Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurence – Administratīvais process – Komisijas lēmums, ar kuru konstatēts pārkāpums – Komisijas pienākums pierādīt pārkāpumu un tā ilgumu – Pierādīšanas pienākuma apjoms

(EKL 81. panta 1. punkts un EKL 82. pants)

2. Konkurence – Administratīvais process – Paziņojums par iebildumiem – Juridiskā būtība – Sagatavojošs raksturs

(EKL 81. pants)

3. Konkurence – Administratīvais process – Komisijas pilnvaras – Pilnvaras apvienot divas atsevišķas lietas

(EKL 81. pants)

4. Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Konkurences apdraudējums – Novērtējuma kritēriji – Pret konkurenci vērsts mērķis – Pietiekams konstatējums

(EKL 81. panta 1. punkts)

5. Konkurence – Kopienu tiesību normas – Pārkāpumi – Atzīšana par vainojamu

(EKL 81. un 82. pants)

6. Tiesvedība – Pieteikums par lietas ierosināšanu – Formas prasības – Kopsavilkums par izvirzītajiem pamatiem – Iebildumiem, kas izteikti, lai atbalstītu pamatu, piemērojamās analoģiskās prasības

(Tiesas Statūtu 21. pants; Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

7. Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Konkurences apdraudējums – Novērtējuma kritēriji – Pret konkurenci vērsts mērķis – Pietiekams konstatējums

(EKL 81. panta 1. punkts)

8. Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Nolīgumi starp uzņēmumiem – Komisijas pienākums pierādīt pārkāpumu – Robežas

(EKL 81. panta 1. punkts)

9. Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Pierādījumi – Uzņēmuma atbilde uz Komisijas informācijas pieprasījumu

(EKL 81. un 82. pants)

10. Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Nolīgumi un saskaņotas darbības, kas veido vienotu pārkāpumu

(EKL 81. panta 1. punkts)

11. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Pārkāpuma smagums – Novērtēšana atbilstoši pārkāpuma raksturam – Sevišķi smagi pārkāpumi

(EKL 81. pants; Komisijas Paziņojums 98/C 9/03)

12. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Komisijas rīcības brīvība – Pienākums nodrošināt proporciju starp naudas sodu apmēru un attiecīgās preces tirgus kopējo apjomu – Neesamība

(EKL 81. un 82. pants; Padomes Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punkts)

13. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Naudas soda preventīvais raksturs

(EKL 81. pants; Komisijas Paziņojums 98/C 9/03)

14. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Vērā ņemtais apgrozījums

(EKL 81. pants; Padomes Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts)

15. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Pārkāpuma smagums – Atbildību pastiprinoši apstākļi – Recidīvs – Jēdziens

(EKL 81. pants; Komisijas Paziņojuma 98/C 9/03 2. punkts)

16. Konkurence – Naudas sodi – Apmērs – Noteikšana – Kritēriji – Pārkāpuma smagums – Atbildību mīkstinoši apstākļi – Nolīguma faktiska nepiemērošana – Novērtēšana

(Komisijas Paziņojuma 98/C 9/03 3. punkta otrais ievilkums)

Summary

1. Attiecībā uz EKL 81. panta 1. punkta pārkāpuma pierādījumu administrēšanu Komisijai ir pienākums pierādīt tās konstatētos pārkāpumus un sniegt pierādījumus, lai juridiski pietiekami pierādītu pārkāpumu veidojošo apstākļu esamību. Tādējādi Komisijai ir jāsniedz pietiekami precīzi un savstarpēji atbilstoši pierādījumi, lai radītu stingru pārliecību, ka pārkāpums ir izdarīts.

Turklāt parasti darbības, ko ietver pret konkurenci vērstā prakse un nolīgumi, notiek slepeni, sanāksmes notiek slepus un ar tām saistītā dokumentācija ir ierobežota līdz minimumam. No tā izriet, ka, pat ja Komisija atklāj pierādījumus, kas tieši apliecina prettiesisku saziņu starp tirgus dalībniekiem, tie parasti ir fragmentāri un izkaisīti un tādēļ noteiktas ziņas bieži vien jārekonstruē, izmantojot dedukciju. Tādēļ vairumā gadījumu pret konkurenci vērstas prakses vai nolīguma esamība jāizsecina no vairākām sakritībām un norādēm, kuras, vērtējot kopumā, var būt pierādījums konkurences tiesību normu pārkāpumam, ja nepastāv cits loģisks izskaidrojums.

Šajā kontekstā neviena Kopienu tiesību norma vai vispārējs princips neaizliedz Komisijai attiecībā pret uzņēmumu atsaukties uz citu apsūdzētu uzņēmumu paziņojumiem. Pretējā gadījumā Komisijai piekrītošais rīcības, kas ir pretēja EKL 81. un EKL 82. pantam, pierādīšanas pienākums būtu neizpildāms un nesaderīgs ar šo tiesību normu pareizas piemērošanas uzraudzības uzdevumu, kurš tai ir noteikts ar Līgumu.

Konkrētāk, attiecībā uz paziņojumiem, kas tikuši veikti Paziņojuma par atbrīvojumu no sodanaudas [naudas soda] un sodanaudas [naudas soda] samazināšanu karteļu gadījumos kontekstā, neviena tiesību norma neliedz Komisijai izmantot šādus paziņojumus, lai pierādītu, ka pieļauts konkurences tiesību normu pārkāpums. Šādus paziņojumus nevar uzskatīt par tādiem, kuriem nav pierādījuma spēka, jo paziņojumi, kas ir pret to sniedzēja interesēm, principā ir uzskatāmi par īpaši ticamiem pierādījumiem. Kaut gan parasti ir jāatzīst zināma neuzticēšanās galveno prettiesiskas aizliegtas vienošanās dalībnieku brīvprātīgi sniegtajiem materiāliem, ievērojot iespēju, ka šie dalībnieki centīsies samazināt sava un palielināt citu dalībnieku ieguldījuma nozīmi pārkāpuma izdarīšanā, tomēr tas, ka ir izteikts lūgums piemērot paziņojumā par sadarbību paredzētās priekšrocības, lai saņemtu soda naudas samazinājumu, ne vienmēr norāda uz mēģinājumu sniegt pierādījumus, kas sagroza citu aizliegtās vienošanās dalībnieku rīcības patieso raksturu. Ikviens mēģinājums maldināt Komisiju var radīt šaubas par lūguma iesniedzēja godīgumu, kā arī sadarbības pilnību un apdraudēt tā iespēju saņemt visas paziņojumā par sadarbību paredzētās priekšrocības. It īpaši, ja persona atzīst, ka ir izdarījusi pārkāpumu, un tādējādi atzīst faktus, kas pārsniedz tos, kuri tieši secināmi no attiecīgajiem dokumentiem, tad a priori , ja īpaši apstākļi neliecina par pretējo, tiek uzskatīts, ka persona ir apņēmusies teikt taisnību.

(sal. ar 50.–52. un 58. punktu)

2. Paziņojums par iebildumiem ir procesuāls un sagatavojošs dokuments, kas, lai nodrošinātu tiesību uz aizstāvību efektīvu izmantošanu, nosaka Komisijas ierosinātā administratīvā procesa priekšmetu, tādējādi tai liedzot pamatoties uz citiem iebildumiem lēmumā, ar ko attiecīgais process tiek noslēgts. Turklāt Komisijas sagatavotu paziņojumu par iebildumiem nekādā gadījumā nevar uzskatīt par attiecīga uzņēmuma vainojamības prezumpcijas pierādījumu. Pretējā gadījumā jebkura procesa uzsākšana šajā jautājumā potenciāli varētu būt pretrunā nevainīguma prezumpcijas principam.

Šādos apstākļos pirmā un pēc tam otra paziņojuma par iebildumiem sagatavošana kā tāda nevar būt pamats, lai konstatētu kādu pārkāpumu.

