3

Atbilstošās tiesību normas pārsūdzētā rīkojuma 3.–12. punktā ir aprakstītas šādi: “Primārās tiesības 3 LESD 114. panta 1., 3., 4., 6. un 7. punktā ir noteikts: “1. Ja vien Līgumi neparedz ko citu, turpmāk norādītos noteikumus piemēro, lai sasniegtu 26. pantā noteiktos mērķus. Eiropas Parlaments un Padome [..] paredz pasākumus, lai tuvinātu dalībvalstu normatīvos un administratīvos aktus, kuri attiecas uz iekšējā tirgus izveidi un darbību. [..] 3. Šā panta 1. punktā paredzētajos priekšlikumos, kas attiecas uz veselības aizsardzību, drošību, vides aizsardzību un patērētāju tiesību aizsardzību, Komisija par galveno uzskata augstu aizsardzības līmeni, īpašu uzmanību pievēršot visiem atklājumiem, kas pamatojas uz zinātnes faktiem. Saskaņā ar attiecīgām pilnvarām arī Eiropas Parlaments un Padome tiecas sasniegt šo mērķi. 4. Ja pēc tam, kad [..] ir noteikusi saskaņošanas pasākumu, kāda dalībvalsts uzskata par vajadzīgu atstāt spēkā savus noteikumus 36. pantā minēto būtisko iemeslu dēļ [..], tā dara Komisijai zināmus šos noteikumus, kā arī pamatojumu to atstāšanai spēkā. [..] 6. Komisija sešos mēnešos pēc [4. punktā minētās paziņošanas] apstiprina vai noraida attiecīgos valsts noteikumus, iepriekš pārbaudot, vai tie nav patvaļīgas diskriminācijas līdzeklis vai slēpts ierobežojums tirdzniecībā starp dalībvalstīm un nerada šķēršļus iekšējā tirgus darbībai. Ja šajā laikā Komisija lēmumu nav pieņēmusi, [4. punktā] minētos noteikumus uzskata par apstiprinātiem. Komisija var informēt attiecīgo dalībvalsti, ka šajā punktā minēto laiku var vēl pagarināt uz laiku līdz sešiem mēnešiem, ja to attaisno jautājuma sarežģītība un cilvēku veselība netiek apdraudēta. 7. Ja saskaņā ar 6. punktu dalībvalstij ļauj atstāt spēkā vai ieviest savus noteikumus, atkāpjoties no saskaņošanas pasākuma, Komisija tūlīt pārliecinās, vai ir jāiesaka pielāgošanās šim pasākumam.” Atvasinātās tiesības Vecā rotaļlietu direktīva 4 Saskaņā ar Vecās rotaļlietu direktīvas 2. pantu rotaļlietas var laist tirgū vienīgi tad, ja, tās lietojot paredzētā vai iespējamā veidā, tās neapdraud lietotāju vai trešo personu veselību un/vai drošību, ņemot vērā parasto bērnu uzvedību. Rotaļlietai tādā stāvoklī, kā tā laista tirgū, jāatbilst šajā direktīvā noteiktajām drošības un veselības prasībām, ņemot vērā iespējamo un parasto lietošanas laiku. 5 Vecās rotaļlietu direktīvas II pielikuma (ar nosaukumu “Drošības pamatprasības rotaļlietām”) II daļas (ar nosaukumu “Konkrēti apdraudējumi”) 3. punktā (ar nosaukumu “Ķīmiskās īpašības”) ir noteiktas maksimālās biopieejamības robežvērtības dienā, tostarp antimonam, arsēnam, bārijam, svinam un dzīvsudrabam. Biopieejamības robežvērtības ir maksimāli pieļaujamais ķīmiskās vielas daudzums, kas rotaļlietu lietošanas laikā var uzsūkties un būt pieejams bioloģiskiem procesiem cilvēka organismā. Šīs biopieejamības robežvērtības netiek nošķirtas, pamatojoties uz rotaļlietas materiāla konsistenci. Minētās direktīvas II pielikuma II daļas 3. punkta 2. apakšpunkta pirmajā teikumā it īpaši ir noteiktas šādas dienā pieļaujamās biopieejamības robežvērtības, kas nedrīkst tikt pārsniegtas: 0,2 μg antimona, 0,1 μg arsēna, 25,0 μg bārija, 0,7 μg svina un 0,5 μg dzīvsudraba. Vecajā rotaļlietu direktīvā nav noteiktas robežvērtības nitrozamīniem un vielām, kas viegli nitrozējas. 6 Pamatojoties uz minēto, Eiropas Standartizācijas komiteja saskaņā ar Komisijas pilnvarojumu ir izstrādājusi saskaņotu Eiropas standartu EN 71–3 “Rotaļlietu drošums” (turpmāk tekstā – “EN 71–3”), kurā no biopieejamības robežvērtībām ir atvasinātas “migrācijas robežvērtības” [rotaļlietu] materiāliem un ir aprakstīta to noteikšanas procedūra. Migrācijas robežvērtības norāda maksimāli pieļaujamo ķīmiskas vielas daudzumu, kas var migrēt, proti, izdalīties no izstrādājuma, piemēram, uzsūkties ādā vai kuņģa sulā. Ja tiek ievērotas EN 71–3 vērtības, tad tiek uzskatīts, ka Vecās rotaļlietu direktīvas biopieejamības robežvērtības arī tiek