ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
11

1989. gada 4. maijaOfício‑Circulado da Direção de Serviços do IVA n. 49424 (PVN dienestu pārvaldes apkārtraksts Nr. 49424, turpmāk tekstā – “1989. gada 4. maija apkārtraksts”) ir formulēts šādi: “1. Garantijas periodā veiktu remontu uzskata par tādu, par ko nav jāmaksā nodoklis un kas tiek veikts bez maksas, jo uzskata, ka tas ir netieši iekļauts tās preces pārdošanas cenā, kura ir garantijas priekšmets, un tādējādi to nepielīdzina darījumiem, kas ir veikti par atlīdzību, par kādiem to uzskatītu citādos apstākļos, ņemot vērā PVN kodeksa 3. panta 3. punkta f) apakšpunkta un 4. panta 2. punkta b) apakšpunkta noteikumus. Tomēr, ja par minēto pakalpojumu sniegšanu (ar vai bez materiālu izmantošanas) tiek izrakstīti rēķini, šie pakalpojumi nenoliedzami ir darījumi, kas ir veikti par atlīdzību, un līdz ar to tie ir apliekami ar nodokļiem atbilstoši parastajiem PVN kodeksa nosacījumiem. 2. Šādos apstākļos no brīža, kad par minēto remontu tiek izrakstīti rēķini, proti, tiek noteikts debets trešām personām (neatkarīgi no tā, vai tas ir klients, koncesionārs vai ražotājs), tiks aprēķināts nodoklis, un tāds pats režīms ir piemērojams, ja debeta vietā, ko ir noteicis remonta veicējs vai koncesionārs, runa ir par kredītu, par kuru ir paziņojis koncesionārs vai ražotājs. [..]”
27

Tālāk – iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai uz šo gada maksu attiecas darījums starp “uzņēmumu” un “valsts iestādi” un tādējādi “komercdarījums” Direktīvas 2011/7 2. panta 1) punkta izpratnē. Tā kā New Media pastāvīgā lietojuma tiesības ir ieguvusi nevis no Valsts kases, bet gan no trešās personas, kurai Valsts kase sākotnēji bija nodevusi šīs lietojuma tiesības, minētā tiesa it īpaši vaicā, vai tikai uz minēto sākotnējo nodošanu, kurā Valsts kase bija puse, attiecas “komercdarījuma” jēdziens vai arī New Media būtu jāuzskata par tās līgumpartnera tiesību pārņēmēju un līdz ar to sākotnējās tiesību nodošanas, kas notikusi starp minēto līgumpartneri un Valsts kasi, sekas tātad ir attiecināmas uz New Media.
8

