ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
16

Šajos apstākļos Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlandes Augstākā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Vai Padomes Direktīvas 87/344/EEK 4. panta 1. punkta ievaddaļā un a) apakšpunktā paredzētais jēdziens “administratīvais process” ir jāinterpretē tādējādi, ka šis jēdziens attiecas uz procesu Apdrošināšanas pārvaldības institūtā, kurā darba devējs lūdz izsniegt atlaišanas no darba atļauju, lai izbeigtu darba tiesiskās attiecības ar darba ņēmēju (kuram ir juridiskās palīdzības apdrošināšana)? 2) Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir atkarīga no konkrēta procesa īpašībām, attiecīgajā gadījumā to aplūkojot saistībā ar lietas faktiem un apstākļiem, – kādas īpašības, fakti un apstākļi valsts tiesai ir jāņem vērā, lai noteiktu, vai process ir uzskatāms par administratīvo procesu Direktīvas 87/344 4. panta 1. punkta ievaddaļas un a) apakšpunkta izpratnē?”
3

Pamatregulas 3. panta 1., 5., 7 un 9. punktā bija paredzēts: “1. Ja nav norādīts citādi, ievērojot šo regulu, termins “zaudējumi” nozīmē būtiskus zaudējumus Kopienas ražošanas nozarei, būtisku zaudējumu draudus Kopienas ražošanas nozarei vai šādas ražošanas nozares veidošanās būtisku aizkavēšanu, un to interpretē saskaņā ar šā panta noteikumiem. [..] 5. Pārbaudot importa par dempinga cenām ietekmi uz attiecīgo Kopienas ražošanas nozari, novērtē visus būtiskos ekonomikas faktorus un indeksus, kas raksturo nozares stāvokli, ietverot to, ka nozare joprojām atgūstas no dempinga vai subsīdiju ietekmes pagātnē, faktisko dempinga starpības lielumu, faktisko un iespējamo noieta, peļņas, produkcijas izlaides, tirgus daļas, ražīguma, investīciju nestās peļņas, jaudas izmantošanas samazinājumu, faktorus, kas ietekmē cenas Kopienā, faktisko un iespējamo ietekmi uz naudas plūsmu, preču krājumiem, nodarbinātību, darba samaksu, izaugsmi, spēju piesaistīt kapitālu vai investīcijas. Šis uzskaitījums nav visaptverošs, un neviens no šiem faktoriem nevar droši norādīt, kāds lēmums būtu jāpieņem. [..] 7. Tāpat arī pārbauda citus zināmos faktorus, ne tikai importu par dempinga cenām, kas vienlaikus rada zaudējumus Kopienas ražošanas nozarei, lai nodrošinātu to, ka saskaņā ar 6. punktu šādu pārējo faktoru radītie zaudējumi netiek saistīti ar importu par dempinga cenām. Šajā sakarā apskatāmie faktori ietver [cita starpā] to importēto ražojumu apjomu un cenu, kas nav preces par dempinga cenām, pieprasījuma samazināšanos vai izmaiņas patēriņa modelī, tirdzniecības ierobežojumus un konkurenci starp trešo valsti un ražotājiem Kopienā [trešās valsts un Kopienas ražotāju īstenoto ierobežojošu komercpraksi un konkurenci starp šiem ražotājiem], tehnoloģiju attīstību un Kopienas ražošanas nozares eksporta rezultātus un ražīgumu. [..] 9. Būtisku zaudējumu draudu konstatēšana pamatojas uz faktiem, bet ne uz nepamatotiem apgalvojumiem, pieņēmumiem vai maz ticamām iespējamībām. Izmaiņām apstākļos, kas varētu radīt situāciju, kurā dempings rada zaudējumus, ir jābūt skaidri paredzamām un nenovēršamām. Nosakot būtiska kaitējuma draudu eksistenci, ņem vērā, inter alia, šādus faktorus: a) ievērojams importa par dempinga cenām pieauguma temps Kopienas tirgū, kas norāda uz ievērojamu importa pieauguma iespējamību; b) pietiekami liela eksportētāja spēja pārdot savu produkciju vai arī nenovēršams un ievērojams šādas spējas pieaugums, kas norāda uz ievērojamu eksporta par dempinga cenām palielināšanās iespēju uz Kopienu, ņemot vērā to, ka ir pieejami citi eksporta tirgi papildu eksporta uzņemšanai; c) vai importēto preču cenas ievērojami samazina cenas vai arī kavē cenu pieaugumu, kas pretējā gadījumā būtu noticis, un, iespējams, palielina pieprasījumu pēc turpmāka importa; un d) izmeklēšanai pakļauto preču krājumi. Neviens no iepriekšminētajiem faktoriem nevar droši norādīt, kāds lēmums būtu jāpieņem, bet visu šo faktoru kopumam ir jānoved pie secinājuma, ka tālāks eksports par dempinga cenām ir nenovēršams un ka radīsies būtiski zaudējumi, ja vien netiks veikti aizsardzības pasākumi.”
24

