai aiz neuzmanības, šī kvalifikācija ir atkarīga no attiecīgā uzņēmuma rīcības, jo tas nevar nezināt savas rīcības pret konkurenci vērsto raksturu neatkarīgi no tā, vai tas zināja vai nezināja par Līguma konkurences tiesību normu pārkāpumu. Tādējādi uzņēmumi, kuri tieši saskaņo savas pārdošanas cenas, acīmredzami nevar nezināt to rīcības pret konkurenci vērsto raksturu.

Turklāt neviens nevar apgalvot, ka noticis tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpums, ja kompetentā iestāde šai personai nav izteikusi konkrētas garantijas. No tā izriet, ka advokāta juridisks atzinums katrā ziņā nevar pamatot uzņēmumam tiesisku paļāvību uz to, ka tā rīcība nepārkāpj LESD 101. pantu vai ka tā nav pamats naudas soda uzlikšanai. Valsts konkurences iestādes, tā kā tās nav kompetentas pieņemt negatīvu lēmumu, proti, lēmumu, ar kuru konstatē LESD 101. panta pārkāpuma neesamību, nevar radīt uzņēmumiem tiesisku paļāvību, ka to rīcība nepārkāpj minēto tiesību normu.

(sal. ar 35.–37., 39., 41.–43. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)

2. Skat. nolēmuma tekstu.

(sal. ar 48. un 49. punktu)

3. LESD 101. pants, kā arī Regulas Nr. 1/2003 5. pants un 23. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, kad ir konstatēta LESD 101. panta pārkāpuma esamība, valsts konkurences iestādes izņēmuma kārtā var vienīgi konstatēt pārkāpumu, neuzliekot naudas sodu, ja attiecīgais uzņēmums ir piedalījies valsts iecietības programmā.

(sal. ar 50. punktu un rezolutīvās daļas 2 punktu)