ĢENERĀLADVOKĀTES JULIANAS KOKOTES [JULIANE KOKOTT]

SECINĀJUMI,

sniegti 2009. gada 29. oktobrī ( 1 )

Lieta C-456/08

Eiropas Komisija

pret

Īriju

“Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 93/37/EEK — Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi — Lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu paziņošana kandidātiem un pretendentiem — Direktīva 89/665/EEK — Pārsūdzības procedūras publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā — Termiņš prasības celšanai — Datums, kurā sākas termiņš prasības celšanai”

I — Ievads

1. Izskatāmā valsts pienākumu neizpildes procedūra ļauj Tiesai precizēt savu judikatūru attiecībā uz noraidīto pretendentu pārsūdzības iespējām publisko iepirkumu jomā.

2. Pirmkārt, Komisija pārmet Īrijai, ka vienā konkrētā gadījumā Īrijas iestāde, piešķirot tiesības slēgt līgumu par ceļa būvniecības projektu, nav informējusi noraidīto pretendentu konsorciju par galīgo lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu.

3. Otrkārt, Komisijai un Īrijai ir domstarpības jautājumā, vai Īrijas procesuālajās tiesībās noteiktie termiņi ir formulēti pietiekami skaidri, precīzi un paredzami, lai varētu efektīvi pārskatīt līgumslēdzēju iestāžu lēmumus.

4. Attiecībā uz pēdējo jautājumu izskatāmā lieta līdzinās lietai C-406/08 Uniplex (UK), kurā es arī šodien sniedzu savus secinājumus.

II — Atbilstošās tiesību normas

A — Kopienu tiesības

5. Izskatāmajā lietā atbilstošās Kopienu tiesības ir Direktīva 93/37/EEK ( 2 ) un Direktīva 89/665/EEK ( 3 ).

6. Direktīvas 93/37 8. panta 2. punktā, kas grozīts ar Direktīvu 97/52/EK ( 4 ), ir noteikts šādi: “Līgumslēdzējas iestādes tūlīt informē pretendentus un pieteikumu iesniedzējus par lēmumiem, kas ir pieņemti par līguma [slēgšanas tiesību] piešķiršanu, kā arī par iemesliem, kādēļ tās ir nolēmušas nepiešķirt kādu līgumu, par ko ir bijis uzaicinājums uz konkursu, vai arī par to, ka tās ir nolēmušas atsākt procedūru, un pēc attiecīga lūguma informē par to rakstiski. Tās par šādiem lēmumiem informē arī Eiropas Kopienu Oficiālo publikāciju biroju.”

7. Direktīvas 89/665 1. panta ar Direktīvu 92/50/EEK ( 5 ) grozītajā redakcijā ( 6 ) ir noteikts šādi: “1. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka līgumslēdzēju iestāžu lēmumus saistībā ar līgumu piešķiršanas procedūrām, uz ko attiecas Direktīva 71/305/EEK, Direktīva 77/62/EEK un Direktīva 92/50/EEK [..], var efektīvi un jo īpaši iespējami ātri pārskatīt saskaņā ar nākamajos pantos, jo īpaši 2. panta 7. punktā, izklāstītajiem nosacījumiem, pamatojoties uz to, ka šādos lēmumos ir pārkāpti Kopienas tiesību akti valsts līgumu jomā vai valstu normas, kas īsteno šos tiesību aktus. 2. Dalībvalstis nodrošina, lai tādēļ, ka šajā direktīvā ir nošķirti valstu noteikumi, kas īsteno Kopienas tiesību aktus, no citiem valstu noteikumiem, nerastos diskriminācija starp uzņēmumiem, kas saistībā ar līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru iesniedz prasību sakarā ar kaitējumu. 3. Dalībvalstis nodrošina to, lai saskaņā ar sīki izstrādātiem noteikumiem, ko dalībvalstis var pieņemt, pārskatīšanas procedūras būtu pieejamas vismaz katrai tādai personai, kura ir vai ir bijusi ieinteresēta iegūt tiesības noslēgt konkrētu piegādes vai uzņēmuma līgumu valsts vajadzībām un kurai ir nodarīts kaitējums vai ir iespējams, ka tiks nodarīts kaitējums varbūtēja pārkāpuma dēļ. Konkrēti, dalībvalstis var prasīt, ka personai, kas cenšas panākt izskatīšanu, iepriekš jāpaziņo līgumslēdzējai iestādei par varbūtējo pārkāpumu un par savu nodomu censties panākt izskatīšanu ( 7 ).”

B — Valsts tiesības

8. Izskatāmajā lietā atbilstošās valsts tiesības ir, pirmkārt, Īrijas “European Communities (Award of Public Authorities’ Contracts) Regulations 2006” ( 8 ) [Eiropas Kopienas publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas noteikumi] (turpmāk tekstā — “APAC noteikumi”) un, otrkārt, Īrijas “Rules of the Superior Courts” [Augstāko tiesu reglaments] ( 9 ) (turpmāk tekstā — “RSC”).

9. APAC noteikumu 49. panta fragments ir šāds: “1. Tiklīdz pēc lēmuma par publiskā iepirkuma līgumu noslēgšanu vai lēmuma par pamatnolīgumu vai lēmuma par pielaišanu dinamiskai iepirkuma sistēmai pieņemšanas tas ir izdarāms, līgumslēdzēja iestāde dalībniekus vai pretendentus informē par attiecīgo lēmumu, izmantojot visātrākos iespējamos saziņas līdzekļus (piemēram, elektronisko pastu vai faksu). [..] [..] 5. Līgumslēdzēja iestāde slēdz publiskā iepirkuma līgumu ar izraudzīto pretendentu tikai pēc tam, kad ir pagājušas vismaz 14 dienas no brīža, kad pretendenti saskaņā ar 1. punkta noteikumiem ir informēti par lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu. [..]”

10. RSC 84.a panta 4. punktā ( 10 ) ir noteikts šādi: “Prasība par lēmuma piešķirt līguma slēgšanas tiesības vai publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas pārsūdzību ir iesniedzama pēc iespējas ātrāk, bet katrā ziņā trīs mēnešu laikā pēc tam, kad ir radies pamats iesniegt attiecīgo prasību, ja vien tiesa neuzskata par pamatotu šo termiņu pagarināt.”

III — Fakti un pirmstiesas procedūra

11. Irish National Roads Authority [Īrijas Valsts autoceļu direkcija] (turpmāk tekstā — “NRA”) ir iestāde, kurai Īrijā uzticēts nodarboties ar ceļu būvniecību un uzturēšanu.

12. NRA2001. gada 10. jūlijāEiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicēja uzaicinājumu piedalīties konkursā par apvedceļa, tā sauktā Dundalk Western Bypass Motorway [Dundalkas rietumu apvedceļa automaģistrāles], plānošanu, būvniecību, finansēšanu un apsaimniekošanu. Uzņēmējam vajadzēja ar NRA slēgt publiskās un privātās partnerības ( 11 ) līgumu un apmēram 30 gadus apsaimniekot automaģistrāli.

13. 2001. gada decembrī NRA uz sarunām uzaicināja četras ieinteresētās personas. 2003. gada aprīlī NRA detalizētām sarunām izvēlējās divas no tām, proti, konsorcijus EuroLink un Celtic Roads Group. 2003. gada 8. augustāNRA uzaicināja abus konsorcijus iesniegt savus galīgos piedāvājumus (“best and final offer”).

14. NRA ar 2003. gada 14. oktobra vēstuli informēja EuroLink par savu lēmumu par privileģēto pretendentu izvēlēties Celtic Roads Group. Tomēr NRA precizēja, ka EuroLink piedāvājums netiek noraidīts. Proti, gadījumā, ja turpmāko sarunu rezultātā ar Celtic Roads Group netiek noslēgts līgums, NRA patur tiesības uz sarunām Celtic Roads Group vietā uzaicināt EuroLink.

15. 2003. gada 9. decembrīNRA nolēma piešķirt līguma slēgšanas tiesības Celtic Roads Group. Līgums ar Celtic Roads Group tika parakstīts . No attiecīga satura paziņojums bija pieejams NRA tīmekļa vietnē, turklāt Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī tika publicēts attiecīgs paziņojums.

