Keywords

Summary



Keywords

1. Sociālā politika – UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku – Direktīva 1999/70 – Darba nosacījumi – Jēdziens

(Padomes Direktīvas 1999/70 pielikuma 4. klauzulas 1. punkts)

2. Sociālā politika – UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku – Direktīva 1999/70 – Piemērošanas joma

(Padomes Direktīvas 1999/70 pielikuma 4. klauzulas 1. punkts)

3. Sociālā politika – UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku – Direktīva 1999/70 – Atšķirīgu attieksmi pamatojoši objektīvi iemesli – Jēdziens

(Padomes Direktīvas 1999/70 pielikuma 4. klauzulas 1. punkts)

4. Sociālā politika – UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku – Direktīva 1999/70 – Procesi minētajā direktīvā paredzēto pienākumu izpildes nodrošināšanai – Prasības celšanai paredzētais termiņš

(Padomes Direktīvas 1999/70 pielikums)

Summary

1. Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ir Direktīvas 1999/70 par UNICE , CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, 4. klauzulas 1. punktā minētais darba nosacījumu jēdziens ietver nosacījumu par laika, kas iepriekš nostrādāts pagaidu ierēdņa statusā, ņemšanu vērā iekšējās paaugstināšanas amatā procedūrā, lai ieceltu pastāvīgā ierēdņa statusā.

(sal. ar 47. punktu)

2. Direktīva 1999/70 par UNICE , CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku un tās pielikumā esošais Pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku ir jāinterpretē tādējādi, ka, pirmkārt, tie ir piemērojami līgumiem un darba tiesiskajām attiecībām uz noteiktu laiku, kas noslēgti ar pārvaldes iestādēm un citām publisko tiesību sektora struktūrām, un, otrkārt, tajos ir paredzēts, ka ir jāizslēdz jebkāda atšķirīga attieksme pret dalībvalsts pastāvīgajiem ierēdņiem un salīdzināmiem pagaidu ierēdņiem tikai tādēļ, ka pagaidu ierēdņi strādā noteiktu laiku, ja vien atšķirīgā attieksme nav objektīvi pamatota minētā pamatnolīguma 4. klauzulas 1. punkta izpratnē.

(sal. ar 62. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)

3. Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ir Direktīvas 1999/70 par UNICE , CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, 4. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj situāciju, kurā netiek ņemts vērā valsts vai pašvaldības pārvaldes iestādes pagaidu ierēdņa statusā nostrādātais laiks, lai šī persona, kas pa to laiku ir kļuvusi par pastāvīgo ierēdni, varētu kvalificēties iekšējai paaugstināšanai amatā, uz ko var pretendēt tikai pastāvīgie ierēdņi, ja vien pagaidu ierēdnis neatrodas objektīvi salīdzināmā situācijā ar pastāvīgajiem ierēdņiem un/vai šī izslēgšana nav objektīvi pamatota minētās klauzulas 1. punkta izpratnē.

Šajā ziņā objektīva pamatojuma jēdziens liek konstatēto nevienlīdzīgo attieksmi pamatot ar precīziem un konkrētiem apstākļiem, kas raksturo attiecīgo darba nosacījumu īpašā kontekstā, kurā šis nosacījums tiek aplūkots, pamatojoties uz objektīviem un pārskatāmiem kritērijiem, lai pārbaudītu, vai šī nevienlīdzība patiesi ir vajadzīga, tā ir piemērota izvirzītā mērķa sasniegšanai un saistībā ar to ir nepieciešama. Minētos apstākļus tostarp rada to uzdevumu īpašais raksturs, kuru izpildei ir noslēgti līgumi uz noteiktu laiku, un to raksturīgās iezīmes vai attiecīgos gadījumos likumīgais mērķis, ko dalībvalsts tiecas sasniegt sociālās politikas jomā.

Atsauce tikai uz valsts un pašvaldības pārvaldes personāla darba īslaicīgo raksturu pati par sevi nevar būt objektīvs pamats Pamatnolīguma 4. klauzulas 1. punkta izpratnē. Proti, ja tiktu atzīts, ka darba tiesisko attiecību īslaicīgais raksturs vien ir pietiekams, lai pamatotu atšķirīgu attieksmi pret noteikta laika un pastāvīgajiem darba ņēmējiem, tiktu atņemts saturs Direktīvas 1999/70 un Pamatnolīguma mērķiem un tiktu nostiprināta noteikta laika darba ņēmēju nelabvēlīgas situācijas saglabāšana.

(sal. ar 73., 74. un 84. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)

4. Eiropas Savienības primārās tiesības, Direktīva 1999/70 par UNICE , CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku un Pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku, kas ir tās pielikumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie principā pieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts, ka prasība, ko pastāvīgais ierēdnis ir cēlis par lēmumu, ar kuru noraidīta viņa kandidatūra konkursā, pamatojoties uz to, ka paaugstināšanas amatā procedūra ir bijusi pretrunā minētā pamatnolīguma 4. klauzulai, ir jāceļ divu mēnešu laikā no konkursa paziņojuma publicēšanas datuma. Tomēr šāds termiņš nevar tikt vērsts pret pastāvīgo ierēdni, šī konkursa kandidātu, kurš tika pielaists pārbaudījumiem un kura uzvārds ir iekļauts minētā konkursa galīgajā veiksmīgo kandidātu sarakstā, ja Pamatnolīgumā piešķirto tiesību īstenošana varētu tikt padarīta praktiski neiespējama vai tikt pārmērīgi apgrūtināta. Šādos apstākļos divu mēnešu termiņš var sākties tikai ar lēmuma par viņa pielaišanas minētajam konkursam un nominēšanas par augstākas grupas pastāvīgo ierēdni atcelšanu paziņošanas brīdi.

Procesuālā kārtība prasībām, kas paredzētas, lai aizsargātu tiesības, kuras attiecīgajām personām ir paredzētas Savienības tiesībās, nedrīkst būt nelabvēlīgāka par kārtību, kas attiecas uz līdzīgām prasībām valsts teritorijā (līdzvērtības princips), nedz arī padarīt par praktiski neiespējamu vai pārmērīgi apgrūtināt to tiesību izmantošanu, kas piešķirtas ar Savienības tiesību sistēmu (efektivitātes princips).

Līdzvērtības principa ievērošanai ir vajadzīgs, lai attiecīgā valsts tiesību norma būtu vienādi piemērojama prasībām, kas pamatotas ar Savienības tiesību pārkāpumu, un prasībām, kas pamatotas ar iekšējo tiesību neievērošanu, ja to priekšmets un pamats ir līdzīgi. Lai pārbaudītu, vai līdzvērtības princips ir ievērots, valsts tiesai ir jāpārbauda, vai attiecīgās prasības ir līdzīgas no to priekšmeta, cēloņa un būtisko elementu viedokļa. Lai noteiktu, vai valsts procesuālais noteikums ir nelabvēlīgāks, tai ir jāņem vērā tā vieta visā procesā, minētā procesa norise un šo noteikumu īpatnības.

Saistībā ar efektivitātes principa piemērošanu valsts procesuālās tiesību normas tāpat ir jāanalizē, ņemot vērā šīs tiesību normas vietu visā procesā, tās norisi un īpatnības dažādu instanču valsts tiesās. Šajā aspektā attiecīgā gadījumā ir jāņem vērā principi, kas ir valsts tiesu sistēmas pamatā, piemēram, tiesību uz aizstāvību aizsardzība, tiesiskās drošības princips un pienācīga procesa norise.

(sal. ar 89., 90., 92. un 100. punktu un rezolutīvās daļas 3) punktu)