ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 56/8

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 2. decembrī iesniedza Højesteret (Dānija) – Finn Frogne A/S/Rigspolitiet ved Center for Beredskabskommunikation

(Lieta C-549/14)

(2015/C 056/10)

Tiesvedības valoda – dāņu

Iesniedzējtiesa

Højesteret

Pamatlietas puses

Prasītājs: Finn Frogne A/S

Atbildētājs: Rigspolitiet ved Center for Beredskabskommunikation

Prejudiciālais jautājums

Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK (1) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 2. pants, skatot to kopsakarā ar Eiropas Savienības Tiesas spriedumiem Pressetext Nachrichtenagentur/Austrija, C-454/06, Krājums, ECLI:EU:C:2008:351, un Wall/La ville de Francfort-sur-le-Main and Frankfurter Entsorgungs- und Service (FES), C-91/08, Krājums, ECLI:EU:C:2010:182, ir jāinterpretē tādējādi, ka izlīgums, ar kuru tiek ieviesti ierobežojumi un izmaiņas attiecībā uz pakalpojumiem, par kuriem puses sākotnēji bija vienojušās līgumā, attiecībā uz kuru iepriekš tika izsludināts publiskā iepirkuma konkurss kā arī savstarpēja vienošanās atteikties piemērot tiesiskās aizsardzības līdzekļus līguma neizpildes gadījumā, lai izvairītos no turpmākās tiesvedības, ir uzskatāms par līgumu, attiecībā uz kuru pašu ir nepieciešama publiskā iepirkuma procedūra situācijā, kurā sākotnējā līguma izpilde ir kļuvusi apgrūtināta?

(1) OV L 134, 114. lpp.
2)

Vai tas, ka Dānijas tiesa lietā starp darbinieku un privātu darba devēju par atlaišanas pabalsta samaksu, kas kā izklāstīts 1. jautājumā, darba devējam saskaņā ar valsts tiesību aktiem nav jāmaksā, ja attiecīgais rezultāts nav saderīgs ar vispārējo ES tiesību principu, ar kuru tiek aizliegta diskriminācija vecuma dēļ, veic šī principa izvērtēšanu un tā tiešās ietekmes uz tiesiskās noteiktības principu un saistītā tiesiskās paļāvības aizsardzības principu izvērtēšanu, un pēc šīs izvērtēšanas nonāk pie secinājuma, ka tiesiskās paļāvības principam ir jābūt pārākam par principu, ar kuru tiek aizliegta diskriminācija vecuma dēļ, kā rezultātā atbilstoši valsts tiesību aktiem šim darba devējam nav jāmaksā atlaišanas pabalsts, atbilst ES tiesībām? Tiek lūgts padoms arī attiecībā uz to, vai fakts, ka darbinieks, atkarībā no apstākļiem, var pieprasīt kompensāciju no valsts Dānijas tiesību aktu nesaderības ar ES tiesību aktiem dēļ, ietekmē jautājumu par to, vai šādu izvērtēšanu var apsvērt.
1)

Vai ar Sestās PVN direktīvas (1) 13. panta A daļas 1. punkta b) un c) apakšpunktu netiek pieļauta medicīniskām analīzēm, medicīniskai aprūpei vai terapijai paredzētu paraugu un orgānu pārvadājumu, ko veic trešā persona, kas ir pašnodarbināta persona, kuras pakalpojumu apmaksu klīnikām un laboratorijām veic no sociālā nodrošinājuma līdzekļiem, atbrīvošana no PVN, tos pielīdzinot pakalpojumiem, kas ir cieši saistīti ar medicīniska rakstura pakalpojumiem, proti, tādiem, kuru mērķis ir diagnosticēt, ārstēt un iespējamā mērā izārstēt slimības vai veselības traucējumus?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 175/31

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. aprīlī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Alfredo Rendón Marín/Administración del Estado

(Lieta C-165/14)

2014/C 175/38

Tiesvedības valoda – spāņu

Iesniedzējtiesa

Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso Administrativo, Sección Tercera

