ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

2017. gada 8. novembra lēmumā VNV skaidri jauc vispārīgās tiesības piekļūt dokumentiem, uz kurām var atsaukties ikviens Eiropas Savienības pilsonis, ar konkrētākajām tiesībām iepazīties ar lietas materiāliem, kuras savukārt var izmantot tikai šo lietas materiālu procedūrā iesaistītās personas. VNV apgalvojums, ka abu tiesību gadījumā prasītāja var piekļūt vienam un tam pašam dokumentu kopumam, esot prettiesisks. Tiesības iepazīties ar lietas materiāliem skaidri atšķiras no tiesībām piekļūt dokumentiem. Pirmās no tām ir vienas no tiesībām, kas ietilpst Eiropas Savienības Pamattiesību hartā noteiktajās “tiesībās uz labu pārvaldību”, savukārt otrās ir krietni vien vispārīgāka rakstura autonomas tiesības, kas ir saistītas ar publiskās pārskatāmības principu.
1.

Pirmais pamats attiecas uz to, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāptas prasītāju tiesības uz aizstāvību, kas izriet no Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. panta 2. punkta, Regulas Nr. 1/2003 27. panta 1. un 2. punkta, pienākums Savienības iestādēm veikt objektīvu izmeklēšanu, kas izriet no Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. punkta, un nevainīguma prezumpcijas princips, kurš ir paredzēts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. panta 1. punktā.
3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots pamatojuma trūkums un acīmredzama kļūda vērtējumā attiecībā uz to, ka Komisija attiecīgo pasākumu ir kvalificējusi par valsts atbalstu. Šis pamats ir iedalīts divās daļās. — Pirmajā daļā prasītāja apgalvo, ka izņēmums no LESD 106. panta 2. punkta piemērošanas esot jāskata kopsakarā ar LESD 93. pantu, kurā ir paredzēts, ka atbalsts ir saderīgs ar Līgumiem, ja tas vajadzīgs pārvadājumu koordinācijai vai ja tas ir atlīdzība par tādu saistību izpildi, kuras parasti uzskata par sabiedriskajiem pakalpojumiem. — Ar otro daļu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā un nepietiekams pamatojums attiecībā uz LESD 107. panta piemērošanu. Pirmkārt, apstrīdētais lēmums neesot pietiekami pamatots, jo tajā nav norādīts neviens elements, lai konstatētu un pierādītu, kādā veidā attiecīgā atbalsta shēma ietekmē vai var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm, runājot par Francijas ostām, un it īpaši Brestas ostu. Otrkārt, lēmumā esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, ciktāl tajā par valsts atbalstu ir atzīts pasākums, no kura labumu gūst Brestas osta, lai gan nosacījums par ietekmi uz tirdzniecību nav izpildīts.
—

atcelt ar 2017. gada 16. oktobra Eiropas Centrālās bankas valdes vēstuli paziņoto lēmumu, ar ko tika noraidīts prasītāju pieteikums piekļūt Eiropas Centrālās bankas 2015. gada 23. aprīļa dokumentam “Responses to questions concerning the interpretation of Art. 14.4 of the Statute of the ESCB and of the ECB”, kā arī
b)

2012. gada 4. decembra“Informal message in reply to the submission of 7 November (Álava)”;
—

atcelt — prasītāju 2017. gada 3. februāra, 6. februāra un 20. marta aprēķinu lapas, ko tiem pa e-pastu bija nosūtījusi EĀDD personāla nodaļa, kā arī, ciktāl nepieciešams, algas izrakstus, ar kuru starpniecību tiem tika piešķirts pabalsts izglītībai par to bērniem; — un visbeidzot, ciktāl nepieciešams, atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu 2016. gada 15. decembra e-pasta vēstules formā, ar ko prasītājus informēja par to, ka: — ir apmierināts to pieteikums par tādu izglītības izmaksu atlīdzināšanu, kas pārsniedz B tipa pabalstu izglītībai 2016./2017. gadā, un — visas summas, kas pārsniedz maksimālo summu, katrā ziņā nevar būt lielākas par 9 704,15 EUR;
3.

