Keywords

Summary



Keywords

1. Prasība atcelt tiesību aktu – Interese celt prasību – Notikums, kurš noticis pēc prasības celšanas un var izraisīt šīs intereses zudumu

(EKL 230. pants)

2. Eiropas Kopienu privilēģijas un imunitāte – Eiropas Parlamenta locekļi – Imunitāte attiecībā uz izteikto viedokli un veikto balsojumu pienākumu izpildes laikā – Imunitāte sesiju laikā

(Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās 9. un 10. pants)

3. Ārpuslīgumiskā atbildība – Nosacījumi – Prettiesiskums – Parlamenta locekļa pieteikums par imunitātes aizstāvēšanu nolūkā apturēt pret viņu uzsākto kriminālprocesu

(EKL 288. panta otrā daļa; Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās 10. panta pirmās daļas a) apakšpunkts)

Summary

1. Tiesvedība par prasību atcelt tiesību aktu ir jāizbeidz, ja prasītājam ir zudusi interese panākt apstrīdētā akta atcelšanu sakarā ar tiesvedības laikā notikušu notikumu, kura dēļ šī akta atcelšanai pašai par sevi vairs nevar būt tiesisku seku.

Tomēr prasītājs var saglabāt interesi lūgt atcelt iestādes aktu, ja apgalvotais prettiesiskums var atkārtoties nākotnē neatkarīgi no tās lietas apstākļiem, kurā šis prasītājs cēlis prasību.

(sal. ar 61. un 68. punktu)

2. Kaut arī privilēģijām un imunitātei, ko Līgumam pievienotais protokols piešķir Eiropas Kopienām, ir tikai funkcionāls raksturs tādā ziņā, ka to mērķis ir novērst šķēršļus Kopienu darbībai un neatkarībai, tās tomēr tika skaidri piešķirtas Parlamenta locekļiem, kā arī Kopienas iestāžu ierēdņiem un pārējiem darbiniekiem. Fakts, ka privilēģijas un imunitāte ir paredzētas Kopienu publiskajās interesēs, pamato iestādēm piešķirtās pilnvaras vajadzības gadījumā atcelt imunitāti, bet tas nenozīmē, ka šīs privilēģijas un imunitāte ir tikušas piešķirtas tikai Kopienai, nevis arī tās ierēdņiem, pārējiem darbiniekiem un Parlamenta locekļiem. Tādēļ ar protokolu attiecīgajām personām ir radītas subjektīvas tiesības, kuru ievērošana tiek nodrošināta ar tiesību aizsardzības līdzekļu sistēmu, kas noteikta Līgumā.

Šajā ziņā jāatzīst, ka Parlamentam ir plaša rīcības brīvība attiecībā uz virzienu, ko tas vēlas piešķirt lēmumam, kas pieņemts pēc pieteikuma, kura mērķis ir panākt no Parlamenta, lai tas saskaņā ar minētā protokola 10. panta pirmās daļas a) apakšpunktu prasītu apturēt kriminālprocesu. Tomēr jautājums par to, vai lēmums ir jāpieņem, pamatojoties uz protokola 9. pantu vai 10. panta pirmās daļas a) apakšpunktu, neietilpst Parlamenta rīcības brīvībā.

(sal. ar 94., 96., 101. un 102. punktu)

3. Tā kā Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās 10. panta pirmās daļas a) apakšpunktā, kura mērķis – skatot to kopā ar valsts tiesību normām, uz kurām tajā ir atsauce, – ir radīt Parlamenta locekļiem imunitātes sistēmu viņu valsts teritorijās Parlamenta sesiju laikā, konkrētajām personām ir noteiktas subjektīvas tiesības un līdz ar to tajā ir ietverta tiesību norma, kuras mērķis ir piešķirt tiesības Parlamenta locekļiem, kuriem tās ir, no tā izriet, ka Parlaments, nelemjot, pamatojoties uz minēto tiesību normu, par pieteikumu, kuram ir skaidrs mērķis panākt kriminālprocesa apturēšanu atbilstoši šai tiesību normai, pietiekami būtiskā veidā ir pārkāpis tiesību normu, kuras mērķis ir piešķirt privātpersonām tiesības.

Tomēr lēmums prasīt kriminālprocesa apturēšanu nav šajā sakarā Parlamentam iesniegta pieteikuma neizbēgamās sekas, ņemot vērā tam šajā jomā piešķirto plašo rīcības brīvību. Proti, tas var pieņemt kā lēmumu prasīt kriminālprocesa apturēšanu, tā arī lēmumu neprasīt šo apturēšanu. Tādējādi tas, ka, pamatojoties uz kļūdainu juridisko pamatu, Parlaments neapmierina tam iesniegto pieteikumu prasīt kriminālprocesa apturēšanu, nevar būt tiešs un galvenais cēlonis apgalvotajam kaitējumam, pieņemot, ka šis kaitējums ir pierādīts.

(sal. ar 108. un 115.–117. punktu)