ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 107. pants, ciktāl apstrīdētajā lēmumā izvērtētie pasākumi neatbilst nevienai no prasībām, lai tos varētu uzskatīt par valsts atbalstu, jo priekšrocībā, kas ir pieejama visiem potenciālajiem investoriem no ikvienas saimniecības nozares, nav selektivitātes elementa un iepriekš netiek paredzēti nekādi nosacījumi; tāpat nav konkurences izkropļošanas vai draudu izkropļot konkurenci, jo nevar tikt uzskatīts, ka priekšrocība, kas ir pieejama visiem bez diskriminācijas (nav pat diskriminācijas pilsonības dēļ), būtu labvēlīgāka vai var būt labvēlīgāka atsevišķu nozaru vai uzņēmumu konkurētspējai uz to konkurentu rēķina, jo visi investori varētu piedalīties tā sauktajās STLS struktūrās un gūt šīs sistēmas sniegtās priekšrocības. No tā izriet, ka nepastāv arī ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm, jo uzņēmuma dalībnieki (vai akcionāri) neveic nekādas darbības tirgū.
—

atcelt atbildētājas 2013. gada 16. aprīļa lēmumu 2013. gada 22. maija lēmuma (LS/MD/13/313) redakcijā, ciktāl ar to netika piešķirta piekļuve “Exchange Agreement dated 15. February 2012 among the Hellenic Republic and the European Central Bank and the Eurosystem NBCs listed herein” A un B pielikumam;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 252/39

Prasība, kas celta 2013. gada 2. jūlijā — Crown Equipment (Suzhou) un Crown Gabelstapler/Padome

(Lieta T-351/13)

2013/C 252/66

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd (Suzhou, Ķīna) un Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG (Roding, Vācija) (pārstāvji — K. Neuhaus, H.-J. Freund un B. Ecker, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītāju prasījumi:

— atzīt prasību par pieņemamu;

— atcelt Padomes 2013. gada 22. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) Nr. 372/2013 (1), ar ko groza 2011. gada 10. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1008/201, tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītājiem;

— piespriest atbildētājai segt savus, kā arī atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

1) Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 (2) 2. panta 7. punkts vai LESD 296. panta 2. punkts tiktāl, ciktāl Padome ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā vai nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, izvēloties Brazīliju par analogo valsti normālās vērtības noteikšanai. Padome ir nepamatoti konstatējusi vai nav sniegusi pamatojumu, kādēļ ir pietiekama konkurence Brazīlijas tirgū, it īpaši saistībā ar konkurences līmeni starp pašmāju ražotājiem un saistībā ar importa radīto konkurences līmeni.

2) Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkts vai LESD 296. panta 2. punkts tiktāl, ciktāl Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā vai nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, noraidot lūgumu normālās vērtības pielāgošanai, lai tiktu ņemts vērā 14 % ievedmuitas nodoklis attiecīgajai precei analogajā valstī Brazīlijā.

3) Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 9. panta 4. punkts tiktāl, ciktāl Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, piemērojot “mazāka pienākuma noteikumu”, tad, kad tā salīdzināja apstrīdētajā regulā noteikto dempinga starpību ar kaitējuma novēršanas līmeni, kas paredzēts sākotnējā izmeklēšanā 2005. gadā, tā vietā, lai noteiktu jaunu kaitējuma novēršanas līmeni.

(1) Padomes 2013. gada 22. aprīļa Īstenošanas regula (ES) Nr. 372/2013, ar ko pēc daļējas starpposma pārskatīšanas atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 3. punktam groza Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1008/2011, ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu, ko piemēro Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes ar roku darbināmu paliktņu autokrāvēju un to galveno daļu importam (OV L 112, 1. lpp.).