Saskaņā ar šīs direktīvas 3.e pantu “Kvotu sadale un piešķiršana gaisakuģu operatoriem”: “1. Katrā 3.c pantā minētajā laikposmā ikviens gaisakuģa operators var pieteikties uz to kvotu sadali, kuras sadala bez maksas. Pieteikties var, administrējošās dalībvalsts kompetentajai iestādei darot zināmus pārbaudītus datus par I pielikumā uzskaitīto aviācijas darbību tonnkilometriem, kuras attiecīgais gaisakuģa operators veicis pārraudzības gadā. [..] Pieteikumu iesniedz vismaz 21 mēnesi pirms tā laikposma sākuma, uz ko tas attiecas [..]. 2. Vismaz 18 mēnešus pirms tā laikposma sākuma, uz ko attiecas pieteikums [..], dalībvalstis Komisijai iesniedz saskaņā ar 1. punktu saņemtos pieteikumus. 3. Vismaz 15 mēnešus pirms katra 3.c panta 2. punktā minētā laikposma sākuma [..] Komisija aprēķina un pieņem lēmumu, kurā nosaka: a) kopējo kvotu daudzumu, kas attiecīgā laikposmā ir sadalāms saskaņā ar 3.c pantu; b) to kvotu skaitu, kas saskaņā ar 3.d pantu jāizsola attiecīgā laikposmā; c) to kvotu skaitu, kas attiecīgā laikposmā saskaņā ar 3.f panta 1. punktu ir īpašajā rezervē gaisakuģu operatoriem; d) to kvotu skaitu, kas attiecīgā laikposmā ir sadalāms bez maksas, no kopējā kvotu daudzuma, par ko pieņemts lēmums saskaņā ar a) apakšpunktu, atņemot b) un c) apakšpunktā minēto kvotu skaitu; un e) līmeņatzīmi, kas jāizmanto, sadalot bezmaksas kvotas tādiem gaisakuģu operatoriem, kas iesnieguši Komisijai pieteikumus saskaņā ar 2. punktu. [..] 4. Trijos mēnešos no dienas, kad Komisija ir pieņēmusi lēmumu saskaņā ar 3. punktu, katra administrējošā dalībvalsts aprēķina un publicē: a) sadalīto kvotu kopskaitu par attiecīgo laikposmu katram gaisakuģa operatoram, kas saskaņā ar 2. punktu iesniedzis pieteikumu Komisijai – ko aprēķina, pieteikumā minēto tonnkilometru skaitu reizinot ar līmeņatzīmi, kas minēta 3. punkta e) apakšpunktā; un b) katram gaisakuģa operatoram sadalīto kvotu skaitu par katru gadu – ko nosaka, viņam attiecīgā laikposmā sadalīto kvotu kopskaitu, kas aprēķināts saskaņā ar a) apakšpunktu, dalot ar gadu skaitu laikā, kad gaisakuģa operators ir veicis I pielikumā uzskaitītās aviācijas darbības. 5. Līdz 2012. gada 28. februārim un līdz katra nākamā gada 28. februārim administrējošās dalībvalsts kompetentā iestāde katram gaisakuģa operatoram piešķir kvotu skaitu, kas viņam attiecīgā gadā ir sadalītas saskaņā ar šo pantu vai 3.f pantu.”
30

Šajā gadījumā no iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka pamatlietā aplūkotā iekārta, kuras darbība ir tāda kurināmā sadedzināšana, kas rada siltumnīcas efektu izraisošas gāzes, sastāv no trīs katliem. Lai gan katra no šiem katliem maksimālā nominālā siltumspēja ir vairāk nekā 12 MW, programmatūra ļauj ierobežot to attiecīgo nominālo siltumspēju līdz 8,991 MW, 8,791 MW un 8,962 MW. Turklāt šo tvaika katlu operatora uzstādītā mehānisma rezultātā vienlaikus var darboties tikai divi no šiem trim katliem.
28

Visma Enterprise neesot kontrolējusi izplatītāju darbību vai to kompetenci programmatūras tālākpārdošanā. Pirms sadarbības sākšanas ar izplatītājiem Visma Enterprise pārbaudīja to zināšanas, kā arī regulāri rīkoja izplatītājiem seminārus, lai papildinātu to zināšanas un pilnveidotu kompetences. Attiecīgajā nolīgumā ietvertajai norādei “ja gala lietotājs pret to neiebilst” neesot nozīmes, vērtējot konkurences ierobežojumam piemērojamo pierādīšanas standartu. Klienta iespējamās rīcības novērtēšana nozīmētu to, ka tiktu mēģināts noskaidrot, vai strīdīgais līguma apakšpunkts ir faktiski izpildīts. Taču neesot jāņem vērā šī līguma apakšpunkta īstenošana, jo citādi konkurences ierobežojuma pastāvēšanas fakts tiktu padarīts atkarīgs no trešās personas gribas izteikšanas.
95