Saistībā ar iespējamiem grozījumiem, kas otrajā paziņojumā par iebildumiem ir izdarīti, salīdzinot ar pirmo paziņojumu par iebildumiem, šī procesuālā dokumenta būtībai ir raksturīgi, ka tas ir provizorisks un to var labot, Komisijai veicot vēlāku izvērtējumu, pamatojoties uz lietas dalībnieku iesniegtajiem apsvērumiem un citiem faktu konstatējumiem. Komisijai ir jāņem vērā no visa administratīvā procesa izrietoši apstākļi, lai vai nu atmestu iebildumus, kas nav pamatoti, vai arī gan faktiskā, gan juridiskā ziņā labotu un papildinātu savu argumentāciju tās izvirzīto iebildumu pamatojumam. Tāpēc, ja posmā starp paziņojumu par iebildumiem un galīgo lēmumu Komisijai ir pamats gan faktiskā, gan juridiskā ziņā labot un papildināt savu argumentāciju, tai jo vairāk ir pamats to darīt posmā starp diviem paziņojumiem par iebildumiem.

(sal. ar 68.–70. un 73. punktu)

3. Aizliegtu vienošanos jomā objektīvu iemeslu dēļ Komisijai ir tiesības gan sadalīt, gan arī apvienot lietas. Tātad divas lietas, katra no kurām attiecas uz atsevišķu preci, var tikt apvienotas, ja šīs preces, ņemot vērā tostarp to fiziskos raksturojumus un izmantošanu, ir piederīgas vienai un tai pašai darbības nozarei un ja noteiktas uzņēmumu prettiesiskās sanāksmes vienlaikus attiecās uz vienu un otro preci. Turklāt, pat ja pieņemtu, ka attiecīgo pārkāpumu var uzskatīt par tādu, kas patiesībā ietver divus dažādus pārkāpumus, apstāklim, ka šie pārkāpumi ir noteikti vairākos lēmumos vai vienā lēmumā, nav nozīmes, ja attiecīgajiem pārkāpumiem nav iestājies noilgums.

Turklāt EKL 81. panta 1. punkta pārkāpumu var izraisīt ne tikai atsevišķa darbība, bet arī darbību virkne vai arī turpināta rīcība. Šo interpretāciju nevar apstrīdēt tādēļ, ka arī viens vai vairāki šādas darbību virknes vai turpinātas rīcības elementi paši par sevi un katrs atsevišķi arī var būt minētās tiesību normas pārkāpums. Ja dažādas darbības ietilpst kopējā plānā to identiskā mērķa dēļ, kas ir vērsts uz konkurences kopējā tirgū izkropļošanu, Komisijai ir tiesības uzlikt atbildību par šīm darbībām atkarībā no dalības attiecīgajā pārkāpumā kopumā. Ja Komisija var likumīgi secināt, ka dažādas izpausmes ir daļa no vienota pārkāpuma tādēļ, ka tās ir kopēja plāna, lai izkropļotu konkurenci, elementi, apstāklis, ka saskaņoto darbību skaits un intensitāte atšķiras atkarībā no attiecīgā tirgus, nenozīmē, ka pārkāpums neattiecās uz tirgiem, kuros šīs darbības ir bijušas mazāk intensīvas vai skaitā mazāk. Faktiski būtu mākslīgi sadalīt turpinātu rīcību, kurai raksturīgs vienots mērķis, vairākos atsevišķos pārkāpumos, pamatojot ar to, ka saskaņotas darbības atšķiras atkarībā no attiecīgā tirgus.

(sal. ar 100. un 272. punktu)

4. Piemērojot EKL 81. panta 1. punktu, nav jāņem vērā nolīguma konkrēta ietekme, ja tā mērķis ir ierobežot, nepieļaut vai izkropļot konkurences funkcionēšanu. Īpaši attiecībā uz nolīgumiem, kas vērsti pret konkurenci un kas tiek noslēgti, satiekoties konkurējošu uzņēmumu pārstāvjiem, EKL 81. panta 1. punkts tiek pārkāpts tādā gadījumā, ja šo sanāksmju mērķis ir konkurences ierobežošana, nepieļaušana vai izkropļošana un tādējādi tie ir vērsti uz mākslīgu tirgus darbības regulēšanu. Šajā gadījumā, lai pierādītu kāda uzņēmuma dalību aizliegtā vienošanās, pietiek ar to, ka Komisija pierāda konkrētā uzņēmuma piedalīšanos sanāksmēs, kurās tika noslēgti pret konkurenci vērsti nolīgumi. Ja piedalīšanās šādās sanāksmēs ir pierādīta, attiecīgā uzņēmuma pienākums ir norādīt uz tādām pazīmēm, kas liecina, ka, piedaloties minētajās sanāksmēs, tam nav bijis nodoma vērsties pret konkurenci, pierādot, ka tas ir vērsis konkurējošu uzņēmumu uzmanību uz to, ka tas sanāksmē piedalās ar atšķirīgu redzējumu.

Tātad, ja starp vairākiem uzņēmumiem notikušās saskaņošanas pierādījums izriet nevis no vienkārša rīcības tirgū paralēlā rakstura konstatējuma, bet no dokumentiem, no kuriem izriet, ka šo uzņēmumu prettiesiskas darbības ir saskaņošanas rezultāts, ar alternatīvo skaidrojumu attiecībā uz izmantojamām cenām, saskaņā ar kuru iespējamā cenu koordinēšana patiesībā esot ražotāju reakcija uz izejvielu cenām un tirgus attīstību, nevar apstrīdēt Komisijas konstatējumu, ka pastāv aizliegtā vienošanās.

(sal. ar 103., 108. un 109. punktu)

5. Ja vienība, kas veic saimniecisku darbību, pārkāpj konkurences tiesību normas, tai saskaņā ar personiskās atbildības principu ir jāatbild par šo pārkāpumu. Tomēr, ja divas vienības veido vienu saimniecisko vienību, tas, ka vienība, kura ir izdarījusi pārkāpumu, vēl pastāv, pats par sevi netraucē uzlikt sodu tai vienībai, kurai tā ir nodevusi savu saimniecisko darbību. Šāda soda piemērošana it īpaši ir pieļaujama, ja šīs vienības kontrolē viena un tā pati persona un, ievērojot tās saistošās ciešās saimnieciskās un organizatoriskās saites, tās ir piemērojušas būtībā tās pašas komerciālās vadlīnijas.

Tātad, ja, veicot pārkāpjošas darbības, divas sabiedrības ir tieši vai netieši pilnībā piederīgas vienai un tai pašai sabiedrībai, personīgās atbildības princips neliedz, ka sods par pārkāpumu, ko vispirms uzsāka viena sabiedrība un pēc tam turpināja otra sabiedrība, tiek kopumā piemērots šai pēdējai minētajai sabiedrībai.

Katrā ziņā soda piemērošana uzņēmumam, kas juridiski turpina pastāvēt, bet vairs neveic saimniecisku darbību, rada risku, ka tam nebūs preventīvas iedarbības. Turklāt, ja nav paredzēta iespēja uzlikt sodu citai saimnieciskai vienībai, nevis tai, kas ir izdarījusi pārkāpumu, uzņēmumi varētu izvairīties no soda tikai tāpēc, ka to identitāte ir mainīta pārstrukturēšanas, pēctecības vai citu juridisku vai organizatorisku izmaiņu dēļ.

(sal. ar 123.–126. un 129. punktu)

6. Saskaņā ar Tiesas Statūtu 21. pantu un Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunktu prasības pieteikumā ir jānorāda strīda priekšmets un kopsavilkums par izvirzītajiem pamatiem. Lai prasība būtu pieņemama, pamata faktiskajiem un tiesiskajiem apstākļiem, uz kuriem prasība pamatota, jāizriet – vismaz kopsavilkuma veidā un tomēr saskaņotā un saprotamā veidā – no paša prasības pieteikuma teksta. Kaut arī atsevišķos jautājumos prasības pieteikumu var pamatot un papildināt, atsaucoties uz konkrētām tam pievienoto materiālu rindkopām, vispārēja atsauce uz citiem dokumentiem, pat ja tie ir pievienoti prasības pieteikumam, nevar kompensēt galveno juridisko argumentu, kam atbilstoši iepriekš minētajām tiesību normām ir jābūt ietvertiem prasības pieteikumā, neesamību.

