Keywords

Summary



Keywords

1. Ierēdņi – Prasība – Nelabvēlīgs akts – Jēdziens – Akti ar juridiski saistošu iedarbību

(EKL 230. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1073/1999 9. pants)

2. Ierēdņi – Prasība par zaudējumu atlīdzību – Priekšmets

(EKL 235., 236. un 288. pants; Civildienesta noteikumu 90., 90.a un 91. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1073/1999 14. pants)

3. Prasība par zaudējumu atlīdzību – Neatkarība no prasības atcelt tiesību aktu

(EKL 230. panta ceturtā daļa, EKL 235. pants un 288. panta otrā daļa)

4. Ārpuslīgumiskā atbildība – Nosacījumi

(EKL 288. panta otrā daļa)

Summary

1. Pasākumi, kuriem ir saistošas tiesiskas sekas, kas var ietekmēt prasītāja intereses, izteiktā veidā grozot tā tiesisko statusu, ir uzskatāmi par aktiem vai lēmumiem, kas var būt prasības atcelt tiesību aktu priekšmets EKL 230. panta izpratnē.

Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai ( OLAF ) ziņojums, ar ko noslēdz izmeklēšanu, šāds pasākums nav. Šāds ziņojums, kas tajā minēto personu tiesisko stāvokli izteiktā veidā negroza, nevar būt šo personu prasības atcelt tiesību aktu priekšmets. Ir skaidrs, ka šo ziņojumu, kas ir pabeigts dokuments un kuru funkcionāli neatkarīgs dienests ir pieņēmis autonomā administratīvajā procesā, šī fakta dēļ nevar kvalificēt kā sagatavošanas pasākumu administratīvam vai tiesas procesam, kas var tikt uzsākti vēlāk, jo tie var notikt paralēli OLAF iesaistīšanai vai agrāk par to. Tomēr ziņojumam nav saistošu tiesisku seku, jo, lai gan kompetentajām dalībvalstu iestādēm un attiecīgām institūcijām ar to var ieteikt pieņemt aktus, kuriem ir saistošas tiesiskas sekas un kuri iesaistītām personām ir nelabvēlīgi, šādi secinājumi un pretenzijas šīm iestādēm neuzliek nekādus, pat ne procesuālus, pienākumus un tās ir brīvas izlemt, kādas turpmākas darbības pēc galīgā ziņojuma ir jāveic, un tādējādi vienīgi iestādēm ir tiesības izdot lēmumus, kas var ietekmēt personu, attiecībā uz kurām ziņojumā ir ieteikts uzsākt administratīvu vai tiesas procesu, tiesisko stāvokli.

Nelabvēlīga akta raksturu šādam ziņojumam nevar piešķirt nedz tas, ka tam varētu būt procesuālās nelikumības un būtiski formalitāšu pārkāpumi, jo šādus pārkāpumus var apstrīdēt tikai, lai atbalstītu prasību par vēlāku apstrīdamu aktu tiktāl, ciktāl tie būtu ietekmējuši tā saturu, un nevis neatkarīgi šāda akta neesamības gadījumā, nedz tas, kam var būt nozīme, raksturojot zaudējumus, ka šis ziņojums varētu ietekmēt tajā vārdā minēto personu morālās intereses, nedz, visbeidzot, tas, ka šis ziņojums tika pieņemts direktora vadībā ar OLAF aktu.

(sal. ar 47.–51. un 55.–57. punktu)

2. Pirms Civildienesta noteikumu jaunā 90.a panta stāšanās spēkā 2004. gada 1. maijā, ar ko ierēdnim paredzēta iespēja iesniegt Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai ( OLAF ) direktoram lūgumu noteikumu 90. panta 1. punkta izpratnē, aicinot pieņemt lēmumu saistībā ar šī biroja izmeklēšanu, un apstākļos, kad Regulas Nr. 1073/1999 par izmeklēšanu, ko veic OLAF , 14. pants šajā sakarā neko neparedzēja, šāda ar likumu noteiktā kārtība prasītāja prasībai par zaudējumu atlīdzību, kura ir celta pret Komisiju un vērsta uz zaudējumu, ko, iespējams, ir radījusi šī biroja rīcība, atlīdzību, nebija paredzēta, no kā izriet, ka attiecīgajam ierēdnim, sniedzot šādu prasījumu par zaudējumu atlīdzību, noteikumu 90. pantā paredzētā procedūra nebija jāievēro.

