ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Padomes 1975. gada 16. jūnija Direktīvas 75/363/EEK par normatīvo un administratīvo aktu noteikumu koordinēšanu attiecībā uz ārstu darbību, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1982. gada 26. janvāra Direktīvu 82/76/EEK, 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts, kā arī Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/16/EEK par ārstu brīvas pārvietošanās veicināšanu un viņu diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu 24. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, saskaņā ar kuru valsts stipendijas piešķiršana ir paredzēta tādu mācību finansēšanai, kas notiek citā dalībvalstī, kuru noslēgumā tiek iegūts ārsta speciālista diploms, un tās piešķiršana ir pakļauta nosacījumam, ka ārsts saņēmējs nostrādā piecus gadus šajā pirmajā dalībvalstī desmit gadu ilgā laikposmā pēc šīs specializācijas iegūšanas vai – pretējā gadījumā – tam ir jāatmaksā līdz 70 % no saņemtās stipendijas, šai summai pieskaitot procentus.
1)

Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek pieļauts valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru tādas sabiedrības obligāta svītrošana no pievienotās vērtības nodokļa (PVN) maksātāju reģistra, kam ar tiesas lēmumu ir uzlikts pienākums apturēt darbību, nozīmē pienākumu par esošajiem aktīviem samaksāt aprēķināto PVN vai priekšnodokli brīdī, kad tās darbība tiek pārtraukta, un to pārskaitīt valstij, ja vien tā, sākot no darbības apturēšanas brīža, vairāk neveic saimniecisko darbību;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 437/7

Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 26. oktobra spriedums (Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The English Bridge Union Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Lieta C-90/16) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - Ar sportu cieši saistītu pakalpojumu atbrīvojums - Jēdziens “sports” - Darbība, ko raksturo fiziskais elements - Sporta bridžs)

(2017/C 437/09)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Pamatlietas puses

Prasītāja: The English Bridge Union Limited

Atbildētāji: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Rezolutīvā daļa:

Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta m) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda darbība kā sporta bridžs, kuru raksturo šķietami maznozīmīgs fiziskais elements, nepieder pie “sporta” jēdziena šīs normas izpratnē.

(1) OV C 145, 25.4.2016.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 104/21

Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 1. februāra spriedums (Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Município de Palmela/Autoridade de Segurança Alimentar e Económica (ASAE) – Divisão de Gestão de Contraordenações

(Lieta C-144/16) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Informācijas sniegšanas kārtība tehnisko standartu un noteikumu un informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu jomā - Direktīvas 83/189/EEK un 98/34/EK - Tehniska noteikuma projekts - Paziņošana Eiropas Komisijai - Dalībvalstu pienākumi - Pārkāpums - Sekas)

(2017/C 104/31)

Tiesvedības valoda – portugāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal

Pamatlietas puses

Prasītājs: Município de Palmela

Atbildētājs: Autoridade de Segurança Alimentar e Económica (ASAE) – Divisão de Gestão de Contraordenações

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1983. gada 28. marta Direktīvas 83/189/EEK, kas nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā, kas grozīta ar Aktu par Austrijas Republikas, Somijas Republikas un Zviedrijas Karalistes pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā, 8. panta 1. punkts un Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvas 98/34/EK, kas nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu, un Informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu sfērā, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvu 98/48/EK, 8. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka sankcija, nepiemērojot nepaziņoto tehnisko noteikumu, kāds ir Regulamento que estabelece as condições de segurança a observar na localização, implantação, conceção e organização funcional dos espaços de jogo e recreio, respetivamente, equipamento e superfícies de impacto (Noteikumi, ar kuriem paredzētas spēļu un atpūtas laukumu atrašanās vietas, ierīkošanas, aprīkošanas un funkcionālās organizēšanas, kā arī aprīkojuma un trieciena virsmas drošības prasības), kas pievienots 1997. gada 27. decembra Decreto-Lei no 379/97 (Dekrētlikums Nr. 379/97), kas grozīts ar 2009. gada 19. maija Decreto-Lei no 119/2009 (Dekrētlikums Nr. 119/2009), 16. panta 1. un 2. punkts, attiecas tikai uz minēto tehnisko noteikumu, nevis visu tiesību aktu, kurā tas ietilpst.

