ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 186/8

Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 28. aprīļa spriedums (Corte di Appello di Trento (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Hassen El Dridi alias Karim Soufi

(Lieta C-61/11 PPU) (1)

(Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Direktīva 2008/115/EK - To trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi - 15. un 16. pants - Valsts tiesiskais regulējums, kurā attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, paredzēts brīvības atņemšanas sods gadījumā, ja tie atsakās izpildīt rīkojumu par dalībvalsts teritorijas atstāšanu - Saderīgums)

2011/C 186/14

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Corte di Appello di Trento

Lietas dalībnieks pamata procesā

Hassen El Dridi alias Karim Soufi

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Corte di Appello di Trento — Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV L 348, 98. lpp.), 15. un 16. panta interpretācija — To trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi — Aizturēšanai izraidīšanas nolūkā piemērojamie nosacījumi — Tieša piemērojamība — Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts brīvības atņemšanas sods no viena līdz četriem gadiem, kas var tikt piemērots trešās valsts valstspiederīgajam, kurš pēc izbraukšanas rīkojuma paziņošanas turpina nelikumīgi uzturēties valsts teritorijā

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīva 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, un it īpaši tās 15. un 16. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu kā pamata lietā, saskaņā ar kuru trešās valsts valstspiederīgajam, kurš attiecīgajā dalībvalstī uzturas nelikumīgi, piemēro brīvības atņemšanas sodu tikai tādēļ vien, ka tas, pārkāpjot rīkojumu par šīs valsts atstāšanu noteiktajā termiņā, bez pamatota iemesla joprojām turpina uzturēties tajā.

(1) OV C 113, 09.04.2011.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 114/7

Tiesas (virspalāta) 2013. gada 26. februāra spriedums (Haparanda tingsrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Åklagaren/Hans Åkerberg Fransson

(Lieta C-617/10) (1)

(Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Piemērošanas joma - 51. pants - Savienības tiesību īstenošana - Rīcības, kas apdraud vienu no Savienības pašas resursiem, novēršana - 50. pants - Ne bis in idem princips - Valsts sistēma, ar ko paredz divus nošķirtus procesus, administratīvo un kriminālo, lai sodītu vienu un to pašu prettiesisku darbību - Saderība)

2013/C 114/08

Tiesvedības valoda — zviedru

Iesniedzējtiesa

Haparanda tingsrätt

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Åklagaren

Atbildētājs: Hans Åkerberg Fransson

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Haparanda tingsrätt –LES 6. panta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 50. panta interpretācija — Valsts tiesu judikatūra, kas izvirza prasību, lai pastāvētu skaidrs pamats Eiropas Cilvēktiesību konvencijā vai Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūrā, lai nepiemērotu valsts tiesību normas, kas var būt pretrunā ar ne bis in idem principu — Valsts tiesiskais regulējums saskaņā ar kuru par vienām un tām pašām darbībām, ar kurām pārkāpj nodokļu likumus, var sodīt, pirmkārt, administratīvi, nosakot nodokļa uzrēķinu, un, otrkārt, krimināltiesiski, ar brīvības atņemšanu — Valsts sistēmas, kas paredz divas nošķirtas tiesvedības, lai sodītu vienu un to pašu prettiesisku darbību, atbilstība ne bis in idem principam

Rezolutīvā daļa:

1. Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 50. pantā ietvertajam ne bis in idem principam nav pretrunā tas, ka dalībvalsts par tiem pašiem faktiem saistībā ar deklarēšanas pienākumu pievienotās vērtības nodokļa jomā neizpildi secīgi paredz nodokļa uzrēķinu un kriminālsodu, ciktāl pirmais sods nav krimināltiesiska rakstura, kas ir jāpārbauda valsts tiesai;

2. Savienības tiesības neregulē attiecības starp Romā 1950. gada 4. novembrī parakstīto Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvenciju un dalībvalstu tiesību sistēmām, un tās arī nenosaka, kādi secinājumi ir jāizdara valsts tiesai kolīzijas gadījumā starp šajā konvencijā garantētajām tiesībām un valsts tiesību normu. Savienības tiesībām ir pretrunā tāda tiesu prakse, ar kuru valsts tiesai uzliktais pienākums nepiemērot jebkuru tiesību normu, kas ir pretrunā kādai no Eiropas Savienības Pamattiesību hartā garantētajām pamattiesībām, ir pakļauts nosacījumam, ka šī pretruna skaidri izriet no šīs Hartas teksta vai ar to saistītās judikatūras, ja šāda prakse liedz valsts tiesai pilnvaras pilnībā novērtēt, attiecīgajā gadījumā sadarbojoties ar Eiropas Savienības Tiesu, minētās normas saderību ar šo pašu Hartu.

