No Antidempinga pamatregulas Nr. 384/96 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmā ievilkuma formulējuma skaidri izriet, ka tas, vai pastāv vai nepastāv nozīmīga valsts iejaukšanās, jānovērtē, ņemot vērā veidu, kādā tiek pieņemti “uzņēmumu lēmumi par cenām, izmaksām un ieguldījumiem”. Attiecīgajam ražotājam eksportētājam tiek izvirzīta prasība pierādīt, ka tā lēmumi tiek pieņemti, pirmkārt, “reaģējot uz tirgus informāciju”, un, otrkārt, “bez valsts nozīmīgas iejaukšanās”. Turklāt frāzes “šajā sakarā” izmantojums vēl jo vairāk uzsver saikni starp attiecīgajiem lēmumiem un valsts iejaukšanos.

Antidempinga pamatregulas Nr. 384/96 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmā ievilkuma interpretācijas mērķiem jāņem vērā, ka šīs pašas regulas 2. panta 7. punkta b) apakšpunktā minētās valstis, neraugoties uz tajās veiktajām reformām, netiek uzskatītas par valstīm, kurās pastāvētu tirgus ekonomika. Runa ir par Kopienu likumdevēja veiktu šo trešo valstu ekonomiskās, juridiskās un politiskās situācijas vērtējumu, kas ir skaidri atzīts šīs regulas 2. panta 7. punktā un kas pamato īpašo attieksmi pret importu no šīm valstīm attiecībā uz parastās vērtības noteikšanu. Tādējādi jāprezumē, ka apstākļi, kādos uzņēmumi šajās valstīs darbojas, ja vien nav pierādījumu par pretējo, nav salīdzināmi ar apstākļiem, kādi pastāv tirgus ekonomikas valstīs.

Tādējādi tas, ka valstī, kurā nepastāv tirgus ekonomika, dibinātu sabiedrību kontrolē valsts, var radīt šaubas par to, vai tā nepārsniedz parasta, tirgus noteikumus ievērojoša akcionāra lomas ietvarus un vai sabiedrības vadība ir pietiekami neatkarīga no valsts, lai varētu pieņemt patstāvīgus lēmumus attiecībā uz cenām, izmaksām un ieguldījumiem, reaģējot uz tirgus informāciju, kas atspoguļo pieprasījumu un piedāvājumu.

Turklāt no Antidempinga pamatregulas Nr. 384/96 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmā ievilkuma, atbilstoši kuram uzņēmumu lēmumi tiek “pieņemti”, izriet, ka Kopienu likumdevējs konkrēti ir izvirzījis prasību, lai attiecīgā uzņēmuma lēmumu pieņemšanas process būtu brīvs no jebkādas nozīmīgas iejaukšanās no valsts puses.

Patstāvīgu un ar komerciāliem apsvērumiem pamatotu lēmumu pieņemšana principā ir privāto sektoru raksturojoša iezīme. Tādējādi Kopienu iestādes, īstenojot savu plašo rīcības brīvību, kas tām ir šajā jomā, bet būdamas pakļautas pārbaudei Kopienu tiesā, kurai ir jāpārliecinās, ka ar vajadzīgo rūpību ir ņemti vērā un novērtēti visi atbilstīgie izvirzītie apstākļi, pārbaudot attiecīgā eksportētāja iesniegtos pierādījumus, var likumīgi ņemt vērā apstākli, ka attiecīgo uzņēmumu kontrolē valsts.

Tomēr valsts kontrole pati par sevi nav nesavienojama ar to, ka attiecīgais uzņēmums komerclēmumus pieņem atbilstoši tirgus ekonomikas apstākļiem, un it īpaši nenozīmē, ka tā lēmumi par cenām, izmaksām un ieguldījumiem tiktu pieņemti, pamatojoties uz apsvērumiem, kas nav saistīti ar šādos apstākļos darbojošos uzņēmumu.

Pieeja, kas pielīdzina valsts kontroli un “nozīmīgu valsts iejaukšanos” Antidempinga pamatregulas Nr. 384/96 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmā ievilkuma nozīmē, noved pie tā, ka valsts kontrolētām sabiedrībām principā tiek liegta iespēja saņemt uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statusu neatkarīgi no faktiskā, tiesiskā un ekonomiskā konteksta, kādā tās darbojas, un konkrētāk — neatkarīgi no tā, vai tās ir sniegušas pietiekamus pierādījumus par to, ka valsts nav pārsniegusi parasta akcionāra lomu valstī ar tirgus ekonomiku, ka uzņēmuma lēmumi tikuši pieņemti patstāvīgi un neatkarīgi no apsvērumiem, kas ir raksturīgi valsts varai, un ka šo lēmumu pamatā tādējādi bijuši vienīgi tīri komerciāla rakstura apsvērumi, kas raksturīgi uzņēmumam, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos. Šāda pieeja ir nesaderīga ar sistēmu, kas izveidota ar 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunktu.

Līdz ar to, lai gan valsts kontrole pār uzņēmumu ir apstāklis, ko, iespējams, var ņemt vērā, tas pats par sevi nav pietiekams, lai pierādītu, ka pastāv “nozīmīga valsts iejaukšanās”, un neļauj secināt, ka eksportētāja sniegtie pierādījumi nebija pietiekami Antidempinga pamatregulas Nr. 384/96 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmā ievilkuma mērķiem.

(sal. ar 89.–92., 97.–101. un 106. punktu)