ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
27

Prasība, saskaņā ar kuru sankcijām ir jābūt nediskriminējošām, neapšaubāmi attiecas uz situāciju, kad tāda paša smaguma Regulas Nr. 165/2014 normu pārkāpums ir pamats atšķirīgām sankcijām atkarībā no tā, vai autopārvadājumu uzņēmumi ir vai nav reģistrēti dalībvalstī, kuras teritorijā ir izdarīts pārkāpums. Šī regula ir balstīta uz pieņēmumu, ka šie uzņēmumi, neatkarīgi no to reģistrācijas vietas, ir salīdzināmā situācijā, kad tie izdara Regulas Nr. 165/2014 normu pārkāpumu šīs pašas dalībvalsts teritorijā. Līdz ar to dalībvalstij ir jāpārliecinās, ka atbilstoši Regulas Nr. 165/2014 41. panta 1. punktam tajā paredzētie sankciju noteikumi ir piemērojami neatkarīgi no tā, vai autopārvadājumu uzņēmums ir reģistrēts vietā, kurā ir pārkāptas minētās regulas normas.
15

2015. gada 8. jūnijāFirst‑tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) (Administratīvā pirmās instances tiesa (Imigrācijas un patvēruma lietu palāta), Apvienotā Karaliste) noraidīja E. Bajratari celto prasību par Home Office (Iekšlietu ministrija) lēmumu. 2016. gada 6. oktobrīUpper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) (Administratīvā virstiesa (Imigrācijas un patvēruma lietu palāta), Apvienotā Karaliste) noraidīja E. Bajratari otro prasību. Tad E. Bajratari vērsās Court of Appeal in Northern Ireland (Ziemeļīrijas apelācijas tiesa, Apvienotā Karaliste) ar lūgumu atļaut iesniegt apelācijas sūdzību par Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) (Administratīvā virstiesa (Imigrācijas un patvēruma lietu palāta)) spriedumu.
32

Attiecībā uz rūpības līmeni, kas sagaidāms no nodokļu maksātāja, kurš vēlas izmantot savas tiesības uz PVN atskaitīšanu, Tiesa ir nospriedusi, ka uzņēmējiem, kuri dara visu, ko no tiem saprātīgi varētu pieprasīt, lai nodrošinātu, ka to darījumi neveido daļu no PVN vai kādas citas krāpšanas, ir jāvar paļauties uz šo darījumu likumību, neriskējot zaudēt savas tiesības atskaitīt priekšnodoklī samaksāto PVN, un to pasākumu noteikšana, kuri konkrētā gadījumā var šajā ziņā tikt saprātīgi prasīti no nodokļu maksātāja, ir atkarīga galvenokārt no šī konkrētā gadījuma apstākļiem (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2012. gada 21. jūnijs, Mahagében un Dávid, C‑80/11 un C‑142/11, EU:C:2012:373, 53. un 59. punkts, kā arī 2015. gada 22. oktobris, PPUH Stehcemp, C‑277/14, EU:C:2015:719, 51. punkts).
21

Ņemot vērā šos apsvērumus, no pastāvīgās judikatūras var secināt, ka, lai attiecīgie pakalpojumi varētu tikt kvalificēti par “darījumu, kas skar maksājumus” Sestās direktīvas 13. panta B daļas d) punkta 3. apakšpunkta izpratnē, tiem ir jāveido atsevišķs kopums, kas tiek vērtēts kopumā un kam ir specifiskas maksājumam būtiskas funkcijas, un kā rezultātā līdz ar to tiek pārskaitīti naudas līdzekļi un radītas juridiskas un finansiālas izmaiņas. Šajā ziņā no nodokļa atbrīvots pakalpojums Sestās direktīvas izpratnē ir jānošķir no parasta materiāla vai tehniska pakalpojuma sniegšanas (šajā ziņā skat. spriedumu Bookit, 40. punkts un tajā minētā judikatūra.
3