Šajā ziņā ir jākonstatē, kā savu secinājumu 38.–42. punktā ir norādījusi ģenerāladvokāte, ka preventīvās vienošanās procedūra, kā to ir aprakstījusi iesniedzējtiesa un kā tas ir ticis izklāstīts šī sprieduma 6.–8. punktā, ir pakļauta striktiem piemērošanas nosacījumiem ar mērķi piedāvāt garantijas, it īpaši attiecībā uz privileģēto prasījumu, un līdz ar to atgūt PVN parādu.
23

Savas [kasācijas] sūdzības atbalstam M. Cervati tostarp atsaucas uz to, ka esot pārkāptas Regulas Nr. 1047/2001 un Nr. 565/2002, norādot, ka tradicionālajam importētājam, kuram nav importa licences, kas ļautu importēt VVTT kvotas ietvaros, nav aizliegts vērsties pie cita tradicionālā importētāja, kurš tad, kad prece ir iegādāta no piegādātāja ārpus Kopienas, to nodod kā ārvalsts partiju trešajam uzņēmējam, kurš, nenododot savu licenci, ieved preces Savienībā un tās atkārtoti vēlāk pārdod otrajam tradicionālajam importētājam, par to saņemot atbilstošu samaksu par sniegto pakalpojumu, kurš to pārdod atkal pirmajam importētājam. Turklāt M. Cervati apgalvo, ka VVTT kvotu būtiskais mērķis ir garantēt Savienības tirgus apgādes vajadzības, vienlaikus saglabājot šī tirgus līdzsvaru. Tātad konkrētiem importētājiem jau piešķirto kvotu zaudēšanas un tā rezultātā – kvotu neizmantošanas dēļ tiekot palielinātas cenas spekulatīvos nolūkos. Tādēļ šīs lietas apstākļos nevarot būt krāpšanas ar tiesību aktiem.
40

Tas tā ir vēl jo vairāk tāpēc, ka valsts tiesībās – kā izriet no lēmuma par prejudiciālo jautājumu uzdošanu –, ja patērētājs vēlas piedalīties kolektīvajā prasībā, uz viņu attiecas ierobežojumi saistībā ar kompetentās tiesas noteikšanu un pamatiem, uz kādiem var atsaukties. Turklāt viņš katrā ziņā zaudē tiesības, kas viņam tiktu atzītas individuālas prasības ietvaros, proti, uz to, ka tiek ņemti vērā visi viņa prasījuma pamatu raksturojošie individuālie apstākļi, kā arī iespēju atteikties no negodīgā noteikuma nepiemērošanas, a fortiori, ja viņš nevar nošķirties no kolektīvās prasības.
19

