ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
13

Paskaidrojošās piezīmes attiecībā uz HS pozīciju 3204 ir formulētas šādi: “I – Sintētiskās organiskās krāsvielas, pat ar noteiktu ķīmisko sastāvu; šīs nodaļas 3. piezīmē minētie preparāti uz sintētisko organisko krāsvielu bāzes. Sintētiskās organiskās krāsvielas parasti tiek iegūtas no eļļām vai citiem akmeņogļu gudrona destilācijas produktiem. Šajā pozīcijā tostarp ir: A) Sintētiskās organiskās krāsvielas tīrā veidā (kurām ir vai nav noteikts ķīmiskais sastāvs), kā arī sintētiskās organiskās krāsvielas, atšķaidītas līdz standarstiprumam vai sagrieztas, proti, vienkārši sajauktas ar krāsošanas ziņā inertām vielām (piemēram, bezūdens nātrija sulfāts, nātrija hlorīds, dekstrīns, ciete), kas spēj samazināt un graduēt to krāsotspēju. Iespējamā aktīvo vielu, kas paredzētas šķiedras krāsošanas atvieglošanai, pievienošana šīm krāsvielām negroza šo klasifikāciju. Šajos dažādajos stāvokļos šīs krāsvielas parasti ir pulvera, kristālu, pastas veidā utt. Tomēr organiskās sintētiskās krāsvielas tiek iekļautas Nr. 32.12, ja tās tiek pasniegtas kā krāsas mazumtirdzniecības formās vai iepakojumā (skat. Nr. 32.12 paskaidrojoši piezīmi, C daļa). [..] Šeit minētās sintētiskās organiskās krāsvielas ir: [..] 8) Krāsvielas, kas atvasinātas no akridīna vai kvinolīna: piemēram, cianīni, izocianīni vai kriptocianīni. [..] Sintētiskās organiskās krāsvielas var būt šķīstošas vai nešķīstošas ūdenī. Tās gandrīz pilnībā ir aizstājušas dabiskās krāsvielas, it īpaši tekstilšķiedru, ādas, papīra vai koka krāsošanā vai apdrukā. [..] Atsevišķas no tām tiek izmantotas arī kā krāsu reaģenti laboratorijā vai medicīnā. Produkti, kas netiek praktiski izmantoti savu krāsojošo īpašību dēļ, netiek iekļauti. Tā, piemēram, ir ar azulēniem (Nr. 29.02), trinitrofenolu (tanīnskābi) un dinitroortokrezolu (Nr. 29.08), heksanitrodifenilamīnu (Nr. 29.21), metiloranžu (Nr. 29.27), bilirubīnu, biliverdīnu un porfirīniem (Nr. 29.33), un akriflavīnu (Nr. 38.24). II Sintētiskie organiskie produkti, ko izmanto par fluorescējošiem balinātājiem vai luminoforiem, ar noteiktu vai nenoteiktu ķīmisko sastāvu. [..] 2) Organiskie luminofori ir sintēzes produkti, kas, iedarbojoties gaismas stariem, rada luminiscējošu vai, precīzāk, fluorescentu efektu. Dažiem no tiem vienlaicīgi ir krāsvielu daba. Kā piemēru no šiem luminoforiem var minēt rodamīna B, kas rada fluoriscējoši sarkanu [krāsu] un parasti ir sastopams pulvera veidā, plastmasu. Tomēr lielākā daļa organisko luminoforu [..] paši nav krāsvielas. Tie tiek izmantoti sajaukumā ar krāsu pigmentiem, lai pastiprinātu to spīdumu. Šos produktus tik un tā klasificē šeit, pat ja tiem ir noteikts ķīmiskais sastāvs, bet šie paši produkti neluminiscējošā formā [..] ietilpst 29. nodaļā [..].”
3

