ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 14. februāra spriedums (Labour Court, Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Tomás Horgan, Claire Keegan/Minister for Education & Skills, Minister for Finance, The Minister for Public Expenditure & Reform, Īrija, Attorney General

(Lieta C-154/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - Direktīva 2000/78/EK - 2. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Netieša diskriminācija vecuma dēļ - Darbā jaunpieņemti skolotāji - Darbā pieņemšanas datums - Zemāka algas skala un klasifikācija zemākos līmeņos, pieņemot darbā, nekā darbā jau pieņemtiem skolotājiem piemērojamā skala un klasifikācija)

(2019/C 131/16)

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Labour Court, Ireland

Pamatlietas puses

Prasītāji: Tomás Horgan, Claire Keegan

Atbildētāji: Minister for Education & Skills, Minister for Finance, The Minister for Public Expenditure & Reform, Īrija, Attorney General

Rezolutīvā daļa

Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds pasākums kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru, sākot no konkrēta datuma, ir paredzēts, ka, pieņemot darbā jaunos skolotājus, tiek piemērota zemāka algas skala un klasifikācija līmeņos nekā tās, kas atbilstoši pirms šī pasākuma spēkā esošām tiesību normām tika piemērotas pirms šī datuma darbā pieņemtiem skolotājiem, neveido netiešu diskrimināciju vecuma dēļ šīs tiesību normas izpratnē.

(1) OV C 166, 14.5.2018.
Tiesas (desmitā palāta) 2019. gada 13. marta spriedums (Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret B. S.

(Lieta C-195/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem - Direktīva 92/83/EEK - 2. pants - “Alus” jēdziens - Dzēriens, kas ražots no misas, kura iegūta no maisījuma, kurā ir vairāk glikozes nekā iesala - Kombinētā nomenklatūra - Pozīcijas 2203 (iesala alus) vai 2206 (citi raudzēti dzērieni))

(2019/C 155/18)

Tiesvedības valoda — poļu

Iesniedzējtiesa

Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim

Pamata kriminālprocesa dalībnieks

B. S.,

piedaloties: Prokuratura Okręgowa w Piotrkowie Trybunalskim, Łódzki Urząd Celno-Skarbowy w Łodzi, Urząd Celno-Skarbowy w Piotrkowie Trybunalskim

Rezolutīvā daļa

Padomes Direktīvas 92/83/EEK (1992. gada 19. oktobris) par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka starpprodukts, kas ir domāts, lai to samaisītu ar bezalkoholiskiem dzērieniem, un kas ir iegūts no misas, kurā ir mazāk iesalinātu sastāvdaļu nekā neiesalinātu sastāvdaļu un kurā pirms raudzēšanas procesa ir pievienots glikozes sīrups, var tikt klasificēts kā “iesala alus” Kombinētās nomenklatūras, kas ietverta Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā tā redakcijā, kas izriet no Komisijas Regulas (EEK) Nr. 2587/91 (1991. gada 26. jūlijs), pozīcijā 2203, ja šī produkta organoleptiskās īpašības atbilst alus organoleptiskajām īpašībām; par to ir jāpārliecinās iesniedzējtiesai.

(1) OV C 221, 25.6.2018.
Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 28. marta spriedums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Milan Vinš/Odvolací finanční ředitelství

(Lieta C-275/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 131. pants un 146. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Preču, kas nosūtītas vai transportētas ārpus Eiropas Savienības, piegāžu atbrīvojums no nodokļa - Valsts tiesībās paredzēts nosacījums atbrīvojumam no nodokļa - Konkrētas muitas procedūras piemērošana precēm - Pierādījums par eksporta procedūras piemērošanu)

(2019/C 187/33)

