Konkurences noteikumu efektīvas īstenošanas mērķiem tomēr var būt nepieciešams aizliegtu vienošanos izņēmuma kārtā inkriminēt nevis uzņēmuma, kas ir aizliegtas vienošanās dalībnieks, sākotnējam, bet jaunajam komersantam gadījumā, ja tas faktiski var tikt uzskatīts par sākotnējā komersanta pēcteci, proti, ja tas turpina vadīt uzņēmumu, kas ir aizliegtas vienošanās dalībnieks. Ja nebūtu paredzēta iespēja uzlikt sankcijas citai saimnieciskai vienībai, nevis tai, kas ir izdarījusi pārkāpumu, uzņēmumi varētu izvairīties no sankcijām tikai tāpēc, ka to identitāte ir mainīta pārstrukturēšanas, kā arī pēctecības vai citu juridisku vai organizatorisku izmaiņu rezultātā. Saimnieciskās pēctecības kritērijs ir piemērojams tikai gadījumā, ja par uzņēmuma vadību atbildīgā juridiskā persona pēc pārkāpuma izdarīšanas ir beigusi juridiski pastāvēt, vai uzņēmuma iekšējas pārstrukturēšanas gadījumā, ja sākotnējais komersants obligāti nebeidz juridiski pastāvēt, bet vairs neveic saimniecisko darbību attiecīgajā tirgū, un ņemot vērā strukturālās saiknes starp uzņēmuma sākotnējo komersantu un jauno komersantu.

Tādā situācijā, kurā uzņēmuma darbība, kura ir aizliegtas vienošanās priekšmets, ir nodota citam uzņēmumam, lūgums, kuru atbilstoši paziņojumam, kas attiecas uz naudas soda neuzlikšanu vai tā apmēra samazinājumu lietās par aizliegtām vienošanām, iesniedzis uzņēmums, kurš ir īpašumtiesību saņēmējs, var tikt apmierināts tikai attiecībā uz šo uzņēmumu, nevis attiecībā uz uzņēmumu, kas nodod īpašumtiesības, pat tad, ja šajā lūgumā ir atsauce uz laikposmu, kurā uzņēmums, kas nodod īpašumtiesības, bija darbojies to preču tirgū, kuras ir pārkāpuma priekšmets. No paziņojuma par sadarbību B daļas izriet tostarp, ka naudas soda apmēra samazinājumu vai pat tā pilnīgu neuzlikšanu var saņemt uzņēmums, kurš atbilst minētajā punktā norādītajiem nosacījumiem.

Turklāt, lai gan ir taisnība, ka Komisijai ir plaša rīcības brīvība, izvērtējot uzņēmuma sadarbības kvalitāti un noderīgumu, tomēr tā, nenorādot iemeslus, nevar atkāpties no uzvedības normām, kuras norāda, kāda prakse ir jāievēro, un kuras tā sev pati ir noteikusi. It īpaši Komisijas vērtējumam attiecībā uz apstākli, ka uzņēmums nav apstrīdējis faktus, ir jābūt norādītam tās lēmumā.

Lai gan nav pietiekami ar to, ka uzņēmums vispārēji apstiprina, ka neapstrīd apgalvotos faktus, ja konkrētā gadījuma apstākļos šis apstiprinājums nav necik lietderīgs Komisijai, tomēr paziņojums par paziņojumā par iebildumiem konstatēto faktu neapstrīdēšanu, kas skaidri un nepārprotami formulēts atbildes uz paziņojumu par iebildumiem ietvaros un kas Komisijai tās galīgajā lēmumā ļauj atsaukties uz visiem tiem faktiem, kuri tika konstatēti paziņojumā par iebildumiem, bez pienākuma vēl pierādīt to esamību, var tikai atvieglot Komisijas uzdevumu.

