Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurence – Kopienu tiesību normas – Uzņēmums – Jēdziens – “Snaudoša” sabiedrība – Izslēgšana

(EKL 81. panta 1. punkts)

2. Konkurence – Naudas sodi – Solidāra atbildība par samaksu – Nosacījumi

(EKL 81. panta 1. punkts)

3. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Naudas soda preventīvais raksturs

(EKL 81. pants; Komisijas Paziņojuma 98/C 9/03 1.A punkta ceturtā un piektā daļa)

Summary

1. Kopienu konkurences tiesības attiecas uz uzņēmumu darbību. Uzņēmuma jēdziens ietver jebkuru vienību, kas veic saimniecisku darbību, neatkarīgi no šīs vienības juridiskā statusa un tās finansēšanas veida. Saimnieciskā darbība ir jebkāda darbība, kas izpaužas kā preču vai pakalpojumu piedāvāšana noteiktā tirgū.

Anglijas sabiedrību tiesību izpratnē “snaudoša” sabiedrība, kas neveic saimniecisko darbību un kurai nav apgrozījuma, līdz ar to nevar būt uzskatāma ne par tiešo aizliegtās vienošanās dalībnieci, ne arī par atbildīgu par pārkāpumiem, ko tās vārdā izdarījušas citas sabiedrības no grupas, kurā tā ietilpst.

(sal. ar 46.–49., 74., 86. un 87. punktu)

2. Komisija var uzlikt atbildību par pārkāpjošo rīcību mātes sabiedrībai, meitas sabiedrībai vai solidāri mātes sabiedrībai un meitas sabiedrībai.

Divu uzņēmumu kopējā un solidārā atbildība nozīmē, ka apstāklis, ka viens no uzņēmumiem ir samaksājis naudas sodu pilnā apmērā, atceļ otra uzņēmuma pienākumu samaksāt šo naudas sodu.

Uzņēmumus var atzīt par solidāri atbildīgiem pat tad, ja juridiskās personas, kas veidoja uzņēmumu pārkāpuma laikā, vairs neietilpst vienā un tai pašā grupā. Apstāklis, ka uzņēmums, kas bija veicis prettiesiskas darbības, tika sadalīts pēc pārkāpuma izbeigšanās tādējādi, ka tika nodalītas to veidojošās juridiskās personas, neietekmē to solidāro atbildību saistībā ar izdarīto pārkāpumu.

(sal. ar 100., 101., 103. un 106. punktu)

3. Pamatnostādnēs sodanaudas [naudas soda] noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, ir paredzēts, ka ir jāņem vērā pārkāpuma izdarītāju faktiskā ekonomiskā spēja radīt būtiskus zaudējumus pārējiem tirgus dalībniekiem, tostarp patērētājiem, un jānosaka naudas soda summa tādā līmenī, kas to padara pietiekami preventīvu. Tāpat var tikt ņemts vērā fakts, ka lielo uzņēmumu rīcībā parasti ir juridiski ekonomiskās zināšanas un infrastruktūra, kas ļauj tiem labāk izvērtēt to rīcības pārkāpjošo raksturu un sekas, kas no tās izriet no konkurences tiesību viedokļa.

Pirmā elementa ietvaros uzņēmuma finanšu resursi ir jānovērtē naudas soda uzlikšanas dienā. Saistībā ar otro elementu – apgrozījumam, uz kura pamata Komisija nosaka attiecīgo uzņēmumu lielumu, ir jāatbilst to situācijai pārkāpuma laikā. Lai gan abi šie elementi ir cieši saistīti ar uzņēmuma lielumu, tie ir divi dažādi pamati naudas soda sākumsummas palielināšanai.

No šiem diviem elementiem Komisija ir tiesīga izvēlēties to, kuru tā uzskata par vissvarīgāko tās veiktā vērtējuma mērķiem. Tomēr šo divu elementu nodalītā piemērošana divām sabiedrībām, kuras veido vienu un to pašu ekonomisko vienību un no kurām viena ir otras sabiedrības mātes sabiedrība un ir atzīta par atbildīgu par pārkāpumu tikai šā iemesla dēļ, ir pretrunā uzņēmuma jēdzienam EKL 81. panta izpratnē. Ir tiesa, ka Komisijai, nosakot naudas soda sākumsummu, ir tiesības ņemt vērā apgrozījumu, kas sasniegts gadā pirms lēmuma, ar kuru konstatēts minētais pārkāpums, pieņemšanas (piemērojot pirmo kritēriju) vai pārkāpuma brīdī (piemērojot otro kritēriju). Tomēr Komisija nevar balstīties uz kādu kritēriju, to piemērojot tikai vienai no divām sabiedrībām, kas agrāk veidoja pārkāpumu izdarījušo ekonomisko vienību. Ja mātes sabiedrība un tās meitas sabiedrība lēmuma, ar kuru tām ir uzlikts naudas sods par izdarīto pārkāpumu, pieņemšanas datumā vairs neveido ekonomisku vienību EKL 81. panta izpratnē, Komisija nevar balstīties uz bijušās mātes sabiedrības apgrozījumu, kas sasniegts gadā pirms minētā lēmuma pieņemšanas, lai noteiktu preventīvās iedarbības faktoru, kas piemērojams divām sabiedrībām, kas lietas faktu rašanās laikā veidoja vienotu uzņēmumu, kurš pa to laiku tika sadalīts. Proti, šis apgrozījums neatspoguļo faktisko minētā uzņēmuma ekonomisko spēju radīt zaudējumus citiem uzņēmējiem pārkāpuma laikā.

(sal. ar 123.–125., 129., 132. un 133. punktu)