Pagaidu versija

ĢENERĀLADVOKĀTA JEVGENIJA TANČEVA [EVGENI TANCHEV]

SECINĀJUMI,

sniegti 2018. gada 6. jūnijā ( )

Lieta C‑186/17

flightright GmbH

pret

Iberia Express SA

(Landgericht Berlin (Berlīnes apgabaltiesa, Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Gaisa pārvadājumi – Regula (EK) Nr. 261/2004 – 5. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 7. pants – Kompensācija pasažieriem sakarā ar lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos – Nokavēta pārsēšanās vairākposmu ceļojumā – Neliela novēlošanās pirmajā posmā, bet ielidošana galamērķī ar ilgu kavēšanos – Atbildība par kompensācijas izmaksu, ja līgumu noslēgušais gaisa pārvadātājs neveic nevienu kopējā lidojuma posmu un katru savienoto reisu veic cits apkalpojošais gaisa pārvadātājs





I. Ievads

1. Vai gaisa pārvadātājs, kas savienotajos reisos veic pirmo reisu, ir atbildīgs par kompensācijas izmaksu pasažierim saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 261/2004 ( ) 7. pantu, ja šis pirmais reiss ir tikai nedaudz novēlots, bet tā rezultātā pasažieris ieradies galamērķī ar ilgu kavēšanos?

2. Tāds būtībā ir jautājums, ko lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu Tiesai uzdevusi Landgericht Berlin (Berlīnes apgabaltiesa, Vācija).

3. Tiesa iepriekš ir aplūkojusi līdzīgu gadījumu spriedumā lietā Folkerts ( ), bet saistībā ar situāciju, kad savienotos reisus veica viens un tas pats apkalpojošais gaisa pārvadātājs un kad jautājums bija par to, vai pasažiera tiesības uz kompensāciju saskaņā ar Regulas Nr. 261/2004 7. pantu ir atkarīgas no tā, vai ir izpildīti šās regulas 6. pantā paredzētie nosacījumi ( ).

4. Taču lietā Folkerts un pamatlietā ir būtiskas faktu atšķirības. Jautājums, kas rodas šajā lietā, ir ne tik daudz par to, vai kompensācija būtu jāmaksā, bet par to, kuram tas būtu jādara.

5. Pamatlietā katru konkrētā ceļojuma savienoto reisu lidojumu apkalpoja dažādi gaisa pārvadātāji, bet, veicot rezervāciju, kā pakalpojuma sniedzējs tika norādīts vēl cits gaisa pārvadātājs, kas neapkalpoja nevienu reisu ceļojuma ietvaros. Tādējādi pamatlietā atšķirībā no scenārija lietā Folkerts nepastāv līgumsaistības starp nevienu no apkalpojošajiem gaisa pārvadātājiem un pasažieriem, kuri cieta no novēlošanās, un par pirmā reisa nelielo novēlošanos atbildīgais gaisa pārvadātājs nebija iesaistīts ceļojuma nākamo reisu apkalpošanā.

6. Tāpēc Tiesa ir aicināta izveidot savu pastāvīgo judikatūru par to, kā saistībā ar minētajiem faktiem interpretēt Regulu Nr. 261/2004.

II. Tiesiskais regulējums

7. Regulas Nr. 261/2004 preambulas 1., 2., 4., 7. un 8. apsvērumā ir noteikts:

“(1) Kopienas rīcībai gaisa satiksmes nozarē cita starpā ir jābūt vērstai uz to, lai nodrošinātu augsta līmeņa pasažieru aizsardzību. Turklāt ir jāņem vērā vispārējās patērētāju aizsardzības prasības.

(2) Iekāpšanas atteikums un lidojumu atcelšana vai ilga kavēšanās rada nopietnas problēmas un sarežģījumus pasažieriem.

[..]