Tiesvedības valoda — čehu

Iesniedzējtiesa

Nejvyšší správní soud

Pamatlietas puses

Prasītājs: Milan Vinš

Atbildētājs: Odvolací finanční ředitelství

Rezolutīvā daļa

Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 146. panta 1. punkta a) apakšpunkts, kurš aplūkots kopā ar tās 131. pantu, ir interpretējams tādējādi, ka tas nepieļauj, ka valsts tiesību normā atbrīvojumam no pievienotās vērtības nodokļa, kas paredzēts attiecībā uz precēm, kuras ir plānots eksportēt ārpus Eiropas Savienības, ir izvirzīts nosacījums, ka šīm precēm ir tikusi piemērota izvešanas muitas procedūra, situācijā, kad ir pierādīts, ka atbrīvojuma no nodokļa pamatnosacījumi, tostarp it īpaši nosacījums, ka attiecīgās preces faktiski ir izvestas no Savienības teritorijas, ir izpildīti.

(1) OV C 221, 25.6.2018.
Tiesas (plēnums) 2018. gada 10. decembra spriedums (Court of Session (Scotland), Edinburgh (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Andy Wightman u.c./Secretary of State for Exiting the European Union

(Lieta C-621/18) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LES 50. pants - Dalībvalsts paziņojums par savu nodomu izstāties no Eiropas Savienības - Paziņojuma sekas - Tiesības vienpusēji atsaukt paziņojumu - Nosacījumi))

(2019/C 65/24)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Session (Scotland), Edinburgh

Pamatlietas puses

Prasītāji: Andy Wightman u.c.

Atbildētājs: Secretary of State for Exiting the European Union

Piedaloties: Chris Leslie, Tom Brake

Rezolutīvā daļa

LES 50. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja dalībvalsts atbilstoši šim pantam ir paziņojusi Eiropadomei par savu nodomu izstāties no Eiropas Savienības, šis pants šai dalībvalstij līdz brīdim, kamēr nav stājies spēkā izstāšanās līgums, kas noslēgts starp šo dalībvalsti un Savienību, vai, ja šāda līguma nav, kamēr nav beidzies šī paša panta 3. punktā paredzētais divu gadu termiņš, kas eventuāli pagarināts atbilstoši šim punktam, atļauj vienpusēji, nepārprotami un bez nosacījumiem atsaukt šo paziņojumu rakstveidā, adresējot to Eiropas Padomei, pēc tam, kad attiecīgā dalībvalsts ir pieņēmusi lēmumu par atsaukšanu saskaņā ar savām konstitucionālajām prasībām. Šādas atsaukšanas mērķis ir apstiprināt attiecīgās dalībvalsts piederību Eiropas Savienībai bez izmaiņām attiecībā uz tās kā dalībvalsts statusu, un minētā atsaukšana izbeidz izstāšanās procesu.

(1) OV C 445, 10.12.2018.
1)

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 469/2009 (2009. gada 6. maijs) par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm 3. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka produktu aizsargā spēkā esošs pamatpatents šīs tiesību normas izpratnē, ja tas atbilst vispārējai funkcionālajai definīcijai, kura izmantota kādā no pamatpatenta pretenzijām, un obligāti ietilpst ar šo patentu aptvertajā izgudrojumā – lai gan tas nav individualizēts kā konkrēts realizācijas veids, kas izriet no minētā patenta tehniskās instrukcijas –, ja to nozares lietpratējs var identificēt, ņemot vērā visus šajā pašā patentā izklāstītos elementus un pamatojoties uz savām vispārējām zināšanām attiecīgajā jomā pamatpatenta iesniegšanas vai prioritātes datumā un tehnikas līmeni šajā pašā datumā.
Tiesas (virspalāta) 2020. gada 6. oktobra spriedums (Investigatory Powers Tribunal – London (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Privacy International/Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs, Secretary of State for the Home Department, Government Communications Headquarters, Security Service, Secret Intelligence Service

(Lieta C-623/17) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Personas datu apstrāde elektronisko komunikāciju nozarē - Elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzēji - Informācijas par datu plūsmu un atrašanās vietas datu visaptveroša un nediferencēta nodošana - Valsts drošības aizsardzība - Direktīva 2002/58/EK - Piemērošanas joma - 1. panta 3. punkts un 3. pants - Elektronisko komunikāciju konfidencialitāte - Aizsardzība - 5. pants un 15. panta 1. punkts - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 7., 8. un 11. pants, kā arī 52. panta 1. punkts - LES 4. panta 2. punkts)