Direktīvas 89/665 1. pantā “Darbības joma un pārskatīšanas procedūru pieejamība” ir noteikts: “1. Šo direktīvu piemēro līgumiem, kas minēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2004/18/EK (2004. gada 31. marts) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras [(OV 2004, L 134, 114. lpp.)], izņemot gadījumus, kad šādi līgumi ir izslēgti no minētās direktīvas piemērošanas jomas saskaņā ar tās 10. līdz 18. pantu. Šīs direktīvas nozīmē līgumi ietver valsts līgumus, pamatnolīgumus, valsts būvdarbu koncesijas un dinamiskas iepirkuma sistēmas. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka attiecībā uz līgumiem, uz ko attiecas Direktīva 2004/18/EK, līgumslēdzēju iestāžu lēmumus var efektīvi un, jo īpaši, iespējami ātri pārskatīt saskaņā ar šīs direktīvas 2. līdz 2.f pantā izklāstītajiem nosacījumiem, pamatojoties uz to, ka ar šādiem lēmumiem ir pārkāpti Kopienas tiesību akti publiskā iepirkuma jomā vai attiecīgās valsts noteikumi, ar ko transponē minētos tiesību aktus. [..] 3. Dalībvalstis nodrošina to, ka saskaņā ar sīki izstrādātiem noteikumiem, ko dalībvalstis var pieņemt, pārskatīšanas procedūras ir pieejamas vismaz ikvienai personai, kura ir vai ir bijusi ieinteresēta iegūt konkrēta līguma slēgšanas tiesības un kurai ar varbūtējo pārkāpumu ir vai var tikt nodarīts kaitējums. [..]”
32

Regulas Nr. 4/2009 5. pantā turklāt ir paredzēta tās dalībvalsts tiesas jurisdikcija, kurā ir ieradies atbildētājs, izņemot gadījumu, kad atbildētājs ir ieradies, lai apstrīdētu minēto jurisdikciju. Kā tas izriet no frāzes “papildus jurisdikcijai, kas atvasināta no citiem šīs regulas noteikumiem”, šis pants paredz jurisdikcijas pamatu, kas ir piemērojams automātiski, it īpaši, ja nav piemērojami šīs regulas 3. pantā paredzētie kritēriji.
19

Šis bojājums tika kvalificēts kā “arodslimība”, un DW bija pārejoša darbnespēja vairākos laikposmos no 2011. gada septembra līdz 2014. gada aprīlim, kā arī 2015. gada 4. septembrī diagnosticētās psiholoģiskās trauksmes dēļ – no [2015. gada 4. septembra] līdz 2016. gada 31. martam un no 2016. gada 6. maija līdz 20. maijam.
11

Ar 2017. gada 3. maija rīkojumu minētā tiesa noraidīja prasību. Minētais apzīmējums sastāvot galvenokārt no plaši lietotiem vācu valodas vārdiem veidotu rakstzīmju un vārdu secības. Tas esot tikai stilizēts diskusiju temata attēlojums. Tēmturis norādot tikai uz to, ka sabiedrība tiek aicināta diskutēt par jautājumu “darf er das?” (“Vai viņš to drīkst?”). Sabiedrība saprastu šo jautājumu, it īpaši, ja tas ir izvietots T‑kreklu priekšpusē, tā kāds tas ir, proti, vienkārši kā jautājumu.
15

UTE Luz Madrid Centro izmanto maiņu darba režīmu, kas šajā ziņā ir organizēts maiņās: rīta maiņā no plkst. 7.15 līdz 15.15, pēcpusdienas maiņā no plkst. 15.15 līdz 23.15 un nakts maiņā no plkst. 23.15 līdz 7.15. J. M. Ortiz Mesonero veic darbu rotējošā kārtībā vienā no šīm trim maiņām, ar atpūtas laiku divas dienas nedēļā, kas mainās saskaņā ar darba devēja izstrādātu grafiku.
14