Taisnīgās atlīdzības pamatā esošā sistēma, tās koncepts un apmērs ir saistīti ar kaitējumu, kas ekskluzīvo reproducēšanas tiesību subjektiem tiek radīts to aizsargāto darbu privātās kopēšanas dēļ, kas ir tikusi veikta bez to atļaujas. Šādā aspektā minētās atlīdzības mērķis ir atlīdzināt šiem subjektiem radīto kaitējumu un tā ir uzskatāma par pretizpildījumu to ciestajam kaitējumam (šajā ziņā skat. spriedumus, 2010. gada 21. oktobris, Padawan, C‑467/08, EU:C:2010:620, 40. punkts; 2011. gada 16. jūnijs, Stichting de Thuiskopie, C‑462/09, EU:C:2011:397, 24. punkts; 2013. gada 11. jūlijs, Amazon.com International Sales u.c., C‑521/11, EU:C:2013:515, 47. punkts; 2014. gada 10. aprīlis, ACI Adam u.c., C‑435/12, EU:C:2014:254, 50. punkts, kā arī 2015. gada 5. marts, Copydan Båndkopi, C‑463/12, EU:C:2015:144, 21. punkts).
91

Tas, ka Direktīvas 2003/87 10.a panta 5. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā ir atsauce uz tikai uz “emisijām no iekārtām, kuras Kopienas sistēmā iekļautas tikai no 2013. gada”, nevis uz no šā datuma ietverto emisiju kopapjomu, izriet no šīs direktīvas vispārējās struktūras. Proti, minētās direktīvas 9.a panta 2. punkta, kas tajā iekļauts saskaņā ar Direktīvas 2009/29 1. panta 10. punktu, mērķis ir nodrošināt, kā tas izriet no šīs pēdējās minētās direktīvas preambulas 14. apsvēruma, Kopienai piešķirto kvotu apjoma korekciju, lai tiktu ņemtas vērā tādu iekārtu emisijas, kuras kvotu tirdzniecības sistēmā iekļautas no 2013. gada.
167

No vienas puses, saistībā ar pamatojumu attiecībā uz Ungārijas valdības īstenojamās sociālās politikas apsvērumiem ir jāatgādina, pirmkārt, kā izriet no Tiesas pastāvīgās judikatūras, kas ir tikusi attīstīta saistībā ar spēļu un derību nozari, ka tas vien, ka no saimnieciskās darbības, kas tiek veikta saistībā ar speciālām vai ekskluzīvām tiesībām, izrietošs labums tiek izmantots sociālajiem pasākumiem vai darbībām, nav iemesls, ko var uzskatīt par pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumu objektīvu attaisnojumu (šajā ziņā skat. tostarp spriedumus Läärä u.c., C‑124/97, EU:C:1999:435, 13. punkts un tajā minētā judikatūra, Zenatti, C‑67/98, EU:C:1999:514, 36. punkts, kā arī Stoß u.c., C‑316/07, no C‑358/07 līdz C‑360/07, C‑409/07 un C‑410/07, EU:C:2010:504, 104. punkts).
7