Gadījumā, kad naudas sodi par vienu Kopienu konkurences noteikumu pārkāpumu uzlikti vairākiem uzņēmumiem, Komisijai, nosakot pārkāpuma smagumu, nav jāraugās, lai naudas sodu galīgie apmēri atspoguļotu visas konkrēto uzņēmumu atšķirības saistībā ar to kopējo apgrozījumu. Komisija var šos uzņēmumus sagrupēt. Ar metodi, saskaņā ar kuru aizliegtās vienošanās dalībnieki tiek sadalīti kategorijās, lai tiem atšķirīgi noteiktu naudas sodu sākumsummas, un kuras galvenais princips ir apstiprināts judikatūrā, lai gan ar to tiek ignorēts vienas kategorijas uzņēmumu dažādais lielums, iepriekš tiek noteikta konkrēta sākumsumma vienai kategorijai piederošiem uzņēmumiem. Tomēr, veicot šādu iedalījumu kategorijās, ir jāievēro vienlīdzīgas attieksmes princips un naudas sodu apmēram ir jābūt vismaz samērīgam ar apstākļiem, kas ņemti vērā, novērtējot pārkāpuma smagumu. Komisijai ir jāizvēlas saskanīga un objektīvi pamatota sadalīšanas metode, tostarp ņemot vērā starpību starp katram no šajās dažādajās kategorijās ietilpstošajiem uzņēmumiem piederošajām tirgus daļām.

Turklāt pietiek ar to, ka uzņēmums iepriekš ir uzskatīts par tāda paša veida pārkāpuma izdarītāju, pat tad, ja lēmums ir pakļauts pārbaudei tiesā. Recidīva īpašo pazīmju izvērtējums ir atkarīgs no Komisijas veiktā izskatāmā gadījuma apstākļu novērtējuma tās rīcības brīvības ietvaros. Turklāt Komisijas lēmumiem ir piemērojama spēkā esamības prezumpcija tik ilgi, kamēr tie netiek atcelti vai atsaukti.

Recidīva īpašo pazīmju konstatēšana un novērtēšana ir daļa no Komisijas rīcības brīvības, un tai nevar būt saistošs iespējamais noilguma termiņš šāda konstatējuma izdarīšanai. Recidīvs ir būtisks apstāklis, kas Komisijai ir jānovērtē, jo tā ņemšana vērā varētu pamudināt uzņēmumus, kuriem ir tendence pārkāpt konkurences tiesību normas, mainīt savu uzvedību. No tā izriet, ka Komisija katrā atsevišķā gadījumā var ņemt vērā norādes, kuras apstiprina šādas tendences esamību.

Sakarā ar Kopienu konkurences noteikumu pārkāpumu uzsāktas procedūras ietvaros tikai administratīvā posma, kurš balstīts uz sacīkstes principu, sākumā attiecīgais uzņēmums ar paziņojumu par iebildumiem tiek informēts par visiem būtiskajiem faktiem, uz kuriem Komisija balstās šajā procedūras stadijā, un šim uzņēmumam ir tiesības piekļūt lietas materiāliem, lai garantētu savu tiesību uz aizstāvību efektīvu īstenošanu. Līdz ar to citu lietas dalībnieku atbilde uz paziņojumu par iebildumiem principā netiek ietverta to izmeklēšanas lietas materiālu dokumentu kopumā, kuros var ieskatīties lietas dalībnieki. Tomēr, ja Komisija vēlas pamatoties uz izvilkumu no atbildes uz paziņojumu par iebildumiem vai uz dokumentu, kas ir pievienots šādai atbildei, lai pierādītu pārkāpumu EKL 81. panta 1. punkta piemērošanas procedūrā, pārējiem šajā procedūrā iesaistītajiem lietas dalībniekiem ir jānodrošina iespēja izteikt savu viedokli par šādu pierādījumu. Šajos apstākļos attiecīgais izvilkums no atbildes uz paziņojumu par iebildumiem vai no tai pievienotā dokumenta ir apsūdzošs pierādījums pret dažādiem lietas dalībniekiem, par kuriem tiek apgalvots, ka tie ir piedalījušies pārkāpumā.

Komisijai uzņēmumam nav jāpaziņo tā agrākās meitas sabiedrības atbilde uz paziņojumu par iebildumiem; apstāklis, ka uzņēmumam kopš savu darbību pārdošanas vairs nav nozīmīgo komercdokumentu un ka tā agrākā meitas sabiedrība atsakās tam tos nosūtīt, šo secinājumu neatspēko. Atbilstoši vispārējam jebkuram uzņēmumam uzliktam piesardzības pienākumam uzņēmumam, kas nodos īpašumtiesības, ir jāraugās, lai tā grāmatvedības dokumentos un arhīvos pareizi tiktu uzglabāti elementi, kas ļautu izsekot tā darbībai, lai cita starpā tā rīcībā būtu vajadzīgie pierādījumi tiesvedības vai administratīvā procesa gadījumā.

(sal. ar 163., 164., 170. un 171. punktu)