(4) Tādēļ Kopienai ir jāpaaugstina ar minēto regulu [Padomes Regulu (EEK) Nr. 295/91 (1991. gada 4. februāris), ar ko nosaka kopīgus noteikumus iekāpšanas atteikuma kompensācijas sistēmai regulārajā gaisa satiksmē ( ),] noteiktie aizsardzības standarti, lai pastiprinātu pasažieru tiesības un nodrošinātu, ka gaisa pārvadātāji strādā liberalizētā tirgū atbilstīgi saskaņotiem nosacījumiem.

[..]

(7) Lai nodrošinātu efektīvu šīs regulas piemērošanu, no tās izrietošās saistības ir jāpilda apkalpojošajam gaisa pārvadātājam, kas veic vai plāno veikt lidojumu, neatkarīgi no tā, vai šis gaisa pārvadātājs veic pārvadājumu ar tā īpašumā esošu lidaparātu vai ar lidaparātu, kas ir iznomāts vai iznomāts kopā ar apkalpi, vai saskaņā ar citiem noteikumiem.

(8) Šī regula neierobežo apkalpojošā gaisa pārvadātāja tiesības prasīt kompensāciju no kādas personas, tostarp trešajām personām, saskaņā ar piemērojamiem tiesību aktiem.”

8. Regulas Nr. 261/2004 2. pantā ir noteiktas šādas definīcijas:

“[..]

b) “apkalpojošais gaisa pārvadātājs” ir gaisa pārvadātājs, kas veic vai plāno veikt lidojumu saskaņā ar līgumu ar pasažieri vai citas tādas juridiskas vai fiziskas personas vārdā, kurai ir līgums ar šo pasažieri;

[..]

h) “galamērķis” ir galamērķis, kas norādīts uz biļetes, kuru uzrāda pie reģistrācijas letes, vai, tieši savienoto reisu gadījumā, pēdējā reisa galamērķis; pieejamus alternatīvus reisus ar pārsēšanos neņem vērā, ja ievēro sākotnēji plānoto ielidošanas laiku.

[..]”

9. Regulas Nr. 261/2004 3. panta 5. punktā ir noteikts:

“Šī regula attiecas uz visiem gaisa pārvadātājiem, kas sniedz pārvadājumu pakalpojumus 1. un 2. punktā minētajiem pasažieriem. Ja gaisa pārvadātājs, kam nav līguma ar pasažieri, pilda saistības saskaņā ar šo regulu, uzskata, ka šis pārvadātājs to dara tās personas vārdā, kurai ir līgums ar minēto pasažieri.”

10. Regulas Nr. 261/2004 5. panta 1. punkta c) apakšpunktā ir noteikts:

“Ja atceļ lidojumu, attiecīgajiem pasažieriem [..] ir tiesības saskaņā ar 7. pantu no apkalpojošā gaisa pārvadātāja saņemt kompensāciju [..].”

11. Regulas Nr. 261/2004 7. panta “Tiesības saņemt kompensāciju” 1. punktā ir noteikts:

“Ja ir izdarīta atsauce uz šo pantu, pasažieri saņem kompensāciju šādā apmērā:

a) EUR 250 par visiem lidojumiem 1500 kilometru vai mazākā attālumā;

b) EUR 400 par visiem lidojumiem Kopienas iekšienē vairāk nekā 1500 kilometru attālumā un par visiem citiem lidojumiem 1500 līdz 3500 kilometru attālumā;

c) EUR 600 par visiem lidojumiem, uz ko neattiecas a) vai b) apakšpunkts.

Nosakot attālumu, ņem vērā pēdējo galamērķi, kurā iekāpšanas atteikums vai lidojuma atcelšana ir par iemeslu tam, ka pasažieris ielido ar kavēšanos pēc paredzētā laika.”

12. Regulas Nr. 261/2004 13. pantā “Tiesības uz atlīdzinājumu” ir noteikts:

“Ja apkalpojošais gaisa pārvadātājs izmaksā kompensāciju vai pilda citas saistības, kas izriet no šīs regulas, šīs regulas noteikumus nevar interpretēt kā tādus, kas ierobežo pārvadātāja tiesības prasīt kompensāciju no kādas personas, tostarp trešām pusēm, saskaņā ar piemērojamiem tiesību aktiem. Šī regula nekādā ziņā neierobežo apkalpojošā gaisa pārvadātāja tiesības prasīt atlīdzinājumu no ceļojuma rīkotāja vai citas personas, ar kuru minētajam pārvadātājam ir līgums. Tāpat šīs regulas noteikumus nevar interpretēt kā tādus, kas ierobežo ceļojumu rīkotāja vai trešās personas, kas nav pasažieris un ar kuru gaisa pārvadātājam ir līgums, tiesības prasīt atlīdzinājumu vai kompensāciju no gaisa pārvadātāja saskaņā ar piemērojamiem tiesību aktiem.”

III. Pamatlietas fakti un prejudiciālais jautājums

13. Pamatlietā flightright GmbH (turpmāk tekstā – “flightright”) cēla prasību pret Spānijas gaisa pārvadātāju Iberia Express SA (turpmāk tekstā – “Iberia Express”), pieprasot kompensāciju saskaņā ar Regulas Nr. 261/2004 7. pantu. Rīkojumā par prejudiciālā jautājuma uzdošanu ir norādīts, ka flightright ceļ šo prasību divu pasažieru vārdā, kas tai ir nodevuši savas minētajā regulā paredzētās tiesības uz kompensāciju 600 EUR apmērā par katru pasažieri.

14. Kā norādīts rīkojumā par prejudiciālā jautājuma uzdošanu, pasažieri ceļojumu rezervēšanas tīmekļvietnē Elumbus GmbH (turpmāk tekstā – “Elumbus”) rezervēja trīs reisu savienoto lidojumu divām personām no Berlīnes Vācijā uz Sansalvadoru Salvadorā. Elumbus ir gaisa pārvadātāja Air Berlin PLC & Co Luftverkehrs KG (turpmāk tekstā – “Air Berlin”) pilnvarota rezervācijas aģente.

15. Elumbus izsniegtajā rēķinā kā kopējā ceļojuma nodrošinātāja bija norādīta Air Berlin. Biļeti izdeva Elumbus, un tajā bija norādītas tās pašas rezervācijas atsauces attiecībā uz Air Berlin, Iberia Lineas Aereas De Espana SA (turpmāk tekstā – “Iberia”) un Avianca SA (turpmāk tekstā – “Avianca”), kur pēdējie minētie ir divi no trim ceļojumu apkalpojošajiem gaisa pārvadātājiem.

16. Ceļojuma pirmais posms bija no Berlīnes Vācijā uz Madridi Spānijā. To apkalpoja Iberia Express.

17. Ceļojuma otrais posms bija no Madrides Spānijā uz Sanhosē Kostarikā. To apkalpoja Iberia. Iberia Express ir Iberia pilnībā piederošs meitasuzņēmums.

18. Ceļojuma trešais posms bija no Sanhosē Kostarikā uz Sansalvadoru Salvadorā. To apkalpoja Avianca, Kolumbijas gaisa pārvadātājs, kam ar Iberia ir nolīgums par kopīgu kodu izmantošanu ( ).

19. Pirmais reiss ieradās Madridē ar 59 minūšu novēlošanos. Tāpēc pasažieri nepaspēja uz savu savienoto reisu. Pasažieri pēc lidojumu pārrezervēšanas beidzot ieradās savā galamērķī Sansalvadorā ar 49 stundu novēlošanos ( ).

20. Amtsgericht Wedding (Vedingas pirmās instances tiesa, Vācija) flightright prasību noraidīja, pamatojoties uz to, ka Iberia Express tikai esot apkalpojusi reisu no Berlīnes uz Madridi, nevis pārējos reisus. Turklāt Iberia Express arī neesot bijusi iesaistīta kopējā ceļojuma rezervēšanā un plānošanā. Tādēļ Amtsgericht Wedding (Vedingas pirmās instances tiesa, Vācija) nosprieda, ka Iberia Express ir atbildīga tikai par reisa no Berlīnes uz Madridi novēlošanos par 59 minūtēm. Tā pieņēma Iberia Express argumentu par to, ka šajā posmā, kas ir vairāk nekā 1500 km, reiss kavējās tikai par 59 minūtēm, un tādēļ nav tiesību saņemt kompensāciju atbilstoši Regulas Nr. 261/2004 7. pantam.

