ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
18

Ar 2012. gada 6. novembra Regulu (ES) Nr. 1014/2012 (OV L 307, 1. lpp.) Padome grozīja Regulu Nr. 765/2006. Tā šīs pēdējās minētās regulas 2. pantu aizstāja ar šādu tekstu: “1. Tiek iesaldēti visi līdzekļi un saimnieciskie resursi, kas ir I pielikumā uzskaitīto fizisko vai juridisko personu, vienību un struktūru īpašumā, valdījumā, turējumā vai kontrolē. 2. Nekādi līdzekļi vai saimnieciskie resursi nav tieši vai netieši pieejami I pielikumā uzskaitītajām fiziskajām vai juridiskajām personām, vienībām vai struktūrām vai izmantošanai to interesēs. 3. Ir aizliegta apzināta un tīša līdzdalība darbībās, kuru mērķis vai sekas ir tieša vai netieša 1. un 2. punktā minēto pasākumu apiešana. 4. Šīs regulas I pielikumā iekļauj to fizisko vai juridisko personu, vienību un struktūru sarakstu, kuras Padome saskaņā ar 4. panta 1. punkta a) apakšpunktu [..] Lēmumā 2012/642[..] ir atzinusi par atbildīgām par nopietniem cilvēktiesību pārkāpumiem vai pilsoniskās sabiedrības un demokrātiskās opozīcijas apspiešanu vai kuru darbība citādi nopietni apdraud demokrātiju vai tiesiskumu Baltkrievijā, vai arī jebkuras fiziskās vai juridiskās personas, vienības un struktūras, kas ir ar tām saistītas, kā arī juridiskās personas, vienības vai struktūras, kas tām pieder vai ir to kontrolē. 5. Šīs regulas I pielikumā iekļauj arī to fizisko vai juridisko personu, vienību un struktūru sarakstu, kuras Padome saskaņā ar 4. panta 1. punkta b) apakšpunktu Lēmumā 2012/642[..] ir atzinusi par tādām, kas gūst labumu no Lukašenko režīma vai to atbalsta, kā arī juridiskās personas, vienības un struktūras, kas tām pieder vai ir to kontrolē.”
45

LESD 263. panta ceturtās daļas beigu daļas formulējums citās LESD valodu redakcijās, kas nav franču valodas redakcija, kā, piemēram, angļu valodas redakcija (does not entail implementing measures) vai vācu valodas redakcija (keine Durchführungsmaßnahmen nach sich ziehen) apstiprina, ka tiem ir jābūt pasākumiem, kas dabiski izriet no reglamentējošā akta. Ar to vien, ka saimnieciskās darbības subjektam ir iespēja mākslīgi likt iestādei veikt kādu pasākumu, ko būtu iespējams pārsūdzēt, nav pietiekami, jo šāds pasākums nav uzskatāms par pasākumu, kas ir “saistīts” ar reglamentējošo aktu.
144

LESD 272. pantā paredzētās prasības sakarā ar līgumisku atbildību priekšmets ir prasība atlīdzināt zaudējumus, kuri izriet no līguma, kas ir noslēgts ar Savienību vai tās vārdā. Savienības tiesas kompetence un līgumslēdzēju pušu atbildība ir atkarīga no līguma noteikumu piemērojamības un it īpaši no noteikumiem par kompetences piešķiršanu un līgumam piemērojamo tiesību noteikšanu. Šī kompetence ir atkāpe no vispārējām tiesībām un tādējādi ir jāinterpretē šauri (spriedumi, 1986. gada 18. decembris, Komisija/Zoubek, 426/85, Krājums, EU:C:1986:501, 11. punkts, un 2010. gada 16. decembris, Komisija/Arci Nuova associazione comitato di Cagliari un Gessa, T‑259/09, EU:T:2010:536, 39. punkts). Tādējādi Vispārējā tiesa var izskatīt vienīgi prasības, kas izriet no līguma, kurā ir ietverta šķīrējklauzula, vai tādas, kam ir tiešs sakars ar no tā izrietošajām saistībām (spriedums Komisija/Zoubek, minēts iepriekš, EU:C:1986:501, 11. punkts).
54

Faktiski informācija atšķiras no dokumenta, it īpaši ar to, ka tā ir definējama kā dati, kas var figurēt tostarp vienā vai vairākos dokumentos. Šajā sakarā, tā kā nevienā no Regulas Nr. 1049/2001 normām nav reglamentētas piekļuves tiesības informācijai, nevar tikt secināts, ka tās sabiedrības tiesības piekļūt Komisijas dokumentam, kas izriet no minētās regulas 2. panta 1. punkta, nozīmē, ka tam ir jāatbilst visām privātpersonas informācijas pieprasījuma prasībām (pēc analoģijas skat. rīkojumu, 1999. gada 27. oktobris, Meyer/Komisija, T‑106/99, Krājums, EU:T:1999:272, 35. un 36. punkts, un spriedumu, 2007. gada 25. aprīlis, WWF European Policy Programme/Padome, T‑264/04, Krājums, EU:T:2007:114, 76. punkts).
2)

Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd un Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;
5.

Tiesību aktu tuvināšana — Iepirkuma procedūras ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs — Direktīva 2004/17 — Atkāpes no kopīgiem noteikumiem — Nosacījumi — Šaura interpretācija (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/17 40. panta 3. punkta c) un d) apakšpunkts; Padomes Direktīvas 93/38 20. panta 2. punkta c) un d) apakšpunkts) (sal. ar 87., 93., 96., 97. punktu)
Ne lietas dalībniekiem, ne Vispārējai tiesai nevar tikt liegts gūt iedvesmu no elementiem, kas izriet no valsts tiesību aktiem, tiesu judikatūras vai tiesību doktrīnas, jo apelācijas padomei netiek pārmests, ka tā nav ņēmusi vērā kāda konkrēta valsts tiesas sprieduma faktiskos apstākļus, bet tiek veikta atsauce uz spriedumiem vai doktrīnu, lai argumentētu pamatu saistībā ar to, ka apelācijas padome ir veikusi nepareizu Regulas Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi piemērošanu.

(sal. ar 18. punktu)
Komisijai jautājumā par kopējo lauksaimniecības politiku nav tiesību izmantot naudas līdzekļus, kas neatbilst noteikumiem par attiecīgā tirgus kopīgo organizāciju, jo šis noteikums ir vispārpiemērojams. Tādējādi, ja Komisija norāda, ka maksātāju grāmatojumi ietver izdevumus, kas veikti pretrunā Savienības tiesību noteikumiem par attiecīgā tirgus kopīgo organizāciju, tai ir tiesības no tā izdarīt jebkādus secinājumus un tādējādi veikt finanšu korekcijas maksātāju gada pārskatos sākot no brīža, kad ir pieņemts lēmums par grāmatojumu noskaidrošanu, piemērojot Regulas Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu 30. pantu.

Šajā ziņā nevar būt ne runas, ka Komisija varētu pieņemt nepatiesu starpposma izdevumu deklarāciju par lauku attīstības programmu vienīgi formalitāšu attiecībā uz pierādījumu iesniegšanu, kā tās ir paredzētas Regulas Nr. 1290/2005 26. panta 3. punktā, ievērošanas labad. Lēmumā par grāmatojumu noskaidrošanu ir precizētas katras dalībvalsts atmaksājamās summas, kuras ir nosakāmas, no attiecīgā finanšu gada laikā atlīdzināmiem izdevumiem atrēķinot tā paša finanšu gada ietvaros veiktos izdevumus. Tiklīdz Komisija konstatē pārkāpumus jebkuras programmas gada izdevumu deklarācijā, tā nevar tos atzīt par tādiem, kuri ir jāsedz ELFLA, saistībā ar grāmatojumu noskaidrošanu un tai tātad ir jāatsaka to finansēšana, līdz attiecīgā gadījumā tiek pieņemts lēmums par neatbilstību.