16. 2004. gada 8. aprīlīSIAC Construction Limited (turpmāk tekstā — “SIAC”), viens no noraidītā konsorcija EuroLink uzņēmumiem, cēla High Court of Ireland prasību par zaudējumu atlīdzību, kas balstījās uz dažādiem apgalvojumiem par kļūdām līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā.

17. High Court ar 2004. gada 16. jūlija spriedumu ( 12 ) noraidīja šo prasību kā nepieņemamu sakarā ar iestājušos noilgumu. Pretēji SIAC viedoklim Īrijas tiesa uzskatīja, ka SIAC prasības pamats bija jāzina, vēlākais, kopš , kad NRA darīja zināmu EuroLink privileģētā pretendenta identitāti. Saskaņā ar RSC 84.a panta 4. punktu SIAC sava prasība bija jāceļ, vēlākais, trīs mēnešu laikā, skaitot no šī datuma.

18. SIAC par šo spriedumu iesniedza sūdzību Komisijā. Uzņēmums cita starpā apgalvoja, ka nekad nav saņēmis no NRA informāciju saistībā ar tās lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu.

19. Balstoties uz šo sūdzību, Komisija 2004. gada 15. novembrī vispirms nosūtīja Īrijas iestādēm administratīvu vēstuli, kurā tā lūdza sniegt sīkāku faktu izklāstu. Īrijas atbildes vēstule nevarēja kliedēt Komisijas šaubas. Tādēļ Komisija nosūtīja Īrijai brīdinājuma vēstuli un tā nosūtīja papildu brīdinājuma vēstuli, uz kurām attiecīgā dalībvalsts un attiecīgi sniedza rakstiskas atbildes.

20. Tomēr, tā kā Komisiju vēl joprojām neapmierināja Īrijas paskaidrojumi, tā 2008. gada 1. februārī nosūtīja argumentēto atzinumu EKL 226. panta pirmās daļas izpratnē un aicināja Īriju divu mēnešu laikā veikt vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu šī atzinuma prasības. Īrija atbildēja uz šo atzinumu un cita starpā norādīja, ka saistībā ar Direktīvas 2007/66 transponēšanu tiek apsvērta iespēja grozīt valsts normatīvos un administratīvos aktus. Tomēr arī šo pēdējo atbildi Komisija neuzskatīja par pietiekamu.

IV — Lietas dalībnieku prasījumi un tiesvedība Tiesā

21. Ar 2008. gada 14. oktobra dokumentu, kas Tiesā reģistrēts , Komisija saskaņā ar EKL 226. panta otro daļu ir cēlusi izskatāmo prasību pret Īriju.

22. Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi: — atzīt, ka, nosakot valsts tiesību aktos, kuros regulētas pretendentu tiesības vērsties tiesā publiskā iepirkuma procedūrās, noteikumus par termiņiem un nepaziņojot lēmumu par publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu attiecīgajam sūdzības par šo lēmumu iesniedzējam, Īrija saistībā ar piemērojamiem termiņiem nav izpildījusi Direktīvas 89/665 1. panta 1. punktā un saistībā ar nepaziņošanu — Direktīvas 89/665 1. panta 1. punktā, kā to interpretējusi Tiesa, kā arī Direktīvas 93/37 8. panta 2. punktā paredzētos pienākumus; — piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

23. Īrijas prasījumi Tiesai ir šādi: — prasību noraidīt; — piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

24. Tiesā Komisijas prasība vispirms tika izskatīta rakstveida procesā un pēc tam — 2009. gada 24. septembra tiesas sēdē ( 13 ).

V — Vērtējums

25. Komisijas prasība ir pamatota, ciktāl Īrija nav izpildījusi kādu EK līgumā paredzētu pienākumu. Saskaņā ar EKL 249. panta trešo daļu un EKL 10. pantu pie tādiem pieder arī pienākums īstenot Kopienas direktīvu mērķus.

26. Izskatāmajā lietā Komisija savu prasību balsta uz diviem iebildumiem. Pirmais no šiem iebildumiem attiecas uz konkrētu gadījumu; tā priekšmets ir apgalvojums par lēmuma piešķirt līguma slēgšanas tiesības attiecībā uz ceļa būvniecības projektu Dundalk Western Bypass Motorway nepaziņošanu noraidītajam pretendentu konsorcijam. Otrais iebildums pārsniedz šī konkrētā gadījuma robežas; ar to tiek apgalvots, ka tiesiskais regulējums attiecībā uz Īrijas tiesībās paredzētajiem pārsūdzības termiņiem, kādi tie ir noteikti RSC 84.a panta 4. punktā, nav saderīgs ar Kopienu tiesībām.

A — Pirmais iebildums: lēmuma piešķirt līguma slēgšanas tiesības nepaziņošana

27. Izvirzot pirmo iebildumu, Komisija apgalvo, ka, NRA atbilstoši noteikumiem nepaziņojot noraidītajam pretendentam savu lēmumu piešķirt līguma slēgšanas tiesības attiecībā uz ceļa būvniecības projektu Dundalk Western Bypass Motorway, Īrija nav izpildījusi pienākumus, kas izriet no Direktīvas 89/665 1. panta 1. punkta, kā arī Direktīvas 93/37 8. panta 2. punkta.

28. Gan Komisija, gan arī Īrija netieši uzskata, ka NRA izsludinātais ceļa būvniecības projekta Dundalk Western Bypass Motorway konkurss ir būvdarbu publiskais iepirkums Direktīvas 93/37 izpratnē.

29. Tādēļ NRA kā līgumslēdzējai iestādei saskaņā ar Direktīvas 93/37 8. panta 2. punktu bija pēc iespējas ātrāk jāpaziņo savs lēmums par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu dalībniekiem vai pretendentiem.

30. Šāds pienākums izriet arī no Direktīvas 89/665 1. panta 1. punkta, jo efektīvu tiesisko aizsardzību pret lēmumiem piešķirt līguma slēgšanas tiesības var nodrošināt tikai tad, ja visi dalībnieki vai pretendenti savlaicīgi un pilnīgi tiek informēti par šiem lēmumiem ( 14 ).

31. Tomēr ir neapstrīdami, ka NRA izskatāmajā lietā nekad nav oficiāli paziņojusi noraidītajam pretendentu konsorcijam Eurolink, kurā piedalījās SIAC, savu lēmumu piešķirt tiesības slēgt līgumu par attiecīgo ceļa būvniecības projektu konkurējošam konsorcijam Celtic Roads Group.

32. Arī 2004. gada 9. februāra paziņojumu NRA tīmekļa vietnē un paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī nevar uzskatīt par adekvātu risinājumu. Tie kalpoja tikai sabiedrības informēšanai par galīgo NRA līguma slēgšanu ar Celtic Roads Group. Lai noraidītajiem dalībniekiem vai pretendentiem tomēr būtu iespējama efektīva tiesiskā aizsardzība, tie par NRA lēmumu piešķirt līguma slēgšanas tiesības bija jāinformē savlaicīgi pirms līguma slēgšanas, nevis tikai pēc jau notikuša fakta ( 15 ).

33. Tādējādi NRA attiecībā uz ceļa būvniecības projektu Dundalk Western Bypass Motorway nav izpildījusi informēšanas pienākumu Direktīvas 93/37 8. panta 2. punkta un Direktīvas 89/665 1. panta 1. punkta izpratnē.

34. Īrija iebilst, ka izskatāmajā lietā SIAC tomēr nav nodarīts kaitējums. Ņemot vērā konkrētā gadījuma apstākļus, uzņēmums nevienā brīdī nebija neziņā par to, kam NRA piešķirs ceļa būvniecības projekta īstenošanu. Šajā sakarā Īrija norāda uz NRA2003. gada 14. oktobra vēstuli, ar kuru konsorcijam EuroLink tika paziņots par Celtic Roads Group kā NRA izraudzītā pretendenta izvēli. Īrija uzskata, ka, vēlākais, no šī brīža SIAC bija jāsaprot, ka, izņemot ārkārtējus apstākļus ( 16 ), lēmums piešķirt līguma slēgšanas tiesības tiks pieņemts par labu Celtic Roads Group. Šajā jautājumā Īrija skaidri pievienojas High Court of Ireland argumentācijai valsts pārskatīšanas procedūrā ( 17 ).

