ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3)

Vai Eiropas Savienības tiesības, it īpaši LESD 56. pants, Direktīvas 2002/21/EK (t. s. pamatdirektīva) 9. pants un Direktīvas 2002/20/EK (t. s. atļauju izsniegšanas direktīva) 3., 5. un 7. pants, Direktīvas 2002/77/EK (4) (t. s. konkurences direktīva) 2. un 4. pants, kā arī nediskriminācijas, pārskatāmības, konkurences brīvības, samērīguma, efektivitātes un informācijas plurālisma principi liedz atcelt beauty contest procedūru – kas tika izsludināta, lai labotu situāciju, kas radās televīzijas ciparu frekvenču piešķiršanas sistēmā, nelikumīgi “izslēdzot” operatorus no tirgus, un ļautu ienākt tirgū mazajiem operatoriem – un aizstāt to ar citu procedūru – maksas konkursu, kurā kandidātiem noteica prasības un pienākumus, kuri pirms tam netika prasīti no incumbents, padarot konkursu par dārgu un saimnieciski nelietderīgu?
—

pilnībā vai daļēji atcelt Komisijas 2012. gada 5. decembra lēmuma lietā COMP/39437 – Televizoru un datoru monitoru lampas (turpmāk tekstā –“Lēmums”) 1.1. panta c) punktu, 1.2. panta f) punktu, 2.1. panta c) un e) punktu un 2.2. panta c) un e) punktu tiktāl, ciktāl tie attiecas uz KPNV; un/vai samazināt naudas sodu, kas KPNV ir piemērots Lēmuma 2.1. panta c) un e) punktā un 2.2. panta c) un e) punktā;
—

atzīt, ka, iekasējot reģistrācijas nodokli pilnā apmērā no personas ar pastāvīgo dzīvesvietu Īrijā par mehāniskā transportlīdzekļa reģistrāciju, kas ir ņemts līzingā vai iznomāts citā dalībvalstī, neņemot vērā izmantošanas ilgumu, ja transportlīdzekli nav ne paredzēts pārsvarā pastāvīgi izmantot Īrijā, ne arī faktiski to šādi neizmanto, un paredzot šī nodokļa atmaksāšanas nosacījumus, kuri pārsniedz to, kas ir strikti nepieciešams un samērīgs, Īrija nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 56. pantā paredzētos pienākumus;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 414/22

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 5. oktobrī iesniedza Audiencia Provincial de Álava (Spānija) – Laboral Kutxa/Esmeralda Martínez Quesada

(Lieta C-525/15)

(2015/C 414/28)

Tiesvedības valoda – spāņu

Iesniedzējtiesa

Audiencia Provincial de Álava

Pamatlietas puses

Prasītājs: Laboral Kutxa

Atbildētāja: Esmeralda Martínez Quesada

Prejudiciālais jautājums

Vai noteikuma spēkā neesamības tā negodīguma dēļ seku ierobežojums, kas ierobežo summu atgūšanu, kas nepamatoti saņemtas, to piemērojot, ar noteiktu datumu un nevis nosaka to no brīža, no kura tika piemērots negodīgais un spēkā neesošais noteikums, ir saderīgs ar nesaistošā rakstura principu, kas ir noteikts Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK (1) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punktā?

(1) OV L 95, 29. lpp.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 354/27

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 28. augustā iesniedza Landgericht Saarbrücken (Vācija) – krimināllieta pret K. B.

(Lieta C-458/15)

(2015/C 354/28)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Landgericht Saarbrücken

Lietas dalībnieks pamatlietā

K. B.

Prejudiciālais jautājums

Vai Liberation Tigers of Tamil Eelam iekļaušana Padomes 2001. gada 27. decembra Regulas (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām (1), 2. panta 3. punktā paredzētajā sarakstā laikposmā no 2007. gada 11. augusta līdz 2009. gada 27. novembrim (ieskaitot), it īpaši, pamatojoties uz Padomes lēmumiem, kas pieņemti 2007. gada 28. jūnijā (2007/445/EK) (2), 2007. gada 20. decembrī (2007/868/EK, redakcijā ar tajā pašā dienā pieņemtiem labojumiem) (3), 2008. gada 15. jūlijā (2008/583/EK) (4), 2009. gada 26. janvārī (2009/62/EK) (5), un 2009. gada 15. jūnija Regula (EK) Nr. 501/2009 (6) ir spēkā neesoša?

(1) OV L 344, 70. lpp.