Šīs regulas 70. pants “Vispārīgi noteikumi” ir iekļauts tās III sadaļas 9. nodaļā, kas attiecas uz “īpašiem no iemaksām neatkarīgiem naudas pabalstiem”. Šajā pantā ir paredzēts: “1. Šo pantu piemēro speciālajiem no iemaksām neatkarīgiem naudas pabalstiem, kas paredzēti tiesību aktos, kuri sakarā ar to personu loku, mērķiem un/vai tiesību iegūšanas nosacījumiem atbilst gan sociālā nodrošinājuma tiesību aktu, kas minēti 1. punktā, gan sociālās palīdzības tiesību aktu pazīmēm. 2. Šajā nodaļā “īpaši no iemaksām neatkarīgi naudas pabalsti” ir tie, kas: a) ir paredzēti, lai nodrošinātu vai nu: i) papildu nodrošinājumu, aizvietojuma nodrošinājumu vai palīgnodrošinājumu pret riskiem, uz kuriem attiecas 3. panta 1. punktā minētās sociālā nodrošinājuma jomas, un kas garantē attiecīgajām personām ienākumus iztikas minimumam, ņemot vērā ekonomikas un sociālo stāvokli attiecīgajā dalībvalstī; ii) vai tikai tādu īpašu aizsardzību invalīdiem, kura cieši saistīta ar minētās personas sociālo vidi attiecīgajā dalībvalstī, un b) ja finansējums tiek gūts tikai no to obligāto nodokļu uzlikšanas, kuri paredzēti, lai segtu vispārējus publiskā sektora izdevumus un ja pabalstu nodrošināšanas un aprēķina nosacījumi nav atkarīgi no jebkādas iemaksas attiecībā uz saņēmēju. Tomēr pabalstus, ko nodrošina kā piemaksu no iemaksām atkarīgam pabalstam, viena šā iemesla dēļ neuzskata par pabalstiem, kas ir atkarīgi no iemaksām, un c) ir minēti X pielikumā. 3. Šās regulas 7. pantu un citas šās sadaļas nodaļas nepiemēro pabalstiem, kas minēti šā panta 2. punktā. 4. Pabalstus, kas minēti 2. punktā, sniedz tikai dalībvalstīs, kur dzīvo attiecīgās personas, saskaņā ar to tiesību aktiem. Šādus pabalstus sniedz dzīvesvietas iestāde par saviem līdzekļiem.”
28

No iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka pasažieris, pamatojoties uz līgumu, ir nodevis savas tiesības uz kompensāciju lidojuma kavēšanās dēļ Flight Refund, sabiedrībai, kas specializējusies šāda veida prasījumu piedziņā. Šī sabiedrība Ungārijas notāram iesniedza Eiropas maksājuma rīkojumu pret Deutsche Lufthansa. Flight Refund savu pieteikumu par pamatā EUR 600 pamatoja ar faktu, ka tai atbilstoši notikušajai prasījuma cesijai ir tiesības pieprasīt zaudējumu atlīdzību no Deutsche Lufthansa par lidojuma LH 7626 no Ņuarkas [Newark, Amerikas Savienotās Valstis] lidostas uz Londonas Hītrovas [London Heathrow, Apvienotā Karaliste] lidostu kavēšanos ilgāk par trijām stundām atbilstoši minētajam notāram pieejamajai informācijai.
56

No iepriekš izklāstītā izriet, ka Vispārējā tiesa, nenonākot pretrunā ar sevi, pārsūdzētā sprieduma 213. punktā būtībā ir nospriedusi, ka no strīdīgajiem dokumentiem varēja izsecināt tikai to, ka Toshiba nodoms publiski norobežoties no gentlemen’s agreement ir ticis pierādīts kopš Vīnes sanāksmes un ka citi šīs sanāksmes dalībnieki to ir skaidri sapratuši, un arī no šiem dokumentiem tāpat izriet, ka par aizliegtās vienošanās pagarināšanu, ņemot vērā nozīmi, kādu Toshiba dalībai šīs aizliegtās vienošanās īstenošanā ir piešķīruši dalībnieki, nebija nekādas intereses. Līdz ar to trešā pamata pirmā daļa, ciktāl tā attiecas uz pretrunu pamatojumā, ir jānoraida.
20

2006. gada 5. oktobrī un 14. novembrī nodokļu iestāde pārbaudīja LJJ grāmatvedību, lai piemērotu PVN tiesību aktus laikposmā no 2004. gada 30. augusta līdz 2006. gada 30. septembrim. Pārbaudes beigās šī iestāde secināja, ka LJJ nebija tiesību atskaitīt PVN, kas šai sabiedrībai bija jāmaksā par nekustamā īpašuma būvdarbiem laika posmā no 2004. gada līdz 2006. gadam, tostarp par visiem darījumiem, kas veikti sociālā servisa mājokļu apsaimniekošanā un kas bija atbrīvoti no PVN saskaņā ar grozītā PVN kodeksa 44. panta 2. punktu. Līdz ar to minētā nodokļu iestāde pieprasīja no LJJ kļūdaini atskaitītā nodokļa samaksu.
35