(2) Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009, par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp).
1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu tiesību piemērošanā, paplašinot Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1225/2009, par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.) (turpmāk tekstā — “Pamatregula”), 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešā ievilkuma piemērošanas jomu un pārskatot apgalvotos nozīmīgos izkropļojumus, kuri tādēļ, ka tie nav saglabājušies no iepriekšējās ekonomikas sistēmas, kas nebija tirgus ekonomikas sistēma, acīmredzami neietilpst Pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešā ievilkuma piemērošanas jomā.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 123/27

Prasība, kas celta 2013. gada 14. martā — Et Solar Industry u.c./Komisija

(Lieta T-153/13)

2013/C 123/47

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Et Solar Industry Ltd (Taizhou City, Ķīna), Et Energy Co. Ltd (Taizhou City) un Dotec Electric Co. Ltd (Taizhou City, Ķīna) (pārstāvis — R. MacLean, Solicitor)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītāju prasījumi:

— atzīt prasību par pieņemamu;

— atcelt Komisijas lēmumu, kas ir ietverts tās 2013. gada 3. janvāra vēstulē, ar kuru ir nolemts, ka vairs netiks izskatīts prasītāju lūgums, lai tās atzītu par uzņēmumiem, kuri darbojas tirgus ekonomikas apstākļos (“UTE”);

— piespriest atbildētājai un jebkurai personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt visus prasītāju tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā;

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza divus pamatus.

1) Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ tādēļ, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, pārkāpjot un neievērojot prasītāju tiesības uz to, lai tiktu ievērota to tiesiskās paļāvības aizsardzība un samērīguma princips, tādējādi pretlikumīgi bez atbilstoša attaisnojuma izbeidzot prasītāju lūguma tās atzīt par uzņēmumiem, kuri darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, izskatīšanu saistībā ar anti–dempinga izmeklēšanu.
—

līdz ar to atcelt institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, 2010. gada 5. jūnija lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītājas kandidatūra uz amatu (ref. TA-ADMIN-AST 4-2009) un lēmumu par cita kandidāta iecelšanu; uzdot FRA atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas zaudējumus, kas atbilst starpībai starp viņas pašreizējo algu un AST 4 algu līdz viņas pensijas vecumam, ieskaitot visas piemaksas, pabalstus un pensijas tiesību kompensāciju; un uzdot FRA atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējai nodarīto morālo kaitējumu, kas ex aequo et bono noteikts EUR 10 000 apmērā;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 101/24

Prasība, kas celta 2013. gada 1. februārī — Novartis Europharm/Komisija

(Lieta T-67/13)

2013/C 101/53

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Novartis Europharm Ltd (Horšema, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — C. Schoonderbeek, lawyer)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

— atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 19. novembra Lēmumu C(2012) 8605, galīgā redakcija, piešķirt tirdzniecības atļauju Hospira UK ltd saskaņā ar 3. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Regulā (EK) Nr. 726/2004, ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (OV L 136, 1. lpp.), un

— piespriest Eiropas Komisijai segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu pamatu, ar kuru tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir prettiesisks, jo tas rada Novartis Europharm Ltd datu aizsardzības tiesību pārkāpumu attiecībā uz tā ražojumu Aclasta atbilstoši Regulas (EK) Nr. 2309/93 (1) 13. panta 4. punktam, lasot to kopā ar Regulas (EK) Nr. 726/2004 (2) 89. pantu. Tā kā Aclasta tika piešķirta atsevišķa neatkarīga tirdzniecības atļauja ar centralizētu procedūru, Aclasta atļauja neietilpst tajā pašā vispārējās tirdzniecības atļaujā kā Zometa (cits Novartis Europharm Ltd ražojums), kas noteikts Direktīvas 2001/83 (3) 6. panta 1. punktā datu aizsardzības nolūkos.

Turklāt apstrīdētais lēmums esot prettiesisks arī tāpēc, ka tas radot Direktīvas 2001/83/EK 10. panta 1. punkta pārkāpumu, jo datu aizsardzība atsauces zālēm Aclasta nav beigusies un tādējādi neesot izpildīti nosacījumi tirdzniecības atļaujas piešķiršanai saskaņā ar šo pantu.