(1) OV C 72, 5.3.2011.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 366/9

Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 27. septembra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR)/Finanzamt Plauen

(Lieta C-587/10) (1)

(Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis - Preču piegāde - Secīgu darījumu aplikšana ar nodokli - Atbrīvojuma atteikums pircēja identifikācijas numura PVN mērķiem neesamības dēļ)

2012/C 366/14

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesfinanzhof

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR)

Atbildētāja: Finanzamt Plauen

piedaloties: Bundesministerium der Finanzen

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 9. nod., 1. sēj., 23. lpp.), interpretācija — Preču piegāde — Secīgu darījumu aplikšana ar nodokli — Preču iegāde, ko kādā dalībvalstī iedibināts uzņēmums veic no trešajā valstī iedibināta uzņēmuma, kam nav PVN identifikācijas numura un kurš preces saņem no kādā citā dalībvalstī iedibināta uzņēmuma, jo piegādātājs šīs preces tieši nosūta pircējam uzņēmumam — Gadījums, kad piegādātājs uzrāda pircēja PVN identifikācijas numuru

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, tās redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1998. gada 12. oktobra Direktīvu 98/80/EK, 28.c panta A daļas a) punkta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tai nav pretrunā, ja dalībvalsts nodokļu administrācija piegādes Kopienas iekšienē atbrīvošanu no pievienotās vērtības nodokļa pakārto prasībai, ka piegādātājs norāda pircēja identifikācijas numuru pievienotās vērtības nodokļa mērķiem, tomēr ar nosacījumu, ka tiesību izmantot šo atbrīvojumu no nodokļa piešķiršana netiek atteikta tāpēc vien, ka nav ticis izpildīts šis pienākums, ja piegādātājs, rīkodamies labticīgi un būdams izdarījis visu, kas no tā būtu saprātīgi sagaidāms, nespēj norādīt šo identifikācijas numuru, taču sniedz arī citas norādes, ar kurām pietiekami var tikt apliecināts, ka pircējs ir nodokļa maksātājs un konkrētajā darījumā rīkojas šādā statusā.

(1) OV C 80, 12.03.2011.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 287/2

Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 5. jūlija spriedums (Cour de cassation (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société d’investissement pour l’agriculture tropicale SA (SIAT)/État belge

(Lieta C-318/10) (1)

(Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Nodokļu tiesību akti - Atlīdzības par sniegtajiem pakalpojumiem dēļ radušos izdevumu kā ar saimniecisko darbību saistītu izdevumu atskaitīšana - Attiecībā pret tādu pakalpojumu sniedzēju radušās izmaksas, kas ir reģistrēts citā dalībvalstī, kurā viņam nav jāmaksā ienākumu nodoklis vai kurā viņam tiek piemērots ievērojami labvēlīgāks nodokļu režīms - No pienākuma pierādīt pakalpojuma faktisko un godīgo raksturu un atlīdzības par to parasto apmēru atkarīgs atskaitījums - Šķērslis - Pamatojums - Cīņa pret krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas - Nodokļu kontroles efektivitāte - Sabalansēts kompetenču sadalījums starp dalībvalstīm nodokļu ieturēšanas jomā - Samērīgums)

2012/C 287/03

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Cour de cassation

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Société d’investissement pour l’agriculture tropicale SA (SIAT)