Aizsardzībai, kas ar Protokolu par privilēģijām un imunitāti tādējādi ir piešķirta imunitātes pret tiesvedību subjektiem, kā atgādināts šī sprieduma 74. punktā, ir funkcionāls un līdz ar to relatīvs raksturs, un tā tostarp neļauj attiecīgā gadījumā viņus pasargāt pret iespējamu spiedienu, kas uz viņiem varētu tikt apzināti izdarīts, ļaunprātīgi ierosinot procesu saistībā ar darbībām, kuras Savienības ierēdņi vai citi darbinieki nav veikuši, pildot savus amata pienākumus. Tomēr ir jāatgādina, ka saskaņā ar lojālas sadarbības principu dalībvalstīm atbilstoši LES 4. panta 3. punkta trešajai daļai ir jāsekmē Savienības uzdevumu izpilde un jāatturas no jebkādiem pasākumiem, kuri varētu apdraudēt Savienības mērķu sasniegšanu. Kā ģenerāladvokāte būtībā ir norādījusi secinājumu 138. punktā, šāds spiediens varētu kavēt Savienības iestāžu darbību un līdz ar to apdraudēt tās mērķu sasniegšanu.
12

Saskaņā ar šā likuma 290. panta 9. punkta 16) apakšpunkta pirmo alternatīvu, skatītu kopā ar šā panta 1. punkta 16) apakšpunktu, juridiskām personām un individuāliem komersantiem piemērojamo no Eiropas Savienības regulas izrietošo prasību pārkāpuma gadījumā, ja nav paredzēts citādi, uzliek naudas sodu no 5000 līdz 1000000 levu (BGN) (aptuveni no 2500 līdz 510000 EUR) un atkārtota pārkāpuma gadījumā – no 10000 līdz 2000000 BGN (aptuveni no 5000 līdz 1020000 EUR).
6

Pēc tam ar strīdīgajiem paziņojumiem šis nodaļas vadītājs apelācijas sūdzības iesniedzējiem paziņoja, ka viņu pensiju apmērs tiks pielāgots līdz analogo pensiju samazinājuma apmēram, ko Itālijā izmaksā bijušajiem valsts deputātiem, piemērojot Lēmumu Nr. 14/2018. Šajos paziņojumos bija arī precizēts, ka apelācijas sūdzības iesniedzēju pensiju summa tiks pielāgota no 2019. gada aprīļa, piemērojot jauno pensijas tiesību noteikšanas projektus, kas tika nosūtīts minēto paziņojumu pielikumā. Turklāt ar šiem pašiem paziņojumiem apelācijas sūdzības iesniedzējiem tika piešķirts 30 dienu termiņš, kas sākās no to saņemšanas, lai iesniegtu savus apsvērumus. Ja šādi apsvērumi netiktu iesniegti noteiktajā termiņā, tiks uzskatīts, ka strīdīgie paziņojumi rada galīgas sekas, kas tostarp nozīmētu nepamatoti saņemto summu atgūšanu laikposmā no 2019. gada janvāra līdz martam.
20

2005. gada 10. novembraRozporządzenie nr 36/2005 Wojewody Zachodniopomorskiego w sprawie planu ochrony Ińskiego Parku Krajobrazowego (Rietumpomožes vojevodistes priekšsēdētāja Noteikumi Nr. 36/2005 par Iņsko ainavu parka aizsardzības plānu) 2. panta 1. punktā ir paredzēts: “Parka aizsardzības mērķis ir saglabāt, vairot un popularizēt jebkādas tā dabas, vēstures un kultūras vērtības, kā arī tā ainavu iezīmes ilgtspējīgas attīstības apstākļos, un it īpaši: [..] 3) saglabāt reti sastopamu un aizsargātu sēņu, augu, dzīvnieku sugu populācijas, kā arī to dzīvotnes, it īpaši savvaļas putnus un to dzīvotnes Natura 2000 īpaši aizsargājamajā teritorijā putnu aizsardzībai Ostoja Ińska PLB 320008; [..] 2. Šā panta 1. punktā minētie mērķi tiek īstenoti, veicot šādas darbības: 1) saglabājot un – attiecībā uz izzudušiem vai degradētiem dabas elementiem – atjaunojot: [..] c) tīrumos, ceļmalās un ūdensmalās esošas mežaudzes, kā arī tīrumos vai mežos esošus dīķus, [..].”
26