(1) Padomes 1993. gada 22. jūlija Regula (EEK) Nr. 2309/93, ar ko nosaka kārtību, kā Kopienā apstiprina un pārrauga cilvēkiem paredzētas zāles un veterinārās zāles, kā arī izveido Eiropas Zāļu novērtēšanas aģentūru.

(2) Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Regulā (EK) Nr. 726/2004, ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (dokuments attiecas uz EEZ).

(3) Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm.
1)

Pirmkārt, prasītājs uzskata, ka apstrīdētā Cedefop rīcība nav pamatota un pārkāpj viņa tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu aizsardzību, jo no apstrīdētā lēmuma par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu satura un dokumentiem, kuri viņam tika izsniegti pēc viņa lūguma, izriet, ka nevar izdarīt pārliecinošu secinājumu par piedāvājumu novērtēšanas kārtību un, visbeidzot, to klasificēšanu; tādējādi pretējās puses, Cedefop, galīgais novērtējums nav pietiekami pamatots saskaņā ar LESD 296. pantu un Direktīvas 2004/18/EK (1) 41. panta 2. punktu; turklāt prasītājam nav tikuši darītas zināmas īpašās pazīmes un salīdzinošās priekšrocības, kuras bija ietvertas piedāvājumā, kurš atšķirībā no prasītāja piedāvājuma tika pieņemts. Pie tam prasītājs uzskata, ka viņam nekad nav tikusi darīta zināma informācija, pamatojoties uz kuru balstījās galīgais novērtēšanas komitejas novērtējums strīdīgajā procedūrā par līguma noslēgšanu medicīnisko pakalpojumu nodrošināšanā Cedefop darbiniekiem, neraugoties uz prasītāja iesniegtu attiecīgu lūgumu un šajā ziņā atkārtoti izteiktu lūgumu.
—

atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2012. gada 25. septembra spriedumu lietā F-51/10, ciktāl ar to kā nepieņemami ir noraidīti prasījumi, kas vērsti uz to, lai atceltu visus lēmumus, kas pieņemti, pamatojoties uz EESK paziņojumu par vakanci Nr. 43/09, nav lemts par prasījumiem, kas vērsti uz to, lai piespriestu atbildētājai samaksāt EUR 1 000 kā zaudējumu atlīdzību, un nav lemts par pamatiem, kas attiecas uz lietas būtību un kas tika izvirzīti pirmo prasījumu, kas vērsti uz EESK paziņojuma par vakanci Nr. 43/09 atcelšanu, atbalstam;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 319/11

Prasība, kas celta 2012. gada 6. augustā — Premiere Polish/ITSB — Donau Kanol (“ECOFORCE”)

(Lieta T-361/12)

2012/C 319/21

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Premiere Polish Co., Ltd (Cheltenham, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — C. Jones un M. Carter, Solicitors)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Donau Kanol GmbH & Co KG (Ried im Traunkreis, Austrija)

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 8. jūnija lēmumu lietā R 851/2011-4;

— apmierināt prasītājas Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 8777005 pilnībā vai, pakārtoti, nodot lietu atkārtotai izskatīšanai ITSB Apelāciju padomē;

— piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ECOFORCE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8777005

Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes “ECO FORTE” reģistrācija Nr. 7243173 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1., 3. un 5. klasē

Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums
3)