Atbildētāja: État belge

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālo nolēmumu — Cour de cassation — EKL 49. panta interpretācija — Nodokļu tiesību akti, kas ļauj atskaitīt profesionālās izmaksas, kas radušās rezidentam nodokļu maksātājam, bet neatļauj atskaitīt tādas izmaksas, ja nodokļu maksātājs dzīvo vai ja uzņēmums ir nodibināts citā dalībvalstī, kurā tam neuzliek ienākuma nodokli vai uzliek saskaņā ar ievērojami labvēlīgāku nodokļu režīmu — Pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojums

Rezolutīvā daļa:

EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir pamatlietā, saskaņā ar kuru atlīdzība par piegādi vai pakalpojumiem, ko nodokļu maksātājs rezidents maksā sabiedrībai nerezidentei, netiek uzskatīta par atskaitāmiem ar saimniecisko darbību saistītiem izdevumiem, ja pēdējai minētajai reģistrācijas dalībvalstī ienākuma nodoklis nav jāmaksā vai arī uz to saistībā ar konkrētajiem ienākumiem attiecas ievērojami labvēlīgāks nodokļu režīms par to, kāds attiecībā uz šiem ienākumiem ir noteikts pirmajā dalībvalstī, ja vien nodokļu maksātājs nepierāda, ka šī atlīdzība atbilst faktiskiem un godīgiem darījumiem un nepārsniedz parastās robežas, kamēr saskaņā ar vispārējo regulējumu šāda atlīdzība ir atskaitāma kā ar saimniecisko darbību saistīti izdevumi, ja tie ir nepieciešami, lai gūtu vai saglabātu ar nodokli apliekamus ieņēmumus, un ja nodokļu maksātājs ir pierādījis to autentiskumu un summu.

(1) OV C 246, 11.9.2010.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 295/6

Tiesas (virspalāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums — Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc./Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, Eiropas Komisija un Eiropas Komisija/Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd

(Apvienotās lietas C-628/10 P un C-14/11 P) (1)

(Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Jēltabakas iepirkuma un pirmapstrādes Spānijas tirgus - Cenu noteikšana un tirgus sadale - EKL 81. panta pārkāpums - Mātessabiedrību vainojamība to meitassabiedrību pārkāpjošā rīcībā - Nevainīguma prezumpcija - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu - Vienlīdzīga attieksme)

2012/C 295/08

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc. (pārstāvji — M. Odriozola Alén un A. João Vide, abogados)

Pārējās lietas dalībnieces: Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier un R. Sauer)

un

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier un R. Sauer)

Pārējās lietas dalībnieces: Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd (pārstāvji — M. Odriozola Alén un A. João Vide, abogados)

Priekšmets

Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 27. oktobra spriedumu lietā T-24/05 Alliance One International u.c./Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa attiecībā uz Alliance One International, Inc. un Standard Commercial Tobacco Co. Inc. noraidīja prasību atcelt Komisijas 2004. gada 20. oktobra Lēmumu C(2004) 4030 saistībā ar EK līguma 81. panta 1. punktā izklāstīto procesu [EKL 81. panta piemērošanas procedūru] (Lieta COMP/C.38.238/B.2 — Jēltabaka — Spānija), kas attiecas uz aizliegtu vienošanos ar mērķi noteikt ražotājiem maksājamās cenas un no tiem iepērkamos daudzumus Spānijas jēltabakas tirgū

Rezolutīvā daļa:

1) apelācijas sūdzības noraidīt;

2) Alliance One International Inc. un Standard Commercial Tobacco Co. Inc. sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus saistībā ar apelācijas tiesvedību lietā C-628/10 P;

3) Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Alliance One International Inc., Standard Commercial Tobacco Co. Inc. un Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd. tiesāšanās izdevumus saistībā ar apelācijas tiesvedību lietā C-14/11 P.

