Lieta C‑203/14

Consorci Sanitari del Maresme

pret

Corporació de Salut del Maresme i la Selva

(Tribunal Català de Contractes del Sector Públic lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)

“Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 267. pants — Tiesas kompetence — Iestādes, kas iesniedz lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, “tiesas” statuss — Neatkarība — Obligāta kompetence — Direktīva 89/665/EEK — 2. pants — Par pārsūdzības izskatīšanu atbildīgās iestādes — Direktīva 2004/18/EK — 1. panta 8. punkts un 52. pants — Publiskā iepirkuma procedūras — Jēdziens “publisko tiesību subjekts” — Publiskās administrācijas iestādes — Iekļaušana”

Kopsavilkums – Tiesas (virspalāta) 2015. gada 6. oktobra spriedums

Attiecībā uz iestādes, kas iesniedz lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, “tiesas” statusa novērtējumu LESD 267. panta izpratnē, kas ir jautājums, kurš ir atkarīgs tikai no Savienības tiesībām, ir jāņem vērā vairāku faktoru kopums, piemēram, vai iestāde ir izveidota ar likumu, vai tā ir pastāvīga, vai tās pieņemtie nolēmumi ir saistoši, vai tiesvedība tajā notiek atbilstoši sacīkstes principam, vai iestāde piemēro tiesību normas, kā arī vai tā ir neatkarīga. Šādā ziņā, pat, ja iestāde, kas iesniedz lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, valsts tiesībās tiek uzskatīta par administratīvo iestādi, šim faktam pašam par sevi nav izšķirošas nozīmes, veicot šo izvērtējumu. Tribunal Català de Contractes del Sector Públic (Katalonijas iestāde sūdzību izskatīšanai publiskā iepirkuma lietās) atbilst šiem kritērijiem un tādējādi ir “tiesa” LESD 267. panta izpratnē. Attiecībā uz neatkarības kritēriju minētā tiesa ir trešās personas pozīcijā attiecībā pret iestādi, kura pieņēmusi pamatlietā apstrīdēto lēmumu. Šādā kontekstā ir noskaidrojies, ka minētā iestāde savas funkcijas pilda pavisam autonomi, nebūdama nekādās pakļautības attiecībās ne ar vienu un nesaņemdama rīkojumus vai norādījumus ne no viena, tādējādi tā ir aizsargāta no ārējas iejaukšanās vai spiediena, kas varētu apdraudēt tās locekļu pieņemtā nolēmuma neatkarību. Attiecībā uz to, vai Tribunal Català de Contractes del Sector Públic pieņemtie nolēmumi ir saistoši – lai gan tai saskaņā ar valsts tiesībām ir fakultatīva kompetence, tomēr jāatgādina, pirmkārt, ka iestādes, kas iesniedz lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, kuras kompetence nav atkarīga no pušu vienošanās, lēmumi tām ir saistoši. Otrkārt, praksē pretendenti publiskā iepirkuma procedūrās parasti neizmanto iespēju tieši celt administratīvo prasību, pirms tam nevēršoties Tribunal Català de Contractes del Sector Públic. Šādos apstākļos minētā tiesa atbilst arī kritērijam par to, lai tās pieņemtie nolēmumi būtu saistoši. (sal. ar 17., 19., 22.–25. un 27. punktu)

Tiesai principā nav kompetences atbildēt uz prejudiciālā nolēmuma ietvaros uzdotu jautājumu, ja ir acīmredzams, ka Savienības tiesību norma, ko Tiesai lūgts interpretēt, nav piemērojama. Attiecībā uz lūgumu interpretēt valsts tiesībās paredzētu pienākumu publiskā iepirkuma jomā, fakts, ka šis pienākums nav piemērojams uzņēmumiem, kas ir reģistrēti citās dalībvalstīs, nevis iesniedzējtiesas dalībvalsti, Tiesas kompetenci neietekmē. Neviens Direktīvas 89/665 par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām, un Direktīvas 2004/18 par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, noteikums neļauj uzskatīt, ka to noteikumu piemērošana būtu atkarīga no tā, vai pastāv faktiska saistība ar aprites brīvību dalībvalstu starpā. Minētajās direktīvās nav paredzēts, ka publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras būtu atkarīgas no kāda nosacījuma to noteikumos, kas būtu saistīts ar pretendentu pilsonību vai reģistrācijas vietu. (sal. ar 29. un 30. punktu)

Direktīvas 2004/18 par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 1. panta 8. punkts ir jāinterpretē tā, ka šīs tiesību normas otrajā daļā ietvertais “piegādātāja [saimnieciskās darbības subjekta]” jēdziens ietver publiskās administrācijas iestādes, kuras tādējādi var piedalīties publiskajā iepirkumā, ja un tiktāl, ciktāl tās ir tiesīgas piedāvāt pakalpojumus pret atlīdzību tirgū. No Direktīvas 2004/18 preambulas 4. apsvēruma, kurā skaidri ir norādīts uz iespēju publisko tiesību subjektam piedalīties publiskā iepirkuma procedūrā pretendenta statusā, kā arī no minētās direktīvas 1. panta 8. punkta, kurā ikvienai “valsts iestādei” ir atzīts “piegādātāja [saimnieciskās darbības subjekta]” statuss, izriet, ka ar Direktīvu 2004/18 publiskās administrācijas iestādes netiek izslēgtas no dalības iepirkuma procedūrās. Šajā ziņā pretendēt vai izvirzīt savu kandidatūru var ikviena persona vai subjekts, kurš, ņemot vērā paziņojumā par paredzamo publisko iepirkumu norādītos nosacījumus, uzskata sevi par piemērotu, lai nodrošinātu šī iepirkuma izpildi tieši vai ar apakšuzņēmuma starpniecību, neatkarīgi no tā privāto tiesību vai publisko tiesību subjekta statusa, kā arī neatkarīgi no tā, vai tā darbība tirgū ir sistemātiska vai tikai gadījuma rakstura un vai tas saņem vai nesaņem subsīdijas no valsts līdzekļiem. (sal. ar 33., 34. un 36. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)

Direktīvas 2004/18 par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 52. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai arī tajā ir iekļautas konkrētas prasības attiecībā uz nosacījumiem saimnieciskās darbības subjektu iekļaušanai oficiālajos valsts sarakstos un sertifikācijai, tajā izsmeļošā veidā nav noteikti ne nosacījumi šo saimnieciskās darbības subjektu iekļaušanai oficiālajos valsts sarakstos, ne nosacījumi tam, lai tie saņemtu sertifikātu, ne arī publisko tiesību subjektu tiesības un pienākumi šajā ziņā. Katrā ziņā Direktīva 2004/18 ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru publiskās administrācijas iestādes, kurām ir tiesības veikt būvdarbus, pārdot produktus vai veikt attiecīgajā paziņojumā par konkursu norādītos pakalpojumus, nevar tikt iekļautas šādos sarakstos vai tām nevar veikt šādu sertificēšanu, no vienas puses, lai gan tiesības piedalīties attiecīgajā konkursā tiek saglabātas tikai tiem tirgus dalībniekiem, kuri ir iekļauti minētajos sarakstos vai kuriem ir minētais sertifikāts, no otras puses. (sal. ar 41. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)