(1) OV C 211, 13.6.2016.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 213/10

Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 4. maija spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Brockenhurst College

(Lieta C-699/15) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - Atbrīvojumi - Restorānu pakalpojumi un izklaides pakalpojumi, ko par maksu izglītības iestāde sniedz noteiktai sabiedrības daļai)

(2017/C 213/09)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pamatlietas puses

Prasītājs: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Atbildētāja: Brockenhurst College

Rezolutīvā daļa:

Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta i) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka kvalificēt kā pakalpojumus, kas “ir cieši saistīti” ar galveno izglītības pakalpojumu, un tādējādi atbrīvot no pievienotās vērtības nodokļa (PVN) var tādas darbības, kas veiktas tādos apstākļos kā pamatlietā, kuras ietver augstākās izglītības iestādes studentu arodapmācību ietvaros un par samaksu sniegtus restorānu pakalpojumus un izklaides pakalpojumus trešām personām, ja pakalpojumi ir nepieciešami šo studentu apmācībai un to mērķis nav šai iestādei gūt papildu ienākumus, veicot darījumus, tieši konkurējot ar komercuzņēmumiem, kas ir PVN maksātāji – kā restorāni vai skatītāju zāles, – tas savukārt ir jāpārbauda valsts tiesai.

(1) OV C 78, 29.2.2016.
1)

Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/42/EEK par medicīnas ierīcēm, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 29. septembra Regulu (EK) Nr. 1882/2003, II pielikuma tiesību normas, tās skatot šīs direktīvas 11. panta 1. un 10. punkta, kā arī 16. panta 6. punkta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka pilnvarotajai iestādei vispārīgi nav pienākuma, iepriekš par to nepaziņojot, veikt ierīču pārbaudi un/vai ražotāja komercdarbības dokumentu pārbaudi. Tomēr, ja pastāv norādes, kas liecina par to, ka medicīnas ierīce, iespējams, neatbilst no Direktīvas 93/42, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 1882/2003, izrietošajām prasībām, šai iestādei ir pienākums veikt visus nepieciešamos pasākumus, lai izpildītu tās pienākumus, kas paredzēti šīs direktīvas 16. panta 6. punktā un tās II pielikuma 3.2., 3.3., 4.1.–4.3. un 5.1. iedaļā;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 419/15

Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 22. septembra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Microsoft Mobile Sales International Oy, iepriekš Nokia Italia SpA u.c./Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) u.c.

(Lieta C-110/15) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Intelektuālais īpašums - Autortiesības un blakustiesības - Direktīva 2001/29/EK - Ekskluzīvas reproducēšanas tiesības - Izņēmumi un ierobežojumi - 5. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Izņēmums saistībā ar kopēšanu privātai lietošanai - Taisnīga atlīdzība - Privāttiesību vienošanos noslēgšana, lai noteiktu kritērijus atbrīvošanai no taisnīgas atlīdzības maksājuma - Atlīdzības atmaksa, ko var pieprasīt vienīgi galalietotājs)

(2016/C 419/18)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Consiglio di Stato

Pamatlietas puses

Prasītāji: Microsoft Mobile Sales International Oy, iepriekš Nokia Italia SpA, Hewlett-Packard Italiana srl, Telecom Italia SpA, Samsung Electronics Italia SpA, Dell SpA, Fastweb SpA, Sony Mobile Communications Italy SpA, Wind Telecomunicazioni SpA