(2020/C 433/02)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Investigatory Powers Tribunal – London

Pamatlietas puses

Prasītāja: Privacy International

Atbildētāji: Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs, Secretary of State for the Home Department, Government Communications Headquarters, Security Service, Secret Intelligence Service

Rezolutīvā daļa

1) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/58/EK (2002. gada 12. jūlijs) par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privātās dzīves aizsardzību un elektroniskajām komunikācijām), kurā grozījumi ir izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/136/EK (2009. gada 25. novembris), 1. panta 3. punkts, 3. pants un 15. panta 1. punkts, to lasot LES 4. panta 2. punkta kontekstā, ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs direktīvas piemērošanas jomā ietilpst tāds valsts tiesiskais regulējums, kas ļauj valsts iestādei valsts drošības aizsardzības nolūkos noteikt elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējiem pienākumu nodot drošības dienestiem un izlūkdienestiem informāciju par datu plūsmu un atrašanās vietas datus.

2) Direktīvas 2002/58, kas grozīta ar Direktīvu 2009/136, 15. panta 1. punkts, lasot to LES 4. panta 2. punkta, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7., 8. un 11. panta un 52. panta 1. punkta kontekstā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru valsts iestādei valsts drošības aizsardzības nolūkā ir atļauts elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējiem noteikt pienākumu veikt visaptverošu un nediferencētu informācijas par datu plūsmu un atrašanās vietas datu nodošanu drošības dienestiem un izlūkdienestiem.

(1) OV C 22, 22.1.2018.
3)

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 854/2004 (2004. gada 29. aprīlis), ar ko paredz īpašus noteikumus par lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu oficiālās kontroles organizēšanu, kurā grozījumi ir izdarīti ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 739/2011 (2011. gada 27. jūlijs), I pielikuma I sadaļas II nodaļas D daļas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā nav tas, ka kompetentā iestāde mājputnu liemeņu ekspertīzes vajadzībām minētos liemeņus noņem no kautuves līnijas un veic šo liemeņu pārbaudi gan no ārpuses, gan no iekšpuses, vajadzības gadījumā paverot to taukaudus, ar nosacījumu, ka šī pārbaude nepārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai nodrošinātu šīs pārbaudes efektivitāti; tas ir jāpārbauda valsts tiesai.
3)

Regulas Nr. 549/2013 A pielikuma 2.39. punkta d) apakšpunkts, 20.15. punkta d) apakšpunkts un 20 309. punkta i) apakšpunkta pēdējais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka biedru veiktie biedra naudas maksājumi tādai privāttiesiskai bezpeļņas organizācijai kā pamatlietās aplūkotās nacionālās sporta federācijas ir jāņem vērā, lai pārbaudītu, vai pastāv publiska kontrole. Šādiem maksājumiem – neatkarīgi no to maksātāju privātā statusa un to juridiskās klasifikācijas valsts tiesību aktos – šīs regulas A pielikuma 2.39. punkta d) apakšpunktā un 20.15. punkta d) apakšpunktā minētā ar finansējuma līmeni saistītā kontroles rādītāja ietvaros varētu piemist publiskums, ja runa ir par obligātām iemaksām, kuras, lai arī ne vienmēr ir uzskatāmas par atlīdzību par sniegto pakalpojumu faktisku saņemšanu, tiek ieturētas plašas sabiedrības interesēs par labu nacionālajām sporta federācijām, kuras to pārzinātajā sporta disciplīnā atrodas monopolstāvoklī, ciktāl tā praktizēšana publiskajā dimensijā ir pakļauta to ekskluzīvai autoritātei, ja vien šīs federācijas nesaglabā savu organizatorisko un budžeta kontroli pār šiem maksājumiem, bet tas iesniedzējtiesai vēl būtu jāpārbauda. Ja tā nonāktu pie secinājuma, ka minētie biedra naudas maksājumi ir uzskatāmi par publiskām iemaksām, minētajai tiesai vēl būtu jāpārbauda, vai, neraugoties uz to, ka attiecīgo nacionālo sporta federāciju finansējums gandrīz pilnā mērā tiek finansēts no publiskā sektora, kontrole, kas tiek īstenota pār šīm finansējuma plūsmām, ir pietiekoši ierobežojoša, lai tā reāli un būtiski ietekmētu minēto federāciju vispārējo politiku vai programmu, vai arī nupat minētās saglabā spēju noteikt šo politiku vai programmu.
1)

Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka uz tādiem aprūpes pakalpojumiem kā pamatlietā, kurus sniedz klīniskajā ķīmijā un laboratorijas diagnostikā specializēts ārsts, var attiekties šīs direktīvas 132. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētais atbrīvojums no pievienotās vērtības nodokļa tad, ja tie neatbilst visiem piemērošanas nosacījumiem, kas minēti šīs direktīvas 132. panta 1. punkta b) apakšpunktā.
C 319/12

Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 29. jūlija spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Azienda Napoletana Mobilità SpA

(Lieta C-659/17) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Valsts atbalsts - Valsts atbalsts nodarbinātībai - Atbrīvojums no sociālā nodrošinājuma maksājumiem, kas saistīti ar mācību un darba līgumiem - Lēmums 2000/128/EK - Atbalsta shēmas, ko nodarbinātības veicināšanai piešķīrusi Itālija - Ar iekšējo tirgu daļēji nesaderīgs valsts atbalsts - Lēmuma 2000/128/EK piemērojamība uzņēmumam, kas ekskluzīvi sniedz vietējā sabiedriskā transporta pakalpojumus, kurus tam tiešā veidā uzticējusi pašvaldība - LESD 107. panta 1. punkts - Jēdziens “konkurences izkropļošana” - Jēdziens “ietekme uz tirdzniecību” starp dalībvalstīm)

(2019/C 319/11)

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Corte suprema di cassazione

Pamatlietas puses

Prasītājs: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

Atbildētāja: Azienda Napoletana Mobilità SpA

Rezolutīvā daļa

Neskarot pārbaudes, kas jāveic iesniedzējtiesai, Komisijas Lēmums 2000/128/EK (1999. gada 11. maijs) par valsts atbalstu, ko Itālija piešķīrusi nodarbinātības veicināšanai, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams tādam uzņēmumam kā pamatlietā, kurš, pamatojoties uz to, ka pašvaldība tam to ir tieši uzticējusi, ekskluzīvā veidā ir sniedzis vietējā sabiedriskā transporta pakalpojumus un kurš ir izmantojis atbrīvojumus no sociālā nodrošinājuma maksājumiem, kuri paredzēti valsts tiesiskajā regulējumā, kas ar šo lēmumu ticis atzīts par daļēji nesaderīgu ar LESD 107. panta 1. punktā noteikto aizliegumu.

(1) OV C 52, 12.2.2018.
3)

Valsts tiesai, veicot izsvēršanu, kas tai jāveic, ņemot vērā visus konkrētās lietas apstākļus, starp Direktīvas 2001/29 2. panta a) punktā un 3. panta 1. punktā paredzētajām ekskluzīvajām autora tiesībām, no vienas puses, un aizsargāto tiesību objektu lietotāju tiesībām, kas paredzētas šīs direktīvas 5. panta 3. punkta c) apakšpunktā minētajā otrajā gadījumā un d) apakšpunktā ietvertajās atkāpes normās, no otras puses, ir jābalstās uz tādu šo normu interpretāciju, kura, ievērojot to formulējumu un saglabājot to lietderīgo iedarbību, būtu pilnībā saderīga ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartā garantētajām pamattiesībām.
C 319/8

Tiesas (virspalāta) 2019. gada 29. jūlija spriedums (Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Alekszij Torubarov/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