Regulas Nr. 1346/2000 42. pants ir formulēts šādi: “1. Šīs regulas 40. pantā norādīto informāciju sniedz procedūras sākšanas valsts oficiālajā valodā vai kādā no oficiālajām valodām. Šim nolūkam izmanto veidlapu, uz kuras ir virsraksts “Uzaicinājums iesniegt prasījumu. Termiņi, kas jāievēro” visās Eiropas Savienības iestāžu oficiālajās valodās. 2. Visi kreditori, kuru pastāvīgā dzīvesvieta, domicils vai juridiskā adrese ir kādā dalībvalstī, kas nav procedūras sākšanas valsts, var iesniegt savus prasījumus šīs citas valsts oficiālajā valodā vai kādā no tās oficiālajām valodām. Šajā gadījumā prasījuma iesniegumam tomēr jābūt virsrakstam “Prasījuma iesniegums” procedūras sākšanas valsts oficiālajā valodā vai kādā no oficiālajām valodām. Turklāt kreditoram var lūgt nodrošināt tulkojumu procedūras sākšanas valsts oficiālajā valodā vai kādā no oficiālajām valodām.”
8

Direktīvas 2006/123 15. panta 1. punktā, 2. punkta b) un c) apakšpunktā un 3., 5. un 6. punktā ir noteikts: “1. Dalībvalstis pārbauda, vai saskaņā ar to tiesību sistēmu tiek piemērota kāda no 2. punktā minētajām prasībām, un nodrošina, ka visas šādas prasības atbilst 3. punktā paredzētajiem nosacījumiem. Dalībvalstis pielāgo savus normatīvos vai administratīvos aktus tā, lai tie atbilstu šiem nosacījumiem. 2. Dalībvalstis pārbauda, vai to tiesību sistēmā kā nosacījums, lai atļautu piekļuvi pakalpojumu darbībai vai tās veikšanu, ir paredzēta atbilstība jebkurai no šādām nediskriminējošām prasībām: [..] b) pakalpojumu sniedzēja pienākums izvēlēties konkrētu juridisku formu; c) prasības, kas saistītas ar kapitāla daļu vai akciju turēšanu uzņēmumā; [..] 3. Dalībvalstis pārbauda, vai 2. punktā minētās prasības atbilst šādiem nosacījumiem: a) nediskriminēšana: prasības nedrīkst ne tieši, ne netieši būt diskriminējošas saistībā ar valstspiederību vai uzņēmumu gadījumā – saistībā ar juridiskās adreses atrašanās vietu; b) nepieciešamība: prasībām ir jābūt pamatotām ar sevišķi svarīgu iemeslu saistībā ar sabiedrības interesēm; c) samērīgums: prasībām ir jābūt piemērotām, lai sasniegtu noteikto mērķi; tās nedrīkst būt augstākas, nekā ir nepieciešams šā mērķa sasniegšanai, un nedrīkst pastāvēt iespēja šīs prasības aizstāt ar citiem mazāk ierobežojošiem pasākumiem, ar kuriem sasniedz to pašu rezultātu.” [..] 5. Šīs direktīvas 39. panta 1. punktā paredzētajā savstarpējā novērtējuma ziņojumā dalībvalstis norāda: a) prasības, kuras tās plāno saglabāt, un iemeslus, kāpēc tās uzskata, ka šīs prasības atbilst 3. punktā izklāstītajiem nosacījumiem; b) prasības, kuras ir atceltas vai padarītas mazāk ierobežojošas. 6. No 2006. gada 28. decembra dalībvalstis neievieš nevienu tāda veida jaunu prasību, kas minēta 2. punktā, izņemot gadījumus, kad šī prasība atbilst 3. punktā minētajiem nosacījumiem.”
2

Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 (2009. gada 30. novembris) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 2009, L 343, 51. lpp., un labojums OV 2010, L 7, 22. lpp.; turpmāk tekstā – “pamatregula”), 2. panta “Dempinga konstatēšana” 7. un 10. punktā ir paredzēts: “7. a) importējot preces no valstīm, kuras nav tirgus ekonomikas valstis, parasto vērtību nosaka, pamatojoties uz cenu vai salikto vērtību kādā trešā valstī ar tirgus ekonomiku vai pamatojoties uz cenu, importējot preces no šīs trešās valsts uz citām valstīm, ietverot Kopienu, vai, ja tas nav iespējams, izmantojot jebkuru citu pieņemamu pamatojumu, ietverot cenu, kāda Kopienā ir faktiski samaksāta vai maksājama par līdzīgu preci, un kuru nepieciešamības gadījumā attiecīgi koriģē, ietverot pieņemamu peļņas procentu. Attiecīgu trešo valsti ar tirgus ekonomiku izvēlas saprātīgā veidā, jo īpaši ņemot vērā to visu drošo informāciju, kas ir pieejama izvēles izdarīšanas laikā. Tāpat ņem vērā arī termiņus; attiecīgā gadījumā izmanto trešo valsti ar tirgus ekonomiku, kurā veic tādu pašu izmeklēšanu. [..] b) veicot antidempinga izmeklēšanu attiecībā uz importu no [..], kā arī no tādām valstīm bez tirgus ekonomikas, kas ir [Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO)] dalībvalstis, līdz ar izmeklēšanas sākšanas dienu normālo vērtību nosaka atbilstīgi 1. līdz 6. punktam, ja, pamatojoties uz pienācīgi argumentētiem iesniegumiem, ko iesniedz viens vai vairāki izmeklēšanai pakļauti ražotāji, un saskaņā ar c) apakšpunktā minētiem kritērijiem un procedūrām iespējams pierādīt, ka konkrētie ražotāji attiecībā uz līdzīgu produktu ražošanu un pārdošanu darbojas gandrīz pilnīgas tirgus ekonomikas apstākļos. Ja to nav iespējams veikt, tad piemēro a) apakšpunktā paredzētos noteikumus. [..] 10. Eksporta cenu un normālo vērtību salīdzina taisnīgi. Šo salīdzināšanu veic, izmantojot vienādus tirdzniecības līmeņus un izvēloties laika ziņā pēc iespējas tuvākus pārdošanas apjomus, kā arī pienācīgu uzmanību pievēršot citām atšķirībām, kas ietekmē cenu salīdzināmību. Ja normālā vērtība un eksporta cena nav salīdzināmas tādā formā, kādas tās ir noteiktas, katrā konkrētā gadījumā pēc būtības izdara pielāgojumus, ņemot vērā faktorus, par kuriem apgalvo (un kuri norāda), ka tie ietekmē cenas un līdz ar to cenu salīdzināmību. [..]”
(20)

Cietušo loma krimināltiesību sistēmā un tas, vai viņi var aktīvi piedalīties kriminālprocesā, dalībvalstīs atšķiras atkarībā no valsts sistēmas, un to nosaka viens vai vairāki šādi kritēriji: valsts sistēmā cietušajam ir paredzēts juridisks statuss kā kriminālprocesa dalībniekam; uz cietušo attiecas tiesiska prasība vai cietušajam liek aktīvi piedalīties kriminālprocesā, piemēram, kā lieciniekam; un/vai cietušajam saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir likumīgas tiesības aktīvi piedalīties kriminālprocesā, un viņš vēlas to darīt, ja valsts sistēmā nav paredzēts, ka cietušajiem ir juridiskais statuss kā kriminālprocesa dalībniekiem. Ja ir atsauces uz cietušā lomu attiecīgajā krimināltiesību sistēmā, dalībvalstīm būtu jānosaka, kuri no minētajiem kritērijiem tiek piemēroti, lai noteiktu šajā direktīvā noteikto tiesību apjomu.
2

