Lieta C-370/12

Thomas Pringle

pret

Governement of Ireland u.c.

(Supreme Court lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“Stabilizācijas mehānisms dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro — Lēmums 2011/199/ES — LESD 136. panta grozījums — Spēkā esamība — LESD 48. panta 6. punkts — Vienkāršotā pārskatīšanas procedūra — ESM līgums — Ekonomikas un monetārā politika — Dalībvalstu kompetence”

Kopsavilkums – Tiesas (plēnums) 2012. gada 27. novembra spriedums

Ar Lisabonas līgumu papildus parastajai LESD pārskatīšanas procedūrai ir ieviesta vienkāršotā pārskatīšanas procedūra saskaņā ar LES 48. panta 6. punktu, kuras piemērošana ir pakļauta vairāku nosacījumu ievērošanai. Tā kā, lai konstatētu, vai var tikt piemērota vienkāršotā pārskatīšanas procedūra, ir nepieciešama minēto nosacījumu ievērošanas kontrole, Tiesai kā iestādei, kas atbilstoši LES 19. panta 1. punkta pirmajai daļai nodrošina, ka Līgumu interpretēšanā un piemērošanā tiek ievērots tiesiskums, ir jāizskata uz LES 48. panta 6. punktu balstītā Eiropadomes lēmuma spēkā esamība. Šajā ziņā Tiesai ir jāpārbauda, pirmkārt, vai ir tikušas ievērotas minētajā 48. panta 6. punktā paredzētās procesuālās normas un, otrkārt, vai pieņemtie grozījumi attiecas tikai uz LESD trešo daļu, proti, vai tie neizraisa nekādus grozījumus kādas citas Līgumu, kas ir Savienības pamatā, daļas normās un vai tie nepaplašina Savienības kompetenci. (sal. ar 31. un 33.–36. punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 39.–42. punktu)

Eiropadomes Lēmums 2011/199, ar ko LESD 136. pantu groza attiecībā uz stabilizācijas mehānismu dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro, atbilst LES 48. panta 6. punkta pirmajā un otrajā daļā paredzētajam nosacījumam, saskaņā ar kuru LESD grozījums, izmantojot vienkāršoto pārskatīšanas procedūru, var attiekties tikai uz LESD trešās daļas normām. Pirmkārt, Lēmuma 2011/199 1. pants, ar kuru, LESD 136. pantam pievienojot 3. punktu, ir paredzēta stabilizācijas mehānisma izveide, nevar ietekmēt ekskluzīvo kompetenci, kas atzīta Savienībai ar LESD 3. panta 1. punkta c) apakšpunktu monetārās politikas jomā attiecībā uz dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro. Proti, ņemot vērā stabilizācijas mehānismam noteiktos mērķus, šo mērķu sasniegšanai paredzētos līdzekļus, kā arī ciešo saikni starp šo mehānismu, no vienas puses, un LESD normām attiecībā uz ekonomikas politiku, no otras puses, kā arī uz Savienības ekonomikas pārvaldības stiprināšanu vērsto tiesisko regulējumu, minētā mehānisma izveide ietilpst ekonomikas politikas jomā. Tātad, pirmām kārtām, minētā mehānisma mērķis pasargāt visas eurozonas stabilitāti skaidri atšķiras no mērķa uzturēt cenu stabilitāti, kas ir galvenais Savienības monetārās politikas mērķis. Otrām kārtām, runājot par attiecīgā mērķa sasniegšanai paredzētajiem līdzekļiem, Lēmumā 2011/199 ir vienīgi precizēts, ka stabilizācijas mehānisms piešķirs jebkādu nepieciešamo finansiālo palīdzību, un tajā nav nekādas citas norādes par šā mehānisma funkcionēšanu. Finansiālās palīdzības piešķiršana kādai dalībvalstij taču acīmredzami nav attiecināma uz monetāro politiku. Otrkārt, Lēmums 2011/199 neietekmē Savienības kompetenci dalībvalstu ekonomikas politikas koordinācijas jomā. Proti, tā kā LESD 2. panta 3. punkts un 5. panta 1. punkts ierobežo Savienības lomu ekonomikas politikas jomā, to attiecinot vienīgi uz koordinācijas pasākumu veikšanu, LES un LESD normas nepiešķir Savienībai īpašu kompetenci izveidot tādu stabilizācijas mehānismu kā minētajā lēmumā paredzētais. Tātad, ņemot vērā LES 4. panta 1. punktu un 5. panta 2. punktu, dalībvalstu, kuru naudas vienība ir euro, kompetencē ir slēgt savā starpā līgumu par tāda stabilizācijas mehānisma izveidi, kāds paredzēts ar Lēmuma 2011/199 1. pantu. Tomēr minētās dalībvalstis nevar atbrīvoties no pienākuma ievērot Savienības tiesības, īstenojot savu kompetenci šajā jomā. Stingro nosacījumu, kuriem pakļauta ar stabilizācijas mehānismu veicamā finansiālās palīdzības piešķiršana saskaņā ar LESD 136. panta 3. punktu, mērķis ir nodrošināt, lai šī mehānisma darbībā tiktu ievērotas Savienības tiesības, tostarp pasākumi, ko Savienība veic dalībvalstu ekonomikas politikas koordinācijas ietvaros. (sal. ar 56., 57., 60., 63., 64., 68.–70. un 72. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)