35. Tomēr šis iebildums ir nepamatots. 2003. gada 14. oktobra vēstulē NRA nepaziņoja galīgo lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, gluži pretēji, tā EuroLink pat skaidri norādīja, ka tās piedāvājums netiek noraidīts. Lai gan “izraudzītā pretendenta” izvēle no NRA puses bija svarīgs lēmums, tomēr tas nenozīmēja galīgu viena pretendenta noteikšanu. NRA skaidri paturēja tiesības vēlāk vajadzības gadījumā uz sarunām Celtic Roads Group vietā uzaicināt EuroLink. Tādējādi EuroLink līdz turpmākam varēja uzskatīt, ka nav pilnībā izslēgts no konkursa.

36. Neskatoties uz to, pārkāpuma procedūrā atbilstoši EKL 226. pantam, kurai ir objektīvs raksturs, nav svarīgi, vai dalībvalsts iestāžu rīcības rezultātā ir radušies konkrēti zaudējumi vai nodarīts cits kaitējums ( 18 ).

37. Noslēgumā Īrija uzsver, ka tās tiesības atbilst Kopienu tiesībās paredzētajiem informēšanas pienākumiem; tie ir pareizi transponēti APAC noteikumu 49. panta 1. punktā. Šādos apstākļos individuālu gadījumu, kurā nav paziņots lēmums par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, nevar vērtēt kā Kopienu tiesību pārkāpumu.

38. Tomēr arī šis Īrijas arguments nav pārliecinošs. No vienas puses, nekādā gadījumā nav īsti skaidrs, vai APAC noteikumu 49. panta 1. punktā Kopienu tiesībās paredzētie informēšanas pienākumi patiešām ir transponēti pareizi; šajā sakarā Tiesā ir iesniegta atsevišķa prasība par valsts pienākumu neizpildi pret Īriju ( 19 ). No otras puses, saskaņā ar pastāvīgo judikatūru pārkāpuma procedūrā var izvērtēt ne tikai dalībvalsts normatīvo un administratīvo aktu saderību ar Kopienu tiesībām, bet arī konstatēt valsts iestāžu pieļauto Kopienu tiesību pārkāpumu individuālā gadījumā ( 20 ).

39. Tādējādi es kopumā secinu, ka pirmais Komisijas iebildums ir pamatots.

B — Otrais iebildums: Kopienu tiesībām neatbilstošs pārsūdzības termiņu tiesiskais regulējums Īrijas procesuālajās tiesībās

40. Izvirzot otro iebildumu, Komisija apgalvo, ka Īrija ir pārkāpusi Direktīvas 89/665 1. panta 1. punktu, jo RSC 84.a panta 4. punktā prekluzīvais termiņš pieteikumiem pārskatīšanas procedūrā ir noteikts Kopienu tiesību prasībām neatbilstošā veidā.

41. Direktīvā 89/665 nav skaidri regulēti tās 1. pantā paredzētajai pārskatīšanas procedūrai piemērojamie termiņi ( 21 ). Tomēr Tiesa pastāvīgajā judikatūrā atzīst, ka dalībvalstis savas procesuālās neatkarības ietvaros var paredzēt saprātīgus prekluzīvos termiņus prasības celšanai, ja ir ievēroti līdzvērtības un efektivitātes principi ( 22 ). Abi principi apstiprinājumu rod arī Direktīvas 89/665 1. pantā: līdzvērtības princips — tā 2. punktā, bet efektivitātes — 1. punktā ( 23 ).

42. Izskatāmajā lietā uzmanības centrā ir efektivitātes princips. Ir nepārprotami, ka Īrija var paredzēt prekluzīvus termiņus pieteikumiem par līgumslēdzējas iestādes lēmumu pārskatīšanu ( 24 ). Lietas dalībniekiem ir domstarpības tikai par konkrētiem valsts noteiktā termiņu mehānisma aspektiem. Principā ir jāizvērtē, vai šis termiņu mehānisms ir pietiekami skaidrs, lai nodrošinātu efektīvu pārskatīšanu Direktīvas 89/665 1. panta 1. punkta izpratnē. Komisija uz to atbild noliedzoši. Tā norāda, pirmkārt, uz neskaidrību, nosakot to lēmumu veidus, kurus var apstrīdēt RSC 84.a panta 4. punktā noteiktajā termiņā, un, otrkārt, uz neskaidrību saistībā ar šo termiņu ilgumu.

1) Par lēmumu veidu, uz kuriem attiecas prekluzīvais termiņš, noteikšanu (otrā iebilduma pirmā daļa)

43. Otrā iebilduma pirmajā daļā Komisija izsaka kritiku par tiesisko nedrošību attiecībā uz lēmumu, kas tiek pieņemti publiskā iepirkuma jomā, veidiem, ko var pārsūdzēt RSC 84.a panta 4. punktā noteiktajā termiņā. Atbilstoši savam formulējumam RSC 84.a panta 4. punkts ir piemērojams tikai prasībām pārskatīt “lēmumu piešķirt līguma slēgšanas tiesības vai publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu”. Tomēr praksē šī tiesību norma tiek piemērota arī pagaidu lēmumiem, tādēļ arī tos var lūgt pārskatīt tikai RSC 84.a panta 4. punktā noteiktajā termiņā.

44. Fakti, uz kuriem šajā sakarā balstās Komisija, ir neapstrīdami. Gan Īrijas paskaidrojumi izskatāmajā pārkāpuma procedūrā, gan High Court of Ireland spriedums par ceļa būvniecības projektu Dundalk Western Bypass Motorway ( 25 ) apstiprina, ka praksē Īrijas kompetentās iestādes RSC 84.a panta 4. punktā noteikto prasības termiņu piemēro ne tikai galīgo lēmumu pārsūdzībām (“lēmums piešķirt līguma slēgšanas tiesības vai publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršana”), bet gan arī līgumslēdzēju iestāžu pagaidu lēmumu pārsūdzībām ( 26 ).

45. Tostarp lietas dalībniekiem ir būtiskas domstarpības jautājumā par to, vai šāda valsts iestāžu RSC 84.a panta 4. punkta interpretācija un piemērošana atbilst Direktīvas 89/665 1. panta 1. punkta prasībām.

46. Direktīvas 89/665 1. panta 1. punkts prasa nodrošināt, lai līgumslēdzēju iestāžu lēmumus varētu izskatīt “efektīvi un jo īpaši iespējami ātri”, [lai secinātu], vai nav pieļauti publiskā iepirkuma tiesību aktu pārkāpumi.

47. Lai sasniegtu direktīvas mērķi, dalībvalstīm saskaņā ar EKL 249. panta trešo daļu, lasot to kopsakarā ar EKL 10. pantu, ir jāveic visi attiecīgie pasākumi — gan vispārīgie, gan īpašie. Atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai dalībvalstīm attiecīgajā jomā jāparedz precīzs tiesiskais regulējums ( 27 ). Tām valsts juridiskā situācija ir jāveido pietiekami precīzi, skaidri un paredzami, lai personas varētu zināt savas tiesības un pienākumus ( 28 ).

48. Turklāt tas pats izriet no tiesiskās drošības principa, kas kā vispārīgs princips ir daļa no Kopienu tiesību sistēmas un ir saistošs dalībvalstīm, īstenojot savas pilnvaras Kopienu tiesību piemērošanas jomā ( 29 ). Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru tiesiskā drošība ietver prasību, lai noteikumi būtu skaidri, precīzi un to sekas būtu paredzamas sevišķi tad, ja tie var radīt negatīvas sekas personām vai uzņēmumiem ( 30 ).

49. Precizitātes, skaidrības un paredzamības prasības it īpaši attiecas uz tādu termiņa mehānismu, kāds ir noteikts RSC 84.a panta 4. punktā. Proti, neprecīzs termiņa mehānisms ļoti lielā mērā var radīt negatīvas sekas personām un uzņēmumiem. Ja kandidāts vai pretendents nokavē RSC 84.a panta 4. punktā noteikto prasības termiņu, tad viņš ir nokavējis brīdi, kad varēja celt iebildumus par iespējamiem publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumiem, un zaudē iespēju ierosināt pārskatīšanas procedūru par attiecīgo lēmumu piešķirt līguma slēgšanas tiesības. Viņam vairs nav tiesību tiesā apstrīdēt publiskā iepirkuma līgumu kā tādu vai vismaz pieprasīt zaudējumu atlīdzību par nesaņemtajām publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesībām ( 31 ).

50. Tomēr prekluzīvā termiņa piemērošana tieši nedrīkst radīt situāciju, ka tiesības uz lēmuma piešķirt līguma slēgšanas tiesības pārskatīšanu zaudētu savu praktisko nozīmi ( 32 ).

51. Tikai, ja ir nepārprotami skaidrs, ka līgumslēdzējas iestādes sagatavošanas darbība vai arī šajā gadījumā apstrīdētais pagaidu lēmums uzsāk RSC 84.a panta 4. punktā noteikto prekluzīvo termiņu, pretendenti un kandidāti var veikt vajadzīgos pasākumus, lai liktu efektīvi pārskatīt iespējamos publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumus Direktīvas 89/665 1. panta 1. punkta izpratnē un nepieļautu savu iebildumu noilgumu.

52. Ņemot vērā iepriekš minēto, uzskatu, ka ar Direktīvas 89/665 1. panta 1. punkta prasībām nav saderīga situācija, kad Īrijā RSC 84.a panta 4. punktā noteiktā termiņa piemērošanas joma tiek attiecināta arī uz pagaidu lēmumu pārskatīšanu, kaut gan attiecīgās tiesību normas tekstā tas nav skaidri noteikts. Šādā situācijā pretendenti un kandidāti līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā nevar pietiekami droši paredzēt termiņa mehānisma radītās sekas, it īpaši noilguma apmēru. Tādējādi tiek apdraudēts mērķis efektīvi pārskatīt līgumslēdzēju iestāžu lēmumus, kāds tas ir izvirzīts Direktīvas 89/665 1. panta 1. punktā.

— Par Īrijas iebildi, ka pagaidu lēmumu pārsūdzības termiņš atbilst Direktīvas 89/665 mērķiem, it īpaši steidzamības prasībai

53. Īrija vispirms iebilst, ka saskaņā ar Direktīvu 89/665 un tās sakarā pieņemto judikatūru visi līgumslēdzēju iestāžu lēmumi ir pārsūdzami. RSC 84.a panta 4. punktā noteiktā termiņa mehānisma piemērošana pagaidu lēmumiem atbilst Kopienu tiesību norādēm. Turklāt Direktīvas 89/665 pamatā ir steidzamības prasība. Tās 1. panta 1. punktā ir prasīta ne tikai efektīva, bet arī iespējami ātra līgumslēdzēju iestāžu lēmumu pārskatīšana. Tādēļ RSC 84.a panta 4. punktā noteiktais termiņš ir jāpiemēro visu līgumslēdzēju iestāžu lēmumu pārskatīšanai. Pieļaujot, ka visi noraidītie pretendenti savus iebildumus ceļ tikai pēc galīgā lēmuma par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanā būtu sagaidāma ilgstoša tiesiskā nedrošība un būtisks laika zaudējums. Turklāt šādā situācijā būtu neiespējami risināt iespējamus pārkāpumus līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā vēl nepabeigtas piešķiršanas procedūras laikā.

54. Šajā sakarā jāpiebilst, ka Īrija, protams, var brīvi paredzēt prekluzīvus termiņus arī līgumslēdzējas iestādes sagatavošanas darbību un pagaidu lēmumu, piemēram, “atlases saraksta” izveides vai izraudzītā kandidāta noteikšanas, pārskatīšanai līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā. Kā jau iepriekš minēts ( 33 ), saprātīgu prekluzīvo termiņu noteikšana ir saderīga ar Kopienu tiesībām, ja ir ievēroti līdzvērtības un efektivitātes principi. Šādi prekluzīvie termiņi, arī salīdzinoši īsi termiņi, var būt it īpaši pieņemami un lietderīgi, ja Kopienu tiesības noteiktā jomā izvirza steidzamības prasību, kā, piemēram, līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā, prasot “iespējami ātru” rīcību ( 34 ) (Direktīvas 89/665 1. panta 1. punkts ( 35 )).

55. Tātad, piemērojot RSC 84.a panta 4. punktā noteikto termiņa mehānismu pagaidu lēmumiem, Īrijai katrā ziņā ir leģitīms, direktīvai atbilstīgs mērķis ( 36 ). Tomēr šis mērķis valsts tiesībās ir jāīsteno atbilstoši tiesiskās drošības prasībām. Termiņa mehānismam jābūt formulētam skaidri un precīzi, un tā sekām ir jābūt paredzamām. Valsts prakse, kas kalpo kādas direktīvas mērķiem, neatbrīvo dalībvalsti no pienākuma veidot pietiekami precīzu, skaidru un paredzamu juridisko situāciju, lai personas varētu zināt savas tiesības un pienākumus ( 37 ).

56. Turklāt izskatāmajā lietā jāņem vērā, ka Direktīva 89/665 izvirza dalībvalstīm ne tikai mērķi ātri pārskatīt lēmumus piešķirt līguma slēgšanas tiesības, bet arī mērķi efektīvi pārskatīt šos lēmumus (skat. Direktīvas 89/665 1. panta 1. punktu). Valsts prakse, kura īsteno tikai vienu no šiem mērķiem uz otra mērķa rēķina, nav saderīga ar direktīvu. RSC 84.a panta 4. punktā noteiktā prekluzīvā termiņa piemērošana pagaidu lēmumiem gan var kalpot ātras pārskatīšanas mērķim; tomēr bez vienlaicīgas RSC 84.a panta 4. punkta teksta precizēšanas šī Īrijas iestāžu prakse tiek īstenota uz tiesiskās drošības rēķina un tādējādi apdraud efektīvas pārskatīšanas mērķa sasniegšanu ( 38 ).

57. Turklāt starp prasību pēc tiesiskās drošības un steidzamības prasību līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā nav principiālu pretrunu ( 39 ). Gluži pretēji, iespējami ātra līgumslēdzēju iestāžu lēmumu pārskatīšana rada tiesisko drošību, ja vien piemērojamā procedūra kopā ar prekluzīvajiem termiņiem valsts tiesībās ir noteikta iespējami skaidri, precīzi un paredzami.

58. Tādējādi pirmais Īrijas iebildums ir jānoraida.

— Par Īrijas iebildumu, ka Īrijas valsts tiesības raksturo “common law”

59. Īrija turklāt iebilst, ka Īrijas valsts tiesības raksturo “common law”. Tādā common law sistēmā, kāda eksistē Īrijā, nozīme ir ne tikai tiesību normām, bet arī judikatūrai. Vajadzības gadījumā pretendentiem un kandidātiem jāvēršas pēc juridiskās palīdzības.

60. Šajā sakarā jāpiebilst, ka direktīva atstāj valsts iestāžu ziņā formu un metožu izvēli, lai sasniegtu izvirzīto mērķi (EKL 249. panta trešā daļa). Tādēļ, lai direktīvu transponētu valsts tiesībās, nav obligāti jāpieņem tieši tam domāti īpaši tiesību akti, bet gan šajā ziņā var būt pietiekams vispārējs juridisks konteksts. Galvenais, lai šādas rīcības rezultātā faktiski pietiekami skaidri un precīzi tiek nodrošināta direktīvas pilnīga piemērošana ( 40 ).

61. Ja valsts juridisko situāciju veido tiesību normu un “judikatūras” kombinācija, tas nedrīkst ietekmēt attiecīgo normu un noteikumu skaidrību un precizitāti. Tā tas ir it īpaši tad, ja direktīvas mērķis ir piešķirt personai tiesības ( 41 ) un neskaidra vai sarežģīta juridiskā situācija saistībā ar iespējamiem prekluzīviem termiņiem var būt par iemeslu tiesību zaudēšanai, izskatāmajā lietā — tiesību uz līgumslēdzējas iestādes lēmuma pārskatīšanu zaudēšanai. Sarežģīta un nepārskatāma juridiskā situācija var atturēt pirmām kārtām ārvalstu pretendentus un kandidātus iesniegt Īrijā savus piedāvājumus attiecībā uz publiskā iepirkuma līgumiem.

62. Valsts tiesām ir pienākums interpretēt un piemērot valsts tiesību noteikumus atbilstoši direktīvai ( 42 ). Tām īpaši saistībā ar pārskatīšanas procedūrām līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā pēc iespējas jāinterpretē valsts tiesību normas, kurās noteikti prekluzīvie termiņi, tādā veidā, lai tiktu ievērota efektivitātes prasība, kas izriet no Direktīvas 89/665 ( 43 ).

63. Šīm prasībām neatbilst situācija, kad valsts tiesa likumā noteikto prekluzīvo termiņu attiecībā uz pārskatīšanas tiesībām, izskatāmajā lietā — RSC 84.a panta 4. punktu, pārsniedzot tā formulējumu, pēc analoģijas piemēro arī tādu lēmumu pārskatīšanai, kuriem likumdevējs nav paredzējis šādu prekluzīvo termiņu. Proti, tādējādi juridiskā situācija kļūst mazāk pārskatāma. Ņemot vērā prekluzīvā termiņa radītās noilguma sekas, attiecīgie pretendenti un kandidāti riskē zaudēt savas tiesības uz noteiktu lēmumu pārskatīšanu. Šādā veidā tiek apdraudēts Direktīvas 89/665 1. panta 1. punktā noteiktais mērķis efektīvi pārskatīt līgumslēdzēju iestāžu lēmumus ( 44 ).

64. Ņemot vērā iepriekš minēto, arī otrais Īrijas iebildums ir jānoraida.

— Starpsecinājums

65. Tādēļ es kopumā secinu, ka Komisijas otrā iebilduma pirmā daļa ir apmierināma.

2) Par prekluzīvā termiņa ilgumu (otrā iebilduma otrā daļa)

66. Izvirzot otrā iebilduma otro daļu, Komisija iebilst pret RSC 84.a panta 4. punkta formulējumu, atbilstoši kuram pieteikums par lēmuma pārskatīšanu ir jāiesniedz “pēc iespējas ātrāk, bet katrā ziņā trīs mēnešu laikā”. Šis tiesiskais regulējums nesniedz attiecīgajiem pretendentiem un kandidātiem skaidrību par precīzu prekluzīvā termiņa ilgumu un rada tiem pārmērīgu apgrūtinājumu iesniegt pieteikumu par lēmuma pārskatīšanu. Turklāt nav saprotams, kādos gadījumos pieteikumu var iesniegt trīs mēnešu laikā un kādos gadījumos lēmums ir jāpārsūdz ātrāk, tātad pirms trīs mēnešu termiņa beigām.

67. Vispirms jāpiebilst, ka tiem obligāti nav jābūt diviem atsevišķiem prekluzīviem termiņiem, ja tiesību norma dienās, nedēļās, mēnešos vai gados izteikto laiku papildina ar vārdiem “pēc iespējas ātrāk” vai ar līdzīgu piebildi. Dažās tiesību normās šādas piebildes ir izmantotas tikai, lai uzsvērtu steidzamības prasību un atgādinātu pieteicējiem vai prasītājiem viņu pienākumu savās pašu interesēs pēc iespējas savlaicīgi spert vajadzīgos soļus savu tiesību iespējami labākai ievērošanai.

68. Piemēram, pēdējā minētā nozīmē Tiesa pati agrāk izmantoja vārdus “iespējami drīz” [pēc iespējas ātrāk] saistībā ar varbūtējiem lietas dalībnieku pieteikumiem par uzstāšanās laika pagarināšanu tiesas sēdē ( 45 ). Kopienas pagaidu darbiniekiem, kuri zaudē darbu, jānokārto noteiktas formalitātes “cik drīz vien iespējams un ne vēlāk kā [konkrēta, precīzi definēta termiņa laikā]” ( 46 ). Turklāt vārdi tiek līdzīgi izvēlēti arī tad, ja jāliek saprast, ka valsts iestādēm, izskatot noteiktus pieteikumus vai procedūras, ir jāņem vērā steidzamības prasība ( 47 ). Arī līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā nav svešs “rūpības pienākum[a] [koncepts], kas, pirmkārt, izpaužas kā pienākums attiecībā uz veidu, nevis attiecībā uz rezultātu” ( 48 ).

69. Turpretī attiecībā uz šajā lietā aplūkojamo RSC 84.a panta 4. punktā noteikto termiņa mehānismu nevar droši uzskatīt, ka vārdi “pēc iespējas ātrāk” ir domāti tikai steidzamības principa raksturojumam. Gluži pretēji, pēc Īrijas sniegtās informācijas tiesvedībā Tiesā nav izslēgts, ka formulējumam “pēc iespējas ātrāk”RSC 84.a panta 4. punktā ir plašāka nozīme un tas ir interpretējams atsevišķa prekluzīvā termiņa izpratnē, kas pieteikumus par lēmumu izskatīšanu [pārskatīšanu] var padarīt nepieņemamus vēl pirms “katrā ziņā” spēkā esoša trīs mēnešu termiņa beigām.

70. Īrija gan, šķiet, uzskata, ka pieteikums par lēmuma pārskatīšanu parasti ir savlaicīgs, ja tas ir iesniegts “katrā ziņā trīs mēnešu laikā pēc tam, kad ir radies pamats iesniegt attiecīgo pieteikumu”. Tomēr, norādot uz Supreme Court of Ireland spriedumu ( 49 ), Īrija vienlaicīgi uzsver, ka pieteikuma iesniedzēja “galvenais pienākums” ( 50 )RSC 84.a panta 4. punkta kontekstā ir “pēc iespējas ātrāk” izmantot savas pārsūdzības iespējas. Noteiktos apstākļos tas var nozīmēt, ka pieteikums par lēmuma pārskatīšanu tiek noraidīts kā nokavēts pat tādā gadījumā, ja tas ir iesniegts trīs mēnešu laikā ( 51 ). Tātad, katrā ziņā nav izslēgts, ka Īrijas tiesas vārdu salikumu “pēc iespējas ātrāk” interpretē kā atsevišķu prekluzīvo termiņu ( 52 ).

71. Ja formulējums “pēc iespējas ātrāk”RSC 84.a panta 4. punktā patiešām piešķir Īrijas tiesām pilnvaras vēl pirms trīs mēnešu termiņa beigām pēc saviem ieskatiem noraidīt pieteikumus par lēmuma pārskatīšanu kā nepieņemamus, tad tas neatbilst Kopienu tiesību prasībām. Tas tādēļ, ka nav paredzamas tāda prekluzīva termiņa sekas, kura ilgumu pēc saviem ieskatiem nosaka kompetentais tiesnesis. Attiecīgajiem pretendentiem un kandidātiem nav skaidrības par to, cik daudz laika viņiem ir, lai atbilstīgi sagatavotu savus pieteikumus par lēmuma pārskatīšanu, un viņiem ir gandrīz neiespējami novērtēt, cik veiksmīga būs šāda pārsūdzība. Šādā veidā netiek sasniegts Direktīvas 89/665 izvirzītais mērķis efektīvi pārskatīt līgumslēdzēju iestāžu lēmumus ( 53 ).

72. Tā kā nevar izslēgt, ka valsts tiesa formulējumu “pēc iespējas ātrāk”RSC 84.a panta 4. punktā interpretē atsevišķa prekluzīvā termiņa izpratnē, šī tiesību norma turklāt nav pietiekami skaidra, lai nodrošinātu ar Kopienu tiesībām saderīgu piemērošanu ( 54 ). Arī šī iemesla dēļ RSC 84.a panta 4. punkts nav pienācīga Direktīvas 89/665 transpozīcija.

— Par Īrijas iebildumu, ka valsts tiesa vajadzības gadījumā pēc saviem ieskatiem var pagarināt prasības termiņu

73. Īrija iebilst, ka ar RSC 84.a panta 4. punktu valsts tiesai ir ļauts pēc saviem ieskatiem pagarināt pieteikumu par lēmuma pārskatīšanu termiņu. Kā piemēru Īrija min vienu no High Court of Ireland 2006. gada spriedumiem ( 55 ).

74. Šāda iespēja pagarināt termiņu gan var ļaut tiesai nodrošināt taisnīgumu katrā atsevišķā lietā. Tomēr tā nevar novērst iepriekš raksturotos RSC 84.a panta 4. punkta trūkumus attiecībā uz prasībām par termiņa mehānisma skaidrību, precizitāti un paredzamību. Pat ņemot vērā šo termiņa pagarināšanas iespēju, attiecīgie prasītāji un kandidāti nevar iepriekš paredzēt, cik daudz laika viņiem ir, lai atbilstīgi sagatavotu pieteikumu par lēmuma pārskatīšanu, un vai šāda pārsūdzība būs veiksmīga. Gluži pretēji, šādā veidā jau tā neskaidro termiņa mehānismu papildina vēl viens nedrošības elements.

75. Direktīvas 89/665 1. panta 1. punkts, lasot to kopsakarā ar 3. punktu, garantē katrai personai, kura ir vai ir bijusi ieinteresēta iegūt tiesības noslēgt konkrētu publiskā iepirkuma līgumu un kurai ir nodarīts kaitējums vai ir iespējams, ka tiks nodarīts kaitējums varbūtēja pārkāpuma dēļ, individuālas tiesības prasīt pārskatīt līgumslēdzējas iestādes lēmumus ( 56 ). Līdzīgi, kā es argumentēju arī lietā Uniplex (UK), valsts iestādēm, arī neatkarīgai tiesai, nevar ļaut pēc saviem ieskatiem lemt par šādu tiesību efektīvu īstenošanu ( 57 ).

76. Tādējādi pirmais Īrijas iebildums ir jānoraida.

— Par Īrijas iebildumu, ka vēl neviena prasība nav noraidīta kā nokavēta sakarā ar principa “pēc iespējas ātrāk” pārkāpumu

77. Turklāt Īrija argumentē, ka līdz šim vēl neviena Īrijas tiesa nav noraidījusi pieteikumu par lēmuma pārskatīšanu kā nokavētu tādēļ, ka tas ir iesniegts trīs mēnešu laikā, nevis “pēc iespējas ātrāk”.

78. Arī šo otro iebildumu nevar pieņemt. Lai pierādītu, ka direktīva ir nepietiekami vai neatbilstīgi transponēta, nav jāpierāda, kādas ir valsts transponējošo tiesību aktu faktiskās sekas. Tas, vai transpozīcija ir nepietiekama vai kļūdaina, drīzāk izriet no attiecīgo tiesību aktu teksta ( 58 ). Prasība sakarā ar pienākumu neizpildi ir objektīva, un to var celt arī tad, ja vēl nav radušies konkrēti zaudējumi vai citas nelabvēlīgas sekas ( 59 ).

— Par Īrijas iebildumu, ka valsts juridiskā situācija drīzumā tiks grozīta

79. Visbeidzot, Īrija pirmstiesas procedūrā savai aizstāvībai izvirzīja argumentu, ka, transponējot Direktīvu 2007/66, valsts tiesības tāpat tiks grozītas un tas ļauj precizēt RSC 84.a panta 4. punktu.

80. Šajā sakarā pietiek norādīt, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru pienākumu neizpilde ir jānovērtē atbilstoši situācijai, kāda tā attiecīgajā dalībvalstī bijusi, beidzoties argumentētajā atzinumā noteiktajam termiņam; Tiesa nevar ņemt vērā pēc tam radušās izmaiņas ( 60 ). Vēl jo vairāk nevar ņemt vērā tādus valsts tiesību grozījumus, kas vēl atrodas plānošanas vai izstrādes stadijā.

— Starpsecinājums

81. Kopumā es secinu, ka arī otrā iebilduma otrā daļa ir pamatota un tādējādi Komisijas prasība ir apmierināma.

VI — Par tiesāšanās izdevumiem

82. Atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija ir prasījusi Īrijai piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā šai dalībvalstij spriedums ir nelabvēlīgs, jāpiespriež Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

VII — Secinājumi

83. Pamatojoties uz iepriekš minētajiem apsvērumiem, es ierosinu Tiesai lemt šādi: 1) Īrija nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EK līgums, jo: a) Īrijas National Roads Authority pretēji Direktīvas 93/37/EEK 8. panta 2. punktam un Direktīvas 89/665/EEK 1. panta 1. punktam nav paziņojis noraidītajam pretendentam savu lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu attiecībā uz ceļa būvniecības projektu Dundalk Western Bypass Motorway un b) no Īrijas Augstāko tiesu reglamenta 84.a panta 4. punkta pretēji Direktīvas 89/665/EEK 1. panta 1. punkta prasībām nepietiekami skaidri izriet, cik ilgs ir prekluzīvais termiņš pieteikumam par lēmuma piešķirt līguma slēgšanas tiesības pārskatīšanu un uz kādiem līgumslēdzējas iestādes lēmumiem šis termiņš attiecas; 2) piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

( 1 ) Oriģinālvaloda — vācu.

( 2 ) Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīva 93/37/EEK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu [publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību] piešķiršanas procedūras (OV L 199, 54. lpp.). Tā kā attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūra tika īstenota pirms , uz izskatāmo lietu neattiecas Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu, piegādes valsts [publiskā iepirkuma] līgumu un pakalpojumu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp., labojums OV L 351, 44. lpp.).

( 3 ) Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīva 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus [līgumu slēgšanas tiesības] valsts vajadzībām (OV L 395, 33. lpp.).

( 4 ) Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 13. oktobra Direktīva 97/52/EK, kas groza Direktīvu 92/50/EEK, Direktīvu 93/36/EEK un Direktīvu 93/37/EEK par to, kā koordinēt procedūras, ar ko piešķir attiecīgi pakalpojumu valsts līgumus [pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesības], piegāžu valsts līgumus [piegādes publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības] un būvniecības valsts līgumus [būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesības] (OV L 328, 1. lpp.).

( 5 ) Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu [pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību] piešķiršanai (OV L 209, 1. lpp.).

( 6 ) Pēdējie Direktīvas 89/665 grozījumi, kas izdarīti ar Direktīvu 2007/66/EK, uz izskatāmo lietu neattiecas, jo tai ir noteikts transponēšanas termiņš līdz 2009. gada 20. decembrim (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/66/EK, ar ko Padomes Direktīvas 89/665/EEK un 92/13/EEK groza attiecībā uz pārskatīšanas procedūru efektivitātes uzlabošanu valsts līgumu [publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību] piešķiršanas jomā, OV L 335, 31. lpp., skat. it īpaši 3. panta 1. punktu).

( 7 ) Direktīvas 89/665 1. panta 1. punktā minētā atsauce uz Direktīvu 71/305/EEK ir lasāma kā atsauce uz Direktīvu 93/37 (skat. Direktīvas 93/37 36. panta 2. punktu).

( 8 ) 2006. gada Noteikumi par publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu (S. I. Nr. 329, 2006).

( 9 ) Augstāko tiesu reglaments.

( 10 ) Šī tiesību norma ir saistīta ar High Court of Ireland [Īrijas Augstākās tiesas] procesuālo noteikumu grozījumiem, kas stājās spēkā 1998. gada 19. oktobrī un tika izdarīti, pamatojoties uz Augstāko tiesu reglamentu (Nr. 4) (Review of the Award of Public Contracts [Grozījumi publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanā]) (S. I. Nr. 374, 1998).

( 11 ) “Public-Private Partnership (PPP)”.

( 12 ) High Court of Ireland (tiesnesis Kellijs [Kelly]) spriedums lietā SIAC Construction Limited/National Roads Authority, [2004] IEHC 128 (turpmāk tekstā — “spriedums lietā SIAC/NRA”).

( 13 ) Tiesas sēde notika uzreiz pēc tiesas sēdes lietā C-406/08 Uniplex (UK).

( 14 ) 2004. gada 24. jūnija spriedums lietā C-212/02 Komisija/Austrija, 21. punkts, un spriedums lietā C-444/06 Komisija/Spānija (Krājums, I-2045. lpp., 38. punkts); tādā pašā nozīmē skat. jau spriedumu lietā C-81/98 Alcatel Austria u.c. (Recueil, I-7671. lpp., 43. punkts).