Turpinot, no Regulas 2015/2120 3. panta 3. punkta otrās daļas, kā arī no šīs regulas 9. apsvēruma, saskaņā ar kuru šī daļa ir jāinterpretē, izriet, ka, lai gan interneta piekļuves pakalpojumu sniedzējiem ir pienākums ievērot šo vispārējo pienākumu, tiem tomēr saglabājas iespēja veikt saprātīgus datplūsmas pārvaldības pasākumus. Taču šī iespēja ir pakļauta nosacījumam tostarp par to, ka šādi pasākumi ir balstīti uz “konkrētu datplūsmas kategoriju objektīvi atšķirīgām pakalpojumu tehniskās kvalitātes prasībām”, nevis uz “komerciāliem apsvērumiem”. Par tādu, kas ir balstīts uz šādiem “komerciāliem apsvērumiem”, it īpaši ir jāuzskata ikviens interneta piekļuves pakalpojumu sniedzēja pasākums, kurš ir vērsts pret jebkuru tiešo lietotāju un kura rezultātā, nebalstoties uz šādām objektīvām atšķirībām, netiek nodrošināta vienāda un nediskriminējoša attieksme pret saturu, lietojumprogrammām vai pakalpojumiem, kurus piedāvā dažādi satura, lietojumprogrammu vai pakalpojumu sniedzēji (spriedums, 2020. gada 15. septembris, Telenor Magyarország, C‑807/18 un C‑39/19, EU:C:2020:708, 48. punkts).
20

Visbeidzot iesniedzējtiesa uzskata – pieņemot, ka izbraukuma atrakciju organizētāju gadatirgos sniegtie pakalpojumi neatšķiras no to pakalpojumu konteksta, kurus sniedz pastāvīgie atrakciju uzņēmumi, atbilstošais kritērijs ir saprast to, kādas vajadzības no pašreizējā vidusmēra patērētāja viedokļa tiek apmierinātas, pirmkārt, gadatirgū un, otrkārt, izklaides parkā. Tiklīdz šīs vajadzības ir noteiktas, ir jāizvērtē, vai abi pakalpojumi atbilst vienādām vajadzībām un vai iespējamās atšķirības ietekmē vidusmēra patērētāja izvēli.
23

Šādos apstākļos Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuvas Augstākā administratīvā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus: “1) Vai Direktīvas [2005/36] 10. panta b) punkts, lasot to kopsakarā ar šīs direktīvas mērķi, kas minēts tās 1. pantā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams situācijā, kurā ieinteresētā persona nav ieguvusi kvalifikāciju apliecinošu dokumentu, jo šī persona vajadzīgās prasības, lai iegūtu profesionālo kvalifikāciju, iespējams, ir izpildījusi vairākās Savienības dalībvalstīs, nevis tikai vienā dalībvalstī? Vai šādā situācijā, kurā ieinteresētā persona nav ieguvusi kvalifikāciju apliecinošu dokumentu, jo šī persona vajadzīgās prasības, lai iegūtu profesionālo kvalifikāciju, iespējams, ir izpildījusi vairākās Savienības dalībvalstīs, nevis tikai vienā dalībvalstī, Direktīvas [2005/36] III sadaļas I nodaļa (Vispārējā sistēma apmācības apliecinājumu atzīšanai) ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to iestādei, kas nodarbojas ar kvalifikāciju atzīšanu, ir pienākums izvērtēt visu to personas iesniegto dokumentu saturu, kas var apliecināt profesionālo kvalifikāciju, un to, vai [apmācība, kuru šie dokumenti apliecina,] atbilst uzņēmējā dalībvalstī noteiktajām prasībām profesionālo kvalifikāciju iegūšanai, un, ja nepieciešams, piemērot kompensācijas pasākumus? [2)] Vai tādā situācijā kā pamatlietā aplūkotā, kurā prasītāja, iespējams, ir izpildījusi vajadzīgās prasības, lai iegūtu farmaceita profesionālo kvalifikāciju Direktīvas [2005/36] [III sadaļas] III nodaļas 7. sadaļas 44. panta mērķiem, taču šīs prasības ir izpildītas vairākās Savienības dalībvalstīs, nevis tikai vienā, un līdz ar to prasītājai nav profesionālo kvalifikāciju apliecinoša dokumenta, kas paredzēts Direktīvas 2005/36 V pielikuma 5.6.2. punktā, LESD 45. un 49. pants un Hartas 15. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajos uzņēmējas dalībvalsts kompetentajām iestādēm ir uzlikts pienākums izvērtēt prasītājas profesionālo apmācību un salīdzināt to ar uzņēmējā dalībvalstī pieprasīto profesionālo apmācību, un arī izvērtēt to iesniegto dokumentu saturu, kas var apliecināt profesionālo kvalifikāciju, un to, vai [apmācība, kuru šie dokumenti apliecina,] atbilst uzņēmējā dalībvalstī noteiktajām prasībām profesionālo kvalifikāciju iegūšanai, un, ja nepieciešams, piemērot kompensācijas pasākumus?”
25