Trešais pamats – LESD 107. panta pārkāpums, jo atkāpe no atsauces sistēmas katrā ziņā ir pamatota. Pat ja uzņēmumu ienākuma nodokli uzskatītu par Beļģijas atsauces sistēmu (quod non), tās nepiemērošana ostu iestādēm ir pamatota. Tas izriet no nodokļu sistēmas kopējās saskaņotības, kā arī no tā, ka prasītājas nav līdzīgā faktiskā un juridiskā situācijā, kāda ir uzņēmumiem, kas maksā uzņēmumu ienākuma nodokli. Turklāt uzņēmumu ienākuma nodokļa piemērošanai būtu sodoša iedarbība.
—

Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, kas izriet no iepriekš minētajiem pārkāpumiem, un arī no tā, ka tika nepareizi piemērotas judikatūras norādes par to, kā novērtēt sajaukšanas iespēju.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 374/41

Prasība, kas celta 2017. gada 22. augustā – Boshab u.c./Padome

(Lieta T-582/17)

(2017/C 374/62)

Tiesvedības valoda – franču

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Évariste Boshab (Kinšasa, Kongo Demokrātiskā Republika) un 7 citi prasītāji (pārstāvji – P. Chansay-Wilmotte, A. Kalambay Ndaya un P. Okito Omole, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītāju prasījumi:

— atzīt par spēkā neesošiem attiecīgos ierobežojošos pasākumus, proti: — Padomes 2017. gada 29. maija Īstenošanas regulu (ES) 2017/904, ar kuru īsteno 9. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 1183/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret personām, kuras pārkāpj ieroču embargo attiecībā uz Kongo Demokrātisko Republiku; — Padomes 2017. gada 29. maija Īstenošanas lēmums (KĀDP) 2017/905, ar ko īsteno Lēmumu 2010/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Kongo Demokrātisko Republiku;

— piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji būtībā izvirza vienu vienīgu pamatu par to, ka apstrīdētie akti esot neprecīzi pamatoti un skaidri iekļaujot acīmredzamas kļūdas novērtējumā. Prasītāji uzskata, ka Padomes pret tiem noteiktie ierobežojošie pasākumi esot nepamatoti gan no faktu, gan no juridiskā viedokļa. Turklāt Padome esot pieļāvusi vairākus pārkāpumus, ar katru no kuriem būtu pamatota apstrīdēto aktu atcelšana.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 369/39

Prasība, kas celta 2017. gada 18. septembrī – Čehijas Republika/Komisija

(Lieta T-629/17)

(2017/C 369/53)

Tiesvedības valoda – čehu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Čehijas Republika (pārstāvji – M. Smolek, J. Vláčil un T. Müller)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Komisijas 2017. gada 6. jūlija Īstenošanas Lēmumu C(2017) 4682 final, ar ko ir atcelta daļa no Eiropas Sociālā fonda palīdzības darbības programmai Izglītība konkurētspējas jomā saskaņā ar “Konverģences” un “Reģionālās konkurētspējas un nodarbinātības” mērķiem Čehijas Republikā, kā arī daļa no Eiropas Reģionālās attīstības fonda palīdzības darbības programmām Pētniecība un attīstība Inovāciju jomā saskaņā ar “Konverģences” mērķiem Čehijas Republikā un Tehniskā palīdzība saskaņā ar “Konverģences” un “Reģionālās konkurētspējas un nodarbinātības” mērķiem Čehijas Republikā;

— piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu, apgalvojot, ka ir pārkāpts Padomes 2006. gada 11. jūlija Regulas (EK) Nr. 1083/2006 (1), ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999, 99. panta 1. punkta a) apakšpunkts, skatot to kopsakarā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK (2) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 16. panta b) punktu. Komisija esot noteikusi finanšu korekcijas saistībā ar apgalvotajiem pārkāpumiem publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā, lai gan šie līgumi atbilst Direktīvas 2004/18 16. panta b) punktā paredzētajai procedūrai. Komisija esot kļūdaini uzskatījusi, ka Direktīvas 2004/18 16. panta b) punktā paredzētais izņēmums no publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas noteikumiem, kurš attiecas uz programmu saturu, ir piemērojams tikai tām līgumslēdzējām iestādēm, kuras ir raidorganizācijas.