( 15 ) Šādā nozīmē skat. iepriekš 14. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā C-212/02 Komisija/Austrija, 21. punkts.

( 16 ) Procesa valodā — “except in very exceptional circumstances”.

( 17 ) Šajā ziņā skat. iepriekš šo secinājumu 17. punktā un 12. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā SIAC/NRA.

( 18 ) 1999. gada 21. septembra spriedums lietā C-392/96 Komisija/Īrija (Recueil, I-5901. lpp., 61. punkts), spriedums lietā C-233/00 Komisija/Francija (Recueil, I-6625. lpp., 62. punkts), spriedums lietā C-177/04 Komisija/Francija (Krājums, I-2461. lpp., 52. punkts) un spriedums lietā C-36/05 Komisija/Spānija (Krājums, I-10313. lpp., 38. punkts).

( 19 ) Lieta C-455/08 Komisija/Īrija.

( 20 ) Skat. it īpaši 2006. gada 31. janvāra spriedumu lietā C-503/03 Komisija/Spānija (Krājums, I-1097. lpp.) un — attiecībā uz publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu — spriedumu apvienotajās lietās C-20/01 un C-28/01 Komisija/Vācija (Recueil, I-3609. lpp.), spriedumu lietā C-385/02 Komisija/Itālija (Krājums, I-8121. lpp.), spriedumu lietā C-29/04 Komisija/Austrija (Krājums, I-9705. lpp.), spriedumu lietā C-250/07 Komisija/Grieķija (Krājums, I-4369. lpp.) un spriedumu lietā C-275/08 Komisija/Vācija.

( 21 ) Skat. arī manus 2008. gada 13. marta secinājumus lietā C-454/06 Pressetext Nachrichtenagentur ( spriedums, Krājums, I-4401. lpp., 154. punkts). Tomēr nākotnē Direktīvas 89/665 2.c pants, ko groza Direktīva 2007/66, definē Kopienu tiesību pamatprasības valsts noteiktajiem termiņiem attiecībā uz izskatīšanas [pārsūdzības] pieteikumu iesniegšanu.

( 22 ) Skat., piemēram, 1976. gada 16. decembra spriedumu lietā 33/76 Rewe/Landwirtschaftskammer Saarland (Recueil, 1989. lpp., 5. punkts), spriedumu lietā C-231/96 Edis (Recueil, I-4951. lpp., 20. un 35. punkts), spriedumu lietā C-30/02 Recheio — Cash & Carry (Krājums, I-6051. lpp., 18. punkts) un spriedumu lietā C-40/08 Asturcom Telecomunicaciones (Krājums, I-9579. lpp., 41. punkts).

( 23 ) Skat. manus iepriekš 21. zemsvītras piezīmē minētos secinājumus lietā Pressetext Nachrichtenagentur, 155. punkts.

( 24 ) Šajā ziņā skat. 2002. gada 12. decembra spriedumu lietā C-470/99 Universale-Bau u.c. (Recueil, I-11617. lpp., it īpaši 71. un 76. punkts), spriedumu lietā C-327/00 Santex (Recueil, I-1877. lpp., 52. punkts) un spriedumu lietā C-241/06 Lämmerzahl (Krājums, I-8415. lpp., 50. punkts).

( 25 ) Iepriekš 12. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā SIAC/NRA.

( 26 ) Valsts normatīvo vai administratīvo tiesību normu piemērojamība ir jāizvērtē, ņemot vērā valstu tiesu sniegto interpretāciju; skat. 1994. gada 8. jūnija spriedumu lietā C-382/92 Komisija/Apvienotā Karaliste (Recueil, I-2435. lpp., 36. punkts), spriedumu lietā C-129/00 Komisija/Itālija (Recueil, I-14637. lpp., 30. punkts) un spriedumu lietā C-490/04 Komisija/Vācija (Krājums, I-6095. lpp., 49. punkts).

( 27 ) 1990. gada 15. marta spriedums lietā C-339/87 Komisija/Nīderlande (Recueil, I-851. lpp., 25. punkts), spriedums lietā C-361/88 Komisija/Vācija (Recueil, I-2567. lpp., 24. punkts), spriedums lietā C-366/89 Komisija/Itālija (Recueil, I-4201. lpp., 17. punkts), spriedums lietā C-410/03 Komisija/Itālija (Krājums, I-3507. lpp., 32. punkts) un spriedums lietā C-507/04 Komisija/Austrija (Krājums, I-5939. lpp., 298. punkts).

( 28 ) Iepriekš 27. zemsvītras piezīmē minētie spriedumi lietā C-361/88 Komisija/Vācija, 24. punkts; lietā C-366/89 Komisija/Itālija, 17. punkts; 1996. gada 7. novembra spriedums lietā C-221/94 Komisija/Luksemburga (Recueil, I-5669. lpp., 22. punkts), spriedums lietā C-417/99 Komisija/Spānija (Recueil, I-6015. lpp., 38. punkts) un spriedums lietā C-427/07 Komisija/Īrija (Krājums, I-6277. lpp., 55. punkts).

( 29 ) 2005. gada 26. aprīļa spriedums lietā C-376/02 “Goed Wonen” (Krājums, I-3445. lpp., 32. punkts), spriedums lietā C-288/07 Isle of Wight Council u.c. (Krājums, I-7203. lpp., 48. punkts) un spriedums lietā C-201/08 Plantanol (Krājums, I-8343. lpp., 43. punkts).

( 30 ) 2005. gada 7. jūnija spriedums lietā C-17/03 VEMW u.c. (Krājums, I-4983. lpp., 80. punkts), spriedums lietā C-347/06 ASM Brescia (Krājums, I-5641. lpp., 69. punkts), spriedums lietā C-158/07 Förster (Krājums, I-8507. lpp., 67. punkts) un iepriekš 29. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā Plantanol, 46. punkts.

( 31 ) Par piemēru ņemot ceļa būvniecības projektu Dundalk Western Bypass Motorway, kas kalpoja par iemeslu izskatāmajai pārkāpuma procedūrai, RSC 84.a panta 4. punkta panāktais noilgums ir īpaši uzskatāms: Īrija uzskata, ka SIAC RSC 84.a panta 4. punktā noteiktajā termiņā bija jāapstrīd jau NRA pagaidu lēmums par izraudzītā pretendenta izvēli un jau tobrīd jāizvirza savi iebildumi par Celtic Roads Group konsorcija izvēli. Vēlāk apstrīdot galīgo lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, SIAC, kā tas ir atzīts iepriekš 12. zemsvītras piezīmē minētajā High Court of Ireland spriedumā lietā SIAC/NRA, jau bija nokavējis brīdi, kad šajā sakarā varēja iesniegt savus argumentus.

( 32 ) Šādā nozīmē skat. iepriekš 24. zemsvītras piezīmē minētos spriedumus lietā Universale-Bau u.c., it īpaši 72. punkts; lietā Santex, 51. un 57. punkts, un lietā Lämmerzahl, 52. punkts; vispārīgi par detalizētiem procesuāliem noteikumiem skat. 2005. gada 3. marta spriedumu apvienotajās lietās C-21/03 un C-34/03 Fabricom (Krājums, I-1559. lpp., 42. punkts).

( 33 ) Skat. iepriekš šo secinājumu 41. punktu.

( 34 ) Iepriekš 24. zemsvītras piezīmē minētie spriedumi lietā Universale-Bau u.c., 76. punkts; lietā Santex, 52. punkts, un lietā Lämmerzahl, 50. un 51. punkts; skat. arī manus iepriekš 21. zemsvītras piezīmē minētos secinājumus lietā Pressetext Nachrichtenagentur, 157. punkts.

( 35 ) Skat. turklāt arī Direktīvas 89/665 preambulas trešo un piekto apsvērumu, kur ir runa par “operatīviem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem” vai attiecīgi ir noteikts, ka “jārīkojas ātri[, ja notiek iepriekš minētie] pārkāpumi”. Turklāt nākotnē Direktīvas 89/665 2.c pants (ieviests ar Direktīvu 2007/66) precizē, ka ir pieņemamas valsts tiesību normas, atbilstoši kurām “jebkāds pieprasījums pārskatīt līgumslēdzējas iestādes lēmumu, kas pieņemts saistībā ar vai attiecībā uz līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, uz kuru attiecas Direktīva 2004/18/EK, ir jāiesniedz pirms noteikta termiņa beigām”.