Attiecībā uz pamatlietu jānorāda, ka no paša jautājuma formulējuma izriet, ka vecuma pabalstiem, kas tiek maksāti no Lihtenšteinas arodpensiju shēmas, un no Austrijas obligātās apdrošināšanas shēmas maksātajiem pabalstiem ir viens un tas pats mērķis – nodrošināt to saņēmējiem ierastā dzīves līmeņa saglabāšanu, kāds tiem ir bijis pirms pensionēšanās.
14

1948. gada 20. augusta Nelaimes gadījumu apdrošināšanas likuma (Tapaturmavakuutuslaki (1948/608)) 61. pants ir formulēts šādi: “Personai, kas ir saņēmusi atlīdzinājumu atbilstoši šim likumam, ir tiesības uz cita likuma pamata pieprasīt atlīdzinājumu no apdrošināšanas gadījuma izraisītāja vai citas personas, kurai ir pienākums izmaksāt atlīdzinājumu par nodarītā kaitējuma sekām. Tomēr nevar tikt piespriests izmaksāt vairāk nekā summa, par kādu pilnais atlīdzinājums pārsniedz atbilstoši šim likumam piešķirto atlīdzinājumu. Apdrošināšanas sabiedrībai, kurai ir bijis jāatlīdzina kaitējums atbilstoši šim likumam, ir tiesības tās izmaksāto summu atprasīt no personas, kurai ir pienākums izmaksāt atlīdzinājumu šā panta [pirmās daļas] izpratnē, tomēr ne no personas, kura savu atlīdzināšanas pienākumu jau ir labticīgi izpildījusi, ne arī no personas, kurai uz Produktatbildības likuma pamata ir pienākums atlīdzināt kaitējumu [..]. Tomēr atlīdzinājums, ko saņem apdrošināšanas sabiedrība, nevar būt lielāks nekā tas, kuru būtu varējuši pieprasīt cietušais vai viņa piederīgie.”
20

Iesniedzējtiesa norāda, ka pamatlietā aplūkotās vienošanās, to skatot kopumā, priekšmets ir virkne transporta pakalpojumu, piemēram, neatliekamās [medicīniskās palīdzības] transports, un ka dialīzes pacientu transports veido tikai nelielu daļu no šī pēdējā minētā pakalpojuma. Turklāt ASL TO4 ar citām brīvprātīgo asociācijām esot noslēgusi vienošanās, kuru priekšmets arī ir sanitārā transporta pakalpojumi, par kuriem tomēr nav runa pamatlietā. Minētās tiesas ieskatā minēto vienošanos tekstā ir noteikts, ka atlīdzināmi ir vienīgi faktiskie izdevumi, kas atbilst ar apliecinošiem dokumentiem pierādītajiem izdevumiem. Iesniedzējtiesa precizē, ka ir arī paredzēts piešķirt telpas, kas atrodas netālu no veselības aprūpes iestādēm, un pusdienu talonus personām, kas nodrošina šo pašu vienošanos ietvaros paredzētos pakalpojumus, bet tā uzskata, ka šie pasākumi nav pretrunā principam, saskaņā ar kuru finanšu pārvedumi var tikt veikti tikai pamatoto izdevumu atlīdzināšanas mērķiem, jo ar tiem ir paredzēts vienīgi ļaut konkrētos pakalpojumus sniegt to kopumā, ņemot vērā neatliekamā [medicīnisko pakalpojumu] transporta dienestu.
13

Izmeklēšanas dienesta darbinieki izlidoja no Viļņas un ieradās Rīgā paredzētajos laikos. Turpretī viņu nākamajā lidojumā viņi izlidoja no Rīgas un ieradās Maskavā ar aizkavēšanos. Līdz ar to viņi nevarēja veikt trešo lidojumu, ar kuru viņi bija jānogādā no Maskavas uz Baku. Šī iemesla dēļ Air Baltic viņiem piešķīra citu reisu, kas izlidoja no Maskavas un ieradās Baku nākamajā dienā pēc iepriekš paredzētās dienas.
31

