27

Šajos apstākļos Okresný súd Dunajská Streda (Dunajská Streda rajona tiesa, Slovākija) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Vai jēdzieni “papīra formā” un “cits pastāvīgs informācijas nesējs”, kas ir paredzēti Direktīvas 2008/48 10. panta 1. punktā, kas aplūkots kopsakarā ar 3. panta m) punktu, ir interpretējami tādējādi, ka tie attiecas ne tikai uz līguma pušu parakstīta dokumenta tekstu (fiziskā formā, “hard copy”), kurā ir ietverti apstākļi (informācija), kas ir prasīti šīs direktīvas 10. panta 2. punkta a)–v) apakšpunktā, bet arī jebkuru citu dokumentu, uz ko minētajā tekstā ir atsauce un kas, pamatojoties uz valsts tiesībām, ir daļa no līguma (piemēram, aizdevēja sagatavots dokuments, kurā ir ietverti “vispārējie līguma nosacījumi”, “aizdevuma nosacījumi”, “tarifi” un “atmaksas grafiks”), pat ja šis dokuments pats par sevi neatbilst prasībai par “rakstveida formu” attiecīgo valsts tiesību izpratnē (piemēram, tāpēc, ka to nav parakstījušas līguma puses)? 2) Ņemot vērā atbildi uz pirmo jautājumu: vai Direktīvas 2008/48 10. panta 1. un 2. punkts, kas aplūkoti kopsakarā ar tās 1. pantu, saskaņā ar kuru direktīvas mērķis ir attiecīgās nozares pilnīga saskaņošana, ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādus valsts tiesību aktus vai praksi, ar ko ir prasīts, lai visa 10. panta 2. punkta a)–v) apakšpunktā paredzētā informācija būtu ietverta vienā dokumentā, kas atbilst prasībai par “rakstveida formu” attiecīgās dalībvalsts tiesību izpratnē (t.i., principā vienā dokumentā, ko ir parakstījušas līguma puses), un patēriņa kredītlīgumam nav atzītas pilnīgas tiesiskās sekas tikai tāpēc vien, ka daļa no minētās informācijas nav ietverta šajā parakstītajā dokumentā, arī tad, ja šī informācija (vai daļa no tās) ir ietverta atsevišķā dokumentā (piemēram, aizdevēja sagatavotā dokumentā, kurā ir ietverti “vispārējie līguma nosacījumi“, “aizdevuma nosacījumi”, “tarifi” un “atmaksas grafiks”), pat ja pašā rakstiskajā līgumā ir atsauce uz šo dokumentu, ir izpildīti valsts tiesībās paredzētie nosacījumi šī dokumenta iekļaušanai līgumā un šādā veidā noslēgtais patēriņa kredītlīgums kopumā atbilst prasībām par līguma sagatavošanu uz “cita pastāvīga informācijas nesēja” direktīvas 10. panta 1. punkta izpratnē? 3) Vai Direktīvas 2008/48 10. panta 2. punkta h) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka šajā tiesību normā prasītie dati (konkrēti – “maksājumu biežums”): — ir jāprecizē konkrētā līguma nosacījumos (principā norādot precīzus datus (diena, mēnesis, gads) par katra atsevišķa maksājuma termiņu), vai — pietiek, ka līgumā ir ietverta vispārēja atsauce uz objektīvi nosakāmiem parametriem, no kuriem var izrietēt šie dati (piemēram, ar klauzulām “ikmēneša maksājumi ir jāveic līdz katra kalendārā mēneša 15. datumam”, “pirmais maksājums ir jāveic līdz tā mēneša beigām, kurā ir parakstīts līgums, un visi nākamie maksājumi vienmēr ir jāveic mēneša laikā no iepriekšējā maksājuma termiņa beigām” vai ar citiem līdzīgiem formulējumiem)? 