( 36 ) Šādā nozīmē skat. iepriekš 24. zemsvītras piezīmē minētos spriedumus lietā Universale-Bau u.c., 75.–79. punkts; lietā Lämmerzahl, 50. un 51. punkts, un 2004. gada 12. februāra spriedumu lietā C-230/02 Grossmann Air Service (Recueil, I-1829. lpp., 30. punkts un 36.–39. punkts).

( 37 ) Iepriekš 27. zemsvītras piezīmē minētie spriedumi lietā C-361/88 Komisija/Vācija, 24. punkts; lietā C-366/89 Komisija/Itālija, 17. punkts, un iepriekš 28. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā C-221/94 Komisija/Luksemburga, 22. punkts.

( 38 ) Šajā ziņā skat. šo secinājumu 49. un 50. punktu.

( 39 ) Skat. vēlreiz iepriekš 24. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā Universale-Bau u.c., 76.–78. punkts.

( 40 ) 1985. gada 23. maija spriedums lietā 29/84 Komisija/Vācija (Recueil, 1661. lpp., 23. punkts), spriedums lietā 363/85 Komisija/Itālija (Recueil, 1733. lpp., 7. punkts), spriedums lietā C-144/99 Komisija/Nīderlande (Recueil, I-3541. lpp., 17. punkts), spriedums lietā C-6/04 Komisija/Apvienotā Karaliste (Krājums, I-9017. lpp., 21. punkts), spriedums lietā C-32/05 Komisija/Luksemburga (Krājums, I-11323. lpp., 34. punkts) un iepriekš 28. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā C-427/07 Komisija/Īrija, 54. un 55. punkts.

( 41 ) Skat. vēlreiz iepriekš 28. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā C-427/07 Komisija/Īrija, 55. punkts.

( 42 ) Vispārīgi par direktīvai atbilstošas interpretācijas principu skat. 1984. gada 10. aprīļa spriedumu lietā 14/83 Von Colson un Kamann (Recueil, 1891. lpp., 26. punkts), spriedumu apvienotajās lietās no C-397/01 līdz C-403/01 Pfeiffer u.c. (Krājums, I-8835. lpp., 113. punkts) un spriedumu lietā C-268/06 Impact (Krājums, I-2483. lpp., 98. punkts); īpaši par Direktīvu 89/665 skat. vēl arī iepriekš 24. zemsvītras piezīmē minētos spriedumus lietā Santex, 63. punkts, un lietā Lämmerzahl, 62. punkts.

( 43 ) Iepriekš 24. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā Santex, 62. punkts.

( 44 ) Skat. arī iepriekš šo secinājumu 49.–52. punktu.

( 45 ) Skat. Praktisko norādījumu par tiešajām prasībām un apelācijām 50. panta otro daļu 2004. gada 15. oktobra redakcijā (OV L 361, 15. lpp.). Atbilstoši tai pieteikumam par uzstāšanās laika pagarināšanu tiesas sēdē bija “Tiesā jānonāk iespējami drīz [pēc iespējas ātrāk]” un pieteikumu varēja ņemt vērā tikai tad, ja tas tika saņemts, “vēlākais, divas nedēļas pirms tiesas sēdes dienas”.

( 46 ) Komisijas 2009. gada 27. augusta Regulas (EK) Nr. 780/2009, ar ko nosaka Eiropas Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 28.a panta 2. punkta trešās daļas un 96. panta 2. punkta trešās daļas īstenošanas noteikumus [..] (OV L 226, 3. lpp.) 1. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkts.

( 47 ) Skat., piemēram, Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvas 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu (OV L 141, 26. lpp.) 3. panta 2. punktu, attiecībā uz iepriekšējo regulu skat. vēl arī manus secinājumus lietā C-186/04 Housieaux ( spriedums, Krājums, I-3299. lpp., 23. punkts).

( 48 ) Iepriekš 20. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā C-250/07 Komisija/Grieķija, 68. punkts. Skat. vēl arī Direktīvas 89/665 2. panta 1. punkta a) apakšpunktu un Direktīvas 2004/18 41. panta 1. un 2. punktu.

( 49 ) Supreme Court of Ireland2003. gada 4. aprīļa spriedums lietā Dekra Éireann Teoranta/Minister for the Environment and Local Government, [2003] IESC 25, [2003] 2 IR 270 (Īrija it īpaši norāda uz tiesneša Denhama [Denham] apsvērumu 14.a punktu).

( 50 ) Procesa valodā — “primary obligation”.

( 51 ) Atsaucoties uz obiter dictum iepriekš 49. zemsvītras piezīmē minētajā Supreme Court of Ireland spriedumā lietā Dekra Éireann Teoranta, Īrija apgalvo, ka “in certain circumstances a court could refuse an application unter Order 84A, rule 4, brought within three months where the prejudice to the public or a party could be such that the application should be refused”.

( 52 ) Šajā sakarā izskaidrojumu pirmām kārtām sniedz tiesneša Denhama apsvērumi iepriekš 49. zemsvītras piezīmē minētajā spriedumā lietā Dekra Éireann Teoranta. Vispirms tiesnesis izsaka savu viedokli par pēc būtības līdzīgo termiņa noteikšanu RSC 84. panta 21. punkta 1. apakšpunktā: “Whilst there is a discretion in the court to extend this time, there is also a discretion to refuse the application even within the months specified in the Rules of the Superior Courts” ([2003] 2 IR 270 [285]). Turpmākajos apsvērumos tiesnesis Denhams izsaka viedokli par izskatāmajā lietā aplūkojamā termiņa noteikšanas RSC 84.a panta 4. punktā interpretāciju un interpretē to šādi: “[..] in all the circumstances of a case a court may determine in its discretion that the prejudice to the public or a party could be such that [..] the application should be refused. Since urgency and rapidity is an underpinning policy of applications regarding public contracts, the test requires that such applications be made rapidly and an applicant must explain reasonably any delay” ([2003] 2 IR 270 [286]).

( 53 ) Šajā ziņā skat. arī manus šodien sniegtos secinājumus lietā C-406/08 Uniplex (UK) (69. punkts).

( 54 ) Iepriekš 26. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā C-129/00 Komisija/Itālija, 33. punkts.

( 55 ) High Court of Ireland (tiesnesis Klārks [Clarke]) 2006. gada 2. maija spriedums lietā Veolia Water UK/Fingal County Council (No. 1), [2006] IEHC 137, [2007] 1 IR 690 (28.–54. punkts).

( 56 ) Šādā nozīmē skat. 2005. gada 2. jūnija spriedumu lietā C-15/04 Koppensteiner (Krājums, I-4855. lpp., 38. punkts) un iepriekš 24. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā Lämmerzahl, 63. punkta otrais teikums.

( 57 ) Skat. manus šodien sniegtos secinājumus iepriekš 53. zemsvītras piezīmē minētajā lietā Uniplex (UK), 48.–50. punkts.

( 58 ) Iepriekš 18. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā C-392/96 Komisija/Īrija, 60. punkts.

( 59 ) Iepriekš 18. zemsvītras piezīmē minētie spriedumi lietā C-392/96 Komisija/Īrija, 61. punkts; lietā C-233/00 Komisija/Francija, 62. punkts; lietā C-177/04 Komisija/Francija, 52. punkts, un lietā C-36/05 Komisija/Spānija, 38. punkts.

( 60 ) Skat. it īpaši iepriekš 40. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā C-6/04 Komisija/Apvienotā Karaliste, 49. punkts; iepriekš 28. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā C-417/99 Komisija/Spānija, 34. punkts; iepriekš 40. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā C-32/05 Komisija/Luksemburga, 22. punkts, un iepriekš 28. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā C-427/07 Komisija/Īrija, 64. un 65. punkts. Īpaši par argumentu, ka Direktīva 2007/66 vēl tiks transponēta, skat. 2009. gada 11. jūnija spriedumu lietā C-327/08 Komisija/Francija (21.–26. punkts).