ievērotas. EN 71–3 tostarp ir noteiktas šādas migrācijas robežvērtības: antimonam 60 mg/kg, arsēnam 25 mg/kg, bārijam 1000 mg/kg, svinam 90 mg/kg un dzīvsudrabam 60 mg/kg. Jaunā rotaļlietu direktīva 7 2003. gadā Komisija apņēmās pārskatīt Veco rotaļlietu direktīvu. Pēc daudzām konsultācijām ar ekspertiem par vairākiem projektiem tā 2008. gada sākumā iesniedza Priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par rotaļlietu drošumu, kuru Padome, neraugoties uz Vācijas valdības iebildumiem, apstiprināja 2009. gada 11. maijā un kā Jauno rotaļlietu direktīvu pieņēma 2009. gada 18. jūnijā. Šīs direktīvas II pielikuma (ar nosaukumu “Īpašas drošuma prasības”) III daļas (ar nosaukumu “Ķīmiskās īpašības”) 13. punktā ir tieši noteiktas migrācijas robežvērtības. Tagad tajā, pamatojoties uz trim [rotaļlietas materiālu konsistences veidiem], ir paredzēta atšķirība atkarībā no tā, vai materiāls ir “sauss/trausls/pulverveida/lokans” vai arī tas ir “šķidrs vai lipīgs”, vai “noskrāpēts”. 8 Tādējādi Jaunās rotaļlietu direktīvas II pielikuma III daļas 13. punktā ir noteiktas šādas migrācijas robežvērtības: Elements mg/kg sausa, trausla, pulverveida vai lokana rotaļlietu materiāla mg/kg šķidra vai lipīga rotaļlietu materiāla mg/kg noskrāpēta rotaļlietu materiāla Antimons 45 11,3 560 Arsēns 3,8 0,9 47 Bārijs 4500 1125 56 000 Svins 13,5 3,4 160 Dzīvsudrabs 7,5 1,9 94 9 Jaunās rotaļlietu direktīvas 54. pantā ir noteikts, ka normatīvie un administratīvie akti, kas ir vajadzīgi tās transponēšanai valsts tiesību aktos, dalībvalstīm ir jāievieš vēlākais līdz 2011. gada 20. janvārim un jāpiemēro no 2011. gada 20. jūlija. Tomēr 55. pantā ir paredzēts izņēmums – Vecās rotaļlietu direktīvas II pielikuma II daļas 3. punkts tiek atcelts no 2013. gada 20. jūlija. Vecajā rotaļlietu direktīvā noteiktās biopieejamības robežvērtības un migrācijas robežvērtības, kas ir piemērojamas rotaļlietu materiāliem, tātad paliek spēkā līdz 2013. gada 20. jūlijam, tostarp arī robežvērtības antimonam, arsēnam, bārijam, svinam un dzīvsudrabam. 10 Pēc Vācijas valdības domām, Jaunās rotaļlietu direktīvas 55. pants ir lex specialis, kas ir atkāpe no 54. panta, tāpēc tā uzskata, ka minētās direktīvas II pielikuma III daļas 13. panta noteikums, par kuru ir runa šajā lietā, ir jātransponē tikai līdz 2013. gada 20. jūlijam. Turpretī Komisija uzskata, ka Jaunās rotaļlietu direktīvas 54. pantā paredzētais transponēšanas termiņš ir piemērojams arī smagajiem metāliem, uz kuriem attiecas šis strīds. Tikai ekonomijas interesēs 55. pantā esot paredzēts, ka pārejas laikposmā, kas beidzas 2013. gada 20. jūlijā, var tikt turpināts ražot un pārdot rotaļlietas, kuru ķīmiskās īpašības atbilst Vecās rotaļlietu direktīvas prasībām. Šī noteikuma mērķis neesot piešķirt dalībvalstīm ilgāku transponēšanas termiņu. Vācijas tiesības 11 Vecā rotaļlietu direktīva Vācijas tiesībās tika transponēta ar regulu 1989. gadā. Transponēšanas regulā ir atsauce uz Vecās rotaļlietu direktīvas II pielikumā paredzētajām drošības prasībām un tajā paziņotajām biopieejamības robežvērtībām, tostarp pieciem smagajiem metāliem: antimonam, arsēnam, bārijam, svinam un dzīvsudrabam. 12 Vācijas tiesības ir tikušas pielāgotas jaunajam tiesiskajam stāvoklim, kas izriet no Jaunās rotaļlietu direktīvas publicēšanas 2011. gadā. Tomēr nekādas izmaiņas attiecībā uz piecu minēto smago metālu robežvērtībām vēl nav tikušas pieņemtas, jo Vecās rotaļlietu direktīvas II pielikuma II daļas 3. punkts joprojām ir spēkā. Tādēļ Komisija atbilstoši LESD 258. pantam ar 2012. gada 22. novembra brīdinājuma vēstuli uzsāka pret Vācijas Federatīvo Republiku procedūru sakarā ar pienākumu neizpildi saistībā ar Jaunās rotaļlietu direktīvas daļēju netransponēšanu. Ar 2013. gada 21. marta vēstuli Vācijas valdība atbildēja uz brīdinājuma vēstuli, noliedzot jebkādu pienākumu neizpildi, pamatojoties uz to, ka Jaunās rotaļlietu direktīvas II pielikuma III daļa stāsies spēkā tikai 2013. gada 20. jūlijā.”