Ar Eiropadomes Lēmumu 2011/199, ar ko LESD 136. pantu groza attiecībā uz stabilizācijas mehānismu dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro, Savienībai netiek piešķirta nekāda jauna kompetence. Proti, šis grozījums nerada nekādu juridisko pamatu nolūkā ļaut Savienībai īstenot rīcību, kāda nebūtu iespējama pirms šā LESD grozījuma spēkā stāšanās. Turklāt apstāklis, ka Līgumā par Eiropas Stabilizācijas mehānisma izveidi ir paredzēta Savienības iestāžu, tostarp Komisijas un Eiropas Centrālās bankas, iesaistīšanās, nekādā ziņā nevar ietekmēt Lēmuma 2011/199, kurā ir paredzēta tikai dalībvalstu veiktā stabilizācijas mehānisma izveidošana un nekas nav teikts par jebkādu iespējamo Savienības iestāžu lomu šajā sakarā, spēkā esamību. No tā izriet, ka Lēmums 2011/199 atbilst LES 48. panta 6. punktā paredzētajam nosacījumam, saskaņā ar kuru ar LESD grozījumu, izmantojot vienkāršoto pārskatīšanas procedūru, nevar tikt paplašināta Savienībai Līgumos piešķirtā kompetence. (sal. ar 73.–75. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)

Skat. nolēmuma tekstu. (sal. ar 84. un 86. punktu)

LESD 3. panta 1. punkta c) apakšpunktā un 127. pantā nav aizliegts dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro, noslēgt savā starpā tādu līgumu kā Līgums par Eiropas Stabilizācijas mehānisma izveidi (ESM līgums) un nav aizliegts tām to ratificēt. Proti, ESM darbības neietilpst ar minētajām LESD normām paredzētajā monetārajā politikā, jo šī mehānisma mērķis ir nevis uzturēt cenu stabilitāti, bet gan apmierināt tā dalībnieku – t.i., dalībvalstu, kuru naudas vienība ir euro, – kuriem ir vai draud smagas finanšu problēmas, finansēšanas vajadzības, ja tas ir obligāti nepieciešams, lai pasargātu visas eurozonas un tās dalībvalstu finanšu stabilitāti. Šim nolūkam ESM nav pilnvaru nedz noteikt procentu pamatlikmes eurozonā, nedz arī veikt euro emisiju, un tā piešķiramā finansiālā palīdzība, turklāt ievērojot LESD 123. panta 1. punktu, pilnībā ir jāfinansē no apmaksātā kapitāla vai ar finanšu instrumentu emisijas palīdzību, kā tas paredzēts līguma par šī mehānisma izveidi 3. pantā. Šis secinājums nevar tikt atspēkots ar iespējamo ESM darbību ietekmi uz cenu stabilitāti. Proti, pat pieņemot, ka minētā mehānisma darbība varētu ietekmēt inflācijas līmeni, šāda ietekme būtu atzīstama vienīgi par netiešām veikto ekonomikas politikas pasākumu sekām. (sal. ar 95.–98. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)