21. Flightright šo spriedumu pārsūdzēja Landgericht Berlin (Berlīnes apgabaltiesa, Vācija).

22. Iesniedzējtiesa jautā, vai Tiesas spriedumu lietā Folkerts ( ) var attiecināt uz pamatlietu, ja pirmo novēloto reisu un nokavēto savienoto reisu apkalpo dažādi gaisa pārvadātāji ( ).

23. Šādos apstākļos Landgericht Berlin (Berlīnes apgabaltiesa, Vācija) nolēma apturēt pamatlietas izskatīšanu un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:

“Vai tiesības saņemt kompensāciju saskaņā ar Regulas Nr. 261/2004 7. pantu var būt arī tad, ja pasažieris relatīvi neliela ielidošanas novēlojuma dēļ nepagūst uz tieši savienoto reisu, kā rezultātā ielidošana galamērķī notiek trīs vai vairāk stundas vēlāk, bet abiem lidojumiem ir bijis katram savs gaisa pārvadātājs, un rezervācija ir tikusi veikta pie viena un tā paša ceļojuma rīkotāja, kurš kopējā lidojuma rezervāciju ir veicis pie citas aviosabiedrības?”

24. Rakstveida apsvērumus Tiesai iesniedza Vācijas, Itālijas un Polijas valdības, kā arī Komisija. Tiesas sēdē, kas notika 2018. gada 21. martā, flightright, Iberia Express, Vācijas valdība un Komisija sniedza mutvārdu apsvērumus.

IV. Analīze

A. Problēmas pārskats

25. Ir skaidrs, ka Regula Nr. 261/2004 nav sagatavota, domājot par tādu konkrēto praksi, kāda tiek aplūkota pamatlietā. Proti, gaisa pārvadātājs A izsniedz biļeti saskaņā ar līgumu par vairākposmu lidojumu (turpmāk tekstā – “līgumu noslēgušais gaisa pārvadātājs”), taču pats neveic nevienu no ceļojuma posmiem, bet gan nodod tiesības veikt šos posmus apkalpojošajiem gaisa pārvadātājiem B, C un D. Šīs vienošanās parasti notiek atbilstoši praksei, kas zināma kā kopīgu kodu izmantošana ( ).

26. Saskaņā ar Regulas Nr. 261/2004 2. panta b) punktā norādīto definīciju katrs no gaisa pārvadātājiem B, C un D ir “apkalpojošais gaisa pārvadātājs” Regulas Nr. 261/2004 izpratnē, un tieši uz šo jēdzienu ir balstīta Regulā Nr. 261/2004 noteiktā atbildība.

27. Visas Regulā Nr. 261/2004 ietvertās saistības piemēro nevis līgumu noslēgušajam gaisa pārvadātājam, bet gan “apkalpojošajam gaisa pārvadātājam”. Patiešām, kā tiesas sēdē norādīja Komisija, saskaņā ar Regulas Nr. 261/2004 5. pantu tam, ka starp attiecīgajiem pasažieriem un apkalpojošo gaisa pārvadātāju nav līgumiskas saiknes, nav nozīmes, ja, kā tas ir pamatlietā, apkalpojošajam gaisa pārvadātājam ir savas līgumiskās attiecības ar līgumu noslēgušo gaisa pārvadātāju.