4) Ja pareiza ir interpretācija, kas ir pausta trešā jautājuma otrajā ievilkumā, vai Direktīvas 2008/48 10. panta 2. punkta h) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka šajā tiesību normā prasītā informācija (konkrēti – “maksājumu biežums”) var tikt ietverta arī atsevišķā dokumentā, uz ko līgumā, kurš atbilst prasībai par rakstveida formu, ir atsauce (direktīvas 10. panta 1. punkta izpratnē), bet kas pats par sevi neatbilst šai prasībai (proti, principā to obligāti nav jābūt parakstījušām līguma pusēm; piemēram, runa var būt par aizdevēja sagatavotu dokumentu, kurā ir ietverti “vispārējie līguma nosacījumi“, “aizdevuma nosacījumi”, “tarifi” un “atmaksas grafiks”)? 5) Vai Direktīvas 2008/48 10. panta 2. punkta i) apakšpunkts, aplūkojot to kopsakarā ar [tā paša noteikuma] h) apakšpunktu, ir interpretējams tādējādi, ka: — kredītlīgumā uz noteiktu laiku, kurā aizdevuma atmaksa/amortizācija tiek īstenota, veicot atsevišķus maksājumus, tā noslēgšanas brīdī obligāti nav jābūt precīzi noteiktai tai katra atsevišķa maksājuma daļai, kas ir paredzēta aizdevuma atmaksai, un tai maksājuma daļai, kura ir paredzēta likumisko procentu un izmaksu segšanai (proti, līgumā obligāti nav jābūt ietvertam detalizētam atmaksāšanas/amortizācijas grafikam), bet šādi dati var tikt ietverti atmaksāšanas/amortizācijas grafikā, ko aizdevējs izsniedz aizņēmējam pēc tā lūguma, vai arī tādējādi, ka — šīs direktīvas 10. panta 2. punkta h) apakšpunkts aizņēmējam garantē papildu tiesības pieprasīt izrakstu no amortizācijas grafika attiecībā uz kādu precīzi noteiktu dienu kredītlīguma spēkā esamības laikā, tomēr šīs tiesības neatbrīvo līguma puses no pienākuma jau pašā līgumā ietvert individuāli saistībā ar konkrēto līgumu plānoto atsevišķo maksājumu (kas veicami, pamatojoties uz kredītlīgumu tā spēkā esamības laikā) sadalījumu starp aizdevuma atmaksu un likumisko procentu un izmaksu segšanu? 6) Ja pareiza ir interpretācija, kas ir pausta piektā jautājuma pirmajā ievilkumā, vai šis jautājums ietilpst pilnīgas saskaņošanas jomā, kas ir veikta ar Direktīvu 2008/48, un līdz ar to dalībvalsts direktīvas 22. panta 1. punkta izpratnē nevar prasīt, lai kredītlīgumā būtu precīzi noteikta tā katra atsevišķā maksājuma daļa, kas ir paredzēta aizdevuma atmaksai, un tā maksājuma daļa, kura ir paredzēta likumisko procentu un izmaksu segšanai (proti, ka detalizēts atmaksāšanas/amortizācijas grafiks ir līguma neatņemama sastāvdaļa)? 7) Vai Direktīvas 2008/48 1. panta noteikumi, saskaņā ar kuriem šīs direktīvas mērķis ir pilnīga attiecīgās nozares saskaņošana, vai arī tās 23. panta noteikumi, saskaņā ar kuriem sankcijām ir jābūt samērīgām, ir interpretējami tādējādi, ka minētā direktīva nepieļauj tādas valsts tiesību normas, saskaņā ar kurām apstāklis, ka līgumā nav lielākās daļas no Direktīvas 2008/48 10. panta 2. punktā prasītajiem kredītlīguma elementiem, izraisa to, ka tiek uzskatīts, ka par piešķirto kredītu nav jāmaksā procenti un izmaksas, kā rezultātā aizņēmējam ir pienākums aizdevējam atmaksāt tikai summas, kas ir saņemtas saskaņā ar līgumu?”