Keywords

Summary



Keywords

1. Tiesību aktu tuvināšana – Telekomunikāciju nozare – Universālais pakalpojums un lietotāju tiesības – Direktīva 2002/22 – Universālā pakalpojuma saistības, ieskaitot sociālā pakalpojuma saistības – Izmaksu aprēķins – Netaisnīgs apgrūtinājums

(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/22 12. panta 1. punkts un IV pielikums)

2. Tiesību aktu tuvināšana – Telekomunikāciju nozare – Universālais pakalpojums un lietotāju tiesības – Direktīva 2002/22 – Universālā pakalpojuma saistības, ieskaitot sociālā pakalpojuma saistības – Izmaksu aprēķins – Netaisnīgs apgrūtinājums

(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/22 preambulas 21. apsvērums)

3. Tiesību aktu tuvināšana – Telekomunikāciju nozare – Universālais pakalpojums un lietotāju tiesības – Direktīva 2002/22 – Universālā pakalpojuma saistības, ieskaitot sociālā pakalpojuma saistības – Izmaksu aprēķins – Netaisnīgs apgrūtinājums

(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/22 13. panta 1. punkts)

4. Tiesību aktu tuvināšana – Telekomunikāciju nozare – Universālais pakalpojums un lietotāju tiesības – Direktīva 2002/22 – Universālā pakalpojuma saistības, ieskaitot sociālā pakalpojuma saistības – Izmaksu aprēķins – Netaisnīgs apgrūtinājums

(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/22 12. panta 1. punkts un IV pielikums)

Summary

1. Direktīvas 2002/22 par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem 12. panta 1. punkta otrās daļas, kā arī IV pielikuma noteikumos ir noteikts, kā jāaprēķina universālā pakalpojuma sniegšanas neto izmaksas, ja valsts regulatīvās iestādes uzskata, ka tas var būt netaisnīgs apgrūtinājums. Tomēr nedz no minētā 12. panta 1. punkta, nedz kādas citas šīs direktīvas tiesību normas neizriet, ka Kopienu likumdevējs būtu vēlējies pats noteikt nosacījumus, kādos minētajām iestādēm jau iepriekš būtu jāuzskata, ka minētā pakalpojuma sniegšana var būt šāds netaisnīgs apgrūtinājums. Šādos apstākļos, paredzot nosacījumus, saskaņā ar kuriem ir jānosaka, vai minētais apgrūtinājums ir vai nav netaisnīgs, dalībvalsts ir izpildījusi šīs direktīvas 12. pantā paredzētos pienākumus.

(sal. ar 44. un 45. punktu)

2. No Direktīvas 2002/22 par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem preambulas 21. apsvēruma izriet, ka Kopienu likumdevējs universālā pakalpojuma sniegšanas dēļ uzņēmumam iespējami radušos neto izmaksu segšanas mehānismus ir vēlējies saistīt ar pārmērīgu šā uzņēmuma apgrūtināšanu. Saistībā ar to uzskatīdams, ka universālā pakalpojuma neto izmaksas var arī nebūt pārmērīgs apgrūtinājums visiem attiecīgajiem uzņēmumiem, tas ir vēlējies novērst, ka ikvienas universālā pakalpojuma sniegšanas neto izmaksas automātiski radītu tiesības uz kompensāciju. Tādēļ netaisnīgs apgrūtinājums, kura esamība ir jākonstatē valsts regulatīvajai iestādei, lai vispār varētu būt jebkāda kompensācija, ir apgrūtinājums, kas ikvienam attiecīgajam uzņēmumam ir pārmērīgs attiecībā uz tā spēju to paciest, ņemot vērā tam piemītošo īpašību kopumu, tostarp tā aprīkojuma līmeni, saimniecisko un finansiālo stāvokli, kā arī tirgus daļu.

(sal. ar 49. punktu)

3. Ja valsts regulatīvā iestāde konstatē, ka viens vai vairāki uzņēmumi, kas izraudzīti par universālā pakalpojuma sniedzējiem, ir netaisnīgi apgrūtināti, un ja šis vai šie uzņēmumi lūdz par to kompensāciju, dalībvalsts ziņā ir īstenot šim nolūkam vajadzīgos mehānismus atbilstoši Direktīvas 2002/22 par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem 13. panta 1. punkta a) apakšpunktam, no kā turklāt izriet, ka šai kompensācijai ir jābūt saistītai ar neto izmaksām, kas aprēķinātas saskaņā ar minētās direktīvas 12. pantu.

Tādēļ Direktīvas 2002/22 13. panta 1. punktā paredzētos pienākumus nepilda dalībvalsts, kura vispārīgi un pamatojoties uz universālā pakalpojuma sniedzēja, kas agrāk ir bijis vienīgais šā pakalpojuma sniedzējs, neto izmaksu aprēķinu konstatē, ka šīs sniegšanas rezultātā faktiski tiek netaisnīgi apgrūtināti visi uzņēmumi, kuriem tagad ir jāsniedz minētais pakalpojums, iepriekš neizvērtējusi gan neto izmaksas, kas universālā pakalpojuma sniegšanas dēļ rodas katram attiecīgajam operatoram, gan tādu tam piemītošo īpašību kopumu kā tā aprīkojuma līmenis vai saimnieciskais un finansiālais stāvoklis.

(sal. ar 51. un 86. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)

4. Direktīvas 2002/22 par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem 12. panta 1. punktā paredzētos pienākumus nepilda dalībvalsts, kura universālā pakalpojuma sociālās sastāvdaļas nodrošināšanas neto izmaksu aprēķinā neņem vērā komerciālās priekšrocības, tostarp nemateriālos guvumus, ko gūst uzņēmumi, kuriem ir pienākums veikt šo nodrošināšanu.

No Direktīvas 2002/22 12. panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunkta un IV pielikuma noteikumu kopuma izriet, ka universālā pakalpojuma sniegšanas neto izmaksu aprēķinā ir jāietver no tās attiecīgajam operatoram izrietošo guvumu, tostarp nemateriālo guvumu, novērtējums. Tā kā šīs tiesību normas ir daļa no saskaņotajiem reglamentējošajiem noteikumiem, kurus paredzēts noteikt minētajā direktīvā, dalībvalstīm, nosakot kārtību, kādā jāaprēķina universālā pakalpojuma sniegšanas neto izmaksas, šie guvumi ir jāņem vērā.

(sal. ar 84. un 86. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)