Turklāt Vispārējai tiesai nav pienākuma pielikumos meklēt un identificēt pamatus un argumentus, ko tā varētu uzskatīt par tādiem, kuri veido prasības pamatojumu, jo pielikumi izmantojami vienīgi pierādīšanas un tehniskos nolūkos.

Analoģiskas prasības ir piemērojamas tad, ja, lai atbalstītu pamatu, ir izteikts iebildums. Tātad, minētajām prasībām neatbilst iebildums, kura būtiskie elementi ir iekļauti tikai prasības pieteikuma pielikumos.

Uzņēmums šo trūkumu nevar novērst, replikas stadijā iesniedzot noteiktus faktiskus vai tiesiskus datus, atsaucoties uz prasības pieteikuma pielikumiem, vai arī iesniedzot jaunus pielikumus replikai. Pārbaudot prasības pieteikuma atbilstību Reglamenta 44. panta 1. punktā uzstādītajām prasībām, replikas saturs jau no loģikas viedokļa neattiecas uz lietu. It īpaši uz replikā prasības pieteikumā norādīto pamatu papildināšanas nolūkā minēto pamatu un argumentu pieņemamību nevar atsaukties ar mērķi kompensēt prasības celšanas stadijā radušos neatbilstību Reglamenta 44. panta 1. punktā minētajām prasībām, pretējā gadījumā šī tiesību norma zaudētu jebkādu nozīmi.

(sal. ar 161., 162., 168. un 169. punktu)

7. Gadījumā, ja nolīgumi noslēgti sanāksmēs, kurās piedalījušies konkurējoši uzņēmumi, konkurences tiesību normas ir pārkāptas, ja šīm sanāksmēm bijis pret konkurenci vērsts mērķis un tās ir bijušas vērstas uz mākslīgu tirgus darbības regulēšanu. Šādā gadījumā noteiktam uzņēmumam ir pienācīgi uzlikta atbildība par pārkāpumu, ja tas piedalījies šajās sanāksmēs, zinot, kāds ir to mērķis, pat ja tas vēlāk nav īstenojis kādu no tajās saskaņotajiem pasākumiem. Tas, ka uzņēmums lielākā vai mazākā mērā regulāri apmeklējis sanāksmes, kā arī tas, kādā mērā uzņēmums izpi ldījis sanāksmēs saskaņotos pasākumus, ietekmē nevis tā atbildības iestāšanos, bet gan tās apmēru un līdz ar to soda smagumu.

(sal. ar 173. punktu)

8. Praksē Komisijai bieži vien ir pienākums pierādīt konkurences tiesību normu pārkāpuma pastāvēšanu apstākļos, kas nebūt nesekmē šo uzdevumu, jo var būt pagājuši vairāki gadi kopš notikumiem, kas veido pārkāpumu, un vairāki uzņēmumi, pret kuriem ierosināta izmeklēšana, nav ar Komisiju aktīvi sadarbojušies. Šajā kontekstā pārkāpumā vainojamam uzņēmumam būtu pārāk vienkārši izvairīties no soda, ja tas varētu secināt savus pierādījumus no tās informācijas neskaidrības, kas sniegta par aizliegtas vienošanās darbību, apstākļos, kad vienošanās esamība un tās pret konkurenci vērstais mērķis tomēr ticis pietiekami konstatēts. Uzņēmumi šādos apstākļos var pienācīgi aizstāvēties, jo tiem ir dota iespēja sniegt paskaidrojumus par visiem pierādījumiem, ko pret tiem izvirza Komisija.