(1) OV 2006, L 210, 25. lpp.

(2) OV 2004, L 134, 114. lpp.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, balstoties uz i) maza apjoma pārdošanas darījumiem ārpus parastajām tirdzniecības operācijām un ii) neuzticamiem izmaksu datiem, ar kuriem patvaļīgi izslēdz pārdošanas darījumus, esot pārkāpts Pamatregulas (1) 2. panta 7. punkta a) apakšpunkts, Prasītājas skatījumā veids, kā Komisija ir noteikusi normālo vērtību, neatbilst Pamatregulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunktam divu iemeslu dēļ. — Pirmkārt, prasītāja uzskata, ka normālās vērtības noteikšana ir sagrozīta tādēļ, ka ir ņemti vērā tādu produktu kontroles numuru (turpmāk tekstā – “PKN”) pārdošanas darījumi, kurus analogās valsts ražotājs ir pārdevis ļoti mazos apjomos. Saskaņā ar prasītājas apgalvoto tik maza apjoma pārdošanas darījumi nav uzticami, un to rezultātā ir noteikta nepamatota normālā vērtība. Turklāt, atbilstoši prasītājas apgalvotajam maza apjoma pārdošanas darījumi neatspoguļo pircēju ierasto rīcību un rodas no normāliem cenu veidošanas modeļiem; tāpēc tie neietilpst parastajās tirdzniecības operācijās un līdz ar to neder pienācīgai salīdzināšanai. Atbilstoši prasītājas teiktajam Komisija uzskatot, ka tā esot veikusi parastās tirdzniecības operācijas analīzi, bet nav analizējusi iepriekš minēto. — Otrkārt, atbilstoši prasītājas teiktajam Komisija neieguva uzticamus datus par izmaksām pēc PKN no analogā valsts ražotāja. Prasītāja apgalvo, ka Komisija ir izstrādājusi PKN izmaksu datu aprēķināšanas metodoloģiju, bet faktiski – tā vietā, lai veiktu “PKN pēc PKN” rentabilitātes pārbaudi, – šīs metodoloģijas pamatā bija vienīgi pieņēmums, ka, visi darījumi par cenu, kas ir zemāka par 92,14 % no PKN vidējās cenas, nav rentabli. Prasītāja apgalvo, ka šāds vispārējs pieņēmums ir pilnīgi nepamatots, un tā rezultātā tiek patvaļīgi izslēgti pārdošanas darījumi un nepamatoti palielināta normālā vērtība. Prasītāja secina, ka paļaušanās uz minēto metodoloģiju un neuzticamiem datiem, ar kuriem no normālās vērtības noteikšanas patvaļīgi izslēdz zemākas cenas darījumus, ir 2. panta 7. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.
—

atcelt Komisijas 2017. gada 15. marta Lēmumu COMP/D3/PB/2017/026659, ar kuru saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1049/2001 ir daļēji atteikta piekļuve dokumentiem, kas attiecas uz lietu COMP/SA.17006 – C 27/04 (ex CZ 49/03) – Agrobanka Praha a.s. un GE Capital Bank a.s.;
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots tiesiskās drošības, tiesiskās paļāvības un non bis in ídem principa pārkāpums. — Šajā ziņā tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums groza 2014. gada Lēmumu, lai gan tas jau esot galīgs, ar vienīgo izņēmumu, proti tā 2. panta 1. punkta e) apakšpunkts, ko bija atcēlusi Tiesa, un atkārtoti uzliek to pašu naudas sodu, kas jau tika uzlikts ar 2014. gada Lēmumu un attiecīgi vēlāk Vispārējās tiesas atcelts.
—