(2) OV L 169, 58. lpp.

(3) OV L 340, 100. lpp.

(4) OV L 188, 21. lpp.

(5) OV L 23, 25. lpp.

(6) OV L 151, 14. lpp.
2)

Ja šīs trīs personu apvienības nav uzskatāmas par trim patstāvīgiem uzņēmējiem (nodokļu maksātājiem), vai par patstāvīgu uzņēmēju ir uzskatāma: a) kapitālsabiedrība, kas veic tirdzniecību, vai b) personu apvienība, kura sastāv no triju personu apvienību biedriem un kura pati tirgū neuzstājas ne iepirkuma, ne pārdošanas jomā; vai c) personu apvienība, kura sastāv no trim personu apvienībām un kapitālsabiedrības un kura pati tirgū neuzstājas ne iepirkuma, ne pārdošanas jomā?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 294/39

Prasība, kas celta 2015. gada 26. jūnijā – Eiropas Komisija/Francijas Republika

(Lieta C-314/15)

(2015/C 294/50)

Tiesvedības valoda – franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – O. Beynet un E. Manhaeve)

Atbildētāja: Francijas Republika

Prasītājas prasījumi:

— konstatēt, ka, nenodrošinot komunālajiem notekūdeņiem atkārtotu vai līdzvērtīgu attīrīšanu 15 aglomerācijās, kurās cilvēka ekvivalents ir robežās no 10 000 līdz 1 50 000, attiecībā uz visām novadīšanām ārpus jutīgajām zonām, vai aglomerācijas, kurās cilvēka ekvivalents ir robežās no 2 000 līdz 10 000, attiecībā uz visām novadīšanām saldūdeņos un estuāros, Francijas Republika nav izpildījusi Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (1) 4. panta 1. un 3. punktā paredzētos pienākumus;

— piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Komisija prasībā pārmet Francijai, ka tā piecpadsmit aglomerācijās nav pareizi izpildījusi Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvu 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu.

Saskaņā ar Direktīvas 91/271/EEK 4. panta 1. un 3. punktu aglomerācijas, kurās cilvēka ekvivalents (c.e.) ir robežās no 10 000 līdz 1 50 000, attiecībā uz visām novadīšanām ārpus jutīgajām zonām, vai aglomerācijas, kurās cilvēka ekvivalents ir robežās no 2 000 līdz 10 000, attiecībā uz visām novadīšanām saldūdeņos un estuāros, bija jāaprīko ar [notekūdeņu] savākšanas sistēmām un to komunālajiem notekūdeņiem bija jāpiemēro atkārtota vai līdzvērtīga attīrīšana vēlākais līdz 2005. gada 31. decembrim.

(1) OV L 135, 40. lpp.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 279/21

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 8. jūnijā iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – ITV Broadcasting Limited, ITV2 Limited, ITV Digital Channels Limited, Channel Four Television Corp., 4 Ventures Limited, Channel 5 Broadcasting Limited, ITV Studios Limited/TVCatchup Limited, Media Resources Limited, TVCatchup (UK) Limited

(Lieta C-275/15)

(2015/C 279/26)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Pamatlietas puses

Prasītājas: ITV Broadcasting Limited, ITV2 Limited, ITV Digital Channels Limited, Channel Four Television Corp., 4 Ventures Limited, Channel 5 Broadcasting Limited, ITV Studios Limited

Atbildētājas: TVCatchup Limited, Media Resources Limited, TVCatchup (UK) Limited

Lietā iestājušās personas: The Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Virgin Media Limited

Prejudiciālie jautājumi

Par to, kā interpretējams Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (1) (turpmāk tekstā – “direktīva”) 9. pants, konkrēti formulējums “šī direktīva neskar noteikumus, kas īpaši attiecas uz [..] piekļuvi raidīšanas kabelim”.

1) Vai citētā frāze ļauj joprojām piemērot valsts tiesību normu, kurā jēdziens “kabelis” ir lietots valsts tiesību aktos noteiktajā izpratnē, vai arī šīs 9. panta daļas piemērošanas jomu nosaka atbilstoši Savienības tiesībās definētajam “kabeļa” jēdzienam?

2) Kas saprotams ar 9. pantā esošo vārdu “kabelis”, ja tas tiek lietots Savienības tiesībās definētajā izpratnē, proti: a) vai tam ir tehnoloģiski specifiska nozīme, kas aprobežojas ar tradicionālajiem kabeļtīkliem, ko ekspluatē tipiskie kabeļapraides pakalpojumu sniedzēji? b) alternatīvi, vai tam ir tehnoloģiski neitrāla nozīme, kas ietver ar interneta starpniecību pārraidītus funkcionāli līdzīgus pakalpojumus? c) abos gadījumos, vai tas ietver mikroviļņu enerģijas pārraidīšanu starp fiksētiem virszemes punktiem?

3) Vai citētā frāze attiecas (1) uz tiesību normām, kurās prasīts, lai kabeļtīklos tiktu retranslēti noteikti raidījumi, vai (2) uz tiesību normām, kurās atļauts raidījumus retranslēt pa kabeli, (a) ja retranslācijas notiek vienlaicīgi un tikai raidījumu uztveršanai paredzētajās zonās un/vai (b) ja retranslēti tiek tādu kanālu raidījumi, kuriem ir noteiktas sabiedriskā pakalpojuma saistības?

4) Ja jēdziens “kabelis” 9. pantā tiek lietots valsts tiesību aktos definētajā izpratnē, vai valsts tiesību normai ir saistoši Savienības tiesību principi par samērīgumu un taisnīgu līdzsvaru starp autortiesību īpašnieku un kabeļu īpašnieku tiesībām un sabiedrības interesēm?

5) Vai 9. pants attiecas tikai uz valsts tiesību normām, kas bija spēkā laikā, kad direktīva tika pieņemta, stājās spēkā, vai arī kad beidzās tās transponēšanai noteiktais termiņš, vai arī tas ir attiecināms arīdzan uz vēlākajām valsts tiesību normām par piekļuvi raidīšanas kabelim?

(1) OV L 167, 10. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 17. nod., 1. sēj., 230. lpp.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 236/30

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 22. maijā iesniedza High Court of Ireland (Īrija) – Minister for Justice and Equality/Francis Lanigan

(Lieta C-237/15)

(2015/C 236/40)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

High Court of Ireland

Pamatlietas puses

Prasītājs: Minister for Justice and Equality

Atbildētājs: Francis Lanigan

Prejudiciālie jautājumi

1) Kādas ir Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (2002/584/TI) (1) 17. pantā, to lasot kopsakarā ar minētā pamatlēmuma 15. pantu, noteikto termiņu neievērošanas sekas?

2) Vai Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (2002/584/TI) 17. pantā paredzēto termiņu neievērošana rada tiesības personai, kura pirms lēmuma par nodošanu pieņemšanas, pārsniedzot šos termiņus, tiek paturēta apcietinājumā?

(1) OV L 190, 1. lpp.
14)

Vai izmērāms siltums kā tvaiki no ETS ražotnes, kas tiek iekļauti kopējā tvaiku tīklā ar vairākiem tvaiku patērētājiem, no kuriem vismaz viens nav ETS ražotne, ir uzskatāms par apakšiekārtu ar līmeņatzīmi Komisijas Lēmuma Nr. 2011/278/ES 3. panta c) punkta izpratnē?
1)

Vai Kopienu tiesības – un it īpaši Direktīvas 2001/29/EK (1) preambulas 31. apsvērums un 5. panta 2. punkta b) apakšpunkts – nepieļauj tādu Itālijas valsts tiesisko regulējumu (it īpaši Itālijas Likuma par autortiesībām (LDA) 71.e pantu), saistībā ar 2009. gada 30. decembra [dekrēta] 4. pantu), kas paredz, ka tādu datu nesēju un ierīču gadījumā, kas nopirkti lietošanai mērķiem, kas acīmredzami nav kopēšana privātām vajadzībām – proti, tikai lietošanai profesionālām vajadzībām –, noteikt “ex ante” atbrīvošanas no nodevas kritērijus ir uzticēts privātai līgumu noslēgšanai – vai “brīvām pārrunām” –, it īpaši attiecībā uz minētajā 4. pantā minētajiem “piemērošanas protokoliem”, ja nav vispārīgu noteikumu un nekādas garantijas par vienlīdzīgu attieksmi starp SIAE un subjektiem, kuriem ir pienākums iemaksāt atlīdzību, vai to nozares apvienībām?
5)

Ciktāl atskaitīšanu var veikt, vai gaisa pārvadātājs vienmēr var veikt atskaitīšanu vai tomēr tas ir atkarīgs no tā, cik lielā mērā to pieļauj valsts tiesības vai to par atbilstošu uzskata tiesa? atbildētājas
9