28. Tas var būt problemātiski trīs iemeslu dēļ.

29. Pirmkārt, Tiesas judikatūrā ir norādītas robežvērtības, kuras sasniedzot pienākas kompensācija par kavēšanos, un tās ir ne mazāk par trim stundām pēc paredzētā ielidošanas laika ( ). Kā, pamatojoties uz pamatlietas faktiem, norādījusi iesniedzējtiesa, šī robežvērtība nav sasniegta, ja lidojuma posmu, par kuru bija atbildīga Iberia Express, aplūko atsevišķi, ņemot vērā, ka novēlošanās šajā posmā bija tikai 59 minūtes.

30. No tā izriet otra problēma. Pamatojoties uz faktiem pamatlietā, kurā līgumu noslēgušais gaisa pārvadātājs ir izsniedzis biļeti trīsposmu ceļojumam, vai “lidojums”, kas ir jāizvērtē saistībā ar novēlošanos, sastāv no trim atsevišķiem lidojumiem vai ir jāuzskata par vienu lidojumu? Pamatlietā Tiesas judikatūrā norādītā robežvērtība ir sasniegta tikai pēdējā minētajā gadījumā, jo galamērķis tika sasniegts ar 49 stundu novēlošanos.

31. Treškārt, ja par “lidojumu” uzskata visu ceļojumu no Berlīnes līdz Sansalvadorai, kā gan saskaņā ar Regulu Nr. 261/2004 par atbildīgo, kam jāmaksā kompensācija par 49 stundu ilgu novēlošanos, var uzskatīt Iberia Express, ja tā bija apkalpojošais gaisa pārvadātājs tikai nelielā ceļojuma posmā? Tāpat arī, kā gan par atbildīgo var uzskatīt Air Berlin, ja saskaņā ar Regulu Nr. 261/2004 nekādi pienākumi nav noteikti līgumu noslēgušajiem gaisa pārvadātājiem, bet gan, kā jau minēts, tie ir noteikti apkalpojošajiem gaisa pārvadātājiem?

32. Tie ir jautājumi, kas ir jāizvērtē, lai atbildētu uz Landgericht Berlin (Berlīnes apgabaltiesa) prejudiciālo jautājumu.

B. Lietas dalībnieku apsvērumu pārskats

33. Flightright un Komisija ierosina uz prejudiciālo jautājumu atbildēt apstiprinoši. Tās uzskata, ka spriedumu lietā Folkerts var attiecināt arī uz faktiem pamatlietā, jo apkalpojošo gaisa pārvadātāju identitāte nav būtiska.

34. Vācijas valdība pauž pretēju nostāju, uzsverot, ka lietā Folkerts kompensācija bija jāmaksā tikai tāpēc, ka visus ceļojuma posmus apkalpoja viens un tas pats pārvadātājs. Tas, kā uzskata Vācijas valdība, ir nepieciešamais ķēdes posms. Vācijas valdība arī pauž bažas par to, ka gaisa pārvadātāji, kas pārsvarā veic reģionālo posmu apkalpošanu, varētu būt pārslogoti, ja prasības par kompensāciju varētu pamatot ar sekojošu ilgu novēlošanos vairākposmu ceļojuma galamērķa sasniegšanā.

35. Polijas valdība uzskata, ka tiesības saņemt kompensāciju pastāv tad, ja vai nu ceļojuma rīkotājs rīkojas kā gaisa pārvadātāju pilnvarotais pārstāvis, vai arī gaisa pārvadātāji, kas ir informēti par attiecīgo pasažieru visu lidojumu plānu, ir apstiprinājuši savu gatavību īstenot daļu no tā, bet Itālijas valdība uzskata, ka Air Berlin kā līgumu noslēgušais pārvadātājs ir atbildīga par Regulas Nr. 261/2004 5. panta 1. punkta c) apakšpunktā un 7. pantā paredzētās kompensācijas izmaksu.

V. Ierosinātā atbilde uz prejudiciālo jautājumu

36. Esmu nonācis pie secinājuma, ka uz prejudiciālo jautājumu būtu jāatbild tādējādi, ka tiesības saņemt kompensāciju no “apkalpojošā gaisa pārvadātāja” saskaņā ar Regulas Nr. 261/2004 7. pantu ir tad, ja pasažieris iepriekšējā reisa relatīvi neliela ielidošanas novēlojuma dēļ nepagūst uz tieši savienoto reisu, kā rezultātā ielidošana galamērķī notiek trīs vai vairāk stundas vēlāk, pat tad, ja attiecīgajiem lidojumiem ir bijis katram savs gaisa pārvadātājs un rezervācija ir tikusi veikta pie viena un tā paša ceļojuma rīkotāja, kurš kopējā lidojuma rezervāciju ir veicis pie cita (līgumu noslēgušā) gaisa pārvadātāja, kas neapkalpo lidojumus nevienā ceļojuma posmā.

37. Vispirms ir jānorāda, ka saskaņā ar Regulas Nr. 261/2004 preambulas 1. apsvērumu rīcībai gaisa satiksmes nozarē ir jābūt vērstai uz to, lai nodrošinātu augsta līmeņa pasažieru aizsardzību, un ir jāņem vērā vispārējās patērētāju aizsardzības prasības. Turklāt saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru Regulas Nr. 261/2004 noteikumi, ar kuriem tiek piešķirtas tiesības gaisa pasažieriem, tostarp noteikumi, ar kuriem tiek piešķirtas tiesības uz kompensāciju, ir jāinterpretē plaši ( ). Regulas Nr. 261/2004 mērķis ir stiprināt gaisa pasažieru aizsardzību ( ), un kompensāciju saskaņā ar Regulas Nr. 261/2004 7. pantu var saņemt par “sarežģījumiem neatgriezeniskā laika zaudējuma dēļ” ( ).

38. Tāpēc es uzskatu, ka, ņemot vērā šo mērķi, Regula Nr. 261/2004 nevar tikt interpretēta kā liedzoša saņemt kompensāciju tādiem pasažieriem, kuri ir acīmredzami cietuši no būtiskas novēlošanās, kas radusies tādu uzņēmējdarbības modeļu dēļ, kuri paredz attālinātas tiesiskās attiecības starp pasažieriem un apkalpojošajiem gaisa pārvadātājiem.

39. Tiesa ir nospriedusi, ka atsauce Regulā Nr. 261/2004 uz atšķirīgām kavēšanās situācijām atbilst Konvencijas par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju (turpmāk tekstā – “Monreālas konvencija”), kas ir Savienības tiesību sistēmas neatņemama sastāvdaļa, 19. pantam. Monreālas konvencijas 19. pantā ir atsauce uz jēdzienu “pasažieru [..] gaisa pārvadājuma aizkavēšanās”, neprecizējot, kurā šādas pārvadāšanas posmā ir jākonstatē attiecīgā aizkavēšanās ( ).

40. Tādējādi lietā Folkerts tika konstatēts, ka, tā kā sarežģījumi rodas tikai galamērķī, ja viens apkalpojošais gaisa pārvadātājs veic vairākus savienotos reisus pēc kārtas un ja ir gan ilga aizkavēšanās, ielidojot galamērķa vietā, gan īsāka aizkavēšanās ceļā, “attiecībā uz Regulas Nr. 261/2004 7. pantā paredzēto vienreizējo kompensāciju svarīga ir tikai kavēšanās salīdzinājumā ar paredzēto ielidošanas laiku galamērķi, ar ko saprot attiecīgā pasažiera izmantotā pēdējā reisa galamērķi” ( ). Tiesa vēlāk nosprieda arī, ka tiesības uz kompensāciju rodas neatkarīgi no tā, vai pasažieri “sasniedz savu galamērķi ar tiešo reisu vai ar tieši savienotajiem reisiem” ( ). Līdz ar to attiecīgā kavēšanās pamatlietā ir ielidošana Sansalvadorā ar 49 stundu ilgu novēlošanos.