piespriest EIB samaksāt prasītājai kompensāciju, pirmkārt, par morālo kaitējumu, kas viņai ir nodarīts apstrīdētajā lēmumā konstatēto Komunikāciju direktora psiholoģiskās vardarbības darbību dēļ, un šajā sakarā atlīdzināt viņai EUR 121 992 (simt divdesmit viens tūkstotis deviņsimt deviņdesmit divi euro), otrkārt, par morālo kaitējumu, kas viņai ir nodarīts un kas ir nodalāms no apstrīdētā lēmuma daļēju atcelšanu pamatojošā prettiesiskuma, un šajā sakarā atlīdzināt viņai EUR 25 000 (divdesmit pieci tūkstoši euro) un, treškārt, par morālo kaitējumu, kas izriet, pirmām kārtām, no Personāla ģenerāldirektores iejaukšanās Atbilstības direktora veiktajā trauksmes celšanas procedūrā un, otrām kārtām, no Personāla ģenerāldirektores veiktās prasītājas iebiedēšanas vai represijas draudiem un šajā sakarā atlīdzināt prasītājai EUR 25 000 (divdesmit pieci tūkstoši euro);
—

atcelt Vienotā noregulējuma valdes (Single Resolution Board, SRB) izpildsesijas 2017. gada 11. aprīļa lēmumu par ex ante iemaksu Vienotajā noregulējuma fondā par 2017. gadu aprēķināšanu (SRB/ES/SRF/2017/05) (“Decision of the Executive Session of the Board of 11 April 2017 on the calculation of the 2017 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2017/05”), ciktāl šis lēmums skar prasītāju;
—

atcelt Komisijas 2017. gada 29. marta Lēmumu (ES) 2017/652 par ierosināto pilsoņu iniciatīvu “Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe”;
—

atcelt Komisijas 2017. gada 9. marta Īstenošanas regulu (ES) 2017/423, ar kuru atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo Fujian Viscap Shoes Co. Ltd, Vietnam Ching Luh Shoes Co. Ltd, Vinh Thong Producing-Trading-Service Co. Ltd, Qingdao Tae Kwang Shoes Co. Ltd, Maystar Footwear Co. Ltd, Lien Phat Company Ltd, Qingdao Sewon Shoes Co. Ltd, Panyu Pegasus Footwear Co. Ltd, PanYu Leader Footwear Corporation, Panyu Hsieh Da Rubber Co. Ltd, An Loc Joint Stock Company, Qingdao Changshin Shoes Company Limited, Chang Shin Vietnam Co. Ltd, Samyang Vietnam Co. Ltd, Qingdao Samho Shoes Co. Ltd, Min Yuan, Chau Giang Company Limited, Foshan Shunde Fong Ben Footwear Industrial Co. Ltd un Dongguan Texas Shoes Limited Co., un ar kuru īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14;
—

atcelt Komisijas 2017. gada 9. marta Īstenošanas regulu (ES) 2017/423, ar kuru atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo Fujian Viscap Shoes Co. Ltd, Vietnam Ching Luh Shoes Co. Ltd, Vinh Thong Producing-Trading-Service Co. Ltd, Qingdao Tae Kwang Shoes Co. Ltd, Maystar Footwear Co. Ltd, Lien Phat Company Ltd, Qingdao Sewon Shoes Co. Ltd, Panyu Pegasus Footwear Co. Ltd, PanYu Leader Footwear Corporation, Panyu Hsieh Da Rubber Co. Ltd, An Loc Joint Stock Company, Qingdao Changshin Shoes Company Limited, Chang Shin Vietnam Co. Ltd, Samyang Vietnam Co. Ltd, Qingdao Samho Shoes Co. Ltd, Min Yuan, Chau Giang Company Limited, Foshan Shunde Fong Ben Footwear Industrial Co. Ltd un Dongguan Texas Shoes Limited Co., un ar kuru īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14 (OV 2017, L 64, 72. lpp.);
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 239/56

Prasība, kas celta 2017. gada 26. maijā – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – M. J. Dairies (“BBQLOUMI”)

(Lieta T-328/17)

(2017/C 239/69)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosija, Kipra) (pārstāvji – S. Malynicz, QC, un V. Marsland, Solicitor)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: M. J. Dairies EOOD (Sofija, Bulgārija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “BBQLOUMI” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 069 034

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 16. marta lēmums lietā R 497/2016-4

Prasītāja prasījumi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats:
1.