Šajā ziņā ir jāatgādina, ka saskaņā ar Regulas Nr. 44/2001 1. panta 1. punkta pirmo teikumu to piemēro civillietās un komerclietās. Jēdziena “civillietas un komerclietas” interpretācijas rezultātā daži tiesu nolēmumi tiek izslēgti no minētās regulas piemērošanas jomas tādu elementu dēļ, kuri raksturo juridiskās attiecības starp lietas dalībniekiem vai tiesvedības priekšmetu (skat. it īpaši spriedumu, 2009. gada 28. aprīlis, Apostolides, C‑420/07, EU:C:2009:271, 42. punkts un tajā minētā judikatūra).
19

Tomēr minētā tiesa uzskata, ka jautājums par to, vai Regulas Nr. 1346/2000 13. pantā paredzētais pirmais nosacījums, saskaņā ar kuru uz attiecīgo kaitējošo aktu attiecas citas dalībvalsts tiesību akti, nevis tās valsts, kuras teritorijā ir uzsākta maksātnespējas procedūra, ir izpildīts tajā izskatāmajā lietā, ir atkarīgs no jautājuma par to, vai saskaņā ar Regulas Nr. 593/2008 12. panta 1. punkta b) apakšpunktu trešās personas, šajā gadījumā – Oeltrans Befrachtungsgesellschaft, veiktais maksājums, lai samaksātu parādu, kas E.A. Frerichs ir pret Tankfracht, pamatojoties uz minēto līgumu, arī ir pakļauts Nīderlandes tiesībām.
21

Par LESD 20. pantu ir jānorāda, ka, lai arī ar to ir ieviesta Savienības pilsonība, šis pants vienīgi nosaka to, ka Savienības pilsoņiem ir ar Līgumu piešķirtās tiesības un ar to uzliktie pienākumi. Tādējādi to šai ziņā nevar piemērot savrupi no tādām Savienības pilsoņu tiesības un pienākumus reglamentējošajām Līguma speciālajām normām kā, piemēram, LESD 45. pants (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2004. gada 16. decembris, My, C‑293/03, EU:C:2004:821, 32. punkts, un 2017. gada 31. maijs, U, C‑420/15, EU:C:2017:408, 17. punkts).
35

Tomēr no šīs pašas informācijas, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, izriet, ka, pat ja attiecīgais transportlīdzeklis ceļā no Turcijas uz Vāciju vispirms tika ievests Savienības muitas teritorijā Bulgārijā un pēc tranzīta caur trešās valsts, proti, Serbijas, teritoriju pēc tam atkal tika ievests minētajā muitas teritorijā Ungārijā, šis transportlīdzeklis faktiski tika izmantots Vācijā, kas ir VS dzīvesvietas dalībvalsts. Līdz ar to, ciktāl transportlīdzeklis ir nokļuvis Savienības ekonomiskajā apritē Vācijā, importam piemērojamais PVN ir radies tieši šajā dalībvalstī.
1)