(Lieta C-556/17) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā politika patvēruma un alternatīvās aizsardzības jomā - Kopējās procedūras starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai - Direktīva 2013/32/ES - 46. panta 3. punkts - Pilnīga un ex nunc pārbaude - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību - Pirmās instances tiesas pilnvaru tvērums - Pilnvaru veikt grozījumus neesamība - Administratīvas iestādes vai tiesai līdzīgas iestādes atteikšanās ievērot tiesas nolēmumu)

(2019/C 319/07)

Tiesvedības valoda — ungāru

Iesniedzējtiesa

Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Pamatlietas puses

Prasītājs: Alekszij Torubarov

Atbildētājs: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

Rezolutīvā daļa

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/32/ES (2013. gada 26. jūnijs) par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai 46. panta 3. punkts, aplūkojot to Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka pamatlietā aplūkotajos apstākļos, kuros pēc tam, kad pirmās instances tiesa ir pilnīgi un ex nunc pārbaudījusi visus starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēja iesniegtos atbilstošos faktiskos un tiesiskos apstākļus, tā ir konstatējusi, ka, piemērojot Direktīvā 2011/95 paredzētos kritērijus, šim pieteikuma iesniedzējam šāda aizsardzība pienākas, pamatojoties uz viņa pieteikuma pamatā minētajiem iemesliem, bet administratīvā iestāde vai tiesai līdzīga iestāde vēlāk pieņem pretēju lēmumu, šajā ziņā nepierādīdama, ka būtu radušies jauni apstākļi, kuru dēļ šī pieteikuma iesniedzēja starptautiskās aizsardzības nepieciešama ir jāvērtē no jauna, minētajai tiesai ir jāgroza šāds iepriekšējam spriedumam neatbilstošs lēmums un tas ir jāaizstāj ar savu lēmumu par starptautiskās aizsardzības pieteikumu, vajadzības gadījumā nepiemērojot valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru tiesai šādi rīkoties nav atļauts.

(1) OV C 5, 8.1.2018.
2)

Tāds tīmekļvietnes pārvaldītājs kā Fashion ID GmbH & Co. KG, kas šajā vietnē ievieto sociālo spraudni, kurš ļauj šīs vietnes apmeklētāja pārlūkprogrammai pieprasīt saturu no šā spraudņa piedāvātāja un tālab pārsūtīt šim piedāvātājam apmeklētāja personas datus, var tikt uzskatīts par personas datu apstrādātāju Direktīvas 95/46 2. panta d) punkta izpratnē. Tomēr šī atbildība attiecas tikai uz to personas datu apstrādes darbību vai šādu darbību kopumu, kuru nolūkus un līdzekļus tā faktiski nosaka, proti, attiecīgo datu vākšanu un atklāšanu, pielietojot pārsūtīšanu.
4)

Regulas Nr. 1306/2013 56. panta pirmā daļa ir interpretējama tādējādi, ka pārkāpumu šīs tiesību normas izpratnē veido tas, ka tāda finansējuma saņēmējs, kas ir piešķirts saskaņā ar Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) līdzfinansētu investīciju darbību, uz kuru attiecas Regulā Nr. 1698/2005 paredzētā Leader ass, nav īstenojis kādu no darbības elementiem, ko saņēmējs ir norādījis savā finansējuma pieteikumā un kas veidoja vienu no kritērijiem, pamatojoties uz kuriem finansējuma pieteikumi tika novērtēti nolūkā tos klasificēt prioritārā kārtībā, lai gan šis kritērijs nebija prasīts ar to saistītajā valsts tiesiskajā regulējumā, ja šāda elementa neīstenošana ir izraisījusi būtiskas izmaiņas investīciju darbībā Regulas Nr. 1698/2005 72. panta 1. punkta izpratnē, un tas ir jānovērtē iesniedzējtiesai.
1)

