Keywords

Summary



Keywords

1. Process — Privāto tiesību juridiskas personas prasība — Pieteikums par lietas ierosināšanu

(Pirmās instances tiesas reglamenta 44. panta 5. punkts)

2. Process — Fiziskas personas prasība — Pieteikums par lietas ierosināšanu

(Pirmās instances tiesas reglamenta 44. panta 3. punkts)

3. Valstu piešķirtie atbalsti — Administratīvā procedūra — Komisijas pienākums likt ieinteresētajām personām iesniegt to apsvērumus

(EKL 88. panta 2. punkts; Padomes Regulas Nr. 659/1999 1. panta h) apakšpunkts, 6. panta 1. punkts un 14. panta 1. punkts)

4. Valstu piešķirtie atbalsti — Administratīvā procedūra — Komisijas pienākums likt ieinteresētajām personām iesniegt to apsvērumus

(EKL 86. panta 1. punkts un 87. panta 1. punkts; Padomes Regulas Nr. 659/1999 6. panta 1. punkts)

5. Valstu piešķirtie atbalsti — Aizliegums — Atkāpes — Atbalsts kuģu būvei — Direktīva 90/684

(EKL 87. panta 1. punkts un 3. punkta e) apakšpunkts un 253. pants; Padomes Direktīvas 90/684 4. panta 7. punkts)

6. Valstu piešķirtie atbalsti — Administratīvā procedūra — Komisijas lēmums — Tiesas kontrole — Robežas

(EKL 88. panta 2. punkts un 230. pants)

Summary

1. Datuma neesamība uz pilnvaras, ko advokātam izsniegusi prasītāja, saskaņā ar Pirmās instances tiesas reglamenta 44. panta 5. punktu nav iemesls prasības pieteikuma nepieņemšanai, jo tā norādīta prasības pieteikuma pielikumā un tādēļ šī pilnvara katrā ziņā tikusi izsniegta pirms prasības celšanas.

(sal. ar 54. un 55. punktu)

2. No Pirmās instances tiesas reglamenta 44. panta 3. punkta izriet, ka prasības pieteikuma iesniegšanai advokātam nav jāuzrāda pienācīgi izdota pilnvara, bet šāda pilnvara ir jāuzrāda tikai apstrīdēšanas gadījumā. Līdz ar to Pirmās instances tiesas reglaments ļauj advokātiem pārstāvēt fiziskas personas, neuzrādot šādu pilnvaru, tomēr šāda prasība pastāv attiecībā uz juridisku personu pārstāvēšanu. Principā pietiek, ja fiziskas personas advokāts uzrāda dokumentu, kas apliecina viņa tiesības praktizēt kādā no dalībvalstīm.

(sal. ar 62.–64. punktu)

3. No EKL 88. panta 2. punkta pirmās daļas izriet, ka pirms atzinuma par valsts atbalsta nesaderību ar kopējo tirgu Komisijai ieinteresētajām pusēm [personām] ir jādara zināms, ka tām jāiesniedz savi apsvērumi. Šī pienākuma piemērošanas joma ir precizēta 1. panta h) apakšpunktā Regulā Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [EKL 88]. panta piemērošanai, kurā “ieinteresētās personas” ir definētas kā “visas dalībvalstis un visas personas, uzņēmumi vai uzņēmumu apvienības, kuru intereses var ietekmēt atbalsta piešķīrums, jo īpaši attiecīgā atbalsta saņēmējs, konkurējošie uzņēmumi un arodapvienības”. Gadījumos, kad formāla izmeklēšanas procedūra attiecas uz īstenotu prettiesisku atbalstu, atbalsta saņēmēja identifikācija ir svarīgākais jautājums, jo Regulas Nr. 659/1999 14. panta 1. punktā ir noteikts, ka “negatīva lēmuma”, ar ko tiek atzīts, ka šāds atbalsts nav saderīgs ar kopējo tirgu, gadījumā “Komisija izlemj, ka attiecīgā dalībvalsts veic visus vajadzīgos pasākumus, lai atgūtu atbalstu no saņēmēja”.

Tādēļ, pārbaudot valsts atbalstu, kas piešķirts kā nodokļu atvieglojumi, ieguldītājiem, kas no tā guva labumu, vajadzēja darīt zināmu, ka tiem ir jāsniedz savi apsvērumi administratīvajā procedūrā, jo Komisijas galīgajā lēmumā, ar kuru tiek atzīts, ka minētais atbalsts nav saderīgs ar kopējo tirgu, tie ir minēti kā atbalsta tiešie saņēmēji un tie ir “ieinteresētās personas” iepriekš minētās definīcijas nozīmē. Atbalsta saņēmēja identificēšana katrā ziņā ir “attiecīgs faktisks un tiesisks jautājums” Regulas Nr. 659/1999 6. panta 1. punkta pirmā teikuma nozīmē, kas saskaņā ar šo noteikumu ir jānorāda lēmumā par procedūras sākšanu, ja tas ir iespējams procedūras stadijā, jo, pamatojoties uz šādu identifikāciju, Komisija var pieņemt lēmumu par atbalsta atgūšanu. Lēmumā par procedūras sākšanu vai arī vēlākā formālas izmeklēšanas procedūras stadijā pirms galīgā lēmuma pieņemšanas par atbalsta nesaderību ar kopējo tirgu nenorādot kādas personas attiecīgā atbalsta saņēmējas statusu, nevar uzskatīt, ka šādai ieinteresētai personai ir pienācīgi darīts zināms, ka tai jāsniedz savi apsvērumi, jo, ņemot vērā faktu, ka tā nav identificēta kā atgūstamā atbalsta saņēmēja, tā var pamatoti uzskatīt, ka šādi apsvērumi nav vajadzīgi.

(sal. ar 77.–83. punktu)

4. Valsts atbalsta izmeklēšanas procedūrā, nesniedzot atbildi uz ieinteresētās personas lūgumu saskaņā ar Regulas Nr. 659/1999 6. panta 1. punkta pēdējo teikumu pagarināt ieinteresētajām personām doto viena mēneša termiņu, lai sniegtu savus apsvērumus par lēmumu par procedūras sākšanu, un tādējādi neļaujot šai ieinteresētajai personai sniegt savus apsvērumus par minēto lēmumu, turklāt neizklāstot iemeslus, kādēļ tās lūgums nav “pienācīgi pamatots”, Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 659/1999 6. panta 1. punkta pēdējā teikuma noteikumus.

Valsts atbalsta jomā Komisija nevar aizbildināties ar savu pienākumu formālu interpretāciju, jo šajā sakarā svarīgs ir fakts, ka privātpersonai, attiecībā uz kuru Komisija plāno pieņemt tai nelabvēlīgu lēmumu, atzīstot to par nesaderīga atbalsta saņēmēju, kurš tai ir jāatmaksā, ir jādod iespēja sniegt savus apsvērumus pirms šāda lēmuma pieņemšanas saskaņā ar vispārēju tiesību principu, kas paredz, ka visām personām, attiecībā uz kurām var tikt pieņemts tām nelabvēlīgs lēmums, ir jādod iespēja lietderīgi izteikties par tiem pierādījumiem, ko Komisija izvirza pret tām, lai pamatotu attiecīgo lēmumu.

(sal. ar 92.–97. punktu)

5. Ar kuģu būvi saistīta atbalsta izmeklēšana nevar aprobežoties tikai ar tā izvērtēšanu atbilstoši 4. panta 7. punktam Septītajā direktīvā 90/684 par atbalstu kuģu būvei, bet gan vispirms jāpārbauda, cik lielā mērā ir izpildīti EKL 87. panta 1. punktā minētie nosacījumi par atbalsta nesaderību ar kopējo tirgu, jo šajā normā paredzētie nosacījumi ir obligāti jāievēro, lai valsts atbalstu atzītu par nesaderīgu ar kopējo tirgu. Faktiski, ja atbalsts ir saderīgs ar kopējo tirgu, jo EKL 87. panta 1. punktā minētie nosacījumi nav izpildīti, Septītā direktīva, kas pieņemta, pamatojoties uz EKL 87. panta 3. punkta e) apakšpunktu, nav piemērojama, jo minētā direktīva paredz, ka attiecīgajam atbalstam saskaņā ar EKL 87. panta 1. punktu ir jābūt nesaderīgam ar kopējo tirgu.

Tā kā nav sniegti paskaidrojumi, kas ļautu saprast, kādā veidā attiecīgais atbalsts atbilst visiem EKL 87. panta 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem, Komisijas lēmums ir jāatceļ, jo Komisija ir pārkāpusi pienākumu norādīt pamatojumu, kā to paredz EKL 253. pants.

(sal. ar 112.–123. un 132. punktu)

6. Ja ar prasību, kas vērsta pret Komisijas lēmumu valsts atbalsta jomā, tai tiek iesniegti dokumenti, ko prasītāji nav varējuši iesniegt formālas izmeklēšanas procedūras laikā un kuros ietverti fakti, kas var būt pretrunā ar faktiem, kādi Komisijai bija pieejami administratīvajā procedūrā un uz kuru pamata tā pieņēma strīdīgo lēmumu, Kopienu tiesa nevar aizstāt Komisiju, vērtējot šo faktu ekonomisko vai tiesisko ietekmi uz tās analīzi. Ja Kopienu tiesa šādi rīkotos, tā drīzāk veiktu pati savu analīzi un izdarītu savus secinājumus no apgalvotajiem jaunajiem faktiem, nevis novērtētu strīdīgā lēmuma tiesiskumu. Tas nav Kopienu tiesas uzdevums. Ja Kopienu tiesa ar savu vērtējumu par faktiem, it īpaši ekonomikas jomā, nevar aizstāt lēmuma autora vērtējumu, tad vēl jo vairāk tā nevar veikt jaunu vērtējumu, pamatojoties uz faktiem, kas nav bijuši Komisijas administratīvās procedūras sastāvdaļa.

(sal. ar 138. un 139. punktu)