Pamatlietas puses

Kasācijas sūdzības iesniedzējs: Alfredo Rendón Marín

Otrs lietas dalībnieks kasācijas tiesvedībā: Administración del Estado

Prejudiciālais jautājums

Vai ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 20. pantu, interpretējot to 2004. gada 19. oktobra sprieduma (lietā C-200/02 Zhu-Chen) (1) un 2011. gada 8. marta sprieduma (lietā C-34/09 Ruiz Zambrano) (2) kontekstā, ir saderīgas valsts tiesību normas, kas izslēdz iespēju piešķirt uzturēšanās atļauju tēvam – kura nepilngadīgais bērns ir Eiropas Savienības pilsonis un atkarīgs no tēva -, tādēļ, ka tēvam ir iepriekšēja kriminālsodāmība valstī, kurā lūdz atļauju, pat ja tā rezultātā nepilngadīgais bērns ir spiests izceļot no Savienības teritorijas, jo viņam ir jāseko tēvam?

(1) EU:C:2004:639

(2) EU:C:2011:124
2.

Vai LESD 34. pants var tikt interpretēts tādējādi, ka tas ir noteicošs un piemērojams arī gadījumā, ja valsts pieņem nediskriminējošus noteikumus, kuri, lai arī tieši neaizliedz spēļu automātu importu no Eiropas Savienības, tomēr, izmantojot azartspēļu organizēšanu, ierobežo vai aizliedz to faktisko ekspluatāciju, neparedzot attiecīgajiem azartspēļu operatoriem, kuri ar to nodarbojas, pārejas jeb pielāgojuma periodu un nepiešķirot tiem kompensāciju?
1.

a) Vai Eiropas Centrālās bankas Padomes 2012. gada 6. septembra lēmums par tiešo monetāro darījumu tehniskām iezīmēm (Technical features of Outright Monetary Transactions) ir nesaderīgs ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 119. pantu un 127. panta 1. un 2. punktu, kā arī Protokola par Eiropas Centrālo banku sistēmas statūtiem un Eiropas Centrālās bankas statūtiem 17.–24. pantu, jo tas pārsniedz šajās normās reglamentētās Eiropas Centrālās bankas pilnvaras monetārās politikas jomā un iejaucas dalībvalstu kompetencē? Vai Eiropas Centrālās bankas pilnvaru pārsniegšana izriet it īpaši no tā, ka Eiropas Centrālās bankas Padomes 2012. gada 6. septembra lēmums: aa) ir saistīts ar tādām ekonomikas politikas atbalsta programmām kā Eiropas Finanšu stabilitātes instruments vai Eiropas Stabilizācijas mehānisms (nosacījumi)? bb) paredz tikai dažu dalībvalstu valsts obligāciju iegādi (selektivitāte)? cc) paredz programmas valstu valsts obligāciju iegādi papildus Eiropas Finanšu stabilitātes instrumenta vai Eiropas Stabilizācijas mehānisma atbalsta programmām (paralēlisms)? dd) varētu apiet Eiropas Finanšu stabilitātes instrumenta vai Eiropas Stabilizācijas mehānisma atbalsta programmu ierobežojumus un nosacījumus (apiešana)? b) Vai Eiropas Centrālās bankas Padomes 2012. gada 6. septembra lēmums par tiešo monetāro darījumu tehniskām iezīmēm (Technical features of Outright Monetary Transactions) ir nesaderīgs ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 123. pantā nostiprināto budžeta monetārās finansēšanas aizliegumu? Vai atbilstību Līguma par Eiropas Savienības darbību 123. pantam it īpaši nepieļauj tas, ka Eiropas Centrālās bankas Padomes 2012. gada 6. septembra lēmums: aa) neparedz valsts obligāciju iegādes kvantitatīvo ierobežojumu (apjoms)? bb) neparedz nekādu laika intervālu starp valsts obligāciju emisiju primārajā tirgū un Eiropas Centrālo banku sistēmas īstenoto obligāciju iegādi sekundārajā tirgū (tirgus cenas veidošana)? cc) pieļauj, ka visas iegādātās valsts obligācijas tiek turētas līdz beigu termiņam (iejaukšanās tirgus loģikā)? dd) neparedz īpašas prasības iegādājamo valsts obligāciju kredītkvalitātei (saistību neizpildes risks)? ee) paredz vienādu attieksmi pret Eiropas Centrālo banku sistēmu un privātiem vai citiem valsts obligāciju īpašniekiem (parāda atlaišana)?
C 71/10