Padomes Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (1992. gada 12. oktobris) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kas grozīta ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1186/2009 (2009. gada 16. novembris), ar kuru izveido Kopienas sistēmu atbrīvojumiem no muitas nodokļiem, 195. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā pantā paredzēto muitas parāda galvotāju nevar kvalificēt kā “parādnieku” Regulas Nr. 2913/92, kas grozīta ar Regulu Nr. 1186/2009, 221. panta 3. punkta izpratnē un līdz ar to tam nevar piemērot šajā tiesību normā paredzēto trīs gadu noilguma termiņu no muitas parāda rašanās brīža.
2

Šie lūgumi ir iesniegti saistībā ar tiesvedībām starp, pirmkārt, SPV Project 1503 Srl (turpmāk tekstā – “SPV”) un Dobank SpA, kas ir Unicredit SpA pilnvarots pārstāvis, no vienas puses, un YB, no otras puses, un, otrkārt, Banco di Desio e della Brianza SpA (turpmāk tekstā – “BDB”) un citām kredītiestādēm, no vienas puses, un YX un ZW, no otras puses, par piespiedu izpildes procesiem, kas balstīti uz izpildu dokumentiem, kuri ieguvuši res judicata spēku.
23

Saskaņā ar 2011. gada 3. februāraVerordnung über die EG‑Genehmigung für Kraftfahrzeuge und ihre Anhänger sowie für Systeme, Bauteile und selbstständige technische Einheiten für diese Fahrzeuge (EG‑Fahrzeuggenehmigungsverordnung – EG‑FGV) (Noteikumi par EK tipa apstiprināšanu transportlīdzekļiem un to piekabēm, kā arī šādiem transportlīdzekļiem paredzētām sistēmām, sastāvdaļām un atsevišķām tehniskām vienībām (mehānisko transportlīdzekļu EK tipa apstiprināšanas noteikumi); BGBl. 2011 I, 126. lpp.) redakcijā, kas piemērojama pamatlietā, 25. panta 2. punktu: “1. Ja [KBA] konstatē, ka transportlīdzekļi, sistēmas, sastāvdaļas vai atsevišķas tehniskas vienības neatbilst apstiprinātajam tipam, tas var veikt nepieciešamos pasākumus saskaņā ar Direktīvu [2007/46], [Eiropas Parlamenta un Padomes] Direktīvu 2002/24/EK [(2002. gada 18. marts), kas attiecas uz divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprinājumu un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 92/61/EEK (OV 2002, L 124, 1. lpp.)], vai [Eiropas Parlamenta un Padomes] Direktīvu 2003/37/EK [(2003. gada 26. maijs), kas attiecas uz tipa apstiprinājumu lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktoriem, to piekabēm un maināmām velkamām mašīnām kopā ar to sistēmām, detaļām un atsevišķām tehniskām vienībām un ar ko atceļ Direktīvu 74/150/EEK (OV 2003, L 171, 1. lpp.)], proti, to no šīm direktīvām, kas piemērojama attiecīgajam tipam, lai nodrošinātu produkcijas atbilstību apstiprinātajam tipam. 2. Lai novērstu konstatētus trūkumus un garantētu ekspluatācijā jau laistu transportlīdzekļu, sastāvdaļu vai atsevišķu tehnisku vienību atbilstību prasībām, vēlāk [KBA] var pieņemt papildu noteikumus.”
112

