33.

Ņemot vērā iepriekš minēto, First‑tier Tribunal (Tax Chamber) [Pirmās instances tiesa (Nodokļu palāta)] uzdod Tiesai šādus jautājumus: “1) Vai gadījumā, ja tiešais pārdevējs pārdod preces (turpmāk tekstā – “pārdošanas atbalsta materiāli”) tālākpārdevējiem, kas nav reģistrēti nodokļa maksātāji, vai tālākpārdevējs, kurš nav reģistrēts nodokļa maksātājs, iegādājas no trešajām personām preces un pakalpojumus (turpmāk tekstā – “trešo personu preces un pakalpojumi”), ko abos gadījumos tālākpārdevēji, kuri nav reģistrēti nodokļa maksātāji, izmanto, lai atbalstītu savu saimniecisko darbību, kas ietver citu preču pārdošanu, kuras arī tiek iegādātas no tiešā pārdevēja un kurām tiek piemērotas administratīvās vienošanās, kas ir pieņemtas atbilstoši atkāpei, kuras ieviešana pēdējo reizi ir apstiprināta ar Padomes 1989. gada 24. maija Lēmumu (89/534/EEK) (turpmāk tekstā – “atkāpe”), attiecīgās atļaujas, īstenošanas tiesiskais regulējums un/vai administratīvās vienošanās, ciktāl tajos ir paredzēts, ka tiešajam pārdevējam ir jāatskaitās par nodokli par piegādātajām precēm un sniegtajiem pakalpojumiem attiecībā uz tālākpārdevēju, kas nav reģistrēti nodokļa maksātāji, citu preču pārdošanas cenām, nesamazinot tālākpārdevēja, kurš nav reģistrēts nodokļa maksātājs, samaksāto PVN par pārdošanas atbalsta materiāliem un/vai trešo personu precēm un pakalpojumiem, ir pretrunā kādai no attiecīgajām Savienības tiesību normām un/vai principiem? 2) Vai Apvienotajai Karalistei, lūdzot Padomes atļauju ieviest atkāpi, bija pienākums informēt Komisiju par to, ka tālākpārdevējiem, kuri nav reģistrēti nodokļa maksātāji, iegādājoties pārdošanas atbalsta materiālus un/vai trešo personu preces un pakalpojumus savas saimnieciskās darbības vajadzībām, ir jāmaksā PVN un ka tādēļ tiesiskais regulējums par atkāpi būtu jāpielāgo, lai atspoguļotu šo neatgūstamo priekšnodokli vai pārmaksāto nodokli par piegādātajām precēm un sniegtajiem pakalpojumiem? 3) Apstiprinošas atbildes uz pirmo un/vai otro jautājumu gadījumā: a) Vai kāda no atbilstošajām atļaujām, īstenošanas tiesiskais regulējums vai administratīvās vienošanās var tikt interpretēti un būtu jāinterpretē tādējādi, ka ir jāņem vērā i) neatgūstamais PVN, ko tālākpārdevēji, kuri nav reģistrēti nodokļa maksātāji, ir samaksājuši par pārdošanas atbalsta materiāliem vai trešo personu precēm un pakalpojumiem, ko tie ir izmantojuši savas saimnieciskās darbības vajadzībām, VAI ii) pārmaksātā PVN summa attiecībā pret Her Majesty’s Revenue & Customs neiekasēto nodokļa summu nodokļa apiešanas dēļ, VAI iii) iespējamā negodīgā konkurence, kas varētu rasties tiešo pārdevēju, to tālākpārdevēju, kuri nav reģistrēti nodokļa maksātāji, un netiešās pārdošanas uzņēmēju starpā. b) Vai: i) atļauja Apvienotajai Karalistei ieviest atkāpi no Sestās direktīvas 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkta bija prettiesiska; ii) līdz ar atkāpi no Sestās direktīvas 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkta ir jāparedz arī atkāpe no 17. panta. Ja tas tā ir, vai Apvienotā Karaliste, nelūdzot Komisijai vai Padomei atļauju ieviest atkāpi no 17. panta, ir rīkojusies prettiesiski; iii) Apvienotā Karaliste rīkojas prettiesiski, nepiemērojot PVN tādējādi, ka tiešajiem pārdevējiem tiek sniegta iespēja atgūt tālākpārdevēju, kuri nav nodokļa maksātāji, samaksāto PVN priekšnodokli vai nu par pārdošanas atbalsta materiāliem, vai trešo personu precēm un pakalpojumiem, ko tie ir izmantojuši savas saimnieciskās darbības vajadzībām; iv) tāpēc attiecīgās atļaujas, īstenošanas tiesiskais regulējums vai administratīvās vienošanās nav spēkā un/vai ir prettiesiskas pilnībā vai kādā to daļā. c) Vai pienācīgs tiesiskās aizsardzības līdzeklis šajā situācijā būtu, ja Eiropas Savienības Tiesa vai valsts tiesa: i) noteiktu dalībvalstij pienākumu īstenot atkāpi savās valsts tiesībās, paredzot atbilstošus pielāgojumus attiecībā uz visu a) neatgūstamo PVN summu, ko tālākpārdevēji, kuri nav reģistrēti nodokļa maksātāji, ir samaksājuši par pārdošanas atbalsta materiāliem vai trešo personu precēm un pakalpojumiem, ko tie ir izmantojuši savā saimnieciskajā darbībā, VAI b) pārmaksātā PVN summu attiecībā pret Her Majesty’s Revenue & Customs neiekasēto nodokļa summu nodokļa apiešanas dēļ, VAI iii) iespējamo negodīgo konkurenci, kas varētu rasties tiešo pārdevēju, to tālākpārdevēju, kuri nav nodokļa maksātāji, un netiešās pārdošanas uzņēmēju starpā, vai ii) atzītu, ka atļauja ieviest atkāpi un attiecīgi pati atkāpe nav spēkā, vai iii) atzītu, ka valsts tiesiskais regulējums nav spēkā, vai iv) atzītu, ka izdotais rīkojums nav spēkā, vai v) atzītu, ka Apvienotajai Karalistei ir jālūdz atļauja turpmākas atkāpes paredzēšanai, lai nodrošinātu atbilstošus pielāgojumus saistībā ar visu a) neatgūstamo PVN summu, ko tālākpārdevēji, kuri nav reģistrēti nodokļa maksātāji, ir samaksājuši par pārdošanas atbalsta materiāliem vai trešo personu precēm un pakalpojumiem, ko tie ir izmantojuši savā saimnieciskajā darbībā, VAI b) pārmaksātā PVN summu attiecībā pret Her Majesty’s Revenue & Customs neiekasēto nodokļa summu nodokļa apiešanas dēļ, VAI [c]) iespējamo negodīgo konkurenci, kas varētu rasties tiešo pārdevēju, to tālākpārdevēju, kuri nav reģistrēti nodokļa maksātāji, un netiešās pārdošanas uzņēmēju starpā. 4) Vai Sestās direktīvas 27. pantā (Galvenās PVN direktīvas 395. pants) minētā “nodokļu nemaksāšana vai apiešana” ir jāuzskata par nodokļa neto zaudējumiem dalībvalstij (ņemot vērā gan par piegādātajām precēm un pakalpojumiem samaksāto nodokli, gan atgūstamo priekšnodokli struktūrā, kurā pastāv iespēja nemaksāt vai apiet nodokli) vai par nodokļa bruto zaudējumiem dalībvalstij (ņemot vērā tikai nodokli par piegādātajām precēm un pakalpojumiem struktūrā, kurā pastāv iespēja nemaksāt vai apiet nodokli)?