Lieta C‑632/13

Skatteverket

pret

Hilkka Hirvonen

(Högsta förvaltningsdomstolen lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Personu brīva pārvietošanās — Vienlīdzīga attieksme — Ienākuma nodoklis — Nodokļu maksātāju nerezidentu ienākumi, kas pakļauti nodokļa ieturējumam ienākumu gūšanas vietā — Jebkādu ar nodokļa maksātāja personisko situāciju saistītu nodokļa atskaitījumu izslēgšana — Pamatojums — Iespēja nodokļu maksātājiem nerezidentiem izvēlēties nodokļu maksātājiem rezidentiem piemērojamo režīmu un saņemt minētos atskaitījumus”

Kopsavilkums – Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 19. novembra spriedums

Savienības pilsonība — Tiesības uz brīvu pārvietošanos un uzturēšanos dalībvalstu teritorijā — Nodokļu tiesību akti — Ienākuma nodokļi — Atteikums nodokļa maksātājiem nerezidentiem, kuri lielāko daļu savu ienākumu gūst ienākumu gūšanas valstī un kuri ir izvēlējušies nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā režīmu, paredzēt tādus pašus personiska rakstura nodokļa atskaitījumus kā tos, kas tiek paredzēti nodokļa maksātājiem rezidentiem — Pieļaujamība — Nosacījums — Nodokļa nasta, kas gulstas uz nodokļa maksātājiem nerezidentiem un kas kopumā nav smagāka salīdzinājumā ar to, kas gulstas uz nodokļa maksātājiem rezidentiem

(LESD 21. pants)

Ieturot ienākuma nodokli, atteikums nodokļa maksātājiem nerezidentiem, kuri lielāko daļu savu ienākumu gūst ienākumu gūšanas valstī un kuri ir izvēlējušies nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā režīmu, paredzēt tādus pašus personiska rakstura nodokļa atskaitījumus kā tos, kas tiek paredzēti nodokļa maksātājiem rezidentiem saskaņā ar parasto ienākumu aplikšanas ar nodokli režīmu, nav diskriminācija, kas ir pretrunā LESD 21. pantam, ja vien nodokļa maksātājiem nerezidentiem nav uzlikta kopumā smagāka nodokļa nasta salīdzinājumā ar to, kas gulstas uz nodokļa maksātājiem rezidentiem un personām, kas tiem tiek pielīdzinātas un kuru situācija ir līdzīga.

Faktiski atšķirība attieksmē attiecībā uz nodokļu maksātājiem nerezidentiem un nodokļu maksātājiem rezidentiem, kas izpaužas tādējādi, ka pirmo minēto bruto ienākumi tiek aplikti ar galīgu vienotas likmes nodokli, to ieturot ienākumu gūšanas vietā, savukārt otro minēto neto ienākumi ar nodokli tiek aplikti pēc progresīvas likmes, paredzot nodokļa bāzes atlaidi, ir saderīga ar Savienības tiesībām, ar nosacījumu, ka vienotā likme nav augstāka par likmi, kas attiecībā uz ieinteresēto personu rodas, faktiski piemērojot progresīvo likmi neto ienākumiem virs nodokļa bāzes atlaides.

Turklāt, ja nodokļu ieturējuma ienākumu gūšanas vietā režīma mērķis ir gan vienkāršot nodokļu iestādes uzdevumus, gan arī atvieglot nodokļu maksātāju nerezidentu, tad atteikšanās atzīt personisko atskaitījumu būtu jāuztver kā nodokļu ieturējuma ienākumu gūšanas vietā režīmam raksturīgs elements. Tādējādi, ja nodokļa maksātājs nerezidents izvēlas šādu režīmu, minētā iestāde ir atbrīvota no pienākuma ieturēt nodokli no šī nodokļu maksātāja, un nav jābūt bijušam precīzam viņa personiskās un ģimenes situācijas pārskatam. Tai pat laikā šis pats nodokļa maksātājs ir atbrīvots no pienākuma sadarboties, jo viņam nav pienākuma iesniegt nodokļu deklarāciju ienākumu gūšanas vietas valstī par tur gūtajiem ienākumiem un līdz ar to iepazīties ar citas dalībvalsts, kas nav viņa dzīvesvietas valsts, nodokļu sistēmu.

Tāpēc kopumā ar nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā režīmu ir saderīgi, ka visus nodokļa maksātāja faktiski norādītos izdevumus nav iespējams ņemt vērā, veicot šādu nodokļa ieturējumu, jo nodoklis tiek ieturēts no tā, kurš ienākumu gūšanas valstī sniedz pakalpojumu. Vispār viņa pienākums nav ņemt vērā noteiktus izdevumus, un to ņemšana vērā kopumā nebūtu saderīga ar vienkāršošanu, kuru ir vēlme panākt ar šo režīmu.

(sal. ar 44., 46., 47. un 49. punktu un rezolutīvo daļu)