Lieta C-43/07

D. M. M. A. Arens-Sikken

pret

Staatssecretaris van Financiën

(Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“Kapitāla brīva aprite — EK līguma 73.b un 73.d pants (jaunajā redakcijā attiecīgi — EKL 56. un 58. pants) — Mantojuma nodokļa un nodokļa par īpašuma tiesību maiņu valsts tiesiskais regulējums, kas, aprēķinot minētos nodokļus, nepieļauj atskaitīt mantojuma daļu pārsniedzošos parādus, kas saistīti ar augšupejoša radinieka atstātā mantojuma testamentāro sadali, ja persona, kuras mantojums ir atklājies, savas nāves brīdī nav dzīvojusi dalībvalstī, kurā atrodas nekustamais īpašums, kas ir mantojuma priekšmets — Ierobežojums — Pamatojums — Neesamība — Divpusējas konvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu neesamība — Minētās personas dzīvesvietas dalībvalstī paredzēta mazāka apmēra ieskaita nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanai ietekme uz kapitāla brīvas aprites ierobežojumu aizliegumu”

Ģenerāladvokāta Jana Mazaka [Ján Mazák] secinājumi, sniegti 2008. gada 13. martā I - 6890

Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 11. septembra spriedums I - 6912

Sprieduma kopsavilkums

Kapitāla brīva aprite – Ierobežojumi – Mantojuma nodoklis

(EK līguma 73.b un 73.d pants (jaunajā redakcijā attiecīgi — EKL 56. un 58. pants))

EK līguma 73.b pants un 73.d pants (jaunajā redakcijā attiecīgi — EKL 56. un 58. pants) ir interpretējami tādējādi, ka tiem ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums par mantojuma un īpašuma tiesību maiņas nodokļu aprēķinu par nekustamo īpašumu dalībvalstī, ja ar to, aprēķinot šos nodokļus, nav paredzēta iespēja atskaitīt mantojuma daļu pārsniedzošos parādus, kas radušies mantojuma testamentārās sadales rezultātā, ja persona, kuras mantojums ir atklājies, savas nāves brīdī nedzīvoja šajā valstī, bet gan citā dalībvalstī, tomēr šāds atskaitījums būtu pieļaujams, ja attiecīgā persona tobrīd būtu dzīvojusi valstī, kurā atrodas nekustamais īpašums, kas ir mantojuma priekšmets, tiktāl, ciktāl ar šo tiesisko regulējumu tiek piemērota progresīva nodokļa likme, un ja, neņemot vērā minētos parādus un piemērojot šo progresīvo likmi, mantiniekiem, kuriem uz šādu atskaitījumu nav tiesību, varētu rasties lielāka maksājamo nodokļu nasta.

Kapitāla brīvas aprites ierobežojuma rezultātā, kurš izriet no šāda tiesiskā regulējuma, kombinējot to ar progresīvo nodokļa likmi, rodas atšķirīga attieksme nodokļu nastas sadalījumā starp tādas personas mantiniekiem, kura savas nāves brīdī bija attiecīgās dalībvalsts rezidente un tādas personas mantiniekiem, kura savas nāves brīdī nebija attiecīgās dalībvalsts rezidente.

Šo atšķirīgo attieksmi nepamato iemesls, ka tā attiecas uz situācijām, kas nav objektīvi salīdzināmas. Ja valsts tiesiskais regulējums sakarā ar attiecīgajā dalībvalstī esoša nekustamā īpašuma mantošanas aplikšanu ar nodokļiem nostāda vienādā situācijā gan personas, kura savas nāves brīdī ir bijusi rezidente, mantiniekus, gan personas, kura tobrīd nav bijusi rezidente, mantiniekus, tad tas, neradot diskrimināciju, šī paša nodokļa uzlikšanas ietvaros nevar attiekties uz šiem mantiniekiem citādāk saistībā ar minētā nekustamā īpašuma apgrūtinājumiem. Piemērojot vienādu attieksmi šo divu kategoriju personu mantojumam mantojuma nodokļa sakarā, izņemot parādu atskaitīšanu, valsts likumdevējs ir atzinis, ka starp to objektīvajām situācijām attiecībā uz šīs nodokļu aplikšanas noteikumiem un nosacījumiem nepastāv tādas atšķirības, kas varētu attaisnot atšķirīgu attieksmi.

Minēto vērtējumu neietekmē apstāklis, ka saskaņā ar dalībvalsts, kurā savas nāves brīdī ir dzīvojusi persona, kuras mantojums ir atklājies, tiesisko regulējumu vienpusēji ir paredzēta iespēja piešķirt nodokļa atlaidi, pamatojoties uz mantojuma nodokli, kas maksājams citā dalībvalstī par šīs citas valsts teritorijā esošajiem nekustamajiem īpašumiem. Dalībvalsts, kurā atrodas nekustamais īpašums, lai pamatotu no tās tiesiskā regulējuma izrietošu kapitāla brīvas aprites ierobežojumu, nevar atsaukties uz no tās gribas neatkarīgu iespēju, ka nodokļu atbrīvojums var tikt piešķirts citā dalībvalstī, kurā mantojuma atstājējs dzīvoja savas nāves brīdī, ar ko pilnībā vai daļēji varētu kompensēt šīs personas mantinieku ciestos zaudējumus sakarā ar to, ka dalībvalstī, kurā atrodas nekustamais īpašums, aprēķinot nodokli par īpašuma tiesību maiņu, netiek ņemti vērā mantojuma daļu pārsniedzošie parādi, kuri radušies pēc augšupejošā radinieka atstātā mantojuma testamentārās sadales.

(sal. ar 46., 54., 57., 60., 65. un 67. punktu un rezolutīvās daļas 1) un 2) punktu)