Regulas (EK) Nr. 40/94 (1993. gada 20. decembris) par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.) 4. pantā “Apzīmējumi, kas var būt Kopienas preču zīmes” ir noteikts: “Kopienas preču zīme var tikt izveidota no visiem apzīmējumiem, ko var attēlot grafiski, jo īpaši no vārdiem – tostarp personvārdiem – modeļiem, burtiem, cipariem, preču vai to iepakojuma formas, ar nosacījumu, ka tās ir atšķiramas starp dažādu uzņēmumu precēm un pakalpojumiem [ka ar šo apzīmējumu palīdzību iespējams parādīt viena uzņēmuma preču un pakalpojumu atšķirību no citu uzņēmumu precēm un pakalpojumiem].”
19

Šī tiesa prāto konkrēti par to, vai Regulas Nr. 1215/2012 53. pants liek tiesai, kurai tiek lūgts izdot apliecību, šajā apliecībā bez izmaiņām atreferēt izcelsmes valstī pieņemto nolēmumu vai arī šī tiesību norma tai ļauj pēc savas ierosmes izlemt informēt patērētāja statusā esošo atbildētāju – pret kuru ir vēršama nolēmuma izpilde no izcelsmes dalībvalsts atšķirīgā dalībvalstī – par to, ka, iespējams, ir pārkāpti šīs regulas II nodaļas 4. iedaļas noteikumi par jurisdikciju, un līdz ar to par iespēju iebilst pret atzīšanu saskaņā ar minētās regulas 45. panta 1. punkta e) apakšpunktu.
28

Šī tiesību norma ļauj lietot tiešā debeta maksājumam vienu un to pašu maksājuma kontu visiem darījumiem Savienībā, tādējādi izvairoties no izdevumiem, kas saistīti ar vairāku maksājumu kontu uzturēšanu, un ar to nodrošinot, kā izriet no Regulas Nr. 260/2012 10. apsvēruma, ka komercnoteikumi neliek šķēršļus patērētāju iespējai veikt integrēta tirgus euro denominētajiem elektroniskajiem maksājumiem ietvaros jebkuru maksājumu uz kontiem, kas maksājumu saņēmējiem ir pie pakalpojumu sniedzējiem, kuri atrodas citās dalībvalstīs.
14

KN skaidrojumos (OV 2011, C 137, 1. lpp.), kuros grozījumi veikti ar 2012. gada 29. novembrī publicēto paziņojumu (OV 2012, C 369, 7. lpp.), (turpmāk tekstā – “KN skaidrojumi”) par KN apakšpozīciju 85044030 ir precizēts, ka “šajā apakšpozīcijā ietilpst statiskie pārveidotāji telekomunikāciju iekārtām, datu automatizētās apstrādes mašīnām un to daļām, kuriem: – parasti ir stabilizējošās shēmas; – ir standarta izejas spriegums, piemēram, 3,3, 5, 12, 24, 48 vai 60 V. Statiskie pārveidotāji telekomunikāciju iekārtām, datu automatizētās apstrādes mašīnām un to daļām kalpo no galvenās padeves saņemtās maiņstrāvas (alternating current – AC) pārveidošanai nepieciešamajā līdzstrāvā (direct current – DC). Izmantojot kopā ar datu automatizētās apstrādes mašīnām tā saucamo neatslēdzamo barošanas avotu (Uninterruptible Power Supply – UPS), tiek nodrošināta enerģijas atjaunošana (“back‑up”) (ar labu jaudas (“power good”) signālu) barošanas pārtraukuma gadījumā, tādā veidā novēršot datu zudumus.”
14

Ceļot prasību Okresní soud v Českých Budějovicích (Českes Budejovices apgabaltiesa, Čehijas Republika), RD vēlējās, lai SC samaksā summu 6600 CZK (aptuveni 250 EUR) ar kavējuma procentiem, pamatojoties uz to, ka saskaņā ar 2008. gada 23. jūlijā noslēgtu īres līgumu, kas bija spēkā no 2008. gada 1. augusta, SC lietošanā bija nodots dzīvoklis Českē Budejovicē, un saskaņā ar līgumu SC bija apņēmusies maksāt īres maksu 5600 CZK apmērā un depozītu kā kompensāciju par dzīvokļa izmantošanu 1000 CZK apmērā, kopumā maksājot 6600 CZK. SC 2008. gada 28. septembrī rakstveidā atzina parādu un apņēmās to samaksāt līdz 2008. gada 30. septembrim, bet to neizdarīja.
2

Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Ieņēmumu un muitas dienests, Apvienotā Karaliste) (turpmāk tekstā – “nodokļu administrācija”) un The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge (turpmāk tekstā – “Kembridžas Universitāte”) par šīs administrācijas atteikumu atskaitīt pievienotās vērtības nodokli (PVN) par izmaksām saistībā ar ieguldījumu darbībām, uz kurām neattiecas PVN direktīva, bet no kurām gūtie ieņēmumi ir izmantoti, lai segtu šīs universitātes darbības kopējās izmaksas.
5

Šos lektorus ar Komisiju saista “protokols par saprašanos un pievienošanās Team Europe”. Šajā protokolā ir paredzēta iespēja abām pusēm jebkurā brīdī rakstveidā atteikties no šīs vienošanās, nenosakot jebkādus citus noteikumus. Team Europe tīkla locekļi nesaņem atlīdzību no Komisijas. Taču tā – atkarībā no pieejamā budžeta – tiem dara pieejamu atbalsta funkciju, kas sastāv no koordinācijas sanāksmēm, mācību semināriem, interneta komunikācijas platformas un komunikācijas rīkiem, lai palīdzētu tiem veikt lektora uzdevumus. Protokolā par saprašanos un pievienošanos Team Europe tostarp bija precizēts, ka Team Europe tīkla locekļi darbojas uz brīvprātības pamata un ka viņi var saņemt atlīdzību par saviem izdevumiem vai sapratīgu kompensāciju no to pasākumu organizatoriem, kuros tie piedalās.
1

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas izveidi (1980. gada 19. septembris) (turpmāk tekstā – “Lēmums Nr. 1/80”) 13. pantu. Asociācijas padome tika izveidota ar Nolīgumu, ar kuru izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju, kuru 1963. gada 12. septembrī Ankarā parakstīja Turcijas Republika, no vienas puses, kā arī EEK dalībvalstis un Kopiena, no otras puses, un kurš Kopienas vārdā tika noslēgts, apstiprināts un ratificēts ar Padomes 1963. gada 23. decembra Lēmumu 64/732/EEK (OV 1964, 217, 3685. lpp.; turpmāk tekstā – “Asociācijas līgums”).
42

Šajā lietā no iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka 2008. gadā dažādas preces no trešajām valstīm, kuras ir apliekamas ar ievedmuitas nodokļiem, tika transportētas uz Vāciju, lai pēc tam tās transportētu uz Grieķiju, to galamērķi. Dažas no šīm precēm netika uzrādītas Vācijas muitas iestādēm un līdz ar to tika nelikumīgi ievestas Savienības muitas teritorijā. Pārējās preces minētajā teritorijā Vācijā tika ievestas likumīgi, bet pēc tam tika transportētas uz Grieķiju, būdamas izņemtas no muitas uzraudzības, kas ir pretrunā muitas tiesiskajam regulējumam.
10