Piektkārt, attiecībā uz jautājumu par to, vai profesionālās piemērotības atzinuma, kam ir jābūt katoļu reliģijas skolotājiem, lai pasniegtu šo priekšmetu, saņemšanas vajadzība var būt “objektīvs iemesls” Pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē, jākonstatē, ka no Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem izriet, ka šis atzinums tiek izsniegts tikai vienu reizi brīdī, kad izglītības iestāde iesniedz savu kandidātu sarakstu, un neatkarīgi no tā, cik ilgi attiecīgais skolotājs pilda savus pienākumus. Minētā atzinuma piešķiršana visiem katoļu reliģijas skolotājiem neatkarīgi no tā, vai viņu līgums ir noslēgts uz nenoteiktu laiku vai līgums ir noslēgts uz noteiktu laiku, tādējādi, kā tas jau ir minēts šī sprieduma 64. punktā, ir no katoļu reliģijas skolotājiem uzticēto pienākumu ilguma neatkarīgs aspekts.
79

Tomēr šajā gadījumā, kā izriet no šī sprieduma 71. punkta, atbrīvojums no nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā dividendēm par labu KIU rezidentiem nav pakļauts nosacījumam, ka šo uzņēmumu saņemtās dividendes tie sadala tālāk un ka nodokļa, kas jāmaksā to kapitāla daļu turētājiem, uzlikšana ļauj kompensēt atbrīvojumu no nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā (pēc analoģijas skat. spriedumus, 2012. gada 10. maijs, Santander Asset Management SGIIC u.c., no C‑338/11 līdz C‑347/11, EU:C:2012:286, 52. punkts, kā arī 2014. gada 10 aprīlis, Emerging Markets Series of DFA Investment Trust Company, C‑190/12, EU:C:2014:249, 93. punkts).
17

Proti, viņš tiek turēts aizdomās par to, ka ar fiktīvu uzņēmējsabiedrību starpniecību viņš esot Bulgārijā ievedis cukuru no citām dalībvalstīm, iegādājoties to konkrēti no kādas Čehijas Republikā reģistrētas un Y pārstāvētas uzņēmējsabiedrības, un pēc tam šo cukuru pārdevis Bulgārijas tirgū, nemaksājot un neaprēķinot pievienotās vērtības nodokli (PVN), taču izsniedzot patiesībai neatbilstošus dokumentus, saskaņā ar kuriem minētais cukurs it kā esot eksportēts uz Rumāniju.
44

Turklāt izmantoto dokumentu apstrādes sistēmas ar elektronisko parakstu, zīmogu un datuma spiedogu esot padarījušas neiespējamu to grozīšanu pēc to pieņemšanas un ar strīdīgo aktu apakšā pievienotajiem Padomes priekšsēdētāja un tās ģenerālsekretāra parakstiem esot faktiski apliecināts šo pamatojuma izklāstu autentiskums. Pateicoties šīm sistēmām, strīdīgie akti, tostarp to pamatojuma izklāsti, kas izsniegti Hamas, esot stabili un negrozāmi, it īpaši attiecībā uz to autoru un to saturu visās attiecīgajās valodās, turklāt Hamas neesot nekādā veidā apgalvojusi, ka tai adresēto pamatojuma izklāstu teksts atšķirtos no teksta, ko pieņēmusi Padome. Padome šajā ziņā piebilst, ka paziņojuma vēstulēm, kas adresētas Hamas un pievienotas šiem pamatojuma izklāstiem, šīs iestādes Ģenerālsekretariātā tika uzlikts spiedogs.
99