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, kļūdaini atzīdama, ka ir skarta tirdzniecība dalībvalstu starpā un izkropļota konkurence, Komisija ir pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu. Komisija gan esot atzinusi, ka Zweckverband Tierkörperbeseitigung savā iznīcināšanas teritorijā likumīgi atrodas reģionālā monopola stāvoklī, kurā nenotiek likumīga konkurence. Tomēr Komisija no tā neizdara loģisku secinājumu, ka tirdzniecības dalībvalstu starpā traucēšana un konkurences izkropļošana pat potenciāli nav iespējama, jo Zweckverband Tierkörperbeseitigung pilnīgi nekonkurē ar citiem uzņēmējiem, it īpaši uzņēmumiem no citām dalībvalstīm, kas vēlas šeit veikt uzņēmējdarbību.
1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja, veicot atbilstības pārbaudi atbilstoši LESD 106. panta 2. punktam, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo nav izdarīti attiecīgi secinājumi no konstatējuma, ka kompensācija par sabiedriskajiem pakalpojumiem tika piešķirta TV 2, pārkāpjot Altmark otro un ceturto nosacījumu (lieta C-280/00 Altmark Trans un Regierungspräsidium Magdeburg, Recueil, 7747. lpp.). 1.1. Attiecībā uz Altmark otrā nosacījuma savstarpējo saistību ar LESD 106. panta 2. punktu prasītāja apgalvo, ka: — Altmark otrajā nosacījumā izklāstītās pārskatāmības prasības ir daļa arī no atbildētājas veiktās pārbaudes atbilstoši LESD 106. panta 2. punktam; — atbildētāja jau prasa citu formālu prasību ievērošanu, lai tiktu ievērots LESD 106. panta 2. punkts; — LESD 106. panta 2. punktā jau ir ietverts pārskatāmības princips un konkrētu strukturālo garantiju klātesamība; — Altmark otrais nosacījums jau ir atspoguļots dažādos Komisijas paziņojumos un lēmumos par LESD 106. panta 2. punkta piemērojamību — arī sabiedriskās apraides nozarē, un — nav pārliecinoša pamata, kādēļ atbildētājai šajā gadījumā nevajadzētu ņemt vērā savu LESD 106. panta 2. punkta interpretāciju dažādos savos paziņojumos un lēmumos, it īpaši, ja Komisijas interpretācija ir balstīta uz judikatūras attīstību. 1.2. Attiecībā uz Altmark ceturtā nosacījuma savstarpējo saistību ar LESD 106. panta 2. punktu prasītāja apgalvo, ka: — ja netiktu aplūkota sabiedriskās apraides efektivitāte LESD 106. panta 2. punkta piemērošanas vajadzībām, tas nelabvēlīgi ietekmētu konkurenci tirgū publiskā iepirkuma procedūras neesamības gadījumā; — kaitējums kompetencei būtu īpaši nozīmīgs apraides nozarē tāpēc, ka visas izmaksas, kas rodas sabiedrisko pakalpojumu sniedzējam, var tikt raksturotas kā papildu sabiedrisko pakalpojumu izmaksas, kuras var kompensēt dalībvalsts, un tāpēc, ka nav pienākuma pārbaudīt, vai izmaksas rodas neefektīvas pārvaldības dēļ vai ir saistītas ar sabiedrisko pakalpojumu pienākumiem; — tādēļ kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu de facto var izmantot kā glābšanas atbalstu vai darbības atbalstu, ļaujot bankrotējošam uzņēmumam turpināt savu darbību, nevis tikt restrukturētam vai likvidētam; — efektivitātes pārbaude nepadara LESD 106. panta 2. punktu par nevajadzīgu normu, jo Komisija atkarībā no lietas apstākļiem var apstiprināt kompensāciju, kas pārsniedz vidēja, labi pārvaldīta uzņēmuma izmaksas, un — LESD 106. panta 2. punkta mērķis, interpretējot to Amsterdamas Protokola izpratnē, ir nevis pasargāt konkrētu sabiedrisku raidorganizāciju no konkurences noteikumiem, bet gan aizsargāt dalībvalstu brīvību noteikt sabiedrisko pakalpojumu uzdevumus un nodrošināt, ka iedzīvotāji saņem sabiedriskos pakalpojumus, kas sabiedrībai izmaksā pēc iespējas mazāk.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 109/22

Prasība, kas celta 2012. gada 9. februārī — IRISL Maritime Training Institute u.c./Padome

