Lieta C‑362/12

Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation

pret

Commissioners of Inland Revenue un Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Supreme Court of the United Kingdom lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“Tiesību aizsardzība tiesā — Efektivitātes princips — Tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi — Nepamatoti samaksāto maksājumu atmaksāšana — Tiesību aizsardzības līdzekļi — Valsts tiesību akti — Tiesību aizsardzības līdzekļu noilguma termiņa saīsināšana, ko piemēro bez iepriekšēja brīdinājuma un ar atpakaļejošu spēku”

Kopsavilkums – Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 12. decembra spriedums

Eiropas Savienības tiesības – Tieša iedarbība – Valsts nodokļi, kas nav saderīgi ar Savienības tiesībām – Atprasījums – Noteikumi – Valsts tiesību piemērošana – Noilguma termiņš – Saīsināšana ar atpakaļejošu spēku – Nepieņemamība, ja nav pietiekams pārejas periods – Efektivitātes, tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principu pārkāpums

(LES 19. panta 1. punkts)

Situācijā, kad nodokļu maksātājiem saskaņā ar valsts tiesībām ir izvēle starp diviem iespējamiem tiesību aizsardzības līdzekļiem jautājumā par nodokļa, kas iekasēts, pārkāpjot Savienības tiesības, atgūšanu, no kuriem vienam ir garāks noilguma termiņš, efektivitātes, tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi nepieļauj to, ka bez brīdinājuma un ar atpakaļejošu spēku ar valsts tiesību aktiem šis noilguma termiņš tiek saīsināts.

Faktiski, lai gan efektivitātes princips pieļauj, ka ar valsts tiesību aktiem saīsina termiņu, kurā var lūgt atmaksāt summas, kas iekasētas, pārkāpjot Savienības tiesības, tas ir ne tikai ar nosacījumu, ka jaunais termiņš ir saprātīgs, bet arī ka šie jaunie tiesību akti ietver pārejas režīmu, kas dod nodokļu maksātājiem pietiekami ilgu laiku pēc to pieņemšanas iesniegt atmaksāšanas pieteikumus, kurus tiem būtu bijušas tiesības iesniegt atbilstoši iepriekš spēkā esošajiem tiesību aktiem.

Šāds pārejas režīms ir nepieciešams, ja šiem pieteikumiem uzreiz tiek piemērots īsāks noilguma termiņš nekā iepriekš spēkā esošais, tādēļ konkrētiem nodokļu maksātājiem ar atpakaļejošu spēku tiek liegtas viņu tiesības uz atmaksu vai arī tiem tiek dots pārāk īss termiņš, lai izmantotu šīs tiesības.

Turklāt noilguma termiņam, lai tas izpildītu tiesiskās noteiktības nodrošināšanas uzdevumu, ir jābūt noteiktam iepriekš. Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips nepieļauj, ka valsts tiesību aktu grozīšanas rezultātā nodokļu maksātājam ar atpakaļejošu spēku tiktu liegtas tiesības, kuras tam bija pirms šiem grozījumiem, saņemt to nodokļu atmaksu, kas iekasēti, pārkāpjot Savienības tiesības.

Šo secinājumu nekādā veidā neietekmē apstāklis, ka brīdī, kad nodokļu maksātājs cēla savu prasību, zemākas instances tiesa tikai nesen bija atzinusi iespēju izmantot tiesību aizsardzības līdzekli ar garāku noilguma termiņu un pēdējās instances tiesa to apstiprināja vēlāk.

(sal. ar 33., 37., 44., 45., 49. un 52. punktu un rezolutīvās daļas 1. un 2. punktu)

Lieta C‑362/12

Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation

pret

Commissioners of Inland Revenue un Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Supreme Court of the United Kingdom lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“Tiesību aizsardzība tiesā — Efektivitātes princips — Tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi — Nepamatoti samaksāto maksājumu atmaksāšana — Tiesību aizsardzības līdzekļi — Valsts tiesību akti — Tiesību aizsardzības līdzekļu noilguma termiņa saīsināšana, ko piemēro bez iepriekšēja brīdinājuma un ar atpakaļejošu spēku”

Kopsavilkums – Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 12. decembra spriedums

Eiropas Savienības tiesības — Tieša iedarbība — Valsts nodokļi, kas nav saderīgi ar Savienības tiesībām — Atprasījums — Noteikumi — Valsts tiesību piemērošana — Noilguma termiņš — Saīsināšana ar atpakaļejošu spēku — Nepieņemamība, ja nav pietiekams pārejas periods — Efektivitātes, tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principu pārkāpums

(LES 19. panta 1. punkts)

Situācijā, kad nodokļu maksātājiem saskaņā ar valsts tiesībām ir izvēle starp diviem iespējamiem tiesību aizsardzības līdzekļiem jautājumā par nodokļa, kas iekasēts, pārkāpjot Savienības tiesības, atgūšanu, no kuriem vienam ir garāks noilguma termiņš, efektivitātes, tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi nepieļauj to, ka bez brīdinājuma un ar atpakaļejošu spēku ar valsts tiesību aktiem šis noilguma termiņš tiek saīsināts.

Faktiski, lai gan efektivitātes princips pieļauj, ka ar valsts tiesību aktiem saīsina termiņu, kurā var lūgt atmaksāt summas, kas iekasētas, pārkāpjot Savienības tiesības, tas ir ne tikai ar nosacījumu, ka jaunais termiņš ir saprātīgs, bet arī ka šie jaunie tiesību akti ietver pārejas režīmu, kas dod nodokļu maksātājiem pietiekami ilgu laiku pēc to pieņemšanas iesniegt atmaksāšanas pieteikumus, kurus tiem būtu bijušas tiesības iesniegt atbilstoši iepriekš spēkā esošajiem tiesību aktiem.

Šāds pārejas režīms ir nepieciešams, ja šiem pieteikumiem uzreiz tiek piemērots īsāks noilguma termiņš nekā iepriekš spēkā esošais, tādēļ konkrētiem nodokļu maksātājiem ar atpakaļejošu spēku tiek liegtas viņu tiesības uz atmaksu vai arī tiem tiek dots pārāk īss termiņš, lai izmantotu šīs tiesības.

Turklāt noilguma termiņam, lai tas izpildītu tiesiskās noteiktības nodrošināšanas uzdevumu, ir jābūt noteiktam iepriekš. Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips nepieļauj, ka valsts tiesību aktu grozīšanas rezultātā nodokļu maksātājam ar atpakaļejošu spēku tiktu liegtas tiesības, kuras tam bija pirms šiem grozījumiem, saņemt to nodokļu atmaksu, kas iekasēti, pārkāpjot Savienības tiesības.

Šo secinājumu nekādā veidā neietekmē apstāklis, ka brīdī, kad nodokļu maksātājs cēla savu prasību, zemākas instances tiesa tikai nesen bija atzinusi iespēju izmantot tiesību aizsardzības līdzekli ar garāku noilguma termiņu un pēdējās instances tiesa to apstiprināja vēlāk.

(sal. ar 33., 37., 44., 45., 49. un 52. punktu un rezolutīvās daļas 1. un 2. punktu)