Devītais jautājums: a) Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīvas 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (“Direktīva par elektronisko tirdzniecību”) 12. panta 1. punkta teikuma pirmā daļa, ņemot vērā pamattiesībās noteikto intelektuālā īpašuma, kas izriet no tiesībām uz īpašumu (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 2. punkts), aizsardzību, kā arī šajās direktīvās paredzētos noteikumus par intelektuālā īpašuma, it īpaši autortiesību, aizsardzību: — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā; — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu, kā arī, ņemot vērā informācijas brīvību un Savienības pamattiesībās paredzēto darījumdarbības brīvību (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. pants), ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj valsts tiesas nolēmumu tiesvedībā, kurā prasība tiek izskatīta pēc būtības, ja šajā nolēmumā piekļuves nodrošinātājam, viņam sedzot izdevumus, tiek piespriesta turpmāka atturēšanās no iespējas sniegšanas trešajām personām, lai tās, izmantojot konkrētu interneta kontu, padarītu pieejamu elektroniskai izgūšanai tiešsaistes apmaiņas platformās konkrētu, ar autortiesībām aizsargātu darbu vai tā daļas, un līdz ar to piekļuves nodrošinātājam ir ļauts izvēlēties, kādus konkrētus tehniskos pasākumus viņš veic, lai izpildītu šo rīkojumu? b) Vai tas pats attiecas arī uz situāciju, kurā piekļuves nodrošinātājs faktiski var izpildīt tiesas noteikto aizliegumu tikai tādējādi, ka tas atslēdz interneta kontu vai nosaka tam paroles aizsardzību, vai arī visos kārtējos ziņojumos pārbauda, vai konkrēts, ar autortiesībām aizsargāts darbs atkal netiek pretlikumīgi pārraidīts, un tas jau ir zināms pašā sākumā, nevis noskaidrojās tikai piespiedu izpildes vai soda noteikšanas procedūrā?
2)

Vai Direktīvas 98/71/EK 14. pantā un Regulas (EK) Nr. 6/2002 110. pantā paredzētā remontdarbu atruna ir interpretējama tādējādi, ka ar to ir pamatotas tādu trešo ražotāju subjektīvās tiesības, kas ražo rezerves daļas un piederumus, un vai šīs subjektīvās tiesības aptver šo trešo subjektu tiesības izmantot reģistrētu preču zīmi uz rezerves daļām un piederumiem, atkāpjoties no Regulas Nr. 207/[20]09 (3) un Direktīvas 89/104/EEK (4) tiesību normām, tātad arī tad, ja preču zīmes tiesību īpašnieks strīdīgo atšķirtspējīgo apzīmējumu izvieto uz rezerves daļas vai piederuma, kas paredzēts iebūvēšanai kompleksajā ražojumā, tādējādi, ka tas ir redzams no ārpuses un līdz ar to veido kompleksā ražojuma ārējo aspektu?
C 395/27

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2014. gada 16. jūlija spriedumu lietā T-52/12 Grieķija/Komisija 2014. gada 19. septembrī iesniedza Grieķijas Republika

(Lieta C-431/14 P)

(2014/C 395/32)

Tiesvedības valoda – grieķu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Grieķijas Republika (pārstāvji – I. Khalkias un A. Vasilopoulou)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

— apmierināt šo apelācijas sūdzību;

— pilnībā atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas spriedumu;

— atbilstoši sīkāk paskaidrotajiem jautājumiem apmierināt Grieķijas Republikas prasījumu;

— atcelt apstrīdēto Eiropas Komisijas lēmumu;

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Pirmais apelācijas sūdzības pamats ir par ES tiesību pārkāpumu jeb precīzāk – par būtisku formas prasību pārkāpumu. Konkrētāk, no pamata pirmās daļas var secināt, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini interpretējusi un piemērojusi LESD 107. panta 1. punktā esošo jēdzienu “piešķir no valsts līdzekļiem”, jeb Vispārējā tiesa esot pieļāvusi faktu kļūdu, kā šādus līdzekļus kvalificējot obligātās iemaksas, ko veica valsts atbalstu saņēmušie lauksaimnieki, kas bija apdrošināti Organismos Ellinikon Georgikon Asfaliseon (Grieķijas lauksaimnieku apdrošināšanas organizācijā); savukārt no otrās šī pamata daļas izriet, ka Vispārējās tiesas spriedums esot pasludināts, pārkāpjot būtiskas formas prasības, jo Vispārējā tiesa neesot pārbaudījusi vai konkrēti pamatojusi, kādā apmērā valsts atbalsta, kurš atzīts par pretlikumīgu, saņēmēju lauksaimnieku veiktās iemaksas tiem radīja negodīgu priekšrocību atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam, citiem vārdiem sakot, sniedza priekšrocību, kas draud radīt konkurences izkropļojumus, vai arī ka Vispārējā tiesa šo tiesību normu esot nepareizi interpretējusi un piemērojusi, netieši noraidot attiecīgo argumentu.