Atbildētāji: Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC), Società italiana degli autori ed editori (SIAE), Istituto per la tutela dei diritti degli artisti interpreti esecutori (IMAIE), likvidācijas procesā, Associazione nazionale industrie cinematografiche audiovisive e multimediali (Anica), Associazione produttori televisivi (Apt)

piedaloties: Assotelecomunicazioni (Asstel), Vodafone Omnitel NV, H3G SpA, Movimento Difesa del Cittadino, Assoutenti, Adiconsum, Cittadinanza Attiva, Altroconsumo

Rezolutīvā daļa:

Savienības tiesības, it īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 5. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tās nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, ar kuru, pirmkārt, noteikts, ka tādu ierīču un datu nesēju, kas paredzēti lietošanai mērķiem, kuri acīmredzami nav privāta kopēšana, ražotāju un importētāju atbrīvošana no nodevas par privātu kopēšanu ir atkarīga no vienošanos noslēgšanas starp struktūru, kurai ir likumā noteikts monopols attiecībā uz darbu autoru interešu pārstāvēšanu, un subjektiem, kuriem ir pienākums maksāt atlīdzību, vai to nozares apvienībām, un, otrkārt, paredzēts, ka šādas nodevas atmaksāšanu, ja tā ir nepamatoti samaksāta, var pieprasīt tikai šo ierīču un datu nesēju galalietotājs.

(1) OV C 178, 1.6.2015.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 335/9

Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 14. jūlija spriedums (Raad van State (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TNS Dimarso NV/Vlaams Gewest

(Lieta C-6/15) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski pakalpojumu līgumi - Direktīva 2004/18/EK - 53. panta 2. punkts - Piešķiršanas kritēriji - Saimnieciski visizdevīgākais piedāvājums - Vērtēšanas metode - Novērtējuma noteikumi - Līgumslēdzējas iestādes pienākums iepirkumā norādīt piešķiršanas kritēriju novērtējumu - Pienākuma apjoms)

(2016/C 335/11)

Tiesvedības valoda – holandiešu

Iesniedzējtiesa

Raad van State

Pamatlietas puses

Prasītāja: TNS Dimarso NV

Atbildētāja: Vlaams Gewest

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 53. panta 2. punkts, ņemot vērā vienlīdzīgas attieksmes principu un no tā izrietošo pārskatāmības pienākumu, ir interpretējams tādējādi, ka gadījumā, kad pakalpojumu iepirkuma līguma slēgšanas tiesības ir jāpiešķir atbilstoši kritērijam par saimnieciski visizdevīgāko piedāvājumu no līgumslēdzējas iestādes viedokļa, tai potenciālajiem pretendentiem paziņojumā par līgumu vai attiecīgā iepirkuma specifikācijā nav jādara zināma vērtēšanas metode, kuru līgumslēdzēja iestāde grasās izmantot, konkrēti vērtējot un sarindojot piedāvājumus. Tomēr minētā metode nedrīkst izmainīt piešķiršanas kritērijus un to relatīvo novērtējumu.

(1) OV C 118, 13.4.2015.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 156/15

Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 17. marta spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kødbranchens Fællesråd, agissant pour Århus Slagtehus A/S, Danish Crown A.m.b.A. Oksekødsdivisionen, Hadsund Kreaturslagteri A/S, Hjalmar Nielsens Eksportslagteri A/S, Kjellerup Eksportslagteri A/S, Mogens Nielsen Kreaturslagteri A/S, Vejle Eksportslagteri A/S/Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri, Fødevarestyrelsen

(Lieta C-112/15) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Regula (EK) Nr. 882/2004 - Regula (EK) Nr. 854/2004 - Oficiālas dzīvnieku barības un pārtikas produktu kontroles - Nodevas, ko dalībvalstis var iekasēt, lai segtu ar oficiālajām kontrolēm saistītās izmaksas - Izmaksas par veterinārārstu palīgu mācībām)

(2016/C 156/21)

