58. pants Aktā par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem Līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā, neļauj pret dalībvalsts privātpersonu piemērot Kopienu tiesisko regulējumu, kas nav ticis publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī“jaunās” dalībvalsts valodā, lai arī šī valoda ir Eiropas Savienības oficiālā valoda, pat ja šīs personas ir varējušas uzzināt par šīs regulas esamību ar citu līdzekļu palīdzību.

Tiesiskās drošības prasība nosaka, ka Kopienu tiesību normai jādod iespēja ieinteresētajām personām skaidri uzzināt savu pienākumu apjomu, un tas var tikt garantēts tikai ar minēto tiesību aktu pienācīgu izziņošanu adresāta valsts valodā. Turklāt vienāda Kopienu tiesību aktā noteikto pienākumu piemērošana “vecajās” dalībvalstīs, kuru privātpersonām bija iespēja uzzināt par minētajiem pienākumiem no Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša šo dalībvalstu valodās, un dalībvalstīm, kas pievienojās Eiropas Savienībai un kurās par pienākumiem nebija iespējams uzzināt novēlotas publikācijas dēļ, būtu pretrunā vienlīdzīgas attieksmes principam. Šādu pamatprincipu ievērošana nav pretrunā Kopienu tiesību efektivitātes principam, jo šis princips nevar attiekties uz tiesību normām, kas vēl nav piemērojamas privātpersonām. Viedoklis, saskaņā ar kuru tiktu atzīts, ka tiesību akts, kurš nav ticis pienācīgi izziņots, ir jāpiemēro atbilstoši efektivitātes principam, būtu contra legem un radītu negatīvas sekas attiecīgo dalībvalstu privātpersonām Kopienas iestāžu vainas dēļ, kuras nav izpildījušas pienākumu, saskaņā ar kuru tām pievienošanās brīdī jānodrošina, lai privātpersonām būtu pieejams viss acquis communautaire visās Savienības oficiālajās valodās.

Tomēr apstāklis, ka runa ir par starptautiskās tirdzniecības dalībnieku, kuram jāzina muitas noteikumu saturs, nav pietiekams, lai privātpersonai varētu piemērot Kopienu tiesību aktu, kurš nav ticis pienācīgi izziņots Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

Tāpat, kaut arī Kopienu tiesības ir pieejamas internetā un privātpersonas arvien biežāk uzzina par Kopienu tiesībām ar šī līdzekļa palīdzību, šādu tiesību aktu izziņošanu nevar pielīdzināt atbilstošai un pareizai publikācijai Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, kamēr šis jautājums Kopienu tiesībās nav regulēts. Turklāt, pat ja vairākas dalībvalstis publikāciju elektroniskā formā ir atzinušas par spēkā esošu, tā ir reglamentēta normatīvos vai administratīvos aktos, kuros ir skaidri un precīzi noteikti gadījumi, kādos šāda publikācija uzskatāma par spēkā esošu. Tomēr pašreizējā Kopienu tiesību situācijā Tiesa nevar uzskatīt šādu Kopienu tiesību aktu izziņošanu par pienācīgu, lai varētu garantēt to piemērošanu. Līdz ar to vienīgā Kopienu tiesību akta versija, kas jāuzskata par ticamu pašreizējā Kopienu tiesību situācijā, ir Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicētā versija, no kā izriet, ka tiesību akta elektroniskā versija, kas ir pieejama pirms šīs publikācijas, pat ja vēlāk izrādās, ka tā atbilst publicētajai versijai, nevar tikt piemērota privātpersonām.

(sal. ar 38.–42., 45., 46., 48.–51. punktu un rezolutīvās daļas 1. punktu)