[Apstrīdētā] lēmuma 1. pants ir izteikts šādā redakcijā: “Nexans [..], kā arī visiem uzņēmumiem, kurus tā tieši vai netieši kontrolē, tostarp Nexans France [..], tiek noteikts pienākums pakļauties pārbaudei attiecībā uz [to] iespējamo līdzdalību pret konkurenci vērstos nolīgumos un/vai saskaņotās darbībās, kas ir pretrunā [EKL] 81. pantam, saistībā ar elektrokabeļu un ar tiem saistītā aprīkojuma, tostarp jūras zemūdens augstsprieguma elektrokabeļu un, noteiktos gadījumos, pazemes augstsprieguma elektrokabeļu, piegādi, ietverot saskaņotu piedāvājumu iesniegšanu publiskā iepirkuma procedūrās, klientu sadali, kā arī komerciāli sensitīvas informācijas par šo preču piegādi prettiesisku apmaiņu. Pārbaude drīkst noritēt jebkurā vietā, kas atrodas uzņēmuma kontrolē [..]. Nexans [..], kā arī visiem uzņēmumiem, kurus tā tieši vai netieši kontrolē, tostarp Nexans France [..], ir jāļauj Komisijas amatpersonām un citām tās pilnvarotajām personām [..] veikt pārbaudi, kā arī jāļauj dalībvalsts konkurences iestādes amatpersonām un citām personām, ko šī iestāde ir pilnvarojusi vai izraudzījusi šim nolūkam, palīdzēt tām piekļūt visām telpām un transportlīdzekļiem ierastajā darba laikā. Tai ir jāļauj arī pārbaudīt grāmatvedības dokumentus un citus dokumentus, kuri saistīti ar uzņēmējdarbību, neatkarīgi no nesēja veida, ja amatpersonas un citas pilnvarotās personas to pieprasa, kā arī jāļauj tām uz vietas tos pārbaudīt un jebkurā formā iegūt šādu grāmatvedības vai citu dokumentu kopijas vai izrakstus. Tai ir jāļauj aizzīmogot jebkuras uzņēmējdarbības telpas un grāmatvedības dokumentus vai citus dokumentus uz pārbaudes laiku, ciktāl tas ir vajadzīgs pārbaudes mērķiem. Tai nekavējoties un uz vietas jāsniedz mutiski paskaidrojumi par šādas pārbaudes priekšmetu un mērķi, ja amatpersonas vai pilnvarotās personas to prasa, un jāļauj jebkuram pārstāvim vai personāla loceklim sniegt šādus paskaidrojumus. Tai jāļauj veikt šādu paskaidrojumu reģistrēšanu jebkurā formā.”
14

Dekrēta Nr. 47 6. panta 3. punktā ir noteikts: “Attiecībā uz produktiem, kuru [Kombinētās nomenklatūras (KN)] kods sākas ar 0203, 0401 vai no 1101 līdz 1104 vai ir ietverts diapazonā no 02063000 līdz 02068010 vai no 02071110 līdz 02071499, saistībā ar dzirnavu saimniecībām, piensaimniecībām un kautuvēm atbalsts var tikt piešķirts vienīgi darbībām, kas vērstas uz esošās kapacitātes modernizāciju.”
10

Labākās prakses C daļas VIII nodaļas “Norādījumi, apsverot prasības pēc atbrīvojumiem” 57. un 59.–61. punktā ir noteikts: “57 Norādītās personas un organizācijas var lūgt atļauju izmantot to iesaldētos līdzekļus vai saimnieciskos resursus, piemēram, lai apmierinātu kreditoru. [..] [..] 59 Personai vai organizācijai, kas vēlas darīt pieejamus līdzekļus vai saimnieciskos resursus norādītajai personai vai organizācijai, jālūdz atļauja. Apsverot šādus lūgumus, kompetentajām iestādēm būtu tostarp jāņem vērā jebkurš pierādījums, ar ko pamato lūgumu, kā arī tas, vai lūguma iesniedzēja saiknes ar norādīto personu vai organizāciju ir tādas, kas vedinātu domāt, ka abas puses sadarbojas, lai apietu iesaldēšanas pasākumus. 60 Apsverot lūgumus atļaujai izmantot iesaldētos līdzekļus vai saimnieciskos resursus vai darīt pieejamus līdzekļus vai saimnieciskos resursus, kompetentaj[ai] iestād[ei] būtu jāveic jebkāda tālāka izmeklēšana, ko tā uzskata par vajadzīgu apstākļos, un tā var ietvert konsultācijas ar jebkurām citām ieinteresētām dalībvalstīm. Tāpat arī kompetentajai iestādei būtu jāapsver nosacījumi un aizsargpasākumi, lai izvairītos no izsniegto līdzekļu vai saimniecisko resursu izmantošanas citiem mērķiem, kas neatbilst atbrīvojumu mērķim. Tādējādi, piemēram, tiešie bankas pārskaitījumi būtu vēlamāki nekā skaidras naudas maksājumi. Vajadzības gadījumā, piešķirot atļauju un ņemot vērā regulās izklāstītos kritērijus, būtu jāapsver arī attiecīgi nosacījumi vai ierobežojumi (t.i., par kvantitāti vai līdzekļu vai saimniecisku resursu atkārtotas pārdošanas vērtību, kas varētu būt pieejami katru mēnesi). Visas atļaujas būtu jāpiešķir rakstiski un pirms attiecīgo līdzekļu vai saimniecisko resursu izmantošanas vai to pieejamības. 61 Regulas nosaka par pienākumu kompetentajām iestādēm informēt personu, kas veic pieprasījumu, kā arī citas dalībvalstis par to, vai lūgums ir apmierināts. [..]”
9