Turklāt Komisijai nevar pārmest, ka tā lēmumā par atbilstības pārbaudes procedūras uzsākšanu atbilstoši Regulas Nr. 885/2006, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Regulu Nr. 1290/2005, 11. panta 1. punktam ir uzskatījusi izdevumus vienlaikus kā jautājumu, par kuru notiek grāmatojumu noskaidrošana, un kā apturētu maksājumu. Saskaņā ar Regulas Nr. 1290/2005 27. panta 4. punktu lēmumi pārtraukt vai samazināt maksājumus atbilstoši 3. punktam tiek pieņemti, neskarot šīs pašas regulas 30. un 31. pantā paredzētos lēmumus. Saskaņā ar šīs pašas regulas 30. panta 2. punktu lēmums, kas pieņemts uz 30. panta pamata, neskar lēmumus, kas tiek pieņemti vēlāk saskaņā ar 31. pantu attiecībā uz izdevumiem, kuri ir izslēgti no Savienības finansējuma, ja tie nav veikti atbilstoši Savienības tiesību normām. No tā izriet, ka, pieņemot lēmumu par grāmatojumu noskaidrošanu uz minētā 30. panta pamata, Komisija neatkarīgi no grāmatojumu atbilstības lēmuma var izdarīt secinājumus par atklātajiem trūkumiem nodotajos pārskatos un tas ir neatkarīgi no lēmuma par atbilstības pārbaudi.

(sal. ar 68., 82., 83. un 89. punktu)
Tādējādi, skaidri nedefinējot pakalpojumu par sabiedrisku pakalpojumu, spriedumā lietā Altmark norādītais pirmais kritērijs nav izpildīts. Turklāt tikai tas vien, ka pakalpojums ir izraudzīts kā vispārējas intereses pakalpojums saskaņā ar valsts tiesību aktiem, nenozīmē, ka jebkurš uzņēmējs, kas to sniedz, ir atbildīgs par pienākumu saistībā ar sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu izpildi minētā sprieduma izpratnē. Lai pakalpojums varētu tikt kvalificēts par PVTN, ir nepieciešams, lai atbildība par to sniegšanu tiktu uzticēta noteiktiem uzņēmumiem.

Pārbaudes, kādu veic Vispārējā tiesa attiecībā uz Komisijas vērtējumiem, plašums neizbēgami ir atkarīgs no fakta, ka dalībvalsts definīciju attiecībā uz PVTN Komisija var apšaubīt vienīgi acīmredzamas kļūdas gadījumā. Šajā pārbaudē tomēr ir jānodrošina noteiktu minimālo kritēriju ievērošana, it īpaši kritērija par valsts varas akta esamību, kas attiecīgajiem uzņēmējiem uzdod veikt PVTN uzdevumu, kā arī kritērija par šī uzdevuma universālo un obligāto raksturu.

Turklāt juridiskas personas esamība vai neesamība, kas atšķiras no valsts un kas ar valsts tiesībām ir piešķirta iestādei, kura veic ekonomiskas darbības, neietekmē finanšu attiecības, kādas pastāv starp valsti un šo iestādi, un līdz ar to neietekmē minētās iestādes iespēju saņemt valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

Valsts atbalstu jomā no Līguma vispārīgās daļas izriet, ka 108. pantā minētajai procedūrai nevajag radīt rezultātu, kas ir pretrunā Līguma specifiskajiem normatīviem. Dalībvalstu rīcības brīvība noteikt savu pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi (PVTN) nevar tikt īstenota tā, ka rezultātā tiek pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, kas, ciktāl runa ir par tīklu ekspluatācijas pakalpojumu, it īpaši tiek nodrošināts ar tehnoloģiskās neitralitātes principu.

Pārejas no analogas apraides uz ciparu apraidi jomā tehnoloģiskās neitralitātes principa nozīmi uzsvēra Komisija 2003. gada paziņojuma par pāreju uz ciparu apraidi 2.1.3. punktā. Tehnoloģiskās neitralitātes nosacījums šī paziņojuma izpratnē it īpaši paredz, ka atteikšanās no analogās apraides attiecīgajā teritorijā var notikt tikai tad, ja gandrīz visas mājsaimniecības saņem digitālos pakalpojumus, un ka, lai sasniegtu šo mērķi, ir jāņem vērā visi pārraides režīmi. Kad Komisija pieņem šādus aktus, kas paredzēti, lai, ievērojot Līgumu, precizētu kritērijus, ko tā paredz piemērot, īstenojot savu rīcības brīvību, no tā izriet automātisks šīs rīcības brīvības ierobežojums, jo Komisijai ir pienākums ievērot norādes, ko tā pati sev ir noteikusi.