Līdz ar to, lai arī no formālā viedokļa iesniedzējtiesa ir ierobežojusi savu jautājumu tikai ar Regulas Nr. 796/2004 un Regulas Nr. 1122/2009 preambulas apsvērumu interpretāciju, šāds apstāklis neliedz Tiesai sniegt iesniedzējtiesai visus Savienības tiesību interpretācijas elementus, kas tai var būt noderīgi, izspriežot tās iztiesājamo lietu, neatkarīgi no tā, vai šī tiesa savu jautājumu formulējumā uz tām ir atsaukusies. Tiesai no visas valsts tiesas iesniegtās informācijas, it īpaši no nolēmuma par prejudiciāla jautājuma uzdošanu pamatojuma, ir jāizdala tie tiesību elementi, kuriem ir nepieciešama interpretācija, ņemot vērā strīda priekšmetu (pēc analoģijas skat. spriedumu Fuß, C‑243/09, EU:C:2010:609, 40. punkts un tajā minētā judikatūra).
39

Otrkārt, minētajiem tiesību aizsardzības līdzekļiem ir jāļauj parādniekam, kurš atsaucas uz kādu no šīs regulas 19. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā norādītajiem gadījumiem, pieprasīt šādu pārskatīšanu, neievērojot valsts tiesībās paredzēto parasto termiņu iebildumu vai pārsūdzības par spriedumu celšanai. Tā tas it īpaši ir gadījumā, ja valsts tiesībās ir paredzēta iespēja pagarināt šos termiņus tādējādi, ka tie atsākas, agrākais, skaitot no dienas, kad parādniekam faktiski ir bijusi iespēja uzzināt par sprieduma saturu vai to pārsūdzēt.
2

Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp Neptune Distribution SNC (turpmāk tekstā – “Neptune Distribution”) un ministre de l’Économie et des Finances [finanšu un ekonomikas ministru] par to, vai ir tiesisks chef de l’unité départementale de l’Allier de la direction régionale de la concurrence, de la consommation et de la répression des fraudes d’Auvergne [Overņas Konkurences, patērētāju un krāpšanas apkarošanas ģenerāldirektorāta Aljē departamenta nodaļas vadītāja] 2009. gada 5. februāra brīdinājums, kā arī ministre de l’Économie, de l’Industrie et de l’Emploi [ekonomikas, rūpniecības un nodarbinātības ministra] 2009. gada 25. augusta lēmums, ar ko tikusi noraidīta Neptune Distribution iesniegtā sūdzība augstākstāvošajai iestādei.
21