LESD 3. panta 2. punktā, ar ko dalībvalstīm ir aizliegts slēgt savā starpā līgumu, kas varētu ietekmēt kopīgos noteikumus vai mainīt to darbības jomu, nav aizliegts dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro, noslēgt savā starpā tādu līgumu kā Līgums par Eiropas Stabilizācijas mehānisma izveidi (ESM līgums) un nav aizliegts tām to ratificēt. Proti, pirmkārt, tā kā dalībvalstis, kuru naudas vienība ir euro, Eiropas finanšu stabilitātes instrumentu (EFSI) izveidoja ārpus Savienības sistēmas, apstāklis, ka Eiropas Stabilizācijas mehānisms (ESM) pārņem minētā instrumenta uzdevumus, nevar ietekmēt Savienības kopīgos noteikumus vai mainīt to darbības jomu. Otrkārt, lai gan no Līguma par Eiropas Stabilizācijas mehānisma izveidi (ESM līgums) preambulas pirmā apsvēruma izriet, ka ESM citu funkciju starpā pārņems uzdevumus, kas šobrīd uz laiku ir uzticēti Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismam (EFSM), kurš izveidots uz LESD 122. panta 2. punkta pamata, arī šis apstāklis nevar ietekmēt Savienības kopīgos noteikumus vai mainīt to darbības jomu. Proti, ESM izveide neietekmē Savienības kompetenci, pamatojoties uz LESD 122. panta 2. punktu, piešķirt ad hoc finansiālo atbalstu dalībvalstij, ja tiek konstatēts, ka tai ir grūtības vai to nopietni apdraud lielas grūtības, ko izraisījušas dabas katastrofas vai ārkārtēji notikumi, kurus tā nevar ietekmēt. Turklāt, tā kā ne ar LESD 122. panta 2. punktu, ne ar kādu citu LES vai LESD normu Savienībai nav piešķirta īpaša kompetence izveidot tādu pastāvīgu stabilizācijas mehānismu kā ESM, dalībvalstis, ņemot vērā LES 4. panta 1. punktu un 5. panta 2. punktu, ir tiesīgas rīkoties šajā jomā. (sal. ar 101.–105. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)

LESD 2. panta 3. punktā, 119.–121. un 126. pantā nav aizliegts dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro, noslēgt savā starpā tādu līgumu kā Līgums par Eiropas Stabilizācijas mehānisma izveidi (ESM līgums) un to ratificēt. Proti, dalībvalstu kompetencē ir slēgt savā starpā tādu līgumu par stabilizācijas mehānisma izveidi kā ESM līgums, ja ar šāda līguma ietvaros līgumslēdzēju dalībvalstu uzņemtajām saistībām tiek ievērotas Savienības tiesības. Šajā ziņā ESM nav izveidots dalībvalstu ekonomikas politikas koordinācijai, bet gan kā finansēšanas mehānisms. Lai gan ir taisnība, ka atbilstoši līguma par šī mehānisma izveidi 3. pantam, 12. panta 1. punktam un 13. panta 3. punkta pirmajai daļai uz dalībvalstij, kas ir minētā mehānisma dalībniece, sniegto finansiālo palīdzību ir attiecināmi stingri nosacījumi, kuri tiek pielāgoti izvēlētajam finansiālās palīdzības instrumentam un kuri var izpausties kā makroekonomikas korekciju programma, paredzētie nosacījumi tomēr neveido dalībvalstu ekonomikas politikas koordinācijas instrumentu, bet gan ir vērsti uz to, lai nodrošinātu ESM darbību saderību tostarp ar LESD 125. pantu un Savienības veiktajiem koordinācijas pasākumiem. Visbeidzot ESM līgums tāpat neietekmē Padomes kompetenci, pamatojoties uz LESD 126. panta 7. un 8. punktu, pieņemt ieteikumus dalībvalstij, kurā pastāv pārmērīgs budžeta deficīts. (sal. ar 109.–114. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)

LESD 122. panta priekšmets ir tikai finansiāls atbalsts, ko sniedz Savienība, nevis dalībvalstis. Eiropas Stabilizācijas mehānisma izveide neietekmē ar minēto LESD normu Savienībai piešķirtās kompetences īstenošanu, ko tā veic. (sal. ar 119.–122. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)

LESD 123. pantā, ar kuru Eiropas Centrālajai bankai un dalībvalstu centrālajām bankām ir aizliegts pieļaut konta pārtēriņu vai sniegt jebkādus citus kredīta pakalpojumus Savienības un dalībvalstu publisku iestāžu vai citu publisku tiesību subjektu vajadzībām, kā arī tieši no tām pirkt to parāda instrumentus, nav aizliegts dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro, noslēgt savā starpā tādu līgumu kā Līgums par Eiropas Stabilizācijas mehānisma izveidi un to ratificēt. Proti, LESD 123. pants ir adresēts konkrēti Eiropas Centrālajai bankai un dalībvalstu centrālajām bankām. Tātad uz faktu, ka kāda dalībvalsts vai visas dalībvalstis sniedz finansiālo palīdzību kādai citai dalībvalstij, minētais aizliegums neattiecas. (sal. ar 123., 125. un 128. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)

