LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 267/39

Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2009. gada 11. jūnija spriedumu lietā T-301/02 AEM/Komisija 2009. gada 11. augustā iesniegusi A2A SpA, iepriekš ASM Brescia SpA

(lieta C-320/09 P)

2009/C 267/70

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: A2A SpA, iepriekš ASM Brescia SpA (pārstāvji — A. Giardina, A. Santa Maria, C. Croff un G. Pizzonia, avvocati)

Cita lietas dalībniece: Eiropas Kopienu Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

— atcelt spriedumu lietā T-301/02, jo ir pārkāptas Kopienu tiesības un it īpaši EK līguma 87. pants un nav norādīts pietiekošs pamatojums tiktāl, ciktāl trīs gadu atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa tiek uzskatīts par valsts atbalstu;

— atcelt spriedumu, jo ir nepareizi un pretrunīgi piemērotas Kopienu tiesības tiktāl, ciktāl trīs gadu atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa netika atzīts par pastāvošu valsts atbalstu;

— atcelt spriedumu, jo ir pārkāptas Kopienu tiesības tiktāl, ciktāl tajā ir apstiprināta Lēmumā (1) paredzētās atgūšanas kārtības likumīgums; un līdz ar to

— atzīt lēmumu par spēkā neesošu daļā, saskaņā ar kuru pārejas regulējums attiecībā uz finansiālo pienākumu turpinātību saistībā ar vietējo sabiedrisko pakalpojumu pašvaldību uzņēmumiem ir uzskatīts par nelikumīgu valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar Kopējo tirgu (Lēmuma 2. pants), un/vai tajā daļā, kurā ir noteikts, ka Itālijai ir pienākums atgūt attiecīgo atbalstu no tā saņēmējiem (Lēmuma 3. pants);

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Ar pirmo pamatu A2A S.p.A. apgalvo, ka PIT ir pārkāpusi EKL 87. panta 1. punktu, kā arī nav sniegusi pietiekošu pamatojumu tiktāl, ciktāl spriedumā ir noteikts, ka trīs gadu atbrīvojums no uzņēmuma nodokļa ir uzskatāms par valsts atbalstu. Apelācijas sūdzības iesniedzēja it īpaši apgalvo, ka Komisija lēmumā nav pierādījusi, ka ir izpildītas divas EKL 87. panta 1. punktā paredzētās prasības, proti, ka ir izkropļota konkurence un radīta ietekme uz Kopienu iekšējo tirdzniecību. Pirmās instances tiesa esot nepareizi izvērtējusi apsvērumus, pamatojoties uz kuriem Komisija balstīja savu secinājumu, ka attiecīgais pasākums ir jāuzskata par “atbalstu”, kas tas arī faktiski bija, lai gan tai vajadzēja veikt “vispusīgu” pārbaudi, kā to pieprasa saskaņā ar Kopienu judikatūru.

Pakārtoti, ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi EKL 88. pantu un pienākumu sniegt pamatojumu, un šajā sakarā lūdz atcelt spriedumu tajā daļā, kurā trīs gadu atbrīvojumu no uzņēmumu ienākuma nodokļa tā uzskatīja par “jaunu atbalstu”. It īpaši Pirmās instances tiesa, burtiski atkārtojot Komisijas apgalvojumus, neņēma vērā, ka trīs gadu pagarinājuma periodu, kas tiek piešķirts tādiem uzņēmumiem, kuri ir ar pašvaldību kapitālu un kuri tika pārveidoti par akciju sabiedrībām, var uzskatīt par “esošu atbalstu”. Savukārt tā nonāca pie pretēja rezultāta un uzskatīja, ka attiecīgais nodokļa atvieglojuma regulējums, kas bija spēkā pirms EK līguma stāšanās spēkā, ir piemērojams arī pašvaldības uzņēmumiem, kuri, kā tam piekrita arī Komisija, ir uzskatāmi par tādu ekonomisko vienību kā sabiedrības saskaņā ar Likumu Nr. 142/90.

Visbeidzot, ar trešo pamatu A2A pakārtoti lūdz atcelt spriedumu, jo ir pārkāptas Kopienu tiesības un tajā noteiktie principi tiktāl, ciktāl spriedumā ir apstiprināts, ka ar lēmumu paredzētā atgūšanas kārtība ir tiesiska. Pēc apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskatiem spriedumu būtu jāatceļ, jo tas pretējs iepriekš pieņemtajiem nolēmumiem Kopienu judikatūrā, apstiprina, ka ir likumīga Lēmumā noteiktā vispārējā atgūšanas kārtība un būtībā atzīst, ka valsts iestāžu rīcības brīvība ir pilnīgi neesoša.

(1) Komisijas 2002. gada 5. jūnija Lēmums 2003/193/EK par valsts atbalstu, ko Itālija piešķīrusi sabiedrisko pakalpojumu uzņēmumiem, kuru akciju vairākums pieder valstij, atbrīvojumu no nodokļiem un aizdevumu ar izdevīgākiem nosacījumiem formā (OV 2003, L 77, 21. lpp.).