Minētās regulas preambulas 38.–44. apsvērumā par tirdzniecības modeļa pārmaiņām ir noteikts: “2.4. Tirdzniecības modeļa pārmaiņas Ar gāzi pildītu, neuzpildāmu kabatas krama šķiltavu imports Savienībā (38) Attiecīgā ražojuma imports no ĶTR samazinājās 1991. gadā pēc tam, kad pirmo reizi ieviesa pasākumus. Imports saglabājās neliels pasākumu secīgu grozījumu un pagarinājumu laikā 1995., 1999., 2001. un 2007. gadā. (39) Laikposmā no 2008. gada 1. janvāra līdz 2012. gada 31. martam šķiltavu imports apjoma ziņā no ĶTR bija diezgan stabils, aptuveni 50 miljoni vienību 2008. un 2009. gadā, 70 miljoni vienību 2010. gadā un 60 miljoni vienību 2011. gadā un ZP. Tomēr to veidoja tikai atkārtoti uzpildāmie modeļi un elektriskās pjezo šķiltavas, kam nepiemēroja pasākumus. (40) Ražojuma, uz kuru attiecas izmeklēšana, imports no Vjetnamas ir palielinājies laika gaitā. Lai arī 1997. gadā praktiski nepastāvēja ražojuma, uz kuru attiecas izmeklēšana, imports no Vjetnamas Savienībā, tomēr kopš 2007. gada tā importa apjoms ir strauji pieaudzis. (41) Imports no Vjetnamas ZP veidoja 84 % no kopējā importa Savienībā. Neuzpildāmu šķiltavu imports no Vjetnamas uz Savienību, kas izteikts % no kopējā importa apjoma 2008 2009 2010 2011 ZP Tirgus daļa 80 % 84 % 83 % 84 % 84 % Avots: pieprasījumā sniegtie statistikas dati. [Šķiltavu detaļu eksports no ĶTR uz Vjetnamu] (42) No ĶTR uz Vjetnamu ZP tika eksportētas krama šķiltavu detaļas. Vjetnama ir visnozīmīgākais ĶTR eksportēto krama šķiltavu detaļu galamērķis. Saskaņā ar pieprasījumā sniegtajiem statistikas datiem šķiltavu daļu eksports no ĶTR uz Vjetnamu ir būtiski palielinājies kopš 1999. gada. Šķiltavu daļu eksports no ĶTR uz Vjetnamu 1999. gadā bija mazāk par 3 % no kopējā eksporta apjoma, bet 2010. gadā Vjetnama kļuva par šķiltavu daļu pirmo eksporta galamērķi, sasniedzot 26 % importa tirgus daļu. Apjoma izteiksmē tas atbilstu pieaugumam no mazāk nekā 50 miljoniem līdz 200 miljoniem gatavu šķiltavu vienību. [Ar gāzi pildītu, neuzpildāmu kabatas krama šķiltavu ražošanas apjoms Vjetnamā] (43) Tā kā Vjetnamas ražotāju sniegto informāciju nevarēja ņemt vērā, tad nevarēja iegūt arī pārbaudāmu informāciju par patieso ar gāzi pildītu, neuzpildāmu kabatas krama šķiltavu ražošanas apjomu. 2.5. Secinājums par tirdzniecības modeļa pārmaiņām (44) Kopējā eksporta apjoma no ĶTR uz Savienību samazinājums un eksporta apjoma pieaugums no Vjetnamas uz Savienību kopš 2007. gada, kā arī ievērojams šķiltavu daļu eksporta apjoma pieaugums no ĶTR uz Vjetnamu kopš 1999. gada radīja tirdzniecības modeļa pārmaiņas starp ĶTR un Vjetnamu, no vienas puses, un Savienību, no otras puses.”
28

Šajā gadījumā no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka, lai gan pamatlietas apstākļos māklera līgums ietilpa starpniecības darbībā nekustamā īpašuma jomā, kuru B. Kampik“vērsis uz” Vāciju, tas tā nebija attiecībā uz pilnvarojuma līgumu, to aplūkojot atsevišķi. Tomēr iesniedzējtiesa uzskata, ka starp māklera līgumu un pilnvarojuma līgumu pastāv saikne, kas izriet no tā, ka tiem ir tas pats ekonomiskais mērķis, kas pamato to, ka šis pēdējais līgums tomēr ietilpst Regulas Nr. 44/2001 15. panta 1. punkta c) apakšpunkta piemērošanas jomā, tāpat kā māklera līgums.
4

Šīs direktīvas 7. pantā ir noteiktas summas, sākot no kurām ir piemērojamas tajā noteiktās normas par to, kā koordinēt būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu, piegādes publiskā iepirkuma līgumu un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru. Kas attiecas uz publiskiem būvdarbu līgumiem, šīs direktīvas 7. panta c) punktā šī robežvērtība ir noteikta EUR 5186000 apmērā.
34