Šīs sabiedrības bija paredzējušas veikt aptuveni vienu nedēļu ilgu kruīzu, kas 2012. gada 16. martā sāktos ar izbraukšanu no Venēcijas (Itālija) un kas sastāvētu no Venēcijas lagūnas šķērsošanas ceļā līdz Kjodžai (Itālija), teritoriālās jūras šķērsošanas starp Kjodžu un Porto Levanti (Itālija), kuģošanas pa Po upi aptuveni 60 kilometrus līdz pat Polesellas ciematam (Itālija) un no atgriešanās Venēcijā pa šo pašu maršrutu pretējā virzienā.
12

Minētā priekšlikuma 4. panta ar nosaukumu “Uzņēmējdarbības vieta” 1. un 2. punktā ir paredzēts: “1. Šajā direktīvā finanšu iestāde tiek uzskatīta par tādu, kam ir uzņēmējdarbības vieta kādas dalībvalsts teritorijā, ja ir izpildīts kāds no šiem nosacījumiem: [..] g) tā ir puse, kas rīkojas vai nu par saviem līdzekļiem, vai citas personas līdzekļiem, vai darījuma puses vārdā finanšu darījumā ar strukturētu produktu vai kādu no Direktīvas 2004/39/EK I pielikuma C iedaļā minētajiem finanšu instrumentiem, kas emitēti šīs dalībvalsts teritorijā, izņemot instrumentus, kas minēti attiecīgās iedaļas 4. līdz 10. punktā un kurus netirgo organizētā platformā. 2. Persona, kas nav finanšu iestāde, uzskatāma par tādu, kam ir uzņēmējdarbības vieta iesaistītajā dalībvalstī, ja ir izpildīts kāds no šiem nosacījumiem: [..] c) tā ir puse finanšu darījumā ar strukturētu produktu vai kādu no Direktīvas 2004/39/EK I pielikuma C iedaļā minētajiem finanšu instrumentiem, kas emitēti šīs dalībvalsts teritorijā, izņemot instrumentus, kas minēti attiecīgās iedaļas 4. līdz 10. punktā un kurus netirgo organizētā platformā.”
20

Turpinājumā ir jāprecizē, ka, lai gan no Regulas Nr. 864/2007 preambulas 7. apsvēruma patiešām izriet, ka Savienības likumdevējs ir vēlējies nodrošināt saskaņotību starp Regulu Nr. 44/2001, no vienas puses, un Regulas Nr. 864/2007 materiālo piemērošanas jomu, kā arī noteikumiem, no otras puses, no tā tomēr nevar tikt secināts, ka Regulas Nr. 44/2001 noteikumi līdz ar to būtu jāinterpretē, ņemot vērā Regulas Nr. 864/2007 noteikumus. Iecerētā saskaņotība nekādā gadījumā nevar izraisīt to, ka Regulas Nr. 44/2001 noteikumi tiek interpretēti neatbilstoši tās sistēmai un mērķiem.
28