No otrā apelācijas sūdzības pamata ir secināms, ka pārsūdzētais spriedums ir pasludināts, pārkāpjot Savienības tiesības, un, proti, ka Vispārējā tiesa esot nepareizi piemērojusi un interpretējusi LESD 107. panta 1. punktu, nospriežot, ka 2009. gada kompensācijas maksājumi sniedzot to saņēmējiem selektīvu saimniecisku priekšrocību, kas draudēja izkropļot konkurenci un tirdzniecību starp dalībvalstīm, neņemot vērā izņēmuma apstākļus, kuros tajā laikā atradās Grieķijas ekonomika un kuros tā ir vēl joprojām.

Trešajā apelācijas sūdzības pamatā tiek apgalvots, pirmkārt, ka Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi un piemērojusi LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu, jo attiecībā uz 2009. gada maksājumiem tā ierobežoja šīs tiesību normas piemērošanas jomu, ietverot tajā tikai Paziņojumu par Valsts atbalsta pasākumu Kopienas pagaidu shēmu, neskatoties uz izņēmuma apstākļiem, kuros Grieķijas ekonomika bija faktu rašanās laikā (trešā pamata pirmā daļa); un, otrkārt, ka pārsūdzētais spriedums esot nepietiekami pamatots, jo tajā vispār neesot izskatīts Grieķijas Republikas prasījums, ka Eiropas Komisijas lēmums ir nesamērīgs, jo tajā tiek noteikts atgūt atbalstu 2011. gada decembrī (trešā pamata otrā daļa).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 388/2

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. augustā iesniedza Gerechtshof Den Haag (Nīderlande) – TOP Logistics BV & Van Caem International BV/Bacardi & Co. Ltd & Bacardi International Ltd

(Lieta C-379/14)

2014/C 388/02

Tiesvedības valoda – holandiešu

Iesniedzējtiesa

Gerechtshof Den Haag

Pamatlietas puses

Prasītājas: TOP Logistics BV, Van Caem International BV

Atbildētājas: Bacardi & Co. Ltd, Bacardi International Ltd

Prejudiciālie jautājumi

Šie jautājumi ir par precēm, kuru izcelsme ir ārpus EEZ un kurām pēc tam, kad tās ir tikušas ievestas EEZ teritorijā (ne no preču zīmes īpašnieka puses vai ar tā piekrišanu), Eiropas Savienības dalībvalstī ir tikusi piemērota ārējā tranzīta muitas procedūra vai procedūra uzglabāšanai muitas noliktavā (Kopienas Muitas kodeksa – Regula (EEK) Nr. 2913/92 (1) (iepriekšējā) un Regula (EK) Nr. 450/2008 (2) – izpratnē).

1) Ja, zināmos apstākļos, kādi tie ir šajā lietā, šīs preces pēc tam, kam tām ir ticis piemērots atliktās nodokļa maksāšanas režīms, ir jāuzskata par importētām Direktīvas 89/104/EEK (3) (tagad – Direktīva 2008/95/EK (4)) 5. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē, kas nozīmē, ka ir konstatējama “[apzīmējuma] lietošana komercdarbībā”, ko preču zīmes īpašnieks var aizliegt atbilstoši minētās direktīvas 5. panta 1. punktam?

2) Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši: vai tad ir jāpieņem, ka zināmos apstākļos, kādi tie ir šajā gadījumā, šādu preču (kam šajā dalībvalstī ir ticis piemērots atliktās nodokļa maksāšanas režīms) atrašanās dalībvalstī vien neietekmē vai nevar ietekmēt preču zīmes funkcijas, kas nozīmē, ka preču zīmes īpašnieks, kas minētajā dalībvalstī atsaucas uz valsts preču zīmju tiesībām, nevar iebilst pret šo atrašanos?

(1) Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.).