LESD 125. pantā, saskaņā ar kuru Savienība vai dalībvalsts “nav atbildīga” par citas dalībvalsts “saistībām” un “tai nav tās jāuzņemas”, nav aizliegts dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro, noslēgt savā starpā tādu līgumu kā Līgums par Eiropas Stabilizācijas mehānisma izveidi (ESM līgums) un to ratificēt. Proti, lai gan ar LESD 125. pantu Savienībai un dalībvalstīm ir aizliegts sniegt finansiālo palīdzību, kuras rezultātā tiktu samazināts stimuls šīs palīdzības saņēmējai dalībvalstij īstenot pareizu budžeta politiku, turpretim ar šo tiesību normu nav aizliegts vienai vai vairākām dalībvalstīm sniegt šādu palīdzību kādai dalībvalstij, kas joprojām ir atbildīga par savām saistībām pret saviem kreditoriem, ja uz šādu palīdzību attiecinātie nosacījumi mudina šo pēdējo dalībvalsti īstenot pareizu budžeta politiku. Runājot par ESM līgumu, pirmkārt, ESM nerīkojas kā galvotājs par palīdzības saņēmējas dalībvalsts parādiem. Šī dalībvalsts joprojām ir atbildīga pret saviem kreditoriem par savām finanšu saistībām, ņemot vērā, ka saskaņā ar līguma par šī mehānisma izveidi 13. panta 6. punktu visa finansiālā palīdzība, kas piešķirta atbilstoši šā līguma 14.–16. pantam, saņēmējai dalībvalstij ir jāatmaksā ESM un ka saskaņā ar minētā līguma 20. panta 1. punktu atmaksājamā summa ir jāpalielina par atbilstošu uzcenojumu. Šo pašu apsvērumu dēļ ESM līdz ar emitēto vērtspapīru iegādi primārajā tirgū, kas ir pielīdzināma aizdevuma piešķiršanai, neuzņemas saņēmējas dalībvalsts parāda saistības. Turklāt dalībvalsts, kas ir emitējusi vērtspapīrus, joprojām ir vienīgā persona, kas ir atbildīga par parādiem, kuri rodas līdz ar dalībvalsts, kas ir ESM dalībniece, emitēto vērtspapīru iegādi sekundārajā tirgū. Otrkārt, stabilitātes atbalsts var tikt sniegts tikai tad, ja šāds atbalsts ir obligāti nepieciešams, lai pasargātu visas eurozonas un tās dalībvalstu finanšu stabilitāti, un šā atbalsta piešķiršana ir pakļauta stingriem nosacījumiem, kas tiek pielāgoti izvēlētajam finansiālās palīdzības instrumentam un kas tostarp vērsti uz to, lai nodrošinātu, ka dalībvalstis īsteno pareizu budžeta politiku. Visbeidzot, ja kāda dalībvalsts, kas ir ESM dalībniece, neveic kapitāla daļas ieguldījumu un visi pārējie dalībnieki tiek uzaicināti veikt papildu kapitāla ieguldījumu, dalībvalstij, kas nav veikusi kapitāla ieguldījumu šajā mehānismā, joprojām ir jāapmaksā sava kapitāla daļa. Tātad pārējie ESM dalībnieki nerīkojas kā galvotāji par dalībnieka, kas nav veicis kapitāla ieguldījumu, parādu. Līdz ar to tāds mehānisms kā ESM un dalībvalstis, kas ir tā dalībnieces, neatbild par stabilitātes atbalsta saņēmējas dalībvalsts saistībām un tāpat neuzņemas šīs saistības LESD 125. panta izpratnē. (sal. ar 130., 136–143. un 145.–147. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)