Līdz ar to ir jāuzskata, ka prejudiciālais jautājums ir par to, vai Regulas Nr. 341/2007 6. pana 4. punkts, kaut arī tas kā tāds nereglamentē darījumus, kurus veicot, importētājs, kurš ir importa licenču ar samazinātu likmi īpašnieks, iegādājas preces pirms to importēšanas Savienībā no uzņēmēja, kurš pats ir tradicionāls importētājs šīs regulas 4. panta 2. punkta izpratnē, bet kurš ir izlietojis no importa licenču ar samazinātu likmi izrietošās tiesības, un vēlāk atkal pārdod tālāk šīs preces šim uzņēmējam pēc to importēšanas Savienībā, tomēr ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj šādus darījumus, tāpēc ka tie ir uzskatāmi par tiesību ļaunprātīgu izmantošanu.
Turklāt LESD 101. panta 1. punkta formulējums vispārīgi attiecas uz visiem nolīgumiem un visām saskaņotām darbībām, kas vai nu horizontālās, vai vertikālās attiecībās izkropļo konkurenci iekšējā tirgū, neatkarīgi no tirgus, kurā dalībnieki darbojas, un no tā, ka tikai uz viena no šiem dalībniekiem komerciālo rīcību ir attiecināmi konkrēto vienošanos noteikumi.

Komisija juridiski pietiekami pierāda uzņēmuma dalību LESD 101. panta 1. punkta pārkāpumā, ja tā pamatojas ne vien uz kādas sabiedrības aizliegtās vienošanās dalībnieces pieteikumu par iecietības programmas piemērošanu, bet arī uz pārkāpjošās sanāksmes protokolu rokrakstā, ko sagatavojis kāds šīs sabiedrības pārstāvis tajā pašā sanāksmes dienā un kurā nav norādīts datums, kad šī sabiedrība ir iesniegusi savu pieteikumu par atbrīvojumu no naudas soda saskaņā ar paziņojumu par atbrīvojumu no sodanaudas [naudas soda] un sodanaudas [naudas soda] samazināšanu karteļu gadījumos, bet kas ir bijis vienlaicīgi ar faktiem. Šādam pierādījumam nav nepieciešami citi saskanīgi pierādījumi.

Pastāvīgā judikatūra, atbilstoši kurai īpašajā gadījumā, kad mātesuzņēmumam pieder viss vai gandrīz viss tā meitasuzņēmuma, kurš ir pārkāpis Eiropas Savienības konkurences tiesību normas, kapitāls, pastāv atspēkojams pieņēmums, ka šis mātesuzņēmums faktiski īsteno izšķirošu ietekmi pār savu meitasuzņēmumu, kas ļauj to vainot meitasuzņēmuma pārkāpjošā rīcībā, nepārkāpj ne Pamattiesību hartas 48. panta 1. punktā garantētās nevainīguma prezumpcijas tiesības, ne principu in dubio pro reo un likumpārkāpumu un sodu tiesiskuma principu. Proti, pieņēmums par to, ka mātesuzņēmums īsteno izšķirošu ietekmi uz savu meitasuzņēmumu, ja tam pieder viss vai gandrīz viss meitasuzņēmuma kapitāls, nerada pieņēmumu par viena vai otra uzņēmuma vainojamību, jo ar to nepārkāpj ne tiesības uz nevainīguma prezumpciju, ne principu in dubio pro reo. Attiecībā uz likumpārkāpumu un sodu tiesiskuma principu tas prasa, lai likums skaidri definē pārkāpumus un sodus par tiem; šis nosacījums ir izpildīts, ja subjekts var noskaidrot no atbilstošās normas formulējuma, nepieciešamības gadījumā izmantojot interpretāciju, ko tai sniedz tiesas, kādas darbības vai bezdarbība rada tā kriminālatbildību.

(skat. 146., 147. un 149. punktu)
Vispārējās tiesas un apelācijas sūdzības gadījumā – Tiesas – kompetencē, lai apmierinātu prasību, kas celta pret tiesību aktiem, ko pieņēmusi civila, Eiropas Savienības īstenota misija, pamatojoties uz Vienotu rīcību trešajās valstīs, un ko cēlis no publiskā iepirkuma procedūras izslēgts pretendents.