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2013. gada 8. oktobra spriedumu lietā T-545/11 Stichting Greenpeace Nederland un Pesticide Action Network Europe (PAN Europe)/Eiropas Komisija 2013. gada 17. decembrī iesniedza Eiropas Komisija

(Lieta C-673/13 P)

(2014/C 71/17)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Smulders, P. Oliver un P. Ondrůšek)

Pārējie lietas dalībnieki: Stichting Greenpeace Nederland un Pesticide Action Network Europe (PAN Europe)

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

— atcelt Vispārējās tiesas spriedumu;

— atbilstoši Tiesas Statūtu 61. pantam pašai pieņemt galīgo nolēmumu attiecībā uz pirmo un trešo pamatu vai nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par šiem pamatiem, un

— piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Savas prasības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza vienu pamatu, kas attiecas uz to, ka Vispārējā tiesa ir nepareizi interpretējusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regulas (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (1) (turpmāk tekstā — “Orhūsas regula”), 6. panta 1. punkta pirmajā teikumā minēto tādas informācijas jēdzienu, kas “attiecas uz emisijām vidē”, atkāpjoties no Komisijas tēzes, saskaņā ar kuru šis jēdziens ir jāinterpretē saskaņoti un harmoniski, ņemot vērā citas attiecīgās tiesību normas. Šim pamatam ir trīs daļas:

i) Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, jo tā neesot ņēmusi vērā vajadzību nodrošināt Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (2), skatot to kopsakarā ar Orhūsas regulas 6. panta 1. punktu, kas jāskata kopā ar Konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju vērsties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (turpmāk tekstā — “Orhūsas konvencija”) 4. panta 4. punktu, “iekšējo” saskaņotību.

ii) Vispārējā tiesa neesot pienācīgi ņēmusi vērā konfidencialitātes noteikumus, kas paredzēti nozares tiesību aktos attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem, proti, Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvā 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (3) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regulā (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK (4), un

iii) Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, neņemot vērā vajadzību interpretēt Orhūsas regulas 6. panta 1. punktu cik vien iespējams saderīgi ar Pamattiesību hartu un Līgumu par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām (TRIPs).

(1) OV L 264, 13. lpp.

(2) OV L 145, 43. lpp.

(3) OV L 230, 1. lpp.

(4) OV L 309, 1. lpp.
—

atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmuma C(2010) 4185, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu, kas paziņots lietā COMP/39.092 — Vannas istabu iekārtas un aprīkojums, 1. pantu, ciktāl minētajā lēmumā ir atzīts, ka Mamoli Robinetteria SpA nav ievērojusi LESD 101. pantu, un līdz ar to šī paša lēmuma 2. pantu, ciktāl ar to Mamoli Robinetteria SpA ir noteikts naudas sods, kas atbilst 10 % no kopējā 2009. gada apgrozījuma, kurš pēc tam sakarā ar Mamoli specifisko situāciju ir samazināts līdz EUR 1 041 531;
1)

Vai dalības trešo valstu fondos gadījumā EK līguma 73.b pantā (no 1999. gada 1. maija — EKL 56. pants) (1) paredzētā kapitāla aprites brīvība neaizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu (šajā gadījumā AuslInvestmG 18. panta 3. punktu), saskaņā ar kuru uz iekšzemes ieguldītājiem ārvalstu ieguldījumu fondos zināmos apstākļos papildus dividendēm ir jāattiecina fiktīvi ienākumi 90 % apmērā no pirmās un pēdējās gada laikā noteiktās atpakaļpirkšanas cenas starpības, taču vismaz 10 % apmērā no pēdējās atpakaļpirkšanas cenas (vai arī biržas vai tirgus vērtības), jo kopš 1993. gada 31. decembra būtībā negrozītais tiesiskais regulējums ir saistīts ar finanšu pakalpojumu sniegšanu EK līguma 73.c panta 1. punktā (no 1999. gada 1. maija EKL 57. panta 1. punkts) (2) paredzētā iegūto tiesību aizsardzības regulējuma izpratnē? Ja uz pirmo jautājumu netiek sniegta apstiprinoša atbilde:
b)