(2) Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Regula, ar ko izveido Kopienas Muitas kodeksu (Modernizētais muitas kodekss) (OV L 145, 1. lpp.).

(3) Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmā direktīva, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 1989, L 40, 1. lpp.).

(4) Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīva ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (Kodificētā versija) (OV L 299, 25. lpp.).
1)

Eiropas Savienības Tiesa ir lēmusi, ka Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK (1) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 17. panta 5. punkta trešajā daļā dalībvalstīm ir atļauts dot priekšroku tādam PVN priekšnodokļa atskaitāmās daļas par attiecīgo darījumu, kurš ir dažādiem mērķiem izmantojamas ēkas celtniecība, aprēķināšanas sadales kritērijam, kas atšķiras no sadales kritērija, kura pamatā ir apgrozījums un kurš ir norādīts Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 19. panta 1. punktā, ar nosacījumu, ka izmantotā metode garantē precīzāku minētās atskaitāmās daļas noteikšanu (Eiropas Savienības Tiesas 2012. gada 8. novembra spriedums lietā BLC Baumarkt, C-511/10, [EU:C:2012:689]). a) Vai saistībā ar dažādiem mērķiem izmantojamas ēkas iegādi vai celtniecību saņemtie pakalpojumi, kuru nodokļa aprēķina bāze ietilpst iegādes vai celtniecības izmaksās, precīzākai atskaitāmo priekšnodokļa summu noteikšanai vispirms tiek piesaistīti ēkas izmantošanas darījumiem (apliekamiem vai neapliekamiem ar nodokļiem) un tikai pēc tam atlikušais priekšnodoklis tiek sadalīts saskaņā ar kritēriju, kura pamatā ir platība vai apgrozījums? b) Vai Eiropas Savienības Tiesas 2012. gada 8. novembra spriedumā lietā BLC Baumarkt [EU:C:2012:689] noteiktie principi un atbilde uz iepriekšējo jautājumu attiecas arī uz priekšnodokļa summām par saistībā ar dažādiem mērķiem izmantojamas ēkas lietošanu, saglabāšanu vai uzturēšanu saņemtajiem pakalpojumiem?
9)

Principā ir divu veidu pasākumi, lai ierobežotu kavēšanos tehnisku problēmu dēļ līdz maksimums 3 stundām, proti, no vienas puses, rezerves daļu krājumu turēšana dažādās pasaules vietās, ne tikai gaisa pārvadātāja mājas bāzē, un, no otras puses, aizkavētā lidojuma pasažieru pārreģistrācija. Vai, nosakot turamo krājumu apjomu un vietas pasaulē, kurās tie to dara, gaisa pārvadātāji var vadīties no tā, kāda ir izmantotā prakse aviācijas pasaulē, tajā skaitā gaisa pārvadātājiem, uz kuriem regula attiecas tikai daļēji?
8)

Vai Lēmums 2013/448/ES nav spēkā un ir pretrunā Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punktam, ciktāl tajā ir iekļautas tikai emisijas no iekārtām, kuras Kopienu sistēmā ir no 2008. gada, tādējādi izslēdzot emisijas, kuras ir saistītas ar darbībām, kuras Kopienu sistēmā ir no 2008. gada (grozītajā Direktīvas 2003/87/EK I pielikumā), ja šīs darbības tika veiktas iekārtās, kuras Kopienu sistēmā ir jau bijušas līdz 2008. gadam?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 282/23

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 5. jūnijā iesniedza Conseil d'État (Francija) – Pierre Fabre Médicament/Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat, Ministre des affaires sociales et de la santé

(Lieta C-273/14)

2014/C 282/29

Tiesvedības valoda: franču

Iesniedzējtiesa

Conseil d'État

Pamatlietas puses

Prasītāja: Pierre Fabre Médicament

Atbildētāji: Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat, Ministre des affaires sociales et de la santé

Prejudiciālais jautājums

Vai Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās (1), 6. panta 3. un 5. punkta normas ir piemērojamas lēmumiem par patentētu zāļu svītrošanu no tādu zāļu saraksta, kuras izsniedz ārstniecības iestādēs hospitalizētiem pacientiem un kuras obligātās veselības apdrošināšanas organizācijas var apmaksāt papildus apmaksātajiem hospitalizācijas izdevumiem saistībā ar tarifu likmēm par uzturēšanās ilgumu un tarifu likmēm aprūpei, ko sniedz noteikta veidu pacientu grupai?

(1) OV L 40, 8. lpp.