(sal. ar 109. punktu)
2)

Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Bilbaína de Alquitranes, SA, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Koppers Netherlands BV, Rütgers basic aromatics GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o., Bawtry Carbon International Ltd, Grupo Ferroatlántica, SA, SGL Carbon GmbH (Allemagne), SGL Carbon GmbH (Autriche), SGL Carbon, SGL Carbon, SA, SGL Carbon Polska S. A., ThyssenKrupp Steel Europe AG, Tokai erftcarbon GmbH un GrafTech Iberica, SL tiesāšanās izdevumus;
No vienas puses, Savienības tiesību vienveidīgas interpretācijas nepieciešamība izslēdz iespēju šaubu gadījumā aplūkot konkrētu tekstu izolēti un, gluži pretēji, prasa, lai tas tiktu interpretēts un piemērots, ievērojot redakcijas citās oficiālajās valodās. No otras puses, Savienības tiesību vienveidīgas interpretācijas nepieciešamība gadījumā, ja starp tiesību normas dažādu valodu redakcijām pastāv atšķirības, prasa, lai šī tiesību norma tiktu interpretēta atbilstoši tā tiesiskā regulējuma vispārējai struktūrai un mērķim, kurā šī tiesību norma ietilpst.

Savienības tiesību normas visu valodu redakcijas ir vienlīdz autentiskas un tādējādi tām principā ir piešķirama viena un tā pati vērtība, kura nevar atšķirties atkarībā tostarp no dalībvalsts, kurā tiek lietota attiecīgā valoda, iedzīvotāju skaita. Vienā no Savienības tiesību normas valodu redakcijām lietots formulējums nevar būt vienīgais pamats šīs tiesību normas interpretācijai un tam šajā ziņā nevar piešķirt prioritāru nozīmi salīdzinājumā ar pārējo valodu redakcijām. Šāda pieeja nebūtu saderīga ar Savienības tiesību vienveidīgas piemērošanas prasību.

Regulas Nr. 207/2009 60. pants ir vienveidīgi jāinterpretē tādējādi, ka apelācijas nodevas samaksa ir vajadzīga, lai apelācijas sūdzība tiktu uzskatīta par iesniegtu, no kā izriet, ka šī samaksa ir saistīta ar apelācijas sūdzības iesniegšanu un tā, tāpat kā šī iesniegšana, ir jāveic divu mēnešu laikā, sākot no pārsūdzamā lēmuma izziņošanas. Četru mēnešu termiņš, sākot no lēmuma izziņošanas, ir piemērojams vienīgi rakstveida paziņojuma, kurā izklāstīts apelācijas pamatojums, iesniegšanai, nevis apelācijas nodevas samaksai.

Minētā vienveidīgā interpretācija, kura pamatojas uz šī panta redakcijām citās Savienības oficiālajās valodās, kā arī tā vispārējo struktūru un mērķi, ir vienīgā, kas atbilst tiesiskās noteiktības principam. Procesuālo termiņu, tostarp apelācijas termiņu, ievērošanai ir absolūts raksturs, un jebkāda cita interpretācija, kas nav šī vienveidīgā interpretācija, kaitētu tiesiskajai noteiktībai.

(sal. ar 31. un 34. punktu)
132

Turpinājumā, piemērojot to pašu loģiku, kas ir pamatā iepriekš 108. un 109. punktā aplūkotajai judikatūrai, lai noteiktu, vai ar attiecīgo pasākumu Deutsche Post tiek piešķirta priekšrocība LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, ir jāpārbauda, vai tās sekas ir Deutsche Post pozīcijas nostiprināšana salīdzinājumā ar tā konkurentiem. Šīs pārbaudes ietvaros ir jāņem vērā iespējamās Deutsche Post valsts tiesību aktos noteiktās saistības attiecībā uz pensiju finansēšanu, kādas nav paredzētas šī uzņēmuma konkurentiem. Gluži tāpat kā tas, ka pienākuma uzlikšana veikt sabiedrisku pakalpojumu izslēdz to, ka kompensācija, kas nepārsniedz šā pakalpojuma sniegšanas izmaksas, tiktu uzskatīta par priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, arī valsts varas īstenošanas aktā paredzēts pienākums segt visas izmaksas saistībā ar ierēdņu statusu ieguvušu darbinieku pensiju shēmu, nevis veikt iemaksas pensiju apdrošināšanā, izslēdz to, ka šo izmaksu pārņemšana ir uzskatāma par priekšrocību, ar nosacījumu, ka šis finansējums nepārsniedz to, kas nepieciešams, lai nodrošinātu vienlīdzību starp Deutsche Post un ar to konkurējošo uzņēmumu pienākumiem. Tādējādi priekšrocības pastāvēšana ir pieļaujama tikai tad, ja attiecīgais finansējums nepārsniedz šo robežu.
1