Tiesvedības valoda – dāņu

Iesniedzējtiesa

Østre Landsret

Pamatlietas puses

Prasītāja: Kødbranchens Fællesråd, kas rīkojas Århus Slagtehus A/S, Danish Crown A.m.b.A. Oksekødsdivisionen, Hadsund Kreaturslagteri A/S, Hjalmar Nielsens Eksportslagteri A/S, Kjellerup Eksportslagteri A/S, Mogens Nielsen Kreaturslagteri A/S, Vejle Eksportslagteri A/S vārdā

Atbildētāja: Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri, Fødevarestyrelsen

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem, 27. panta 4. punkta a) apakšpunkts un VI pielikuma 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj, ka dalībvalstis, nosakot no pārtikas nozares uzņēmumiem iekasēto nodevu apmēru, tajā iekļauj izdevumus saistībā ar veterinārārsta palīgu obligātajām pamatmācībām.

(1) OV C 146, 4.5.2015.
2)

Regulas Nr. 2100/94 94. panta 1. punktā paredzētais “saprātīgas kompensācijas” jēdziens ir jāinterpretē tādējādi, ka papildus ierastajai maksai, kas būtu maksājama par licencētu audzēšanu, tas ietver visus zaudējumus, kuri ir cieši saistīti ar to, ka šī maksa nav tikusi samaksāta, un kuros it īpaši var ietilpt nokavējuma procentu samaksa. Iesniedzējtiesai ir jākonstatē, vai pastāv apstākļi, kuros minētā maksa ir jāpalielina, ievērojot, ka, lai novērtētu saprātīgās kompensācijas summu, katru no tiem var ņemt vērā tikai vienu reizi;
1)

Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK, versijā, kas izriet no Komisijas 2009. gada 22. jūnija Regulas (EK) Nr. 552/2009, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to nav aizliegts, ka valsts tiesiskajā regulējumā ķīmisko vielu importētājam tiek noteikts pienākums šos produktus reģistrēt valsts kompetentajā iestādē, lai gan šim importētājam saskaņā ar šo regulu tos pašus produktus jau ir pienākums reģistrēt Eiropas Ķimikāliju aģentūrā, ja vien šī reģistrācija valsts kompetentajā iestādē nav priekšnosacījums minēto produktu laišanai tirgū, ja tā attiecas uz citu informāciju, kas nav prasīta ar šo regulu un ja tā palīdz to mērķu sasniegšanā, kam domāta šī regula, it īpaši nodrošināt augsta līmeņa cilvēku veselības aizsardzību un vides aizsardzību, kā arī šādu vielu brīvu apriti iekšējā tirgū, tostarp attiecīgajā dalībvalstī ieviešot šādu produktu drošu pārvaldes kontroles sistēmu un novērtējot šo pārvaldi; tas būtu jāpārbauda valsts tiesai;
1)

Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Regulu (EK) Nr. 107/2008, 8. panta 1. punkts, to lasot kopsakarā ar šīs regulas pielikumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to attiecībā uz dabīgo minerālūdeni un citu ūdeni ir aizliegts izmantot norādi “ļoti maz nātrija vai sāls” vai jebkuru citu norādi, kuru patērētājs varētu saprast tāpat; Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 18. jūnija Direktīvas 2009/54/EK par dabīgo minerālūdeņu ieguvi un tirdzniecību 9. panta 2. punkts, to lasot kopsakarā ar šīs direktīvas III pielikumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tas, ka uz dabīgā minerālūdens iepakojuma, etiķetes vai reklāmā ir ietvertas norādes vai uzraksti ar mērķi likt noticēt patērētājam, ka attiecīgajā ūdenī ir maz nātrija vai sāls vai ka tas ir piemērots uzturam ar samazinātu nātrija saturu, ja kopējais nātrija saturs visos tā klātesošajos ķīmiskajos savienojumos ir vienāds ar vai pārsniedz 20 mg/l;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 98/13

Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 21. janvāra spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vorarlberger Gebietskrankenkasse, Alfred Knauer/Landeshauptmann von Vorarlberg