(Lieta T-56/12)

2012/C 109/48

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: IRISL Maritime Training Institute (Teherāna, Irāna), Kara Shipping and Chartering GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Kheibar Co. (Teherāna, Irāna), Kish Shipping Line Manning Co. (Kīšas sala, Irāna), Fairway Shipping Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) un IRISL Multimodal Transport Co. (Teherāna, Irāna) (pārstāvji — F. Randolph un M. Lester, Barristers, un M. Taher, Solicitor)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasījumi:

— atcelt Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 02.12.2011., 71. lpp.), un Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 02.12.2011., 11. lpp.), tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītājām;

— piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus, apgalvojot, ka, iekļaujot to vārdus apstrīdētajam lēmumam un regulai pievienotajos sarakstos, Padome:

— nav sniegusi piemērotu vai pietiekamu pamatojumu;

— ir pārkāpusi sarakstā iekļaušanas kritērijus un/vai ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nosakot, ka šie kritēriji bija izpildīti attiecībā uz prasītājām, un/vai ir iekļāvusi prasītājas, nenorādot atbilstošu juridisko pamatu;

— ir pārkāpusi prasītāju tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, un
3)

Ar trešo pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta (pakārtoti — LESD 107. panta 3. punkta) pārkāpums, jo ir ņemti vērā ieņēmumi no reglamentētajiem tarifiem. “Salīdzinošā priekšrocība” nerodas no “pensiju subsīdijām” un tādēļ nav no tām atkarīga. “Salīdzinošā priekšrocība” rodas no reglamentētajiem tarifiem un tādējādi no līdzekļiem, kas nav valsts līdzekļi (spriedums lietā PreussenElektra (2)). Nenotiek divkārša izmaksu izlīdzināšanās. Tādēļ nekāds “valsts atbalsts” nav atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un netiek atprasīts. “Valsts atbalsts” tiek minēts tikai un vienīgi tādēļ, lai no PDAG retroaktīvi atgūtu ieņēmumus.
—

atcelt Eiropas Komisijas 2011. gada 13. jūlija lēmumu par valsts atbalstu SA.14974 (C 46/2003) — Francija — par iemaksām par labu INTERBEV, C(2011) 4923, galīgā redakcija, Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts, tiktāl, ciktāl tajā INTERBEV no 1996. līdz 2004. gadam organizētās darbības reklāmas, veicināšanas pasākumu, tehniskās palīdzības un izpētes un attīstības jomā ir kvalificētas kā valsts atbalsts, no vienas puses, un lielās brīvprātīgās iemaksas, kas tika izmantotas šo darbību finansēšanai, ir kvalificētas kā valsts līdzekļi, kas ir iepriekš minēto valsts atbalsta pasākumu neatņemama sastāvdaļa, no otras puses;
1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauts būtisks tiesību uz aizstāvību un tiesību uz taisnīgu procesu pārkāpums, jo prasītāji neesot bijuši informēti par apstrīdētajiem tiesību aktiem, par kuriem tie esot uzzinājuši no medijiem, un tiem neesot paziņots par pārliecinošiem pierādījumiem vai norādēm, kas varētu pamatot to iekļaušanu to personu sarakstā, kurām tiek piemērotas sankcijas. Šajā ziņā pierādīšanas pienākums esot Padomei, kurai esot jāpamato ierobežojošo pasākumu piemērošana.
—