Prasītāja Mecafer importē uz Eiropas Savienību gaisa kompresorus, kurus ražo Nu Air (Shanghai) Compressors and Tools Co. Ltd (turpmāk tekstā – “Nu Air Shanghai” vai “ražotājs eksportētājs”), kas ir Ķīnā reģistrēta sabiedrība. Tāpat tā izplata un pārdod gaisa kompresorus, kurus ražo Nu Air Compressors and Tools SpA, Itālijā reģistrēta sabiedrība, kas vada Nu Air grupu, kurai pieder ražotājs eksportētājs. Šajā lietā pastāvošo faktisko apstākļu rašanās laikā prasītāja ietilpa Nu Air grupā un tādējādi bija saistīta ar ražotāju eksportētāju.
97

Elementam “uni” nenoliedzami ir nozīme no Vācijas vidusmēra patērētāja viedokļa, bet to nevar tieši salīdzināt ar finanšu pakalpojumiem, it īpaši ar ieguldījumu fondiem, kurus lietā, kurā tika taisīts spriedums “UNIWEB”, minēts 96. punktā (EU:T:2010:160), aptvēra agrākās preču zīmes. Savukārt šajā lietā norādītais elements “rock” ietver atsauci uz agrāko preču zīmju aptverto būvniecības materiālu un pakalpojumu īpašībām. Līdz ar to, tā kā faktiskais konteksts šajā izšķirošajā aspektā ir atšķirīgs, iepriekš minētajā spriedumā īstenotais risinājums nevar tikt transponēts šajā lietā.
120

Prasītājai tātad ir jāpierāda izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja Savienības daļā, kurā apstrīdētajai preču zīmei ab initio nebija nekādas atšķirtspējas, vai konkrētajā gadījumā – visā Savienībā. Kā izriet no šī sprieduma 104. punkta, prasītāja lietas materiālos nav iesniegusi nevienu no iepriekš 90. punktā atgādinātajā judikatūrā minētajiem pierādījumiem un tās iesniegtie pierādījumi, kādi tie izriet no šī sprieduma 95. punkta, nepierāda, ka apstrīdētā preču zīme ir izmantošanas rezultātā ieguvusi atšķirtspēju Dānijā, Portugālē, Somijā un Zviedrijā.
51

Aplūkojot konkrētāk, K. paziņojums ietver šādu informāciju. Pirmkārt, K. norāda, ka kopš 1970. gadiem līdz 2011. gadam prasītāja, iepriekš – Przedsiębiorstwo POLMOS Białystok SA, esot ražojusi degvīnu Żubrówka gan Polijas tirgum, gan arī eksporta vajadzībām. K. uzskata, ka, lai gan šim degvīnam esot bijušas vairākas etiķetes atbilstoši laikmetam, tas vienmēr esot bijis un joprojām tiekot apzīmēts ar pudelē ievietotu zāles stiebru, kas Polijā un vairākās citās valstīs ir aizsargāts ar preču zīmi, ko veido “pudele ar auga lapu”. Otrkārt, K. piebilst, ka degvīns Żubrówka ar zaļu etiķeti, ko prasītāja ražojot 0,5, 0,7 un 1 litra pudelēs, laikposmā no 1998. līdz 2003. gadam esot ticis eksportēts uz Franciju ar aģentūras PHZ AGROS palīdzību, bet pēc tam to tieši esot eksportējusi pati prasītāja. Viņš precizē, ka līdz 2000. gadam eksportam uz Franciju paredzēto degvīnu Żubrówka ar zaļu etiķeti esot ražojusi POLMOS Poznań, bet ka pudeļu, etiķešu un pudelēs ievietotā zāles stiebra izskats esot bijis tieši tāds pats kā prasītājas kopš 2000. gada apstiprinātais izskats. Treškārt, K. sava paziņojuma pielikumā ir pievienojis fotogrāfiju paraugus, lai parādītu veidu, kādā degvīna Żubrówka pudeles tiek apzīmētas ar zaļu etiķeti, kā arī zāles motīvu, kas parasti tiek piemērots šīm pudelēm, ieskaitot arī tās, kuras ir bijušas paredzētas Francijas tirgum laikposmā no 1998. līdz 2003. gadam. No K. viedokļa šīs fotogrāfijas tieši raksturojot to, ka zāles stiebrs ir skaidri redzams katram patērētājam neatkarīgi no tā, vai viņš to redz no priekšpuses vai no sāniem.
23

