Keywords

Summary



Keywords

1. Valstu piešķirtie atbalsti – Komisijas lēmums, kurā atzīts, ka atbalsts nav saderīgs ar kopējo tirgu, un uzlikts pienākums to atgūt

(EK līguma 93. pants (jaunajā redakcijā – EKL 88. pants) un 173. panta piektā daļa (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem – EKL 230. panta piektā daļa))

2. Valstu piešķirtie atbalsti – Novērtējums, ko veic Komisija

(EK līguma 38. un 92. pants (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem – EKL 32. un 87. pants), un 42. un 93. pants (jaunajā redakcijā – EKL 36. un 88. pants); Padomes Regulas Nr. 26 un Nr. 797/85)

3. Valstu piešķirtie atbalsti – Pastāvoši un jauni atbalsti

4. Valstu piešķirtie atbalsti – Novērtējums, ko veic Komisija

(Padomes Regula Nr. 659/1999)

5. Valstu piešķirtie atbalsti – Nelikumīga atbalsta atgūšana

(EK līguma 93. panta 3. punkts (jaunajā redakcijā – EKL 88. panta 3. punkts))

6. Valstu piešķirtie atbalsti – Komisijas lēmums, kurā atzīts, ka nepaziņots atbalsts nav saderīgs ar kopējo tirgu

(EK līguma 93. panta 3. punkts un 190. pants (jaunajā redakcijā – EKL 88. panta 3. punkts un 253. pants))

7. Valstu piešķirtie atbalsti – Aizliegums – Atkāpes – Piemērojamība – Šaura interpretācija

(EK līguma 92. panta 2. punkta b) apakšpunkts (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem – EKL 87. panta 2. punkta b) apakšpunkts))

8. Valstu piešķirtie atbalsti – Aizliegums – Atkāpes – Atbalsti, kuri paredzēti noteiktu reģionu vai darbību ekonomiskās attīstības grūtību atvieglošanai vai atbalstīšanai

(EK līguma 92. panta 3. punkta a) un c) apakšpunkts (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem – EKL 87. panta 3. punkta a) un c) apakšpunkts))

Summary

1. Tiesiskās drošības prasības – it īpaši tās, kas izriet no principa, saskaņā ar kuru ir jāievēro galīgie spriedumi, – liek izslēgt iespēju atbalsta saņēmējiem, attiecībā uz kuriem Komisija, pamatojoties uz Līguma 93. pantu (jaunajā redakcijā – EKL 88. pants), pieņēma lēmumu, kuri varējuši apstrīdēt šo lēmumu, bet nav ievērojuši obligāto termiņu, ko šajā sakarā paredz EK līguma 173. panta piektā daļa (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem – EKL 230. panta piektā daļa), – valsts tiesā apstrīdēt šā lēmuma likumību, ceļot prasību pret tā īstenošanas pasākumiem, ko veic valsts iestādes. Ja šādos apstākļos tiktu atzītas attiecīgās personas tiesības valsts tiesā iebilst pret šā lēmuma izpildi, pamatojoties uz tā nelikumību, šai personai tiktu radīta iespēja neievērot lēmuma galīgo raksturu, kas attiecībā uz viņu iestājas pēc prasības celšanas termiņa beigām.

Tāds it īpaši ir gadījums, ja Komisijas lēmumā, kas tika adresēts attiecīgajai dalībvalstij, tiek skaidri minēts attiecīgais individuālā atbalsta saņēmējs, un šī valsts viņam nosūta minēto lēmumu, norādot, ka viņš var pret Komisiju celt prasību atcelt tiesību aktu.

Turpretī ir citādāk, ja apstrīdētais lēmums, kas adresēts dalībvalstij, attiecas uz tādiem atbalsta režīmiem, kas paredzēti vispārīgi noteiktu personu kategorijai un nevis skaidri noteiktiem atbalstu saņēmējiem, un ja šī dalībvalsts nav paziņojusi par minēto lēmumu nevienam attiecīgajam atbalsta saņēmējam. Šajā pēdējā minētajā gadījumā nav acīmredzams, ka prasība atcelt apstrīdēto lēmumu, ko cēluši šādu atbalstu saņēmēji, būtu pieņemama un ka līdz ar to ir jāuzskata, ka lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza valsts tiesa, kurā minētie saņēmēji apstrīdēja lēmuma spēkā esamību, un kas attiecas uz šo spēkā esamību, ir pieņemams.

(sal. ar 31.–34. punktu)

2. No Līguma 42. panta (jaunajā redakcijā – EKL 36. pants) noteikumiem izriet, ka noteikumi konkurences jomā ir piemērojami tādu lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai, kuri noteikti Līguma 38. pantā (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem – EKL 32. pants), tikai Padomes noteiktajos gadījumos. Padome ir pieņēmusi dažādas regulas, galvenokārt Regulu Nr. 26, ar ko piemēro konkrētus konkurences noteikumus lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai, regulas par tirgus kopīgo organizāciju, kas reglamentē atbalsta shēmas, kā arī dažādas citas regulas, it īpaši Regulu Nr. 797/85, kas ietver tiesību normas par valsts atbalsta piešķiršanu, kas arī to reglamentē. Līdz ar to, lai izvērtētu, vai, izsakot savu viedokli par atbalsta pasākumiem saistībā ar Līguma 92. (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem – EKL 87. pants) un 93. pantu (jaunajā redakcijā – EKL 88. pants), Komisija izvēlējās savam lēmumam nepareizu juridisku pamatu un šā lēmuma pieņemšana ietilpa tās kompetencē, ir jānosaka, vai preces, uz kurām attiecas minētie atbalsta pasākumi, ir lauksaimniecības produkti Līguma 38. panta izpratnē un, ja ir, ņemot vērā iespējami piemērojamās regulas, – kādos gadījumos uz tiem ir attiecināmas Līguma tiesību normas valsts atbalsta jomā. Faktiski tikai uz tiem lauksaimniecības produktiem, kas nav pakļauti tirgu kopīgai organizācijai, attiecas Līguma normas par valsts atbalstu, kuru piemērošanu ierobežo Regula Nr. 26.