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 29. panta 2. punkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka pieteikuma iesniedzējs veic “bēgšanu” šīs tiesību normas izpratnē tad, kad viņš no valsts iestādēm, kuras ir atbildīgas par viņa pārsūtīšanas veikšanu, izvairās apzināti, lai nepieļautu šo pārsūtīšanu. Var tikt pieņemts, ka tas tā ir gadījumā, kad šī pārsūtīšana nevar tikt īstenota tāpēc, ka šis pieteikuma iesniedzējs ir atstājis viņam piešķirto dzīvesvietu, neinformējot valsts kompetentās iestādes par savu prombūtni, ar nosacījumu, ka viņš ir informēts par saviem pienākumiem šajā ziņā, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. Minētais pieteikuma iesniedzējs saglabā iespēju pierādīt, ka fakts, ka viņš nav brīdinājis šīs iestādes par savu prombūtni, ir attaisnojams ar pamatotiem iemesliem, nevis ar nolūku izvairīties no šīm iestādēm. Regulas Nr. 604/2013 27. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesvedībā par pārsūtīšanas lēmumu attiecīgā persona var atsaukties uz šīs regulas 29. panta 2. punktu, apgalvojot, ka tāpēc, ka viņa nav veikusi bēgšanu, sešu mēnešu pārsūtīšanas termiņš ir beidzies.
2)

Regulas Nr. 207/2009 9. panta 1. punkta c) apakšpunkts un Direktīvas 2008/95 5. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie dod tiesības ar reputāciju apveltītas individuālas preču zīmes, ko veido kvalitātes zīme, īpašniekam iebilst pret to, ka trešā persona piestiprina šai preču zīmei identisku vai līdzīgu apzīmējumu precēm, kuras nav nedz identiskas, nedz līdzīgas precēm, attiecībā uz kurām minētā preču zīme ir reģistrēta, ar nosacījumu, ka tiek pierādīts, ka ar šo piestiprināšanu šī trešā persona ir netaisnīgi guvusi labumu no šīs pašas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas vai ir nodarījusi kaitējumu šai atšķirtspējai vai reputācijai un ka minētā trešā persona šajā gadījumā nav pierādījusi, ka šo tiesību normu izpratnē pastāv “pietiekams iemesls” šādas piestiprināšanas pamatojumam.
2)

Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu) Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang) Inc., Csi Cells Co. Ltd un Csi Solar Power Group Co. Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus saistībā ar galveno apelācijas sūdzību.
C 187/15

Tiesas (virs palāta) 2019. gada 19. marta spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Préfet des Pyrénées-Orientales/Abdelaziz Arib, Procureur de la République près le tribunal de grande instance de Montpellier, Procureur général près la cour d'appel de Montpellier

(Lieta C-444/17) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Robežkontrole, patvērums un imigrācija - Regula (ES) 2016/399 - 32. pants - Dalībvalsts veikta īslaicīga robežkontroles atjaunošana pie savām iekšējām robežām - Trešās valsts valstspiederīgā nelikumīga ieceļošana - Iekšējo robežu pielīdzināšana ārējām robežām - Direktīva 2008/115/EK - Piemērošanas joma - 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts)

(2019/C 187/17)

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Cour de cassation

Pamatlietas puses

Prasītājs: Préfet des Pyrénées-Orientales

Atbildētāji: Abdelaziz Arib, Procureur de la République près le tribunal de grande instance de Montpellier, Procureur général près la cour d'appel de Montpellier

Rezolutīvā daļa

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts, lasot to kopsakarā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/399 (2016. gada 9. marts) par Savienības Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss), 32. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka to nepiemēro situācijā, kad trešās valsts valstspiederīgais tiek aizturēts dalībvalsts iekšējās robežas tiešā tuvumā un šīs dalībvalsts teritorijā uzturas nelikumīgi, pat ja saskaņā ar šī kodeksa 25. pantu šī dalībvalsts ir atjaunojusi kontroli pie šīs robežas sakarā ar nopietniem draudiem minētās dalībvalsts sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai.

(1) OV C 330, 2.10.2017.