Taču tā tas nav. Proti, ar šo ierobežojumu prasītāja nav atsaukusi preces no to preču saraksta, attiecībā uz kurām ir iesniegts konkrētais preču zīmes reģistrācijas pieteikums, kuras joprojām attiecas, pirmām kārtām, uz 6. klasi, t.i., betona veidņiem un to metāla piederumiem, un, otrām kārtām, uz 19. klasi, t.i., betona veidņiem un to piederumiem no materiāla, kas nav metāls, bet norādījusi, ka šīs preces ir jāsaprot kā “izņemot veidņu aizdares”. Tādējādi nevar tikt izslēgts, ka, šādi rīkojoties, prasītāja ir izdarījusi tādus grozījumus, kas var ietekmēt ITSB iestāžu administratīvās procedūras laikā veikto Kopienas preču zīmes pārbaudi. Kā norādīts šā sprieduma 21. punktā, šādu ierobežojumu Vispārējā tiesa nevar ņemt vērā, jo ar to tiek grozīts strīda priekšmets.
27

Parīzes konvencijas 6.ter pantā ir noteikts: a) [šīs konvekcijas līgumslēdzējas puses] vienojas noraidīt vai atzīt par spēkā neesošu reģistrāciju un ar atbilstošiem pasākumiem aizliegt bez kompetentu institūciju atļaujas lietot kā preču zīmes vai kā preču zīmju elementus Savienības dalībvalstu ģerboņus, karogus un citus [līgumslēdzējas puses] valsts simbolus, to pieņemtās oficiālās kontroles un garantijas zīmes, tai skaitā raudzes zīmes, kā arī jebkuru to atdarinājumu no heraldikas viedokļa. b) Iepriekšminētā [..] a) apakšpunkta noteikumi tāpat piemērojami attiecībā uz starptautisko starpvaldību organizāciju, kuru locekles ir viena vai vairākas [līgumslēdzējas puses] dalībvalstis, ģerboņiem, karogiem un citiem simboliem, saīsinātiem un pilniem nosaukumiem, izņemot tos ģerboņus, karogus un citus simbolus, saīsinātos un pilnos nosaukumus, kas jau ir spēkā esošo to aizsardzības nodrošināšanai paredzēto starptautisko vienošanos priekšmets. c) Nevienai no [līgumslēdzējām pusēm] valstīm nav jāpiemēro iepriekšminētā b) apakšpunkta noteikumi, [..] ja a) apakšpunktā minētā lietošana vai reģistrācija sabiedrībā neradīs iespaidu, ka pastāv sakarība starp attiecīgo organizāciju un ģerboņiem, karogiem, simboliem, saīsinātiem un pilniem nosaukumiem, vai ja šāda lietošana vai reģistrācija acīm redzami nav vērsta uz to, lai maldinātu sabiedrību par sakarības pastāvēšanu starp lietotāju un attiecīgo organizāciju. [..] 3) [..] b) Šī panta [pirmās daļas] [..] b) apakšpunkta noteikumi piemērojami vienīgi attiecībā uz tiem starptautisko starpvaldību organizāciju ģerboņiem, karogiem, citiem simboliem, saīsinātiem un pilniem nosaukumiem, par kuriem tās paziņojušas [līgumslēdzējām pusēm] valstīm ar Starptautiskā biroja starpniecību. [..]”
Ceļot prasību atcelt tiesību aktu, personai ir jāpierāda interese celt prasību atsevišķi no tā uzņēmuma intereses, kurā tai pieder kādas kapitāla daļas un uz kuru attiecas Eiropas Savienības pasākums, pretējā gadījumā persona var aizstāvēt savas intereses saistībā ar šo aktu, īstenojot savas tiesības vienīgi kā šī uzņēmuma, kuram pašam ir tiesības celt prasību, dalībniece.