(sal. ar 70. un 71. punktu)

3. Prasība sakarā ar atbildību ir neatkarīgs prasības veids, kuram prasību veidu sistēmā ir sava īpaša funkcija un kurš ir pakļauts nosacījumiem, kas ir noteikti atbilstoši tā specifiskajam mērķim. Tādēļ prasības atcelt Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai ( OLAF ) ziņojumu, ar ko slēdz izmeklēšanu, nepieņemamība šī ziņojuma rakstura dēļ, kurš nav uzskatāms par nelabvēlīgu aktu, neizraisa prasījuma par zaudējumu atlīdzību, kas ir vērsts uz dažādu ar ziņojuma, kam esot trūkumi, kuri veido nelikumības, sagatavošanu un pieņemšanu saistīto zaudējumu atlīdzību, nepieņemamību.

Personām, kas EKL 230. panta ceturtajā daļā paredzēto pieņemamības nosacījumu dēļ noteiktus Kopienas aktus un pasākumus nevar apstrīdēt tieši, tomēr ir iespēja apstrīdēt rīcību, kurai nav lēmuma rakstura un kura tādēļ nevar būt par prasības atcelt tiesību aktu priekšmetu, iesniedzot EKL 235. un 288. panta otrajā daļā paredzēto ārpuslīgumiskās atbildības prasību tiktāl, ciktāl šāda rīcība var izraisīt Kopienas atbildību. Šādas prasības ietvaros tām ir iespēja norādīt nelikumības, kas esot pieļautas administratīvā ziņojuma sagatavošanā un pieņemšanā, lai gan tas nav lēmums, kas tieši ietekmē tajā minēto personu tiesības.

(sal. ar 77.–80. punktu)

4. Kopienu atbildības par zaudējumiem, kas ir nodarīti indivīdiem Kopienu tiesību pārkāpuma dēļ, kuru ir pieļāvusi Kopienu iestāde vai orgāns, jomā tiesības uz zaudējumu atlīdzību tiek atzītas tad, ja ir izpildīti trīs nosacījumi, proti, pārkāptajai tiesību normai ir jāpiešķir indivīdiem tiesības, pārkāpumam jābūt pietiekami būtiskam un jāpastāv tiešai cēloņsakarībai starp akta autoram noteikto pienākumu pārkāpumu un cietušajām personām nodarītajiem zaudējumiem.

Neatkarības noteikums, kas ir jāievēro iestādēm, kuras veic tāda rakstura izmeklēšanas uzdevumus kā Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai ( OLAF ) uzticētie pienākumi, ir norma, kuras mērķis ir piešķirt tiesības indivīdiem.

OLAF smags un acīmredzams neatkarības prasības pārkāpums, kas šajā lietā izriet no izmeklētāja, kuram izmeklēšanas gaitā bija noteicoša ietekme, interešu konflikts, kur izmeklēšanas nepilnīga un neobjektīva rakstura dēļ attiecīgo iestādes dienestu un, attiecīgi, to darbinieku atbildība galīgajā ziņojumā tika izklāstīta kļūdaini un kur ziņojuma saturā OLAF no sava lēmuma atstādināt izmeklētāju no izmeklēšanas neizdarīja nekādus secinājumus, ir tāds pārkāpums, kas izraisa Kopienas atbildību.

(sal. ar 100., 102., 125., 127., 128., 131., 140. un 141. punktu)