41. Šis secinājums atbilst vienlīdzīgas attieksmes principam. Vairākposmu ceļojumu, ko apkalpo viens gaisa pārvadātājs, var salīdzināt ar vairākposmu ceļojumu, kuru apkalpo dažādi gaisa pārvadātāji saskaņā ar tādu vienošanos kā pamatlietā aplūkotā ( ), un atšķirīgai attieksmei, šķiet, nav objektīva attaisnojuma, it īpaši, ņemot vērā Regulas Nr. 261/2004 mērķi. Tā darbojas arī kā preventīvs līdzeklis pret gaisa pārvadātāju īstenoto lidojumu sadalīšanu, piemēram, starp meitasuzņēmumiem, lai izvairītos no saistībām maksāt kompensāciju ilgas novēlošanās gadījumā.

42. No lietas materiāliem, šķiet, izriet, ka vienīgā būtiskā atšķirība starp faktiem lietā Folkerts un faktiem pamatlietā ir tāda, ka lietā Folkerts apkalpojošais gaisa pārvadātājs un līgumu noslēgušais gaisa pārvadātājs bija viens un tas pats un visus lidojumus lietā Folkerts veica šis pats subjekts. Pamatlietā Air Berlin ir līgumu noslēgušais gaisa pārvadātājs, bet par visu attiecīgo ceļojuma posmu veikšanu tika noslēgti apakšlīgumi ar apkalpojošajiem gaisa pārvadātājiem.

43. Kāpēc Regulas Nr. 261/2004 5. un 7. pantā paredzēto noteiktas kompensācijas mehānismu nevarētu piemērot Air Berlin, nevis Iberia Express, kā to apgalvoja Itālijas valdība?

44. Atbilde rodama apstāklī, ka ar Regulu Nr. 261/2004 vienkārši netiek regulēta līgumu noslēgušo gaisa pārvadātāju darbība. Tas ir pamatots ne tikai ar Regulas Nr. 261/2004 formulējumu, bet ir saistīts arī ar faktu, ka šī regula attiecas uz “apkalpojošajiem gaisa pārvadātājiem”, kā norādīts preambulas 7., 8., 14. un 19. apsvērumā un 4., 5. un 6. pantā (bet 7. pants ir skaidri attiecināts tikai uz apkalpojošajiem gaisa pārvadātājiem atbilstīgi 5., 10., 11. un 13. panta formulējumam). Šo noteikumu ir daudz vairāk, un tie stipri pārsver vispārējo atsauci uz “gaisa pārvadātājiem”, kas sniegta Regulas Nr. 261/2004 preambulas 4., 9., 12. un 22. apsvērumā un 3. pantā, un “gaisa pārvadātāja” definīciju Regulas Nr. 261/2004 2. panta a) punktā. Regulas Nr. 261/2004 preambulas 7. apsvērums ir īpaši svarīgs, jo tajā ir uzsvērts, ka no regulas izrietošās saistības “ir jāpilda apkalpojošajam gaisa pārvadātājam, kas veic vai plāno veikt lidojumu”.

45. Tāpēc es sliecos uzskatīt, ka Regulas Nr. 261/2004 7. pantā paredzētās tiesības saņemt kompensāciju, kas saskaņā ar šās regulas 5. panta 1. punkta c) apakšpunktu ir jāīsteno “apkalpojošajam gaisa pārvadātājam”, ir attiecināmas arī uz tādiem apkalpojošajiem gaisa pārvadātājiem, kuri ir kavējušies vairākposmu lidojumā, kā dēļ ir notikusi tāda novēlota ielidošana galamērķī, uz kuru attiecas Tiesas judikatūrā noteiktās robežvērtības kompensācijas saņemšanai.