Saskaņā ar LES 24. panta 1. punkta otrās daļas pēdējo teikumu un LESD 275. panta pirmo daļu Tiesai principā nav kompetences attiecībā uz tiesību normām, kas attiecas uz kopējo ārpolitiku un drošības politiku, kā arī tiesību aktiem, kuri ir pieņemti uz tās pamata. Tomēr iepriekš minētajās tiesību normās ir noteikts izņēmums no vispārējās normas par vispārīgo kompetenci, kāda ir piešķirta Tiesai ar LES 19. pantu, lai nodrošinātu, ka tiek ievērots tiesiskums Līgumu interpretēšanā un piemērošanā; līdz ar to iepriekš minētās tiesību normas ir šauri interpretējamas. Šajā sakarā Savienības civilas misijas pieņemts lēmums par publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, kuru tiek lūgts atcelt tiesību normu Savienības publiskā iepirkuma jomā pārkāpumu dēļ, attiecas uz publiskā iepirkuma jomu, kas rada izdevumus no Savienības budžeta, saskaņā ar LES 41. panta 2. punkta pirmo daļu un Vienotās rīcības 2008/124/KĀDP par Eiropas Savienības Tiesiskuma misiju Kosovā, Eulex Kosovo, 16. panta 2. punktu. No tā izriet, ka uz aplūkoto publisko iepirkumu attiecas Regulas Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam, noteikumi.

Šajos apstākļos nevar tikt secināts, ka LES 24. panta 1. punkta otrās daļas pēdējā teikumā un LESD 275. pantā Tiesas kompetencei paredzētā izņēmuma ierobežojuma piemērošanas joma būtu tik plaša, ka ar to tiktu izslēgta Tiesas kompetence interpretēt un piemērot Regulas Nr. 1605/2002 noteikumus publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā.

(sal. ar 41.–43., 46., 48., 49. un 50. punktu)
Pirmkārt, katram lietas dalībniekam ir līdzvērtīga leģitīma interese attiecībā uz pārējo konkurentu piedāvājuma izslēgšanu. Otrkārt, nav izslēgts, ka kādas neatbilstības dēļ, kas pamato gan izraudzītā pretendenta piedāvājuma izslēgšanu, gan tā pretendenta piedāvājuma izslēgšanu, kurš ir apstrīdējis līgumslēdzējas iestādes piešķiršanas lēmumu, ir anulējami arī visi pārējie iepirkuma procedūrā iesniegtie piedāvājumi, un tas var likt līgumslēdzējai iestādei rīkot jaunu procedūru. Šajā ziņā tādu dalībnieku skaitam, kas piedalās attiecīgajā publiskā iepirkuma procedūrā, tāpat kā to dalībnieku skaitam, kas cēluši prasības, kā arī viņu izvirzīto pamatu atšķirībām nav nozīmes.

Direktīvas 89/665 par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām, kas grozīta ar Direktīvu 2007/66, 1. panta 1. punkta trešā daļa un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj, ka pretendenta, kuram ir interese iegūt noteiktu līgumu un kuram ir ticis vai var tikt nodarīts kaitējums apgalvota Savienības publiskā iepirkuma tiesību vai šo tiesību transponējošo valsts tiesību normu pārkāpuma dēļ, celta galvenā prasība par cita pretendenta izslēgšanu tiek atzīta par nepieņemamu saskaņā ar valsts procesuālajiem noteikumiem, kuros ir paredzēts prioritāri izskatīt pretprasību, ko ir cēlis šis otrs pretendents.

LESD 267. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesību normu, ciktāl tā tiek interpretēta tādā izpratnē, ka saistībā ar jautājumu par Savienības tiesību interpretāciju vai spēkā esamību lietu pēdējā instancē izskatošai tiesas palātai, ja tā nepiekrīt šīs tiesas plēnuma sniegtajām norādēm, šis jautājums ir jānodod izskatīšanā minētajam plēnumam un tādējādi tai tiek liegts vērsties Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu.

