Ja kompetentā iecēlējinstitūcija, izskatījusi sūdzību, uzskata, ka sākotnējā tiesību akta pamatojums, kas minēts šajā sūdzībā, vienlaikus ir gan pamatots, gan pietiekams, lai tas atbilstu sūdzībā izvirzītajiem iebildumiem, tad tai nav iemesla atkāpties no šī pamatojuma, aizstājot to ar jaunu. Tādēļ šajā gadījumā tā var noraidīt sūdzību, noraidošajā lēmumā pārņemot to pašu pamatojumu, kāds ietverts sākotnējā tiesību aktā; tai nevar pārmest, ka tā būtu pārkāpusi pienākumu norādīt pamatojumu vai labas pārvaldības principu.

Civildienesta noteikumu 83. panta 2. punktā iekļautā norma, saskaņā ar kuru ierēdņi finansē vienu trešdaļu no pensiju shēmas, jāaplūko kopā ar Civildienesta noteikumu 83.a panta 1., 3. un 4. punktu, kuros noteikts, ka pensiju shēmai jābūt līdzsvarotai un tās aktuāro novērtēšanu veic reizi piecos gados, ik gadu to atjaunojot atbilstoši Civildienesta noteikumu XII pielikumam par Civildienesta noteikumu 83.a panta izpildes noteikumiem. Šajos apstākļos pensiju shēma ir līdzsvarota Civildienesta noteikumu XII pielikuma izpratnē, ja iemaksu līmenis, kas jāmaksā katram strādājošam ierēdnim, ļauj finansēt vienu trešdaļu no šo tiesību apmēra nākotnē, kurus šie ierēdņi ir ieguvuši šī paša gada laikā. Tādējādi likumdevēja izvēlētā aktuārā pieeja balstās uz pensiju shēmas finansēšanu ilgtermiņā. Šajā nolūkā likumdevējs ir ņēmis vērā vairākas aktuārās hipotēzes.

No tā izriet, ka ierēdņu iemaksas vienas trešdaļas apmērā no summas, kas nepieciešama pensiju shēmas finansēšanai, ir jāsaprot no iepriekš minētā aktuārā aspekta un ilgtermiņā, tādā veidā, ka nevar izslēgt vērtības celšanās traucējumus.

Tāpat no Civildienesta noteikumu 83.a panta 3. punkta izriet, ka pensiju shēmas aktuāro līdzsvaru nodrošina divi elementi: pensionēšanās vecums un ierēdņa iemaksu līmenis šajā shēmā. Faktiski, ja iemaksas pensiju shēmā veicina tās līdzsvaru, to finansējot tieši, tāda pati ietekme tiek sagaidīta no pensionēšanās juridiskā vecuma paaugstināšanas tiktāl, ciktāl tas principā izpaužas kā atlikta iejaukšanās šīs shēmas laikā.

Tomēr šāds konstatējums nav pietiekams, lai secinātu, ka ar tiešas kompensācijas mehānismu pensionēšanās juridiskā vecuma paaugstināšana noteikti izraisītu ierēdņu iemaksu likmes samazināšanu pagātnē.

Faktiski atbilstoši Civildienesta noteikumu XII pielikuma 1. pantam, lai noteiktu ierēdņa iemaksas pensiju shēmā, ik pēc pieciem gadiem konkrēti tiek veikts pilnīgs shēmas aktuārā līdzsvara novērtējums, ik gadu to atjaunojot, kas paredzēts Civildienesta noteikumu 83.a panta 3. un 4. punktā. Taču šāds aktuārais novērtējums ik pēc pieciem gadiem un tā ikgadējā atjaunošana balstās uz noteiktu skaitu parametru, kas noteikti Civildienesta noteikumu XII pielikumā.