Saskaņā ar šīs regulas II pielikumu: “[..] 6. Vīnogu čagu spirts jeb vīnogu čagu degvīns a) Vīnogu čagu spirts jeb vīnogu čagu degvīns ir stiprais alkoholiskais dzēriens, kas atbilst šādiem nosacījumiem: i) to ražo tikai un vienīgi no raudzētām vīnogu čagām, ko destilē vai nu tieši, ar ūdens tvaikiem, vai pēc ūdens pievienošanas; ii) vīnogu čagām var pievienot mazliet vīna nogulu – ne vairāk kā 25 kg nogulu pie 100 kg izmantoto vīnogu čagu; iii) no nogulām iegūtā spirta daudzums galaproduktā nav lielāks par 35 % no visa spirta daudzuma; iv) destilācija notiek vīnogu čagu klātbūtnē, un spirta tilpumkoncentrācija destilātā ir mazāka par 86 %; v) ir pieļaujama redestilācija tādā pašā spirta tilpumkoncentrācijā; vi) tajā esošais gaistošo vielu daudzums vienā hektolitrā 100 % alkohola ir 140 gramu vai vairāk, un maksimālais metanola daudzums vienā hektolitrā 100 % alkohola ir 1000 gramu. b) Spirta tilpumkoncentrācija vīnogu čagu spirtā jeb vīnogu čagu degvīnā ir ne mazāk kā 37,5 %. c) Nepievieno atšķaidītu vai neatšķaidītu spirtu, kā noteikts I pielikuma 5. punktā. d) Vīnogu čagu spirtu jeb vīnogu čagu degvīnu nearomatizē. Tas neizslēdz tradicionālas ražošanas metodes. e) Vīnogu čagu spirtam jeb vīnogu čagu degvīnam drīkst pievienot tikai karameli, lai pielāgotu krāsu. [..] 28. Anis a) Anis ir stiprs alkoholisks dzēriens ar anīsa aromātu, kas šo raksturīgo aromātu iegūst tikai un vienīgi no anīsa (Pimpinella anisum L.) un/vai īstā ilīcija (Illicium verum Hook f.), un/vai fenheļa (Foeniculum vulgare Mill.). b) Spirta tilpumkoncentrācija anis ir ne mazāka kā 35 %. c) Gatavojot anis, drīkst izmantot tikai dabīgas aromatizējošas vielas un aromatizējošus preparātus, kā noteikts Direktīvas 88/388/EEK 1. panta 2. punkta b) apakšpunkta i) punktā un 1. panta 2. punkta c) apakšpunktā. 29. Destilēts anis a) Destilēts anis ir anis, kurā ir spirts, kas destilēts 28. kategorijas a) punktā minēto sēklu un – ja ir ģeogrāfiskās izcelsmes norādes – mastikas un citu aromātisku sēklu, augu vai augļu klātbūtnē, ar noteikumu, ka destilētā anis tāda spirta ir vismaz 20 % no dzēriena spirta tilpumkoncentrācijas. b) Spirta tilpumkoncentrācija destilētā anis ir ne mazāka kā 35 %. c) Gatavojot destilētu anis, drīkst izmantot tikai dabīgas aromatizējošas vielas un aromatizējošus preparātus, kā noteikts Direktīvas 88/388/EEK 1. panta 2. punkta b) apakšpunkta i) punktā un 1. panta 2. punkta c) apakšpunktā. [..]”
33

Ņemot vērā to objektīvās īpašības, 10. panta c) punktā paredzētie šķīrējtiesas un samierināšanas pakalpojumi tādējādi nav pielīdzināmi citiem Direktīvas 2014/24 tvērumā ietilpstošajiem pakalpojumiem. No tā izriet, ka Savienības likumdevējs, neapdraudot vienlīdzīgas attieksmes principu, savas rīcības brīvības ietvaros drīkstēja no Direktīvas 2014/24 piemērošanas jomas izslēgt tās 10. panta c) punktā minētos pakalpojumus.
23