(Lieta C-453/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 5. pants - “Līdzvērtīgu pabalstu” jēdziens - Divu Eiropas Ekonomikas zonas dalībvalstu vecuma pabalstu pielīdzināšana - Valsts tiesiskais regulējums, kurā, aprēķinot sociālā nodrošinājuma iemaksu apmēru, tiek ņemti vērā vecuma pabalsti, kas saņemti citās dalībvalstīs)

(2016/C 098/15)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Verwaltungsgerichtshof

Pamatlietas puses

Prasītāji: Vorarlberger Gebietskrankenkasse, Alfred Knauer

Atbildētājs: Landeshauptmann von Vorarlberg

Piedaloties: Rudolf Mathis

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu 5. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā pamatlietā esošie no vienas dalībvalsts arodpensiju shēmas maksātie vecuma pabalsti un no citas dalībvalsts obligātās pensiju shēmas maksātie pabalsti, šīm abām shēmām ietilpstot vienas un tās pašas regulas piemērošanas jomā, ir uzskatāmi par līdzvērtīgiem pabalstiem šīs tiesību normas izpratnē, jo abām pabalstu kategorijām ir viens un tas pats mērķis – nodrošināt to saņēmējiem ierastā dzīves līmeņa saglabāšanu, kāds tiem ir bijis pirms pensionēšanās.

(1) OV C 462, 22.12.2014.
1)

piemērojot valsts intervences režīmu, kas izpaužas kā enerģētikas uzņēmumu pienākums piemērot Urzad Regulacji Energetyki (Enerģētikas regulators) priekšsēdētāja apstiprinātas dabasgāzes piegādes cenas, kas ir laikā neierobežots pienākums un attiecībā uz kuru valsts tiesībās nav noteikts administrācijas pienākums veikt periodiskas pārbaudes par šī pasākuma nepieciešamību un piemērošanas dabasgāzes nozarē kārtība atkarībā no tās attīstības, un kuru raksturo piemērojamība nenoteiktam saņēmēju vai klientu lokam, nenošķirot klientus vai atkarībā no to situācijas – dažādu klientu kategoriju ietvaros, Polijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kuri tai noteikti Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīvas 2009/73/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/55/EK atcelšanu 3. panta 1. un 2. punktā;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 302/9

Tiesas (virspalāta) 2015. gada 16. jūlija spriedums (High Court of Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kuldip Singh, Denzel Njume, Khaled Aly/Minister for Justice and Equality

(Lieta C-218/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2004/38/EK - 13. panta 2. punkta pirmās daļas a) apakšpunkts - Savienības pilsoņa ģimenes locekļu uzturēšanās tiesības - Savienības pilsoņa un trešās valsts valstspiederīgā laulība - Trešās valsts valstspiederīgā uzturēšanās tiesību saglabāšana pēc Savienības pilsoņa izceļošanas no uzņēmējas dalībvalsts un tai sekojošās laulības šķiršanas - 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pietiekami līdzekļi - Laulātā, trešās valsts valstspiederīgā, līdzekļu ņemšana vērā - Trešās valsts valstspiederīgo tiesības strādāt uzņēmējā dalībvalstī, lai palīdzētu gūt pietiekamus līdzekļus)

(2015/C 302/11)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

High Court of Ireland

Pamatlietas puses

Prasītāji: Kuldip Singh, Denzel Njume, Khaled Aly

Atbildētājs: Minister for Justice and Equality

Piedaloties: Immigrant Council of Ireland

Rezolutīvā daļa:

1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 13. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka trešās valsts valstspiederīgais, kurš ir šķīries no Savienības pilsoņa un kura laulība ir ilgusi vismaz trīs gadus pirms laulības šķiršanas procesa sākuma, tostarp vismaz vienu gadu uzņēmējā dalībvalstī, pamatojoties uz šo normu, nevar saglabāt uzturēšanās tiesības šajā dalībvalstī, ja laulības šķiršanas process ir sācies pēc laulātā, Savienības pilsoņa, izceļošanas no šīs dalībvalsts;