(1) OV C 72, 05.03.2011.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 217/3

Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 7. jūnija spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Insinööritoimisto InsTiimi Oy uzsāktā tiesvedība

(Lieta C-615/10) (1)

(Direktīva 2004/18/EK - Publiskā iepirkuma līgumi aizsardzības jomā - 10. pants - EKL 296. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Dalībvalsts būtisku drošības interešu aizsardzība - Ieroču, munīcijas un militārā aprīkojuma tirdzniecība - Aprīkojums, ko līgumslēdzēja iestāde iegādājas tieši militāriem nolūkiem - Iespēja lielā mērā līdzvērtīgi izmantot šo aprīkojumu civiliem mērķiem - Grozāma platforma (“tiltable turntable”) elektromagnētisku mērījumu veikšanai - Konkursa atbilstoši Direktīvā 2004/18 paredzētajām procedūrām neizsludināšana)

2012/C 217/04

Tiesvedības valoda — somu

Iesniedzējtiesa

Korkein hallinto-oikeus

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Insinööritoimisto InsTiimi Oy,

piedaloties: Puolustusvoimat

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Korkein hallinto-oikeus — Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu [būvdarbu publiskā iepirkuma, piegādes publiskā iepirkuma un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu] slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.), 10. panta un LESD 346. panta interpretācija — Ieroču, munīcijas un militārā aprīkojuma saraksts, kas ir apstiprināts ar Padomes 1958. gada 15. aprīļa Lēmumu Nr. 255/58 — Direktīvas piemērošanas jomas — Aprīkojums, kas paredzēts galvenokārt militārām vajadzībām — Grozāmu platformu sistēma, kas paredzēta elektromagnētisku mērījumu izdarīšanai

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu [būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu] slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 10. pants, skatot to kopsakarā ar EKL 296. panta 1. punkta b) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar šo pantu dalībvalsts tiek pilnvarota publiskā iepirkuma līgumu, kura slēgšanas tiesības līgumslēdzēja iestāde aizsardzības jomā ir piešķīrusi, lai iegādātos aprīkojumu, kuru, lai gan to ir paredzēts izmantot tieši militāriem nolūkiem, ir iespējams izmantot lielā mērā līdzvērtīgiem civiliem mērķiem, izslēgt no minētajā direktīvā paredzēto procedūru piemērošanas tikai tad, ja šo aprīkojumu, ņemot vērā tam piemītošos raksturojumus, tostarp arī būtisku pārveidojumu rezultātā, var uzskatīt par speciāli paredzētu un izstrādātu militāriem nolūkiem; tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

(1) OV C 72, 05.03.2011.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 118/5

Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 1. marta spriedums (Court of Appeal (England&Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Football Dataco Ltd u.c./Yahoo UK Limited u.c.

(Lieta C-604/10) (1)

(Direktīva 96/9/EK - Datubāzu tiesiskā aizsardzība - Autortiesības - Futbola čempionāta spēļu programmas)

2012/C 118/08

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal (England&Wales) (Civil Division)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājas: Football Dataco Ltd, Football Association Premier League Ltd, Football League Limited, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League un PA Sport UK Ltd

Atbildētājas: Yahoo UK Limited, Stan James (Abingdon) Limited, Stan James PLC un Enetpulse APS

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) — Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 11. marta Direktīvas 96/9/EK par datubāzu tiesisko aizsardzību (OV L 77, 20. lpp.) 3. panta 1. punkta interpretācija — Jēdziens “datubāzes, kuras to satura atlases vai izkārtojuma ziņā ir autora paša intelekta radīts darbs” — Nākamajai sezonai paredzēto futbola spēļu datorizēti saraksti

Rezolutīvā daļa:

1. Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 11. marta Direktīvas 96/9/EK par datubāzu tiesisko aizsardzību 3. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka uz “datubāzi” šīs direktīvas 1. panta 2. punkta nozīmē ir attiecināma tajā paredzētā autortiesību aizsardzība ar nosacījumu, ka tajā ietverto datu atlase vai izkārtojums ir tās autora radošās brīvības oriģināla izpausme, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. Tādējādi: — intelektuālajām pūlēm un prasmēm, kas veltītas minēto datu radīšanai, nav nozīmes, nosakot, vai uz minēto datubāzi ir attiecināma šo tiesību aizsardzība; — šajā ziņā nav nozīmes tam, vai šo datu atlase vai izkārtojums tai piešķir īpašu nozīmi, un — nozīmīgs darbs un prasmes, kas ir vajadzīgi šīs datubāzes izveidei, paši par sevi nevar pamatot šādu aizsardzību, ja tie neatspoguļo nekādu tajā ietverto datu atlases vai izkārtojuma oriģinalitāti;

2. Direktīva 96/9 ir interpretējama tādējādi, ka, ievērojot tās 14. panta 2. punktā ietverto pārejas noteikumu, tā nepieļauj tādus valsts tiesību aktus, kas datubāzēm, kuras ietilpst tās 1. panta 2. punktā ietvertajā definīcijā, piešķir autortiesību aizsardzību ar nosacījumiem, kas atšķiras no tiem, kuri ir paredzēti tās 3. panta 1. punktā.