Vai Direktīvas 206., 250. un 252. pants, kā arī no tiem izrietošais neitralitātes princips, pieļauj tādu valsts tiesību normu, kāds ir Likuma par PVN 18. pants, saskaņā ar kuru šajā tiesību normā norādītajam maksātājam ir pienākums aprēķināt, iekasēt un samaksāt preču un pakalpojumu nodokli par preču, kas ir nodokļu maksātāja īpašums vai atrodas viņa valdījumā pretēji spēkā esošām tiesību normām, nodošanu, kas notiek piespiedu izpildes ietvaros, un izdarīt to nodokļu maksātājam piemērojamā taksācijas periodā tās summas apmērā, kas tiek iegūta no preces pārdošanas, atskaitot preču un pakalpojumu nodokli un atbilstošo nodokļa likmi, neatskaitot no šīs summas priekšnodokli par laikposmu no taksācijas perioda sākuma līdz šī nodokļa iekasēšanai no nodokļa maksātāja?
1)

Vai Regulas (EK) Nr. 1/2005 (1) 14. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka izbraukšanas vietas kompetentā iestāde zirgu dzimtas dzīvnieku un liellopu, aitu, kazu un cūku sugas mājdzīvnieku tālu pārvadājumu gadījumā, ja izbraukšanas vieta ir kādā no Eiropas Savienības dalībvalstīm, bet galamērķa vieta ir trešā valstī, organizatora iesniegtajā pārvadājuma žurnālā atbilstoši regulas 14. panta 1. punkta c) apakšpunktam zīmogu drīkst iespiest tikai tad, ja pārvadājuma žurnāls atbilst 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļā izvirzītajām prasībām attiecībā uz visu pārvadājuma maršrutu no izbraukšanas vietas līdz galamērķa vietai, tātad arī attiecībā uz pārvadājuma posmiem pilnībā ārpus Eiropas Savienības teritorijas?
3a.

Vai Savienības tiesības, it īpaši noteikumi par darba ņēmēju un/vai Savienības pilsoņu brīvu pārvietošanos ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs tiesvedības apstākļos tie nepieļauj, ka piemēro tādu valsts tiesību normu kā AOW un/vai AKW (Algemene Kinderbijslagwet [Vispārējā likuma par bērnu pabalstiem]) 6.a pantu, saskaņā ar kuru migrējošs darba ņēmējs, kas dzīvo Nīderlandē, šajā valstī tiek izslēgts no AOW un/vai AKW paredzētās apdrošināšanas tāpēc, ka uz viņu attiecas tikai Vācijas sociālā nodrošinājuma tiesību akti, un pat tad, ja šis darba ņēmējs Vācijā ir izslēgts no vecuma pensiju apdrošināšanas kā nebūtiski nodarbināta persona un viņam nav tiesību saņemt ģimenes pabalstu?
1)

Vai Padomes 2008. gada 12. februāra Direktīvas 2008/7/EK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (1), 2. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts ir interpretējami tādējādi, ka šo normu izpratnē par kapitālsabiedrību ir uzskatāma akciju komandītsabiedrība, ja no šīs sabiedrības juridiskā statusa izriet, ka Direktīvas 2. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta prasībām atbilst tikai daļa tās kapitāla un biedru?
1)