Valsts tiesām ir visplašākās iespējas vērsties Tiesā ar jautājumu par atbilstošo Savienības tiesību normu interpretāciju, un šī iespēja pārtop par pienākumu tiesām, kas lietu izskata pēdējā instancē, izņemot noteiktu izņēmumu gadījumā. Valsts tiesību norma nevar būt šķērslis valsts tiesai, atkarībā no gadījuma, izmantot šādu iespēju vai izpildīt šādu pienākumu. Gan šāda iespēja, gan pienākums ir raksturīga iezīme kā LESD 267. pantā izveidotajai sadarbības sistēmai starp valsts tiesām un Tiesu, tā arī tiesas, kurai ir uzdots piemērot Savienības tiesības, funkcijām, kuras valsts tiesām ir uzticētas ar šo tiesību normu. Līdz ar to, ja valsts tiesa, izskatot lietu, uzskata, ka šādas lietas ietvaros ir radies jautājums par Savienības tiesību interpretāciju vai spēkā esamību, tai atkarībā no gadījuma ir vai nu iespēja, vai pienākums vērsties Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, un šādu iespēju vai pienākumu nevar ierobežot ar leģislatīva rakstura vai judikatūrā noteiktām valsts tiesību normām.

(sal. ar 32.–34., 36. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)
3)

Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon), Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA), Campil‑Agro‑Industrial do Campo do Tejo Lda, Evropaïka Trofima AE, FIT – Fomento da Indústria do Tomate SA, Konservopoiia Oporokipeftikon Filippos AE, Panellinia Enosi Konservopoion, Elliniki Etairia Konservon AE, Anonymos Viomichaniki Etaireia Konservon D. Nomikos, Italagro – Indústria de Transformação de Produtos Alimentares SA, Kopaïs AVEE Trofimon & Poton, Serraïki Konservopoiia Oporokipeftikon Serko AE, Sociedade de Industrialização de Produtos Agrícolas – Sopragol SA, Sugalidal – Indústrias de Alimentação SA, Sutol – Indústrias Alimentares Lda un ZANAE Zymai Artopoiias Nikoglou AE Viomichania Emporio Trofimon atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas pirmajā instancē un/vai apelācijas tiesvedībā radušies Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro‑Alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop), Eiropas Komisijai lietā C‑457/13 P, Itālijas Republikai, Sociedad Cooperativa de Exportación de Frutos Cítricos Anecoop (Anecoop) S. Coop, Cooperativa Agrícola Nuestra Señora del Oreto (CANSO) Coop. V., Cooperativa Agrícola “Sant Bernat» (Carlet) Coop. V., Cooperativa Agrícola SCJ (COPAL) Coop. V., Grupo AN S. Coop., Acopaex S. Coop., Las Marismas de Lebrija Sociedad Cooperativa Andaluza (Las Marismas), Associació de Cooperatives Agràries de les Terres de Lleida (ACTEL), Unió Corporació Alimentária (UNIO) SCCL, Union Coopérative Agricole France Prune (France Prune), Agrial SCA, Triskalia, Union Fermière Morbihannaise (UFM), VOG Products Soc. agr. coop., Consorzio Padano Ortofrutticolo (CO.PAD.OR.) Soc. agr. coop., Consorzio Casalasco del Pomodoro Soc. agr. coop., Agricoltori Riuniti Piacentini (ARP) Soc. agr. coop., Orogel Fresco Soc. agr. coop., Conserve Italia Soc. agr. coop., Fruttagel Soc. agr. coop., kā arī Unione Nazionale tra le Organizzazioni di Produttori Ortofrutticoli, Agrumari e di Frutta in Guscio (Unaproa);
Regulas Nr. 2362/98, ar ko paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Regulai Nr. 404/93 attiecībā uz banānu ievešanu Kopienā, ko groza ar Regulu Nr. 1632/2000, 7. panta a) punkts, to lasot kopā ar šīs regulas 11. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka nosacījums par to, ka komersantam ir jāveic uzņēmējdarbība importētāja statusā uz sava rēķina un neatkarīgi, ir jāizpilda ne tikai šī komersanta reģistrācijai “jauna uzņēmuma” statusā šīs normas izpratnē, bet arī lai viņš varētu saglabāt šo statusu nolūkā importēt banānus atbilstoši tarifu kvotām, kas paredzētas Regulā Nr. 404/93 par banānu tirgus kopīgo organizāciju, ko groza ar Regulu Nr. 1257/99.