Lietās, kurās izdots 2008. gada 27. novembra rīkojums Renta (C‑151/08, nav publicēts, EU:C:2008:662), kā arī pasludināts 2014. gada 20. marta spriedums Caixa d’Estalvis i Pensions de Barcelona (C‑139/12, EU:C:2014:174), Tiesa pauda savu nostāju par to, vai ar Sestās direktīvas 33. panta 1. punktu saderīgs ir valsts tiesiskais regulējums attiecībā uz nodokli, kurš piemērojams īpašuma atsavināšanai pret atlīdzību un kura īpašības ir līdzīgas pamatlietā aplūkotā nodokļa īpašībām. Tiesa, atgādinājusi savā judikatūrā norādītās četras būtiskās PVN īpašības – vispārēja PVN piemērošana darījumiem, kuru priekšmets ir preces vai pakalpojumi, tā apmēra noteikšana proporcionāli nodokļa maksātāja saņemtajai samaksai par precēm vai sniegtajiem pakalpojumiem, šā nodokļa iekasēšana katrā ražošanas un izplatīšanas procesa stadijā, ieskaitot mazumtirdzniecību, neatkarīgi no iepriekš notikušo darījumu skaita un PVN, kas jāmaksā nodokļa maksātājam, atskaitīšana no iepriekšējās ražošanas un izplatīšanas procesa stadijās samaksātajām summām, kā rezultātā šis nodoklis attiecīgajā stadijā tiek uzlikts tikai šajā stadijā pievienotajai vērtībai un tā galīgo apmēru sedz galapatērētājs, – pauda viedokli, ka šāds nodoklis no PVN atšķiras tādējādi, ka to nevar kvalificēt kā nodokli, kuram ir apgrozījuma nodokļa īpašības Sestās direktīvas 33. panta 1. punkta izpratnē (rīkojums, 2008. gada 27. novembris, Renta, C‑151/08, nav publicēts, EU:C:2008:662, 32. un 45. punkts, kā arī spriedums, 2014. gada 20. marts, Caixa d’Estalvis i Pensions de Barcelona, C‑139/12, EU:C:2014:174, 29. punkts).
42

Turklāt uzraudzības padomes locekļa situācijai, kāda tā ir prasītājam pamatlietā, atšķirībā no uzņēmēja situācijas ir raksturīgs tas, ka no viņa veiktās darbības nerodas nekāds ekonomiskais risks. Proti, iesniedzējtiesa uzskata, ka šāds loceklis saņem fiksētu atalgojumu, kas nav atkarīgs ne no viņa dalības sapulcēs, ne no viņa faktiski nostrādātajām darba stundām. Tādējādi atšķirībā no uzņēmēja viņš būtiskā veidā neietekmē ne savus ieņēmumus, ne izdevumus (skat., a contrario, spriedumu, 2009. gada 12. novembris, Komisija/Spānija, C‑154/08, nav publicēts, EU:C:2009:695, 107. punkts un tajā minētā judikatūra). Turklāt šķiet, ka šādas uzraudzības padomes locekļa pieļautā neuzmanība savu pienākumu izpildē nevar tieši ietekmēt šī locekļa atalgojumu, jo saskaņā ar attiecīgā fonda statūtiem šāda neuzmanība var izraisīt šīs personas atsaukšanu tikai tad, kad ir ievērota konkrēta procedūra.
14

Neraugoties uz Tiesas judikatūru par PVN direktīvas 148. panta a) un c) punkta interpretāciju, iesniedzējtiesa uzskata, ka, lai noteiktu, vai pamatlietā aplūkojamais atbrīvojums no nodokļa ir piemērojams pašizceļošas piekrastes zonas urbšanas platformas piegādei, vispirms ir jāizskata jautājums par to, vai uz šādu platformu attiecas jēdziens “kuģis” šīs direktīvas 148. panta a) punkta izpratnē. Pēc tam, gadījumā, ja atbilde uz šo jautājumu būtu apstiprinoša, minētā iesniedzējtiesa jautā, vai PVN direktīvas 148. panta a) un c) punktā paredzētais atbrīvojums no nodokļa ir pakļauts nosacījumam par to, ka kuģošanas darbībai atklātā jūrā faktiski ir jāprevalē pār urbšanas jūrā darbību.