46. To apstiprina arī Regulas Nr. 261/2004 sagatavošanas darbi. Kaut arī Komisijas sākotnējais priekšlikums kopīgu kodu izmantošanas gadījumā bija vērsts gan uz ceļojuma rīkotāju, gan līgumu noslēgušo gaisa pārvadātāju un Eiropas Parlaments ierosināja tiem abiem noteikt paralēlu atbildību, Padome pauda bažas par to, ko tas nozīmētu pasažieru tiesiskās noteiktības ziņā ( ). Skaidrības un vienkāršības labad regulas projekts tika grozīts, attiecinot saistības tikai uz apkalpojošo gaisa pārvadātāju ( ). Turklāt, lai gan sākotnējā priekšlikuma noteikumā bija noteikts, ka līgumu noslēgušajam gaisa pārvadātājam kopīgu kodu izmantošanas gadījumā ir jābūt Kopienas gaisa pārvadātājam ( ), šis noteikums vēlāk tika grozīts, kā atsauces punktu norādot apkalpojošo gaisa pārvadātāju ( ). Viss minētais norāda uz to, ka saskaņā ar Regulu Nr. 261/2004 par attiecīgo pārvadātāju apzināti tika noteikts apkalpojošais gaisa pārvadātājs ( ).

47. Visbeidzot Iberia Express pārstāvis tiesas sēdē norādīja, ka Iberia Express zināja, ka attiecīgajiem pasažieriem, kas lidoja ar šo pārvadātāju no Berlīnes, ir jāpaspēj uz savienoto reisu Madridē. Ņemot vērā kopīgu kodu izmantošanas prakses izplatību, nešķiet, ka tādējādi tiktu uzlikts pārāk liels slogs tiem gaisa pārvadātājiem, kas no šīs prakses gūst komerciālu labumu, uzņemties arī saistīto risku ( ), īpaši tad, ja gaisa pārvadātājs, pārbaudot savu pasažieru lidojumu plānu, var paredzēt attiecīgā reisa novēlošanās izraisītās sekas. Vai, citiem vārdiem sakot, kā norādīja Polijas valdība, informētība par savienoto reisu pastāvēšanu nozīmē sava veida piekrišanu.

48. Kā tiesas sēdē norādīja Komisija, Iberia Express situācijā esoši gaisa pārvadātāji var brīvi atteikties slēgt līgumu ar līgumu noslēdzošajiem gaisa pārvadātājiem, ja nolaišanās laiks starp lidojumiem ir mazāks par pamatota riska rezervi. Ņemot to vērā, es atbalstu uzskatu, ka “kompensācijas kritērijs nav cēlonis, bet operatora (plaši definēta) vaina” ( ).

49. Tādējādi manis ierosinātā atbilde nerada nesamērīgu slogu apkalpojošajiem gaisa pārvadātājiem, kas ir atbildīgi tikai par īsiem lidojumu posmiem ( ). Turklāt no Regulas Nr. 261/2004 izrietošo pienākumu izpilde neietekmē gaisa pārvadātāju tiesības prasīt atlīdzinājumu no jebkuras personas, tostarp trešajām personām, saskaņā ar valsts tiesību aktiem, kā tas ir noteikts Regulas Nr. 261/2004 13. pantā. Tomēr prioritāte ir jādod Regulas Nr. 261/2004 mērķim, proti, nodrošināt, lai pasažieri saņemtu kompensāciju tūlītējā un standartizētā veidā ( ).

VI. Secinājumi

50. Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, es uzskatu, ka Tiesai uz Landgericht Berlin (Berlīnes apgabaltiesa, Vācija) uzdoto prejudiciālo jautājumu ir jāatbild šādi:

Tiesības saņemt kompensāciju no “apkalpojošā gaisa pārvadātāja” saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 7. pantu ir tad, ja pasažieris iepriekšējā reisa relatīvi neliela ielidošanas novēlojuma dēļ nepagūst uz tieši savienoto reisu, kā rezultātā ielidošana galamērķī notiek trīs vai vairāk stundas vēlāk, pat tad, ja attiecīgajiem lidojumiem ir bijis katram savs gaisa pārvadātājs un rezervācija ir tikusi veikta pie viena un tā paša ceļojuma rīkotāja, kurš kopējā ceļojuma rezervāciju ir veicis pie cita (līgumu noslēgušā) gaisa pārvadātāja, kas neapkalpo lidojumus nevienā ceļojuma posmā.