Vai Komisijas Regulas (EK) Nr. 795/2004 (1) 18. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas ir piemērojams: a) ja lauksaimnieks atbilst nosacījumiem, lai piemērotu jebkurus divus vai vairākus no šādiem pantiem: minētās regulas 19. pants, 20. pants, 21. pants, 22. pants, 23. pants, 23.a pants, kā arī Padomes Regulas (EK) Nr. 1782/2003 (2) 37. panta 2. punkts, 40. pants, 42. panta 3. punkts un 42. panta 5. punkts, vai arī vienīgi tad, b) ja lauksaimnieks atbilst nosacījumiem, lai piemērotu divas vai vairākas no šādām normām: Komisijas Regulas (EK) Nr. 795/2004 19. pants, 20. pants, 21. pants, 22. pants, 23. pants un 23.a pants […] vai atsevišķi divas vai vairākas no šādām Padomes Regulas (EK) Nr. 1782/2003 normām: 37. panta 2. punkts, 40. pants, 42. panta 3. punkts un 42. panta 5. punkts?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 252/15

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2013. gada 7. marta spriedumu lietā T-93/10 Bilbaina de Alquitranes u.c/Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA)2013. gada 27. maijā iesniedza Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o.

(Lieta C-287/13 P)

2013/C 252/23

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o. (pārstāvis — K. Van Maldegem, avocat)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA)

Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

— atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-93/10 un

— atcelt Eiropas Ķimikāliju aģentūras Lēmumu ED/68/2009 (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”), ar kuru augstas temperatūras akmeņogļu darva (CAS numurs 65996–93–2) (turpmāk tekstā — “ATAD”) apzināta kā viela, kas iekļaujama kandidātvielu sarakstā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1907/2006 (turpmāk tekstā — “REACH”) (1) 59. pantu, vai,

— pakārtoti, nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā, lai tā lemtu par apelācijas sūdzības iesniedzēju prasību par tiesību akta atcelšanu, un

— piespriest atbildētāju atlīdzināt visus šīs tiesvedības izdevumus (ieskaitot izdevumus Vispārējā tiesā).

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzējas norāda, ka noraidot viņu prasību par apstrīdētā lēmuma daļēju atcelšanu, Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Kopienas tiesības. Jo īpaši apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi vairākas apelācijas sūdzības iesniedzēju situācijā piemērojamā tiesiskā regulējuma interpretācijas kļūdas. Tā rezultātā Vispārējā tiesa pieļāva vairākas kļūdas tiesību normu piemērošanā, proti:

— secinot, ka uz konkrēto gadījumu attiecināmajos sarežģītajos zinātniskajos un tehniskajos faktos un secinājumā, ka ATAD piemīt PBT vai vPvB īpašības, ņemot vērā tās sastāvdaļas, ko tā satur vismaz 0,1 % koncentrācijā, nav pieļauta acīmredzama kļūda;

— secinot, ka ATAD sastāvdaļas nav atsevišķi jāidentificē kā tādas, kurām piemīt PBT vai vPvB īpašības, atsevišķā ECHA lēmumā, kas balstīts uz sīku šī jautājuma izpēti, un

— ka netika pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips.

Minēto iemeslu dēļ apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējās tiesas spriedums lietā T–93/10 būtu jāatceļ un apstrīdētais lēmums jāatceļ.

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK, OV L 396, 1. lpp.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 252/17

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2013. gada 7. marta spriedumu lietā T-95/10 CINDU Chemicals BV u.c./European Chemicals Agency (ECHA)2013. gada 27. maijā iesniedza Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd

(Lieta C-289/13 P)

2013/C 252/25

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd (pārstāvis — K. Van Maldegem, avocat)

Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA), Eiropas Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

— atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T–95/10, un

— atcelt Eiropas Ķimikāliju aģentūras (turpmāk tekstā — “ECHA”) Lēmumu ED/68/2009 (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”), ar kuru antracēna eļļa (ar zemu saturu) apzināta kā viela, kas iekļauta kandidātvielu sarakstā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1907/2006 (turpmāk tekstā — “REACH”) (1) 59. pantu, vai

— pakārtoti, atdot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā, lai tā lemtu par apelācijas sūdzības iesniedzēju prasību par tiesību akta atcelšanu, un

— piespriest atbildētājām atlīdzināt visus šīs tiesvedības izdevumus (ieskaitot izdevumus Vispārējā tiesā).