(sal. ar 37.–42., 48. punktu)

3. Par jauniem atbalstiem ir uzskatāmi tādi pasākumi, kas tiek veikti pēc Līguma stāšanās spēkā un kas izveido vai groza atbalstu sistēmu, precizējot, ka grozījumi var attiekties vai nu uz pastāvošajiem atbalstiem, vai arī uz sākotnējiem projektiem, par kuriem ir paziņots Komisijai. Līdz ar to tikai tas, ka likumā, kas ticis pieņemts pēc Līguma stāšanās spēkā, tiek minēts likums, kas pieņemts pirms tam, nav pietiekami, lai noteiktu, ka atbalsta pasākumi, ko nosaka pirmais likums, ir balstīti uz otro likumu un ir uzskatāmi par pastāvošajiem atbalstiem, jo likums, uz ko tādējādi ir izdarīta atsauce, turpmāk ir grozīts un papildināts.

(sal. ar 51. un 52. punktu)

4. Ja līdz Regulas Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma 93. panta (jaunajā redakcijā – EKL 88. pants) piemērošanai, pieņemšanai Komisijai nebija jāievēro īpaši termiņi, lai izvērtētu atbalsta pasākumus, tomēr tai, kaut arī nepastāvēja šāds tiesību akts, vajadzēja censties nekavēties izmantot savas pilnvaras nenoteiktu laiku, lai ievērotu tiesiskās drošības pamatprasību.

(sal. ar 61. punktu)

5. Ņemot vērā valsts atbalstu pārbaužu, ko Komisija veic atbilstoši Līguma 93. pantam (jaunajā redakcijā – EKL 88. pants), obligāto raksturu, uzņēmumiem, kas saņem atbalstu, principā vajadzētu rasties tiesiskai paļāvībai par atbalstu likumību tikai tad, ja tie ir piešķirti, ievērojot minētajā pantā paredzēto procedūru. Rūpīgs uzņēmējs parasti ir spējīgs pārliecināties par to, vai šī procedūra ir tikusi ievērota. Ja atbalsts tiek izsniegts, iepriekš par to nepaziņojot Komisijai, un tādējādi atbilstoši Līguma 93. panta 3. punktam ir nelikumīgs, šāda atbalsta saņēmējs tajā brīdī nevar tiesiski paļauties uz šā atbalsta piešķiršanas likumību.

(sal. ar 64. un 65. punktu)

6. Tādu atbalstu gadījumā, par kuriem nav paziņots Komisijai to projekta etapā, Komisijai ir jāatsaucas sava lēmuma pamatojumā vismaz uz apstākļiem, kādos šie atbalsti tika piešķirti, ja tie ļauj pierādīt, ka minētie atbalsti var ietekmēt tirdzniecību dalībvalstu starpā, bet tai nav jānorāda reālās jau piešķirto atbalstu sekas. Ja tas tā būtu, šādas prasības rezultātā tiktu sniegtas priekšrocības tām dalībvalstīm, kuras pārskaita atbalstus, pārkāpjot Līguma 93. panta 3. punktā (jaunajā redakcijā – EKL 88. panta 3. punkts) paredzēto paziņošanas pienākumu, salīdzinājumā ar tām, kuras paziņo par valsts atbalstu projektiem.

(sal. ar 74. punktu)

7. Līguma 92. panta 2. punkta b) apakšpunktā (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem – EKL 87. panta 2. punkta b) apakšpunkts) paredzēts, ka atbalsti, ko sniedz, lai novērstu kaitējumu, ko nodarījušas dabas katastrofas vai citi ārkārtēji notikumi, ir saderīgi ar kopējo tirgu. Tā kā tā ir atkāpe no vispārīgā principa par valsts atbalstu nesaderību ar kopējo tirgu, šī tiesību norma ir jāinterpretē šauri. Šās tiesību normas izpratnē var kompensēt tikai to kaitējumu, ko dabas katastrofas vai citi ārkārtēji notikumi ir radījuši tieši. No tā izriet, ka ir jāpastāv tiešai saiknei starp kaitējumu, ko izraisījuši ārkārtēji notikumi, un valsts atbalstiem un ka ir vajadzīgs pēc iespējas precīzāks attiecīgo ražotāju ciestā kaitējuma novērtējums.

(sal. ar 79. punktu)

8. Lai izvērtētu atbalstu spēkā esamību saistībā ar Līguma 92. panta 3. punkta a) un c) apakšpunkta (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem – EKL 87. panta 3. punkta a) un c) apakšpunkts) tiesību normām, kas attiecas uz atbalstiem, kuri paredzēti noteiktu reģionu vai darbību ekonomiskās attīstības grūtību atvieglošanai vai atbalstīšanai, Komisijai ir lielas izvērtēšanas pilnvaras, kuru īstenošana norāda uz ekonomiska un sociāla rakstura vērtējumu, kas ir veicams Kopienas kontekstā. Kopienas tiesa, veicot šādas brīvības īstenošanas likumības kontroli, nevar ar savu vērtējumu aizvietot kompetentās iestādes vērtējumu, bet tai tikai jāizvērtē, vai šajā kompetentās iestādes vērtējumā ir pieļauta acīmredzama kļūda vai ir notikusi pilnvaru pārsniegšana.

(sal. ar 84. punktu)