(sal. ar 177. punktu)

9. Administratīvajā procesā saistībā ar konkurences tiesību normu pārkāpumu uzņēmumu vārdā veiktajiem paziņojumiem, tā kā tie rada ievērojamus tiesiskus un ekonomiskus riskus, ir vērā ņemams pierādījuma spēks. Šis pierādījuma spēks ir īpaši augsts tad, ja uzņēmumu paziņojumi apstiprina citus tādas pašas dabas paziņojumus.

Uzņēmuma kā tāda vārdā sniegto atbilžu ticamība ir lielāka par to, kāda varētu būt atbildei, ko sniedzis uzņēmuma darbinieks, neatkarīgi no viņa pieredzes vai personīgā viedokļa.

(sal. ar 179., 183., 267. un 270. punktu)

10. Uzņēmumu var saukt pie atbildības par visu aizliegto vienošanos arī tad, ja tas tieši ir piedalījies tikai vienā vai dažos to veidojošos elementos, ja, pirmkārt, tas zināja vai tam noteikti bija jāzina, ka vienošanās, kuras dalībnieks tas ir, sevišķi vairāku gadu gaitā piedaloties regulāri organizētās sanāksmēs, ir daļa no kopējiem pasākumiem, kas paredzēti, lai deformētu parastos konkurences spēles noteikumus, un, otrkārt, šie pasākumi ietvēra visus aizliegto vienošanos veidojošos elementus. Tāpat arī fakts, ka katram uzņēmumam ir bijusi sava loma kopējā mērķa sasniegšanā, nenozīmē, ka nav bijis pret konkurenci vērsta mērķa un tādējādi arī pārkāpuma – pieņemot, ka katrs uzņēmums sniedzis savu ieguldījumu kopējā mērķa sasniegšanā.

(sal. ar 193. punktu)

11. No Pamatnostādnēs sodanaudas [naudas soda] noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, iekļautā sevišķi smagu pārkāpumu apraksta izriet, ka nolīgumi vai saskaņotas darbības, kuru mērķis, kā tas ir šajā gadījumā, ir noteikt cenu mērķus vai sadalīt tirgus daļas, ņemot vērā jau to attiecīgo raksturu, var tikt kvalificēti kā “sevišķi smagi” pārkāpumi un Komisijai nav pienākuma pierādīt pārkāpuma konkrētu ietekmi uz tirgu. Līdzīgi, horizontālās aizliegtās vienošanās cenu jomā ir daļa no vissmagākajiem konkurences tiesību pārkāpumiem un tādējādi tās kā tādas var kvalificēt kā sevišķi smagas.

(sal. ar 225. punktu)

12. Nosakot katra naudas soda par konkurences tiesību normu pārkāpumu apmēru, Komisijai ir rīcības brīvība. Atbilstoši Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punktam naudas soda apmēru nosaka, pamatojoties uz pārkāpuma smagumu un ilgumu. Turklāt minētais apmērs ir Komisijas skaitlisku aprēķinu, kas veikti atbilstoši Pamatnostādnēs sodanaudas [naudas soda] noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, virknes rezultāts. Šis apmērs tostarp tiek noteikts atbilstoši vairākiem apstākļiem, kas saistīti ar attiecīgā uzņēmuma individuālu rīcību, tādiem kā atbildību pastiprinošu vai mīkstinošu apstākļu esamība.

No šī tiesiskā regulējuma nevar secināt, ka Komisijai būtu jānodrošina proporcija starp šādi aprēķinātā naudas soda apmēru un attiecīgā produkta tirgus kopējo apjomu konkrētajā pārkāpuma gadā, ja šis pārkāpums ir ildzis vairākus gadus un naudas soda apmērs ir atkarīgs arī no citiem ar attiecīgo uzņēmumu individuālo rīcību saistītiem apstākļiem.