tāpēc — daļēji atcelt 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/782, ar ko atceļ Lēmumu 2011/273/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, kā arī 2011. gada 14. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1151/2011, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, tiktāl, ciktāl Bassam Sabbagh ir ietverts to personu sarakstā, pret kurām ir noteiktas sankcijas; — pakārtoti, atcelt 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/782, ar ko atceļ Lēmumu 2011/273/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, kā arī 2011. gada 14. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1151/2011, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, svītrojot Bassam Sabbagh no to personu saraksta, pret kurām ir noteiktas sankcijas;
1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot kļūdaini apstiprinājusi atbalstu, pamatojoties uz LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, tāpēc ka: — LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā neesot atļauta atbalsta apstiprināšana tautsaimniecības jomas daļai; — atbalsts neatbilstot LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā noteiktajai prasībai, ka atbalstam ir jāveicina konkrētu tautsaimniecības jomu attīstība; — atbalsts ietekmējot tirdzniecības apstākļus veidā, kas ir pretrunā kopīgām interesēm, un attiecīgi — ar atbalstu netiekot īstenots pienācīgi dokumentēts mērķis Eiropas interesēs. Prasītāja turpinājumā apgalvo, ka LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā minētais izņēmums esot jāinterpretē sašaurināti un ka šī tiesību norma nepieļaujot valsts atbalsta piešķiršanu, pamatojoties uz valsts finansiāliem apsvērumiem.
—

līdz ar to apmierināt prasījumus, kurus apelācijas sūdzības iesniedzējs ir izvirzījis pirmajā instancē, proti: — atcelt lēmumus, ar kuriem Eiropas Komisija atteicās samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējam kompensācijas saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. pantu, un piespriest Eiropas Komisijai nekavējoties samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējam minētās kompensācijas, kā arī papildu kompensāciju atbilstoši vispārējām civiltiesībām, ņemot vērā starpību starp reāli nodarīto zaudējumu summu un daļu no šiem zaudējumiem, ko kompensē atbilstoši Civildienesta noteikumu 73. pantam; — piespriest Komisijai samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējam kavējuma procentus, kas aprēķināti sākot no 2004. gada decembra — no brīža, kurā bija jāatzīst slimības arodizcelsme, nodarīto zaudējumu apjoms un viņa veselības stāvokļa stabilitāte; — piespriest Komisijai samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējam jebkuru summu, kas Vispārējai tiesai šķiet atbilstoša, lai kompensētu apelācijas sūdzības iesniedzējam nodarīto morālo kaitējumu, ņemot vērā medicīnas procedūrās, ko viņam veica Eiropas Komisijas dienesti, daudzās pieļautās kļūdas un pārkāpumus; — piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.
—

atbildētāja nav devusi iespēju prasītājai efektīvi īstenot tiesības uz aizstāvību, it īpaši tiesības tikt uzklausītai un tiesības izmantot procedūru, kas viņai ļautu prasīt to svītrot no to personu saraksta, uz kurām attiecas ierobežojošie pasākumi.
1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā garantētās pamattiesības. Esot pārkāptas prasītājas pamattiesības, kas tiek garantētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā (turpmāk tekstā — “Pamattiesību harta”). Pamattiesību hartas 16. pantā tiekot garantēta darījumdarbības brīvība Eiropas Savienībā, kā arī — 17. pantā — tiesības Eiropas Savienībā lietot likumīgi iegūtu īpašumu un, it īpaši, ar to brīvi rīkoties. Pamattiesību hartas 20. un 21. pantā prasītājai ir garantētas tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi un nediskrimināciju. Ar apstrīdēto lēmumu prasītājai tiekot liegta dalība ekonomiskajā apritē Eiropas Savienībā. Tādējādi tiekot apdraudēta prasītājas ekonomiskā eksistence. Prasītāja esot atkarīga no piegādēm no Eiropas Savienības ekonomiskās teritorijas. Nepastāvot sabiedrības intereses ierobežot prasītājas darījumdarbības brīvību, tiesības uz īpašumu, vienlīdzīgu attieksmi un nedriskrimināciju. It īpaši neesot faktu, kas pietiekami pamatotu atbildētājas lēmumu un no tā izrietošo prasītājas pamattiesību aizskārumu. Prasītāja neesot iesaistīta, jo sevišķi, ar kodoliekārtu izplatīšanu saistītās darbībās un/vai kodolieroču piegādes sistēmu izstrādē.