Pirmais parametrs, kas ir ietverts ierēdņu iemaksu aprēķinā, ir “demogrāfiskā attīstība”, kas ir pieminēta Civildienesta noteikumu XII pielikuma 1. panta 2. punktā. Pati šī attīstība tiek noteikta, balstoties uz pensiju shēmas dalībnieku populācijas novērojumiem, ko veido shēmai piederīgās personas, kā arī tas izriet no šī paša pielikuma 9. panta. Saskaņā ar šo pantu demogrāfiskā attīstība tiek precīzāk secināta no šīs populācijas struktūras un vidējā pensionēšanās vecuma. Savukārt populācijas struktūra tiek novērtēta, ņemot vērā mirstības, dzīves ilguma paredzējuma, invaliditātes likmju un populācijas sadalījuma pa dzimumiem tabulu. Attiecībā uz vidējo pensionēšanās vecumu – tas tiek nošķirts no pensionēšanās juridiskā vecuma un tā ņemšanu vērā var izskaidrot ar faktu, ka ar to var noteikt reālāku pensiju slogu salīdzinājumā ar juridisko vecumu.

Otrais parametrs, kurš tiek ietverts ierēdņu iemaksu noteikšanā, ir katra ierēdņa pamatalgas attīstība divu gadu laikā pirms “teorētiskā pensionēšanās vecuma” (Civildienesta noteikumu XII pielikuma 4. un 6. pants). Tātad šis parametrs nozīmē, ka jāveic aktīvā dienestā esoša ierēdņa paredzamās pamatalgas vērtības novērtējums, ņemot vērā šīs algas projekciju pensionēšanās brīdī (Civildienesta noteikumu XII pielikuma 6. panta 1. punkta pirmā daļa). Šajā sakarā ir jāuzsver, ka, ja ir jāņem vērā likumīgais pensionēšanās vecums, tad arī jāņem vērā tādi elementi kā iespēja turpināt darbu pēc šī vecuma sasniegšanas vai izbeigt jebkādas funkcijas pirms tā sasniegšanas, kā to netieši apstiprina Civildienesta noteikumu XII pielikuma 6. panta 4. punkts. No tā galīgā veidā izriet, ka šeit vērā ņemtais “teorētiskais pensionēšanās vecums” ir kopējā vērtība.

Trešais parametrs, kurš tiek ietverts ierēdņu iemaksu noteikšanā, izriet no procentu likmes, kuru novērtē atbilstoši Civildienesta noteikumu XII pielikuma 10. pantam, un ceturtais elements atbilstoši šī paša pielikuma 11. pantam izriet no ierēdņu algas ikgadējām svārstībām, kas atbilst specifisko rādītāju vidējai vērtībai trīsdesmit gadu garumā, kā norādīts Civildienesta noteikumu XI pielikumā.

Tādējādi šķiet, ka juridiskais pensionēšanās vecums, kurš Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 22. panta redakcijā, kas izriet no Regulas Nr. 1023/2013, tiek noteikts pēc katra ierēdņa vecuma 2014. gada 1. maijā, ir elements, kas mijiedarbojas ar vairāku parametru nākotnes vērtību (procentu likme, mirstība, algas progresija u.c.) Savienības pensijas aktuārā līdzsvara novērtējumā un tātad katra ierēdņa iemaksu lieluma, kas tam jāiemaksā šajā shēmā, lai nodrošinātu vienu trešdaļu no šī līdzsvara, noteikšanā.

Tādējādi ierēdņu iemaksu Savienības pensiju shēmā likme var mainīties neatkarīgi no pensionēšanās juridiskā vecuma.

Visbeidzot, Savienības pensiju shēma ir organizēta uz solidaritātes principa pamata un tā nav izveidota tā, ka ierēdņa saņemtā pensija būtu precīza atlīdzība par viņu veiktajām iemaksām šajā shēmā. No tā izriet, ka katra ierēdņa iemaksas katram no viņiem nerada pašreiz iegūtas individuālas tiesības uz precīzu atlīdzību pensijas veidā un uz iespējamās pārmaksas atlīdzību.

(skat. 45.–54., 56. un 73. punktu)

Pirmās instances tiesa: spriedums, 2006. gada 29. novembris, Campoli/Komisija, T‑135/05, EU:T:2006:366, 134. punkts.

Civildienesta tiesa: spriedums, 2007. gada 11. jūlijs, Wils/Parlaments, F‑105/05, EU:F:2007:128, 85. un 86. punkts.