Faktiski tarifu kvotu sadale starp tradicionālajiem uzņēmējiem un jaunajiem uzņēmējiem nozīmē, ka patiesie jaunie uzņēmēji ienāk tirgū un līdz ar to veic tajā pilnu savu saimniecisko darbību. Šajā ziņā, kā izriet no Regulas Nr. 2362/98 preambulas 8. apsvēruma, jauniem uzņēmumiem noteikto atbilstības kritēriju mērķis tarifu kvotu pārvaldības ietvaros ir novērst pilnīgi fiktīvu aģentu reģistrēšanu un tādā veidā cīnīties pret spekulatīvu vai samākslotu praksi. Līdz ar to nosacījumu saistībā ar jauno uzņēmumu darbības neatkarību, kas minēti Regulas Nr. 2362/98 7. panta a) punktā, mērķis ir novērst to, ka tradicionālais uzņēmums, kuram jau pieder daļa no tarifu kvotām, ar cita uzņēmuma starpniecību iegūst to tarifu kvotu daļu, kas ir rezervēta jaunajiem uzņēmumiem. No tā izriet, ka šis nosacījums ir jāinterpretē kā tāds, kurš ietver arī banānu importēšanas darbību, ko veic jaunie uzņēmumi saskaņā ar tarifu kvotām.

(sal. ar 49.–51. punktu, 54. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)
Direktīvas 2008/115 par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 7. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, kad trešās valsts valstspiederīgais, kurš nelikumīgi uzturas dalībvalsts teritorijā, tiek turēts aizdomās par to, ka viņš ir izdarījis noziedzīgu nodarījumu atbilstīgi valsts tiesiskajam regulējumam, vai viņš par šādu nodarījumu ir notiesāts krimināllietā, novērtējot jautājumu par to, vai šis trešās valsts valstspiederīgais apdraud sabiedrisko kārtību šīs tiesību normas izpratnē, nozīme var būt citiem apstākļiem, tādiem kā šī nodarījuma veids un nopietnība, no tā izdarīšanas pagājušais laiks, kā arī apstāklis, ka brīdī, kad valsts iestādes viņu aizturēja, viņš bija šīs dalībvalsts teritorijas atstāšanas procesā. Šī novērtējuma ietvaros attiecīgā gadījumā nozīme ir arī jebkuram apstāklim, kas ir saistīts ar aizdomu par attiecīgajam trešās valsts valstspiederīgajam pārmesto noziedzīgo nodarījumu ticamību.

Sabiedriskās kārtības apdraudējuma jēdziens, kāds tas ir paredzēts minētās direktīvas 7. panta 4. punktā, katrā ziņā paredz, ka papildus sociālas kārtības traucējumiem, ko rada jebkurš likumpārkāpums, pastāv faktisks, pastāvošs un pietiekami nopietns apdraudējums, kas skar kādu no sabiedrības pamatinteresēm. No tā izriet, ka, novērtējot šo jēdzienu, nozīme var būt jebkuram faktiskam vai tiesību apstāklim, kas attiecas uz attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā situāciju, kurš var palīdzēt noskaidrot jautājumu, vai viņa uzvedība rada šādus draudus.

(sal. ar 60., 61. un 65. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)
Lēmuma 2011/273 par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, kas grozīts ar Lēmumu 2011/522, 3. panta 1. punktā un 4. panta 1. punktā cita starpā ir minētas personas un vienības, kuras gūst labumu no Sīrijas režīma vai atbalsta to, kā arī ar tām saistītās personas un vienības, savukārt Regulas Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, kas grozīta ar Regulu Nr. 878/2011, 5. panta 1. punktā cita starpā ir minētas personas un vienības, kas gūst labumu no šī režīma vai atbalsta to, kā arī ar tām saistītās personas un vienības.

Nedz Lēmumā 2011/273, nedz arī Regulā Nr. 442/2011 nav ietverta ne jēdziena “gūst labumu” vai “atbalsta” Sīrijas režīma īstenoto politiku, ne šim režīmam sniegtā “atbalsta” jēdziena, ne arī ar personām un vienībām, kas gūst labumu no režīma vai atbalsta to, “saistīto” personu jēdziena definīcija. Tajās arī nav precizēta šo elementu pierādīšanas kārtība.

Līdz ar to nedz Lēmumā 2011/273, nedz arī Regulā Nr. 442/2011 nav paredzēta pret Sīrijas galveno uzņēmumu vadītājiem vērsta prezumpcija par atbalstu Sīrijas režīmam.

(sal. ar 42.–44. punktu)