Lieta C‑585/15

Raffinerie Tirlemontoise SA

pret

État belge

(Tribunal de première instance francophone de Bruxelles lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Cukurs – Ražošanas maksājumi – Vidējo zaudējumu noteikšana – Ražošanas maksājumu apjoma aprēķināšana – Regula (EK) Nr. 2267/2000 – Spēkā esamība – Regula (EK) Nr. 1993/2001 – Spēkā esamība

Kopsavilkums – Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 9. februāra spriedums

Jānorāda, ka saskaņā ar Regulu Nr. 2038/1999, it īpaši tās 33. pantu, ražošanas maksājums tiek aprēķināts no kopējiem zaudējumiem (šajā ziņā skat. spriedumu, 2008. gada 8. maijs, Zuckerfabrik Jülich u.c., C‑5/06 un no C‑23/06 līdz C‑36/06, EU:C:2008:260, 41. punkts). Atbilstoši minētās regulas 33. panta 2. punkta c) apakšpunktam kopējos zaudējumus aprēķina, sareizinot eksportējamo pārpalikumu ar vidējiem zaudējumiem. Tādēļ pārāk augsts vidējo zaudējumu novērtējums nenovēršami nozīmē pārāk augstu kopējo zaudējumu novērtējumu un līdz ar to pārāk augstu ražošanas maksājumu noteikšanu (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2012. gada 27. septembris, Zuckerfabrik Jülich u.c., C‑113/10, C‑147/10 un C‑234/10, EU:C:2012:591, 47. punkts). Vidējie zaudējumi Regulas Nr. 2038/1999 33. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē tiek aprēķināti, izmantojot šīs regulas 33. panta 1. punkta d) apakšpunkta otrajā daļā paredzēto metodi. Ņemot vērā iepriekš minēto, uz otro jautājumu ir jāatbild, ka Regulas Nr. 2038/1999 33. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ražošanas maksājumu kopsummas aprēķināšanai ir jāņem vērā vidējie zaudējumi, kas tiek aprēķināti, sadalot faktisko izmaksu saistībā ar produktu eksporta kompensācijām, uz kurām attiecas šī norma, kopsummu ar eksportēto šo produktu daudzuma kopsummu neatkarīgi no tā, vai par šo daudzumu kompensācijas ir faktiski izmaksātas. (skat. 21., 23., 24. un 26. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)

Komisijas 2000. gada 12. oktobra Regula (EK) Nr. 2267/2000, ar ko 1999./2000. tirdzniecības gadam nosaka ražošanas maksājumu apjomus, kā arī papildu maksājuma aprēķina koeficientu cukura nozarē, un Komisijas 2001. gada 11. oktobra Regula (EK) Nr. 1993/2001, ar ko 2000./2001. tirdzniecības gadam nosaka ražošanas maksājumu apjomus cukura nozarē, nav spēkā. Svarīgi atgādināt, ka Tiesa konstatēja, ka metode, kādu izmantoja Komisija, lai cukura nozarē noteiktu ražošanas maksājumu summas, kādas ir paredzētas Komisijas 2009. gada 3. novembra Regulā (EK) Nr. 1193/2009, ar ko labo Regulu (EK) Nr. 1762/2003, (EK) Nr. 1775/2004, (EK) Nr. 1686/2005 un (EK) Nr. 164/2007 un nosaka ražošanas maksājumu apjomu cukura nozarē 2002./2003., 2003./2004., 2004./2005., 2005./2006. tirdzniecības gadam (OV 2009, L 321, 1. lpp.), nebija balstīta uz eksporta kompensāciju – kuras tika samaksātas, lai nodrošinātu cukura daudzuma, kas iekļauts pārveidotajos produktos, kuri ir bijuši eksporta saistību priekšmets, realizāciju, – summas ņemšanu vērā. Tiesa uzskatīja, ka atbilstoši šai metodei visiem šiem daudzumiem tiek piemērots teorētisks kompensācijas apjoms, kura pamatā ir Komisijas periodiski noteikti vidējie apjomi neatkarīgi no iespējamās kompensācijas faktiskas samaksas un tās faktiskā apmēra (skat. spriedumu, 2012. gada 27. septembris, Zuckerfabrik Jülich u.c., C‑113/10, C‑147/10 un C‑234/10, EU:C:2012:591, 48. punkts). Tā kā šāda teorētiska kompensācijas summa tiek izmantota par skaitītāja sastāvdaļu, ar kuras palīdzību ir iespējams aprēķināt vidējos zaudējumus, šis skaitītāja palielinājums nenovēršami nozīmē pārāk augstu vidējo un līdz ar to arī kopējo zaudējumu novērtējumu, kas ir pretrunā Regulas Nr. 1260/2001 15. panta 1. punktam (šajā ziņā skat. spriedumu, 2012. gada 27. septembris, Zuckerfabrik Jülich u.c., C‑113/10, C‑147/10 un C‑234/10, EU:C:2012:591, 50. punkts). Ir skaidrs, ka aprēķina metode, kuru Komisija ir izmantojusi, lai noteiktu ražošanas maksājumu apjomus cukura nozarē, kas ir noteikti Regulās Nr. 2267/2000 un Nr. 1993/2001, nav balstīta arī uz to eksporta kompensāciju apjomu, kas ir samaksātas, lai nodrošinātu to pārstrādātajos produktos ietverto cukura daudzumu realizēšanu, par kuriem ir saņemtas eksporta kompensācijas. Ciktāl šāda aprēķina metode nozīmē šī sprieduma 28. punktā atgādināto iemeslu dēļ pārāk augstu vidējo un līdz ar to arī kopējo zaudējumu novērtējumu, arī tā ir jāuzskata par tādu, kas ir pretrunā Regulas Nr. 2038/1999 33. panta 1. punktam. (skat. 27., 28. un 30.–32. punktu un rezolutīvās daļas 3) punktu)