(1) OV C 89, 19.03.2011.
1.

apstākļos, kādi tie ir pamatlietā, Padomes 1988. gada 19. decembra Regulas (EEK) Nr. 4253/88, ar ko paredz īstenošanas noteikumus Regulai (EEK) Nr. 2052/88, pirmkārt, attiecībā uz struktūrfondu un, otrkārt, attiecībā uz struktūrfondu un Eiropas Investīciju bankas un citu pastāvošo finansēšanas instrumentu darbības koordināciju, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1993. gada 20. jūlija Regulu (EEK) Nr. 2082/93, 23. panta 1. punkta trešais ievilkums, interpretējot to kopsakarā ar Padomes 1988. gada 24. jūnija Regulas (EEK) Nr. 2052/88 attiecībā uz struktūrfondu, struktūrfondu un Eiropas Investīciju bankas un citu pastāvošo finansēšanas instrumentu darbības koordināciju, kurā grozījumi izdarīti ar 1993. gada 20. jūlija Regulu (EEK) Nr. 2082/93, 7. panta 1. punktu, veido tādu juridisku pamatu, kas ļauj valsts iestādēm bez valsts tiesību aktos paredzētā pilnvarojuma piešķiršanas atgūt no finansējuma saņēmēja visu Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) atbalstu, pamatojoties uz to, ka šis finansējuma saņēmējs kā “līgumslēdzēja iestāde” Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/50 par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai, kas grozīta ar Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvu 93/36/EEK, izpratnē nav ievērojis šajā direktīvā noteiktās prasības attiecībā uz valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanu, kuru mērķis ir darbības, kurai finansējuma saņēmējam piešķirts šis atbalsts, īstenošana;
1)

Padomes 1993. gada 27. septembra Direktīvas 93/83/EEK par dažu noteikumu saskaņošanu attiecībā uz autortiesībām un blakustiesībām, kas piemērojamas satelītu apraidei un kabeļu retranslācijai, 1. un 2. panta normas, no vienas puses, un Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 2. un 3. panta normas, skatot tās kopā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/115/EK par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām intelektuālā īpašuma jomā 2. un 3. pantu un Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/116/EK par autortiesību un dažu blakustiesību aizsardzības termiņiem 2. pantu, no otras puses, ir interpretējamas tādējādi, ka tādas kinematogrāfiskā darba izmantošanas tiesības, kādas tiek aplūkotas pamatlietā (reproducēšanas tiesības, pārraidīšanas pa satelītu tiesības un cita veida izziņošanas publiskošanas veidā tiesības), saskaņā ar tiesisko regulējumu tieši un sākotnēji pieder galvenajam režisoram kā minētā darba autoram. Līdz ar to šīs normas ir interpretējamas tādējādi, ka tās ir pret tādu valsts likumdošanu, ar kuru minētās izmantošanas tiesības saskaņā ar tiesisko regulējumu un ekskluzīvi tiek piešķirtas attiecīgā darba producentam;
1)

Nolīguma starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos, kas parakstīts Luksemburgā 1999. gada 21. jūnijā, 8. panta c) punkts un Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 5. jūnija Regulu (EK) Nr. 1386/2001, 72. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja saskaņā ar dalībvalsts tiesību aktiem tāda ģimenes pabalsta, kāds tiek aplūkots pamatlietā, saņemšana ir atkarīga no apdrošināšanas, nodarbinātības vai pašnodarbinātības laika posmu pabeigšanas, šīs dalībvalsts kompetentajai iestādei, piešķirot šo ģimenes pabalstu, šajā ziņā ir jāņem vērā šādi pilnībā pabeigti laika posmi Šveices Konfederācijā;