(sal. ar 232. punktu)

13. Komisijas pilnvaras uzlikt naudas sodus uzņēmumiem, kuri tīši vai nolaidības dēļ izdara EKL 81. panta prasību pārkāpumu, ir viens no līdzekļiem, kas ir tās rīcībā, lai tā varētu pildīt tai ar Kopienu tiesībām uzticēto uzraudzības uzdevumu, kas ietver pienākumu īstenot vispārīgo politiku nolūkā piemērot konkurences jomā Līgumā noteiktos principus un attiecīgi virzīt uzņēmumu rīcību. No minētā izriet, ka, lai izvērtētu pārkāpuma smagumu ar mērķi noteikt naudas soda apmēru, Komisijai jāpārliecinās par savas darbības preventīvo iedarbību, it īpaši attiecībā uz to veidu pārkāpumiem, kuri īpaši kaitē Kopienas mērķu īstenošanai.

No tā izriet prasība pielāgot naudas soda apmēru, lai ņemtu vērā vēlamo ietekmi uz uzņēmumu, kuram tas uzlikts, lai nodrošinātu, ka uzliktais naudas sods nav maznozīmīgs vai – tieši pretēji – pārmērīgs, tostarp ņemot vērā konkrētā uzņēmuma finansiālo spēju, atbilstoši prasībām, kuras izriet, pirmkārt, no nepieciešamības nodrošināt tam uzliktā naudas soda efektivitāti un, otrkārt, no samērīguma principa ievērošanas. Liela apjoma uzņēmums, kura rīcībā ir ievērojami finanšu resursi salīdzinājumā ar citiem aizliegtās vienošanās dalībniekiem, var vieglāk mobilizēt naudas soda samaksai nepieciešamos naudas līdzekļus, kas attaisno – ar mērķi nodrošināt naudas soda preventīvu iedarbību – tāda naudas soda uzlikšanu, kas būtu proporcionāli lielāks nekā uzņēmumam, kura rīcībā nav tādu resursu, uzliktais sods par to pašu pārkāpumu, tostarp piemērojot reizināšanas koeficientu. Nosakot naudas soda apmēru, ir jāņem vērā tostarp katra uzņēmuma, kurš ir aizliegtās vienošanās dalībnieks, kopējais apgrozījums.

Preventīvās iedarbības mērķis, ko Komisija var censties sasniegt, nosakot naudas soda apmēru, ir noteikts, lai nodrošinātu, ka uzņēmumi ievēro Līgumā ietvertās konkurences tiesību normas savā darbībā Kopienas vai Eiropas Ekonomikas zonas ietvaros. No minētā izriet, ka preventīvās iedarbības faktoru, kuru var iekļaut naudas soda aprēķinā, nosaka, ņemot vērā vairākus apstākļus un ne tikai konkrētā uzņēmuma īpašo situāciju. Šis princips tiek piemērots tostarp tad, kad Komisija ir noteikusi reizināšanas koeficientu preventīvās iedarbības nodrošināšanai, kurš ietekmē uzņēmumam uzlikto naudas sodu.

(sal. ar 243.–246. punktu)

14. Apstāklis, ka vairākām sabiedrībām ir solidāri jāmaksā naudas sods tādēļ, ka tās ir viens uzņēmums EKL 81. panta izpratnē, attiecībā uz Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktā paredzētās robežas piemērošanu nenozīmē, ka katras pienākums ierobežots ar 10 % no apgrozījuma, ko tā guvusi iepriekšējā pārskata gadā. Faktiski 10 % robeža šīs tiesību normas izpratnē ir jāaprēķina, balstoties uz visu sabiedrību, kuras veido vienotu ekonomisko vienību, kas darbojas kā uzņēmums EKL 81. panta izpratnē, kopējo apgrozījumu, jo tikai kopējs šo sabiedrību apgrozījums var būt norāde uz attiecīgā uzņēmuma lielumu un ekonomisko varu.

