LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 141/13

Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 23. aprīļa spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Sandra Puffer/Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz

(lieta C-460/07) (1)

(Sestā PVN direktīva - 17. panta 2. un 6. punkts - Tiesības uz iepriekš samaksāta nodokļa atskaitīšanu - Ēkas, kas pieder nodokļa maksātāja uzņēmumam, celtniecības izmaksas - 6. panta 2. punkts - Ēkas daļas izmantošana privātām vajadzībām - Finansiāla priekšrocība salīdzinājumā ar personām, kas nav nodokļa maksātājas - Vienlīdzīga attieksme - Valsts atbalsts atbilstoši EKL 87. pantam - Tiesību uz atskaitīšanu izslēgšana)

2009/C 141/20

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Verwaltungsgerichtshof

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Sandra Puffer

Atbildētājs: Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgerichtshof –EKL 87. pantu un 17. panta 6. punkta Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), interpretācija — Pievienotās vērtības nodokļa, kas samaksāts kā priekšnodoklis par ēkas celtniecību, kas galvenokārt tiek izmantota kā personīgā dzīvojamā māja un pārējā daļā ar nodokli apliekamai izīrēšanai, atskaitīšana — Valsts tiesiskais regulējums, kurā personīgā lietošana tiek vērtēta kā no nodokļa atbrīvota darbība un kas tajā redakcijā, kāda bija piemērojama direktīvas spēkā stāšanās laikā, izslēdz tiesības uz tāda nodokļa atskaitīšanu, kas samaksāts kā priekšnodoklis par ēkas daļām, kuras tiek izmantotas nodokļa maksātāja personīgajām vajadzībām — Direktīvas 77/388/EEK un it īpaši tās 17. panta spēkā esamība tiktāl, ciktāl tas, iegādājoties nekustamo īpašumu dzīvošanai, rada nodokļu priekšrocību nodokļu maksātājiem, kas šo nekustamo īpašumu kaut nelielā mērā izmanto uzņēmējdarbībai, salīdzinājumā ar citiem nodokļu maksātājiem un citu dalībvalstu pilsoņiem

Rezolutīvā daļa:

1) ar 17. panta 2. punkta a) apakšpunktu un 6. panta 2. punkta a) apakšpunktu Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, netiek pārkāpts Kopienu vispārējais vienlīdzīgas attieksmes princips, jo ar šīm normām nodokļu maksātājiem, izmantojot tiesības uz pilnīgu un tūlītēju priekšnodoklī maksājamā pievienotā vērtības nodokļa par jauktas izmantošanas ēkas celtniecību atskaitīšanu un vēlāku pakāpenisku šī nodokļa uzlikšanu par šīs ēkas izmantošanu privātām vajadzībām, var piešķirt naudas līdzekļu izmantošanas priekšrocību salīdzinājumā ar personām, kas nav nodokļu maksātājas, un nodokļu maksātājiem, kuri izmanto ēku tikai privātām dzīvošanas vajadzībām;

2) EKL 87. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā valsts pasākums, ar kuru tiek transponēts Sestās direktīvas 77/388 17. panta 2. punkta a) apakšpunkts un kurā tiek paredzēts, ka tiesības uz priekšnodoklī maksājamā pievienotā vērtības nodokļa atmaksāšanu ir tikai tiem nodokļu maksātājiem, kuri veic ar nodokli apliekamus darījumus, izslēdzot tos, kuri veic tikai no nodokļa atbrīvotus darījumus, tiktāl, ciktāl šis valsts pasākums var piešķirt naudas līdzekļu izmantošanas priekšrocību tikai tiem nodokļu maksātājiem, kuri veic ar nodokli apliekamus darījumus;

3) Sestās direktīvas 77/388 17. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētā atkāpe nav piemērojama valsts tiesību normai, ar ko tiek grozīti šīs direktīvas spēkā stāšanās dienā pastāvošie tiesību akti, kuru pamatā ir citādāka loģika nekā iepriekšējos tiesību aktos un ar ko tiek ieviestas jaunas procedūras. Šajā sakarā nav nozīmes tam, vai valsts likumdevējs iepriekšējos valsts tiesību aktus grozījis, pamatojoties uz skaidru vai kļūdainu Kopienu tiesību interpretāciju. Jautājums par to, vai šāds valsts tiesību normu grozījums Sestās direktīvas 77/388 17. panta 6. punkta otrās daļas izpratnē ietekmē arī citu valsts tiesību normu, ir atkarīgs no savstarpēji saistītā vai neatkarīgā minēto valsts tiesību noteikumu rakstura, kas ir jānosaka valsts tiesai.

(1) OV C 315, 22.12.2007.