Šajā gadījumā no pamatlietas apstākļu secības izriet, ka tilta Waldschlößchenbrücke būvniecība notika no 2007. līdz 2013. gadam, proti, pēc tam, kad attiecīgā teritorija 2004. gada decembrī tika iekļauta KNT sarakstā. Ņemot vērā šī sprieduma 32. un 33. punktā minēto judikatūru, no tās ir jāsecina, ka uz šī projekta īstenošanu pēc iepriekš minētās teritorijas iekļaušanas sarakstā attiecas Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punkts.
“(30)

Līgumi ir būtisks instruments lietotājiem un patērētājiem, lai nodrošinātu obligāto informācijas pārskatāmības un juridiskās drošības [tiesiskās noteiktības] līmeni. [..] Proti, patērētājiem vajadzētu baudīt tādu obligāto juridisko noteiktību attiecībā uz to līgumsaistībām ar to tiešo telefonpakalpojuma sniedzēju, ka līguma noteikumi, nosacījumi, pakalpojuma kvalitāte, līguma izbeigšanas un pakalpojuma pārtraukšanas noteikumi, kompensācijas pasākumi un strīda izšķiršana ir precizēta to līgumos. [..] Pasākumi cenu, tarifu, noteikumu un nosacījumu pārskatāmībai palielinās patērētāju iespēju optimizēt savu izvēli un tādējādi pilnībā gūt labumu no konkurences.
26

Līdz ar to tas, ka attiecīgā juridiskā persona pamatlietā ir valsts uzņēmums, kam jāsniedz sabiedriskais pakalpojums, neizslēdz to no Direktīvas 2001/23 piemērošanas jomas.
5

Izvērtējot 119 no šiem līgumiem, Konkurences padome konstatēja, ka 12 no tiem ir ietverts noteikums, ar kuru “Maxima Latvija” kā “enkurnomniekam” ir piešķirtas tiesības dot piekrišanu iznomātāja veiktajai to telpu iznomāšanai trešām personām, kuras nav iznomātas “Maxima Latvija”. No lūguma sniegt prejudiciālu lūgumu izriet, ka “enkurnomnieks” ir ikdienas patēriņa preču lielveikals, kas parasti aizņem lielāko vai būtisku daļu no tirdzniecības centra platības.
44

Savukārt šajā pat lēmumā Kúria (Augstākā tiesa) nosprieda, ka principā ārvalsts valūtā izteikta aizdevuma līguma klauzulas, tādas, kādas tiek aplūkotas pamatlietā, kuru rezultātā, saņemot labvēlīgāku procentu likmi par to, kāda tiek piedāvāta valsts valūtā izteiktiem aizdevumiem, ārvalstu valūtas novērtējuma risks pilnībā ir jāuzņemas patērētājam, ir galvenais līguma priekšmets to valsts tiesību aktu izpratnē, ar kuriem ir transponēts Direktīvas 93/13 4. panta 2. punkts, tādējādi šīs klauzulas nevar tikt kontrolētas, pārbaudot to negodīgo raksturu.
40

Šajā ziņā, runājot par nodokļa maksātāja iespēju atsaukties uz tiesiskās paļāvības aizsardzības principu gadījumā, ja tiek veikta pārskatīšana vai pēcmuitošanas pārbaudes vai noteikts ar to saistītais muitas parāds, no Tiesas judikatūras izriet, ka šis nodokļa maksātājs nevar balstīt tiesisko paļāvību uz sertifikātu spēkā esamību tādēļ, ka dalībvalsts muitas dienesti to sākotnēji ir pieņēmuši, jo šo dienestu loma pirmajā muitas deklarāciju pieņemšanā nerada nekādu šķērsli vēlāko pārbaužu veikšanai, nedz arī no tām izrietošajām sekām (šajā ziņā skat. spriedumus Van Gend & Loos un Expeditiebedrijf Bosman/Komisija, 98/83 un 230/83, EU:C:1984:342, 20. punkts, kā arī Faroe Seafood u.c.,C‑153/94 un C‑204/94, EU:C:1996:198, 93. punkts).