LES 13. panta 2. punktā, kurā tostarp ir paredzēts, ka katra iestāde darbojas saskaņā ar Līgumos noteiktajām pilnvarām un atbilstīgi tajos izklāstītajām procedūrām, nosacījumiem un mērķiem, nav aizliegts dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro, noslēgt savā starpā tādu līgumu kā Līgums par Eiropas Stabilizācijas mehānisma izveidi (ESM līgums) un to ratificēt, jo jaunu funkciju saskaņā ar ESM līgumu uzticēšana Komisijai, Eiropas Centrālajai bankai un Tiesai ir saderīga ar to pilnvarām, kas noteiktas Līgumos. Proti, jomās, kas nav Savienības ekskluzīvajā kompetencē, dalībvalstis ir tiesīgas ārpus Savienības sistēmas uzticēt iestādēm tādus uzdevumus kā dalībvalstu kolektīvās rīcības koordinācija vai finansiālās palīdzības pārvaldība, ja vien ar šiem uzdevumiem netiek sagrozītas pilnvaras, kas piešķirtas šīm iestādēm ar LES un LESD. Funkcijas, kas Komisijai un Eiropas Centrālajai bankai ir uzticētas ESM līgumā, taču veido šādus uzdevumus. Šīs funkcijas, kas tām uzticētās ESM ietvaros, neietver nekādas pilnvaras tām pašām pieņemt lēmumus. Turklāt ar šīm funkcijām netiek sagrozītas pilnvaras, kas šīm iestādēm piešķirtas ar Līgumiem, jo Komisija saskaņā ar LES 17. panta 1. punktu sekmē vispārējās [Savienības] intereses un Eiropas Centrālā banka saskaņā ar LESD 282. panta 2. punktu atbalsta vispārējo ekonomikas politiku Savienībā. Savukārt kompetence, kas Tiesai ir piešķirta atbilstoši ESM līguma 37. panta 3. punktam, balstās tieši uz LESD 273. pantu. Saskaņā ar šo pēdējo pantu Tiesas jurisdikcijā ir visas dalībvalstu domstarpības, kas attiecas uz Līgumu priekšmetu, ja šie jautājumi Tiesā tiek iesniegti saskaņā ar pušu īpašu vienošanos. Lai gan ir taisnība, ka saskaņā ar LESD 273. pantu Tiesas kompetences esamības priekšnosacījums ir īpašas vienošanās pastāvēšana, tomēr, ņemot vērā šīs tiesību normas mērķi, nekas neliedz šādu piekrišanu dot iepriekš, atsaucoties uz veselu iepriekš noteiktu domstarpību kategoriju, izmantojot tādu klauzulu kā ESM līguma 37. panta 3. punkts. Turklāt strīds, kas saistīts ar ESM līguma interpretāciju vai piemērošanu, var attiekties arī uz Savienības tiesību normu interpretāciju vai piemērošanu. Visbeidzot, lai gan ir taisnība, ka saskaņā ar LESD 273. pantu Tiesas kompetences esamības priekšnosacījums ir tāds, ka domstarpībās, kuras tiek nodotas izskatīšanai Tiesā, ir iesaistītas tikai dalībvalstis, tomēr, tā kā ESM sastāvā ir tikai dalībvalstis, domstarpības, kurās viena no pusēm ir ESM, var tikt uzskatītas par dalībvalstu domstarpībām LESD 273. panta izpratnē. (sal. ar 153., 158.–165., 171., 172. un 174.–177. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)

Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā garantētais vispārējais princips par efektīvu tiesību aizsardzību tiesā neliedz dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro, noslēgt savā starpā tādu līgumu kā Līgums par Eiropas Stabilizācijas mehānisma izveidi (ESM līgums) un to ratificēt. Saskaņā ar Hartas 51. panta 1. punktu tās noteikumi attiecas uz dalībvalstīm tikai tad, ja tās īsteno Savienības tiesību aktus. Atbilstoši šī paša panta 2. punktam ar Hartu netiek paplašināta Savienības tiesību piemērošanas joma, paplašinot Savienības kompetences, un Savienībai netiek noteiktas nekādas jaunas kompetences vai uzdevumi, nedz grozītas kompetences un uzdevumi, kā tie noteikti Līgumos. Tādējādi Tiesai, ņemot vērā Hartu, ir jāinterpretē Savienības tiesības tai piešķirtās kompetences robežās. Taču dalībvalstis, izveidojot tādu stabilizācijas mehānismu kā ESM, kura izveidei ar LES un LESD Savienībai nav piešķirta nekāda īpaša kompetence, neīsteno Savienības tiesību aktus Hartas 51. panta 1. punkta izpratnē. (sal. ar 179. un 180. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)