Pakāpeniskais jaunā produkta pārdošanas pieauguma raksturs, aizstājot esošo produktu, noteikti nenozīmē, ka ar šo esošo produktu tiek īstenots būtisks konkurences spiediens uz jauno produktu. Proti, ir iespējams, ka, pat ja nebūtu agrākā produkta, jaunā produkta pārdošanai kopumā būtu raksturīga tāda pati pakāpeniska attīstība. Līdz ar to nevar prezumēt, ka principā pastāv cēloņsakarība starp jaunā produkta pārdošanas pakāpenisko pieaugumu un konkurences spiedienu, kāds ar esošajiem produktiem tiek īstenots uz šo jauno produktu.

“Ļaunprātīgas izmantošanas” jēdziens ir objektīvs jēdziens, kurš ietver dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma rīcību, kas var ietekmēt struktūru tirgū, kurā tieši attiecīgā uzņēmuma klātbūtnes dēļ konkurences līmenis jau ir pavājinājies, un kas, izmantojot līdzekļus, kuri atšķiras no tiem, kas pastāv normālas preču un pakalpojumu konkurences apstākļos uz uzņēmēju sniegto pakalpojumu pamata, rada šķērsli joprojām tirgū esošā konkurences līmeņa saglabāšanai vai šīs konkurences attīstībai. No tā izriet, ka EKL 82. pantā dominējošā stāvoklī esošam uzņēmumam ir aizliegts izstumt konkurentu un tādējādi nostiprināt savu stāvokli ar citiem līdzekļiem, nevis tiem, kuri iekļaujas uz sniegumu balstītā konkurencē.

Pat dominējošā stāvoklī esoša farmaceitiskā uzņēmuma stratēģijas, kuras mērķis ir minimizēt sava pārdošanas apjoma kritumu un ar kuru ir iespējams pretoties ģenērisko produktu konkurencei, izstrādāšana ir tiesiska un atspoguļo normālu konkurences norisi, ar nosacījumu, ka plānotā rīcība neatšķiras no darbībām, kas ietilpst uz sniegumu balstītā konkurencē, no kuras labumu gūst patērētāji.

Tad, ja apelācijas sūdzības iesniedzējs apstrīd, kā Vispārējā tiesa ir interpretējusi vai piemērojusi Savienības tiesības, pirmajā instancē izvērtētos tiesību jautājumus var no jauna izskatīt apelācijas tiesvedībā. Proti, ja apelācijas sūdzības iesniedzējs nevarētu savu apelācijas sūdzību balstīt uz argumentiem, kurus tas jau ir izmantojis Vispārējā tiesā, apelācijas sūdzība zaudētu daļu no savas jēgas.

Apstāklis, ka normatīvajā regulējumā ir piedāvātas alternatīvas iespējas farmaceitisko produktu tirdzniecības atļaujas iegūšanai, kas ir dārgākas un ilgākas, nemazina dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma rīcības ļaunprātīgo raksturu, jo, objektīvi izvērtējot, šīs rīcības vienīgais mērķis ir padarīt nepieejamu likumdevēja Direktīvas 65/65 par zālēm 4. panta trešās daļas 8. punkta a) apakšpunkta iii) daļā paredzēto saīsināto procedūru un līdz ar to neielaist ģenērisko zāļu ražotājus tirgū, cik vien ilgi iespējams, un palielināt to izmaksas, kas nepieciešamas, lai pārvarētu šķēršļus tirdzniecības uzsākšanai, tādējādi aizkavējot būtisko konkurences spiedienu, kāds tiek īstenots ar šiem produktiem.

Lai gan intelektuālā īpašuma tiesību piederība vien nav jāuzskata par dominējošu stāvokli veidojošu elementu, tā tomēr noteiktos apstākļos var radīt šādu stāvokli, it īpaši dodot uzņēmumam iespēju likt šķēršļus efektīvas konkurences pastāvēšanai tirgū. Tomēr intelektuālā īpašuma tiesību ņemšana vērā, lai konstatētu dominējošā stāvokļa esamību, nekādi nenozīmē, ka sabiedrībām, kuras pirmās ienāk tirgū ar inovatīviem produktiem, ir jāatturas no pilnīga intelektuālā īpašuma tiesību portfeļa iegūšanas vai arī no šo tiesību īstenošanas. Šajā ziņā pietiek atgādināt, ka šāds stāvoklis nav aizliegts, bet ir aizliegta vienīgi tā ļaunprātīga izmantošana, un ka tā konstatēšana pati par sevi nenozīmē pārmetumu attiecīgajam uzņēmumam.

(sal. ar 186. un 188. punktu)