(sal. ar 253. un 313. punktu)

15. Pamatnostādņu sodanaudas [naudas soda] noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, 2. punktā kā piemērs atbildību pastiprinošiem apstākļiem ir paredzēts tāda paša veida pārkāpuma recidīvs, ko izdara tas pats uzņēmums vai tie paši uzņēmumi. Recidīva jēdziens – tāds, kāds tas ir iekļauts vairāku valstu tiesību sistēmās, – paredz, ka persona ir izdarījusi jaunu pārkāpumu pēc tam, kad ir tikusi sodīta par līdzīgiem pārkāpumiem. Iespējamais recidīvs ir viens no apstākļiem, kas ir jāņem vērā, analizējot attiecīgā pārkāpuma smagumu.

Šajā ziņā, ja Komisija ņem vērā uzņēmuma jēdzienu EKL 81. panta izpratnē ar recidīvu saistītā atbildību pastiprinošā apstākļa piemērošanas nolūkā un uzskata, ka viens un tas pats uzņēmums atkārtoti īstenoja pārkāpjošu rīcību, lai gan juridiskās personas, kas iesaistītas attiecīgajos pārkāpumos, nav bijušas identiskas, tai ir jānorāda uz sīki aprakstītiem un precīziem apstākļiem, kas pamato tās apgalvojumu.

Tātad, ja izmaiņas attiecīgo sabiedrību struktūrā un kontrolē ir sevišķi sarežģītas, Komisijai ir jāsniedz pietiekami detalizēta un precīza informācija par sabiedrību, kas attiecīgajam uzņēmumam bija piederīgas pirms pārkāpuma, izmaiņām un ir jānorāda visi nepieciešamie detalizētie apstākļi, lai varētu uzskatīt, ka tās lēmumā norādītās sabiedrības un agrākajos lēmumos norādītās sabiedrības veido vienu uzņēmumu EKL 81. panta izpratnē.

(sal. ar 293.–295., 298., 299. un 302. punktu)

16. Saskaņā ar Pamatnostādņu sodanaudas [naudas soda] noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un EOTK līguma 65. panta 5. punktu, 3. punkta otro ievilkumu atbildību mīkstinošs apstāklis var būt pārkāpumus izraisošo nolīgumu vai prakses neīstenošana. Tomēr tas, ka uzņēmums, attiecībā uz kuru ir pierādīts, ka tas ir piedalījies darbību saskaņošanā ar saviem konkurentiem, nerīkojās tirgū tādā veidā, kā tas ir vienojies ar saviem konkurentiem, ne vienmēr ir apstāklis, kas ir jāņem vērā kā atbildību mīkstinošs apstāklis, nosakot uzliekamā naudas soda summu.

Uzņēmums, kas, neraugoties uz darbību saskaņošanu ar saviem konkurentiem, tirgū īsteno lielākā vai mazākā mērā neatkarīgu politiku, var vienkārši censties izmantot aizliegto vienošanos savā labā, un uzņēmums, kurš nenorobežojas no rezultātiem, kas panākti sanāksmē, kurā tas ir piedalījies, principā ir pilnībā atbildīgs par to, ka ir bijis aizliegtās vienošanās dalībnieks. Tādējādi Komisijai nav pienākuma par atbildību mīkstinošu apstākli atzīt to, ka aizliegtā vienošanās netika izpildīta, izņemot gadījumu, kad uzņēmums, kas atsaucas uz šo apstākli, var pierādīt, ka tas skaidri un būtiski ir iebildis pret šīs aizliegtās vienošanās īstenošanu tādā mērā, ka pat tika traucēta tās darbība, un ka tas nav izlicies, ka piekrīt nolīgumam, tādējādi pamudinot citus uzņēmumus īstenot attiecīgo aizliegto vienošanos. Faktiski uzņēmumiem būtu pārāk viegli izvairīties no riska maksāt lielu naudas sodu, ja tie varētu gūt labumu no prettiesiskas aizliegtas vienošanās un vēlāk panākt arī naudas soda samazināšanu, aizbildinoties ar to, ka to loma pārkāpuma īstenošanā bija ļoti neliela, kaut gan to attieksme bija mudinājusi citus uzņēmumus rīkoties tādā veidā, kas vairāk kaitē konkurencei.

(sal. ar 306. un 307. punktu)