Lieta C‑624/15

“Litdana” UAB

pret

Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

(Vilniaus apygardos administracinis teismas

lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – 314. pants – Peļņas daļas režīms – Piemērošanas nosacījumi – Valsts nodokļu iestāžu atteikums ļaut nodokļa maksātājam piemērot peļņas daļas režīmu – Norādes rēķinos gan par to, ka piegādātājs ir piemērojis peļņas daļas režīmu, gan par atbrīvojumu no PVN – Piegādātāja veikta peļņas daļas režīma nepiemērošana piegādēm – Norādes, kas rada aizdomas par nelikumībām vai krāpšanu saistībā ar piegādēm

Kopsavilkums – Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 18. maija spriedums

Nodokļu tiesību aktu saskaņošana – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma – Tirgotājam, kas ir nodokļa maksātājs, piemērojamais īpašais režīms – Peļņas daļas režīms – Nodokļa maksātāja veikta tādu lietotu automašīnu pārdošana, kuras iegādātas no stigotāja, kas ir nodokļa maksātājs – Rēķini, kuros ir norādes gan par peļņas daļas režīmu, gan par atbrīvojumu no pievienotās vērtības nodokļa – Nodokļu iestāžu veikta pārbaude, kas atklāj, ka tirgotājs, kas ir nodokļa maksātājs, faktiski nav piemērojis šo režīmu – Šo iestāžu atteikums atļaut attiecīgajam nodokļa maksātājam piemērot peļņas daļas režīmu – Nepieļaujamība – Izņēmums – Aizdomas par nelikumībām vai krāpšanu saistībā ar piegādēm – Valsts tiesas kompetencē esoša pārbaude

(Padomes Direktīvas 2006/112, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2010/45, 314. pants)

Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kas grozīta ar Padomes 2010. gada 13. jūlija Direktīvu 2010/45/ES, 314. pants ir jāinterpretē tādējādi, kad tas nepieļauj to, ka dalībvalsts kompetentās iestādes nodokļa maksātājam, kurš ir saņēmis rēķinu, kurā ir ietvertas norādes gan par peļņas daļas režīmu, gan par atbrīvojumu no pievienotas vērtības nodokļa (PVN), liedz tiesības piemērot peļņas daļas režīmu, pat ja no šo iestāžu veiktas vēlākas pārbaudes izriet, ka lietotās preces piegādājušais tirgotājs, kas ir nodokļa maksātājs, šo preču piegādei šo režīmu faktiski nebija piemērojis, ja vien kompetentās iestādes nepierāda, ka nodokļa maksātājs nav rīkojies labticīgi un ka tas nav veicis visus saprātīgos pasākumus, kas bija viņa spēkos, lai pārliecinātos, ka tā veiktais darījums nav saistīts ar dalību krāpšanā nodokļu jomā; tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

Šajā sakarā jāatgādina, ka Tiesa ir vairākkārtīgi nospriedusi, ka ieinteresētās personas nevar atsaukties uz Savienības tiesībām krāpnieciskā vai ļaunprātīgā nolūkā (spriedums, 2014. gada 18. decembris, Schoenimport Italmoda Mariano Previti u.c., C‑131/13, C‑163/13 un C‑164/13, EU:C:2014:2455, 43. punkts).

Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru tā tas ir ne tikai tad, ja krāpšanu nodokļu jomā ir izdarījis pats nodokļa maksātājs, bet arī tad, ja nodokļa maksātājs zināja vai tam bija jāzina, ka ar attiecīgo darījumu tas piedalījās darījumā, kas ir saistīts ar krāpšanu PVN jomā, kuru ir īstenojis piegādātājs vai cits uzņēmējs, kas iepriekš vai vēlāk ir iesaistījies piegādes ķēdē (attiecībā uz atskaitīšanas tiesībām skat. spriedumu, 2012. gada 6. decembris, Bonik, C‑285/11, EU:C:2012:774, 38.–40. punkts; attiecībā uz tiesībām uz atbrīvojumu par piegādēm Kopienas iekšienē skat. spriedumu, 2012. gada 6. septembris, Mecsek‑Gabona, C‑273/11, EU:C:2012:547, 54. punkts, un attiecībā uz PVN atmaksu skat. spriedumu, 2014. gada 18. decembris, Schoenimport “Italmoda” Mariano Previti u.c., C‑131/13, C‑163/13un C‑164/13, EU:C:2014:2455, 49. un 50. punkts).

Ja ir norādes, kas pieļauj aizdomas par nelikumību vai krāpšanas esamību, informētam tirgus dalībniekam varētu atbilstoši lietas apstākļiem tikt noteikts pienākums noskaidrot informāciju par citu tirgus dalībnieku, no kura viņš ir iecerējis pirkt preces vai pakalpojumus, lai pārliecinātos par viņa uzticamību (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2012. gada 21. jūnijs, Mahagében un Dávid, C‑80/11 un C‑142/11, EU:C:2012:373, 60. punkts).

Tomēr nodokļu administrācija nevar vispārīgi prasīt no nodokļa maksātāja, kurš vēlas izmantot tiesības piemērot peļņas daļas režīmu, pirmkārt, pārbaudīt, ka ar precēm, saistībā ar kurām tiek lūgts izmantot šis tiesības, saistītā rēķina izsniedzējs ir izpildījis savus PVN deklarēšanas un maksāšanas pienākumus, lai pārliecinātos, ka augšupējo darījumu līmenī nav nelikumības vai krāpšana, vai, otrkārt, ka viņam par to ir dokumenti (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2012. gada 21. jūnijs, Mahagében un Dávid, C‑80/11 un C‑142/11, EU:C:2012:373, 61. punkts).

Principā nodokļu iestādēm ir jāveic nepieciešamās pārbaudes pie uzņēmējiem, lai konstatētu PVN nelikumības un krāpšanu, kā arī jāuzliek sodi uzņēmējam, kas ir izdarījis šīs nelikumības vai šo krāpšanu (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2012. gada 21. jūnijs, Mahagében un Dávid, C‑80/11 un C‑142/11, EU:C:2012:373, 62. punkts).

(skat. 31., 33., 39.–41. un 48. punktu un rezolutīvo daļu)