Pirmkārt, Vispārējā tiesa, pamatojoties uz konstatējumu, ka strīdīgais pasākums ir noteikti balstīts uz pārsūdzētā sprieduma 149. punktā atgādināto premisu, saskaņā ar kuru uzņēmumi, kas vēlas veikt pārrobežu apvienošanos, bet kas to nevar izdarīt apvienošanās šķēršļu dēļ, parasti iegādājas kapitāldaļas sabiedrībās nerezidentēs vai vismaz saglabā jau tiem piederošās kapitāldaļas, secināja, ka Spānijas Karaliste, kurai bija jāattaisno ar strīdīgo pasākumu ieviestā atkāpe no atsauces sistēmas, nav pierādījusi šādas premisas pamatotību. Pārsūdzētā sprieduma 152.–154. punktā Vispārējā tiesa būtībā uzskatīja, ka, tā kā kapitāldaļu iegāde ir darījums, kas nošķirts no apvienošanās un neveido tās alternatīvu, strīdīgais pasākums faktiski rada priekšrocības uzņēmumiem, kuri vēlas ieguldīt ārvalstu sabiedrībās, bet kuru mērķis nav obligāti veikt uzņēmumu apvienošanos, proti, uzņēmumiem, kas atšķiras no tiem, kuri saskaņā ar Spānijas Karalistes apgalvojumiem ciestu no nemateriālās vērtības norakstīšanas vispārējo noteikumu nelabvēlīgajām sekām. Vispārējā tiesa minētā sprieduma 155. punktā līdz ar to secināja, ka strīdīgā pasākuma “neitralizējošā ietekme” nav pierādīta.
8

Savienības Muitas kodeksa 288. panta “Piemērošana” 1. punktā ir paredzēts, ka tajā uzskaitītos pantus piemēro no 2013. gada 30. oktobra, proti, no šī kodeksa 287. pantā paredzētās spēkā stāšanās dienas. 288. panta 2. punktā ir paredzēts, ka citus pantus, kas nav minēti 1. punktā – kurš ietver minētā kodeksa 211. un 254. pantu – piemēro no 2016. gada 1. maija.
82

Runājot par to, vai Vispārējā tiesa tomēr ir pieļāvusi tiesību kļūdu, pārsūdzētā sprieduma 238. punktā it īpaši uzskatīdama, ka Komisija likumīgi ir atzinusi, ka viena no DEHP “funkcijām”, kas ir ņemtas vērā, lai pārbaudītu alternatīvus risinājumus, bija “samazināt to plastifikatoru daudzumu, kuri ir jāpievieno, lai ražotu elastīga PVH izstrādājumus no pārstrādāta elastīga PVH materiāla”, ir jākonstatē, ka no tiem pārsūdzētā sprieduma punktiem, ko apelācijas sūdzības iesniedzēja ir minējusi trešajā pamatā, neizriet, ka Vispārējai tiesai REACH regulas 60. panta 4. punktā paredzēto alternatīvo risinājumu analīze būtu bijusi jāatzīst par nederīgu tāpēc, ka Komisija nav ņēmusi vērā ne materiāla elastību, ne arī to ir minējusi, jo tieši pretēji gan no pārsūdzētā sprieduma 238. punkta, gan no tā 242. punkta izriet, ka Komisija ir ņēmusi vērā arī DEHP kā plastifikatora funkciju.
40

No iepriekš minētā izriet, ka no Direktīvas 2004/38 13. panta 2. punkta formulējuma, konteksta un mērķa izriet, ka šīs tiesību normas īstenošanas, tostarp no Direktīvas 2004/38 13. panta 2. punkta pirmās daļas c) apakšpunkta izrietošo tiesību īstenošanas, nosacījums ir ieinteresēto personu laulības šķiršana (spriedums, 2016. gada 30. jūnijs, NA, C‑115/15, EU:C:2016:487, 48. punkts).
27

Kad tas ir precizēts, ir jānorāda, ka, runājot par “līguma galveno priekšmetu” Direktīvas 93/13 4. panta 2. punkta nozīmē, uz kuru attiecas pirmais jautājums, no šīs tiesību normas izriet, ka noteikumu negodīguma novērtējums neattiecas ne uz līguma galvenā priekšmeta definīciju, ne arī uz cenas un atlīdzības, no vienas puses, atbilstīgumu pakalpojumiem vai precēm, kas par to saņemtas, no otras puses, ciktāl šie noteikumi ir sastādīti vienkāršā, skaidri saprotamā valodā. Tādējādi tiesa var pārbaudīt noteikuma, kas attiecas uz līguma galvenā priekšmeta definīciju, negodīgo raksturu tikai tad, ja šis noteikums nav skaidrs un saprotams.