2) Direktīvas 2004/38 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Savienības pilsonim ir pietiekami līdzekļi viņam pašam un viņa ģimenes locekļiem, lai uzturēšanās laikā nekļūtu par slogu uzņēmējas dalībvalsts sociālās palīdzības sistēmai, pat ja daļu no šiem līdzekļiem veido laulātā, trešās valsts valstspiederīgā, līdzekļi.

(1) OV C 223, 14.07.2014.
1)

atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumu Andersen/Komisija (T-92/11, EU:T:2013:143), ciktāl ar to attiecībā uz atbalstu, kas izmaksāts pēc 2009. gada 3. decembra atbilstoši otrajam sabiedriskā transporta pakalpojumu līgumam, kurš noslēgts 2005.–2014. gadam, Vispārējā tiesa ir atcēlusi Komisijas 2010. gada 24. februāra Lēmuma 2011/3/ES par sabiedriskā transporta pakalpojumu līgumiem starp Dānijas transporta ministriju un Danske Statsbaner ([Valsts atbalsts] lieta C 41/08 (ex NN 35/08)) 1. panta otro daļu;
2)

Direktīvas 2008/115 7. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, kad trešās valsts valstspiederīgais, kurš nelikumīgi uzturas dalībvalsts teritorijā, tiek turēts aizdomās par to, ka viņš ir izdarījis noziedzīgu nodarījumu atbilstīgi valsts tiesiskajam regulējumam, vai viņš par šādu nodarījumu ir notiesāts krimināllietā, novērtējot jautājumu par to, vai šis trešās valsts valstspiederīgais apdraud sabiedrisko kārtību šīs tiesību normas izpratnē, nozīme var būt citiem apstākļiem, tādiem kā šī nodarījuma veids un nopietnība, no tā izdarīšanas pagājušais laiks, kā arī apstāklis, ka brīdī, kad valsts iestādes viņu aizturēja, viņš bija šīs dalībvalsts teritorijas atstāšanas procesā. Šī novērtējuma ietvaros attiecīgā gadījumā nozīme ir arī jebkuram apstāklim, kas ir saistīts ar aizdomu par attiecīgajam trešās valsts valstspiederīgajam pārmesto noziedzīgo nodarījumu ticamību;
2)

pastāvot tādām līgumiskajām attiecībām kā pamatlietā minētajām, lai noteiktu, vai šīs līgumiskās attiecības ir jākvalificē kā darbaspēka nodrošināšana Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīvas 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā Direktīvas96/71 1. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē, ir jāņem vērā visi apstākļi, kas norāda uz to, ka darba ņēmēja nosūtīšanai uz uzņemošo dalībvalsti ir vai nav tas pats mērķis, kas to pakalpojumu sniegšanai, uz ko attiecas līgumiskās attiecības. Principā par norādēm uz to, ka šai nosūtīšanai nav tāds pats mērķis kā pakalpojumu sniegšanai, tostarp var uzskatīt faktu, ka pakalpojumu sniedzējs uzņemas atbildību par sekām, kas rodas, ja pakalpojums nav sniegts atbilstoši līgumā nolīgtajam, kā arī to, ka šis pakalpojumu sniedzējs var brīvi noteikt darba ņēmēju skaitu, ko tas uzskata par vajadzīgu nosūtīt uz uzņemošo dalībvalsti. Savukārt fakts, ka šo pakalpojumu saņemošais uzņēmums kontrolē minētā pakalpojuma saderīgumu ar līgumu vai ka tas var sniegt vispārīgas norādes darba ņēmējiem, ko nodarbina minētais pakalpojumu sniedzējs, kā tāds neļauj secināt, ka runa ir par darbaspēka nodrošināšanu.