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda, ka noraidot viņu prasību par apstrīdētā lēmuma daļēju atcelšanu, Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Kopienas tiesības. Jo īpaši apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi vairākas apelācijas sūdzības iesniedzēju situācijā piemērojamā tiesiskā regulējuma interpretācijas kļūdas. Tā rezultātā Vispārējā tiesa pieļāva vairākas kļūdas tiesību normu piemērošanā, proti:

— secinot, ka uz konkrēto gadījumu attiecināmajos sarežģītajos zinātniskajos un tehniskajos faktos un secinājumā, ka antracēna eļļai (ar zemu saturu) piemīt PBT vai vPvB īpašības, ņemot vērā tās sastāvdaļas, ko tā satur vismaz 0,1 % koncentrācijā, nav pieļauta acīmredzama kļūda;

— secinot, ka sastāvdaļas nav atsevišķi jāidentificē ka tādas, kurām piemīt PBT vai vPvB īpašības, atsevišķā ECHA lēmumā, kas balstīts uz sīku šī jautājuma izpēti;

— secinot, ka REACH XV pielikuma 59. panta 3. punkts netika pārkāpts, jo informācija par alternatīvajām vielām nebija iekļauta XV pielikumā, un

— ka nebija vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpuma.

Minēto iemeslu dēļ apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka Vispārējās tiesas spriedums lietā T–95/10 būtu jāatceļ un apstrīdētais lēmums jāatceļ.

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK, OV L 396, 1. lpp.
—

atcelt Komisijas 2010. gada 11. marta Lēmumu 2010/152/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (izziņots ar dokumenta numuru C(2010) 1317) (OV L 63, 7. lpp., 12.3.2010., 7. lpp.), ciktāl ar to no Kopienas finansējuma izslēdz izdevumus PLN 279 794 442,15 un EUR 25 583 996,81 apmērā, kas radušies Polijas Republikas akreditētajai maksājumu aģentūrai;
1)

a) Vai atteikuma pamatojums vai attiecīgi spēkā neesamības pamats atbilstoši Direktīvas 89/104/EEK (1) redakcijā, kas kodificēta ar Direktīvu 2008/95/EK (2), 3. panta 1. punkta e) apakšpunkta i) ievilkumam, saskaņā ar kuru trīsdimensiju preču zīme nevar sastāvēt tikai no preces formas, kas izriet no pašas preces īpašībām, attiecas uz preces funkcionēšanai nepieciešamu formu vai par šāda formu var būt jau tad, ja precei ir viena vai vairākas būtiskas lietošanas īpašības, kuras patērētājus iespējams interesē arī konkurentu precēs? b) Kā tiesību norma ir jāinterpretē gadījumā, ja nav neviena no šīm abām alternatīvām?
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 189/8

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 18. aprīlī iesniedza High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) — Glaxosmithline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

(Lieta C-210/13)

2013/C 189/15

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

High Court of Justice (Chancery Division)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Glaxosmithline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG

Atbildētājs: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

Prejudiciālie jautājumi

1) Vai adjuvants, kam pašam nav terapeitiskās iedarbības, bet kas paaugstina antigēna terapeitisko iedarbību kombinācijā ar šo antigēnu vakcīnā, ir “aktīvā viela” Regulas (EK) Nr. 469/2009 (1) 1. panta b) punkta nozīmē?

2) Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai šādi adjuvanti kombinācijā ar antigēnu tomēr var tikt uzskatīti par “aktīvo vielu kombināciju” Regulas (EK) Nr. 469/2009 1. panta b) punkta nozīmē?

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regula (EK) Nr. 469/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm (OV L 152, 1. lpp.).
2)

Vai 2006. gada PVN direktīvas (2) 143. panta ievads un a) punkts un 140. panta ievads un a) un b) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajās normās ietvertie atbrīvojumi no PVN nav piemērojami zobu protēžu importam un iegādei Kopienas iekšienē? Ja nē, vai atbrīvojuma piemērošana ir atkarīga no priekšnosacījuma, ka zobu protēzes no ārvalstīm piegādā zobārsts vai zobu tehniķis un/vai tās tiek piegādātas zobārstam vai zobu tehniķim?