Šajā ziņā, kad šīs personas prasība ir vērsta uz to, lai pilnībā atceltu Komisijas lēmumu, ar kuru atbalsts ir atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu, atbalsta saņēmēja uzņēmumam nav no tās atšķirīga interese celt prasību.

Tā tas tostarp ir, kad vispirms bez glābšanas pasākumiem, kādi ir pārstrukturēšana, garantiju režīms vai likviditātes garantija, minēto pasākumu saņēmējs uzņēmums visdrīzāk būtu bankrotējis un tā akcionāri situācijā, kad to kapitāldaļas tiek atsavinātas par nesamērīgi zemu cenu bankrota procedūras ietvaros, pat būtu izputināti un būtu pazaudējuši savus ieguldījumus. Turpinot, akcionāra interese, kurš nepiedalās rekapitalizācijā, neskatoties uz to, ka juridiski tas varētu to darīt, sakrīt ar rekapitalizētā uzņēmuma interesi, proti, saņemt valsts atbalstu, kas nodrošinātu minētā uzņēmuma turpinātību. Visbeidzot, ja atbalsta pasākumi tiktu uzskatīti par nesaderīgiem ar iekšējo tirgu, dalībvalsts būtu bijusi spiesta tos atgūt no [atbalsta] saņēmēja, kas proporcionāli savai līdzdalībai tā kapitālā būtu ietekmējis akcionāra ekonomisko stāvokli.

Savukārt atbalsta saņēmēja uzņēmuma akcionāram ir no šī uzņēmuma atšķirīga interese celt prasību, kad tā prasība attiecas uz daļēju Komisijas lēmuma atcelšanu, kurā noteikto nosacījumu, lai atbalstu atzītu par saderīgu ar iekšējo tirgu, atsevišķi aspekti, kaut arī potenciāli, tomēr kaitē akcionāra īpašumtiesībām vai arī izraisa to, ka tā atalgojums ir mazāks katras akcijas nominālvērtības samazināšanās dēļ.

Tomēr attiecībā uz dividenžu izmaksāšanas aizliegumu, vēlāk ierobežošanu, lai arī šie pasākumi ir raksturīgi uzņēmuma peļņas sadalei, akcionāra un atbalsta saņēmēja uzņēmuma intereses sakrīt, kad, lai ļautu glābt minēto uzņēmumu, šī uzņēmuma un visu tā akcionāru kopīgā interese bija palielināt uzņēmuma pašu kapitāla likmi, lai tas varētu uzlabot savu reitingu un piesaistīt jaunus investorus. Proti, pirmkārt, sabiedrībai var būt interese izmaksāt dividendes, lai saglabātu akcionārus, kā arī lai tiem kompensētu to ieguldījumu, un tādējādi to var ietekmēt šīs izmaksāšanas aizliegums, vēlāk ierobežošana, līdz ar to tās prasība, ar kuru apstrīdēts šāds pasākums, ir pieņemama. Otrkārt, dividenžu izmaksāšanas neesamība tai dod labumu, jo tas palielina tās pašu līdzekļus. Attiecībā uz akcionāra interesi tam nepavisam nav nozīmes. Vispārīgi akcionāra īstermiņa interese ir iespējami ātri atgūt ieguldījumus un tātad dividenžu izmaksāšana. Vidējā termiņā un ilgtermiņā akcionāru mērķis ir sabiedrības attīstība, piemēram, lai iegūtu peļņu, pārdodot savas akcijas, un krīzes periodā, kad sabiedrības attīstības mērķis izrādās nerealizējams, sabiedrības pastāvēšanas turpinātība vai atgūšanās.

(sal. ar 31., 40.–43., 57.–59. un 61.–63. punktu)
1)

atcelt Komisijas 2012. gada 25. jūlija Lēmuma 2013/199/ES par valsts atbalsta lietu SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Diferencētas avioceļojumu nodokļa likmes, ko piemērojusi Īrija, 4. pantu, ciktāl ar to ir uzdots no saņēmējiem atgūt atbalstu par summu, kas minētā lēmuma 70. apsvērumā ir noteikta astoņu euro apmērā par katru pasažieri;