Ar pirmo pamatu, kurš ir izvirzīts galvenokārt, tiek apgalvots, ka attiecīgā reģionālā atbalsta shēma neesot bijusi īstenota prettiesiski, jo uz to neattiecas iepriekšējas paziņošanas pienākums. Proti, reģionālā atbalsta shēma esot jau pastāvošā atbalsta shēma LESD 108. panta 1. punkta un Padomes 2015. gada 13. jūlija Regulas (ES) 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015., L 248, 9. lpp.) (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 2015/1589”), 1. panta b) punkta un VI nodaļas noteikumu izpratnē. Atbilstoši pastāvošajām atbalsta shēmām piemērojamajiem noteikumiem to īstenošana neesot prettiesiska, un nepieciešamības gadījumā Komisija varētu tikai noteikt nepieciešamos pasākumus, kas veicinātu izmaiņas attiecīgajās shēmās vai to likvidēšanu nākotnē.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 239/51

Prasība, kas celta 2017. gada 15. maijā – Buck-Chemie/EUIPO – Henkel (Tualetēm paredzētās skalošanas sistēmas attēls)

(Lieta T-296/17)

(2017/C 239/64)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Buck-Chemie GmbH (Herrenberg, Vācija) (pārstāvji – C. Schultze, J. Ossing, R.-D. Härer, C. Weber, H. Ranzinger, C. Brockmann un C. Gehweiler, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Henkel AG & Co. KGaA (Diseldorfa, Vācija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus dizainparauga īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs Nr. 1663618-0003

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2017. gada 8. marta lēmums lietā R 2113/2015-3

Prasītājas prasījumi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— piespriest atbildētājam un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt prasītājas izdevumus, kas radušies tiesvedībā Vispārējā tiesā un procesā Apelācijas padomē.

Izvirzītie pamati:

— Regulas Nr. 6/2002 62. un 63. panta pārkāpums;

— Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta pārkāpums;

— Regulas Nr. 6/2002 3. panta a) punkta pārkāpums;

— Regulas Nr. 6/2002 4. panta 1. punkta pārkāpums;
2.

Otrais pamats attiecas uz to, ka esot pārkāptas Hartas 7. pantā un ECPAK 8. pantā paredzētās pamattiesības uz dzīvesvietas neaizskaramību, jo apstrīdētais lēmums esot beztermiņa un tā piemērošanas joma esot vienlaicīgi neprecīza un nesamērīga, jo: — apstrīdētais lēmums ietver vienīgi pārbaudes iespējamo uzsākšanas datumu, taču neietver nedz tās beigu datumu, nedz arī tās maksimālo ilgumu; — tas attiecas uz visām grupas Casino sabiedrībām, neatkarīgi no to darbības veida un ģeogrāfiskās atrašanās vietas, neminot konkrēti kādu sabiedrību, izņemot Casino mātesuzņēmumu; — tajā ir atļauts veikt pārbaudi jebkurā no grupas sabiedrībām.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 202/20

Prasība, kas celta 2017. gada 2. martā – Anastassopoulos u.c./Padome un Komisija

(Lieta T-147/17)

(2017/C 202/34)

Tiesvedības valoda – franču

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Nikolaos Anastassopoulos (Nea Erythraia, Grieķija), Aristeidis Anastassopoulos (Nea Erythraia), Alexia Anastassopoulos (Nea Erythraia), Maria-Myrto Anastassopoulos (Nea Erythraia) un Sophie Velliou (Kifissia, Grieķija) (pārstāvji – K. Floros un M. Meng-Papantoni, advokāti)

Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija

Prasītāju prasījumi:

— atzīt šo prasības pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

— apmierināt prasītāju prasības par zaudējumu atlīdzību, piešķirot pirmajam prasītājam summu EUR 123 442 apmērā, katram no nākamajiem trim prasītājiem summu EUR 61 721 apmērā un piektajam prasītājam summu EUR 120 900 apmērā, vai pakārtoti – summu attiecīgi EUR 38 227,20, EUR 19 107,60 un EUR 37 440 apmērā, visos gadījumos pieskaitot nokavējuma procentus;

— piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, neatkarīgi no lietas iznākuma.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza diskriminācijas aizlieguma pamatprincipa pārkāpumu, ciktāl tas paredz, ka dažādām situācijām ir jāpiemēro atšķirīga attieksme, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 21. panta, kurā ir konkretizēts minētais princips, pārkāpumu.

Norādot uz ievērojamiem finanšu zaudējumiem, kas radušies dēļ tā, ka uz to pienākumiem pret valsti ir ticis attiecināts Likums 4050/12, kurš tiek dēvēts arī par “PSI” (Private Sector Investment), prasītāji apgalvo, ka uz tiem ir tikusi attiecināta tāda pati attieksme (tostarp tā pati “haircut” likme) kā uz juridiskajām personām, tostarp bankām un specializētajiem fondiem, neņemot vērā to būtiskās atšķirības.

Prasītāji uzskata, ka par to ir atbildīgs, pirmkārt, Eurogrupas priekšsēdētājs un/vai Eurogrupa kā tāda, kuri esot aizlieguši ne vien fizisko personu atbrīvošanu no haircut pasākuma, bet arī veikt jebkādu vēlāku kompensējošu pasākumu, un, otrkārt, Komisija, kura esot apstiprinājusi un piekritusi šādam iepriekš minētā principa un Hartas 21. panta pārkāpumam, neraugoties uz tai LES 17. pantā paredzēto pienākumu, kas ir interpretēts 2016. gada 20. septembra spriedumā Ledra Advertising u.c./Komisija un ECB (no C-8/15 P līdz C-10/15 P, EU:C:2016:701).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 213/36

Prasība, kas celta 2017. gada 10. maijā – The Bank of New York Mellon/EUIPO – Nixen Partners (“NEXEN”)

(Lieta T-278/17)

(2017/C 213/49)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: The Bank of New York Mellon Corp. (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – A. Klett un K. Schlüter, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Nixen Partners (Parīze, Francija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “NEXEN” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 374 152

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 23. februāra lēmums lietā R 1570/2016-2

Prasītājas prasījumi:

— atcelt apstrīdēto 2017. gada 23. februāra lēmumu lietā R 1570/2016-2 un noraidīt iebildumus;

— piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī izdevumus, kas radušies procesā Apelācijas padomē un Iebildumu nodaļā, ieskaitot visas prasītājas nepieciešamās izmaksas šajos procesos.

Izvirzītais pamats:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 178/29

Prasība, kas celta 2017. gada 6. aprīlī – Out of the blue/EUIPO – Dubois un MFunds USA (“FUNNY BANDS”)

(Lieta T-214/17)

(2017/C 178/43)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Out of the blue KG (Lilientāle, Vācija) (pārstāvji – G. Hasselblatt, V. Töbelmann un A. Zarm, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Pārējās procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieces: Frédéric Dubois (Lasne, Beļģija) un MFunds USA LLC (Miami Beach, Florida, Amerikas Savienotās Valstis)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: pārējās procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieces

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “FUNNY BANDS” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 350 794

Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 20. janvāra lēmums lietā R 1081/2016-2

Prasītājas prasījumi:

— atcelt apstrīdēto lēmumu;

— pasludināt Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 009 350 794“FUNNY BANDS” par spēkā neesošu, pamatojoties uz ESPZR 52. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu;

— piespriest EUIPO segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus;

— gadījumā, ja Eiropas Savienības preču zīmes īpašnieki iestāsies šajā tiesvedībā, piespriest viņiem segt savus tiesāšanās izdevumus pašiem.

Izvirzītais pamats: