ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Padomes 1986. gada 18. decembra Direktīva 86/653/EEK par dalībvalstu tiesību aktu koordinēšanu attiecībā uz pašnodarbinātiem tirdzniecības pārstāvjiem un Līgums par asociācijas izveidi starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju, ko 1963. gada 12. septembrī Ankarā parakstīja Turcijas Republika, no vienas puses, un EEK dalībvalstis un Kopiena, no otras puses, un kas Kopienas vārdā ir noslēgts, apstiprināts un ratificēts ar Padomes 1963. gada 23. decembra Lēmumu 64/732/EEK, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj valsts tiesisko regulējumu, ar ko transponē šo direktīvu attiecīgās dalībvalsts tiesībās un kas no savas piemērošanas jomas izslēdz tirdzniecības pārstāvības līgumu, saskaņā ar kuru tirdzniecības pārstāvis ir reģistrēts Turcijā, kur tas veic no šā līguma izrietošās darbības, un pilnvarotājs ir reģistrēts minētajā dalībvalstī, tādēļ šādos apstākļos tirdzniecības pārstāvis nevar atsaukties uz tiesībām, kuras šī direktīva garantē tirdzniecības pārstāvjiem pēc šāda tirdzniecības pārstāvības līguma izbeigšanas.
21

Šajā ziņā vispirms ir jānorāda, ka no LESD 64. panta 1. punkta teksta izriet, ka šajā normā ir paredzēta atkāpe no LESD 63. panta 1. punktā noteiktā aizlieguma “attiecināt”1993. gada 31. decembrī pastāvošos valsts tiesībās paredzētos kapitāla aprites ierobežojumus, ja tā ietver tiešus ieguldījumus, uzņēmējdarbības veikšanu, finanšu pakalpojumu sniegšanu vai vērtspapīru laišanu tirgū. Tādējādi LESD 64. panta 1. punkta piemērojamība nav atkarīga no valsts tiesiskā regulējuma, kurš ietver šādus ierobežojums, priekšmeta, bet gan no tā iedarbības. Šī tiesību norma ir piemērojama, ciktāl valsts tiesiskajā regulējumā ir paredzēts ierobežojums kapitāla apritei, kura ietver tiešos ieguldījumus, uzņēmējdarbības veikšanu, finanšu pakalpojumu sniegšanu vai vērtspapīru laišanu tirgū. No tā izriet, ka fakts, ka minēto tiesisko regulējumu var piemērot arī citās situācijās, nerada šķērsli LESD 64. panta 1. punkta piemērošanai tajā minētajos apstākļos.
74

Runājot par samērīguma principu, ir jānorāda, ka attiecībā uz tāda valsts tiesību normā noteikta noilguma termiņa piemērošanu, kas ir garāks par Regulas Nr. 2988/95 3. panta 3. punktā noteikto, lai iztiesātu pārkāpumus šīs regulas izpratnē, tas nedrīkst acīmredzami pārsniegt to, kas vajadzīgs Savienības finanšu resursu aizsardzības mērķa sasniegšanai (šajā ziņā skat. spriedumu, 2014. gada 17. septembris, Cruz & Companhia, C‑341/13, EU:C:2014:2230, 59. punkts un tajā minētā judikatūra). Attiecībā uz Civilkodeksa 2224. pantā, redakcijā, kas izriet no Likuma Nr. 2008-561, paredzēto piecu gadu noilguma termiņu ir jānorāda, ka tas tikai par vienu gadu pārsniedz Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punktā paredzēto termiņu. Tādējādi šis termiņš nepārsniedz to, kas nepieciešams, lai ļautu valsts iestādēm iztiesāt pārkāpumus, ar kuriem ir radīti zaudējumi Savienības budžetam, un ar to tiek ievērota samērīguma prasība.
146

Kā savā iebildumu rakstā norāda Komisija, iebilduma par kļūdu tiesību piemērošanā, kas pieļauta, izvērtējot apelācijas sūdzības iesniedzēju izstāšanās no izlīguma procedūras sekas, pamatā ir tas, ka ir tikušas sajauktas apelācijas sūdzības iesniedzēju izlemtās izstāšanās no izlīguma procedūras sekas, no vienas puses, un to nostājas iespējamās sekas, ko tās ieņēmušas 2010. gada 2. februāra atbildē uz paziņojumu par iebildumiem attiecībā uz to dalības pārkāpumā ilgumu. Proti, pārsūdzētā sprieduma 125. punktā Vispārējā tiesa, kā secinājumu 60. punktā ir norādījis ģenerāladvokāts, ir vienkārši minējusi Komisijas brīdinājumu apelācijas sūdzības iesniedzējām parastajā procesā minētās nostājas maiņas dēļ, nevis saistībā ar to, ka tās bija izstājušās no izlīguma procedūras, kā tās to apgalvo.
10

Šīs pirmās tiesvedības ietvaros valsts tiesa ar galīgu spriedumu nosprieda, ka ALLTOYS ir pārkāpis tiesības, kas NEW WAVE ir attiecībā uz preču zīmi “MegaBabe”, un izdeva rīkojumu tam atturēties no prettiesiskas rīcības nākotnē un izņemt no aprites attiecīgās preces, kas jau ir laistas tirgū. Tomēr šī tiesa neļāva NEW WAVE grozīt savu prasības pieteikumu, lai ALLTOYS uzliktu arī pienākumu tam sniegt visu informāciju par attiecīgajām precēm.
31

Jākonstatē, ka no šīs tiesību normas neizriet, ka jēdziens “lietotas preces” tās izpratnē neietver materiālu kustamu īpašumu, kas ir derīgs turpmākai lietošanai vai nu bez pārveidojumiem, vai pēc remonta, un kas ir iegūts no citas preces, kurā tas bija iekļauts kā sastāvdaļa. Tas, ka lietota prece, kas veido citu preci, tiek atdalīta no pēdējās minētās, neliek apšaubīt demontētās preces kvalifikāciju par “lietotu preci”, ja to var izmantot “vai nu bez pārveidojumiem, vai pēc remonta”.
10

Par lielo kravu pārvadāšanu un eksporta darbībām atbildīgais Ultra-Brag darbinieks, kurš tajā pašā 2010. gada 25. maijā bija saņēmis informāciju par to, ka kuģis, kuram nākamajā dienā no Strasbūras (Francija) uz Antverpeni (Beļģija) bija jāved turbīna, ir avarējis, nolēma šo uzdevumu uzdot veikt kuģim, ar ko veda abus transformatorus un spoles, nedz transformatorus, nedz spoles no tā neizkraujot. Šai nolūkā viņš vispirms Šveices muitas iestādēs noskaidroja, kādas formalitātes šim nolūkam ir jāizpilda. Šīs iestādes viņu informēja, ka reeksports uz Savienību tik īsā laikposmā nerada problēmas, taču par to būtu jāinformē Vācijas muitas iestādes. Tā kā sabojājās viņa transportlīdzeklis, šis darbinieks kompetento Vācijas muitas iestādi nepaspēja informēt pirms darba laika beigām.
8

Pamatlēmuma 23. pantā “Personas nodošanas termiņi” ir noteikts: “1. Pieprasīto personu nodod iespējami ātri dienā, par kuru vienojas iesaistītās iestādes. 2. To nodod ne vēlāk kā 10 dienas pēc galīgā lēmuma pieņemšanas par Eiropas apcietināšanas ordera izpildi. 3. Ja pieprasītās personas nodošanu 2. punktā minētajā termiņā traucē apstākļi, ko nekontrolē neviena dalībvalsts, tad izpildes un izsniegšanas tiesu iestādes nekavējoties savstarpēji sazinās un vienojas par jaunu nodošanas dienu. Šajā gadījumā nodošana notiek 10 dienu laikā no dienas, par kuru panākta jaunā vienošanās. 4. Nodošanu izņēmuma gadījumā var uz laiku atlikt nopietnu humānu iemeslu dēļ, piemēram, ja ir pamatoti iemesli domāt, ka tas acīmredzami apdraudētu pieprasītās personas dzīvību vai veselību. Eiropas apcietināšanas ordera izpilde notiek iespējami drīz pēc tam, kad šie iemesli beidz pastāvēt. Izpildes tiesu iestāde par to nekavējoties informē izsniegšanas tiesu iestādi un vienojas par jaunu nodošanas dienu. Šajā gadījumā nodošana notiek 10 dienu laikā no dienas, par kuru panākta jaunā vienošanās. 5. Beidzoties [..] 2. līdz 4. punktā minētajiem termiņiem, ja persona joprojām atrodas apcietinājumā, to atbrīvo.”
14

Ar 2009. gada 11. augusta spriedumu Sąd Okręgowy we Wrocławiu (Vroclavas apgabaltiesa, Polija) piesprieda OTK samaksāt SFP summu PLN 160275,69 (apmēram EUR 36135,62), pieskaitot likumā noteiktos procentus, un būtībā noraidīja prasību pārējā daļā. Tā kā abu pamatlietas pušu iesniegtās apelācijas sūdzības par šo spriedumu tika noraidītas, katra no pēdējām minētajām iesniedza kasācijas sūdzību. Ar 2011. gada 15. jūnija spriedumu Sąd Najwyższy (Augstākā tiesa, Polija) tomēr nodeva lietu atpakaļ jaunai izskatīšanai Sąd Apelacyjny we Wrocławiu (Vroclavas apelācijas tiesa, Polija), kas 2011. gada 19. decembrī taisīja otro spriedumu. Izskatot kasācijas sūdzību, Sąd Najwyższy (Augstākā tiesa) atcēla arī šo pēdējo minēto spriedumu un vēlreiz nodeva lietu atpakaļ jaunai izskatīšanai Sąd Apelacyjny we Wrocławiu (apelācijas tiesa). Par pēdējās minētās tiesas sekojoši taisīto spriedumu OTK iesniedza kasācijas sūdzību.
10

Ar DO.A 80. grozījumu tika atcelts šo noteikumu 40. panta 2. punkts, to neaizstājot, un līdz ar to tika likvidēti a, b un c līmenis. Ikviena administrācijas darbinieka, kas pirms viņa pieņemšanas darbā datuma nebija ieguvis periodus, kuri ir jāņem vērā karjeras skalas aprēķinā, klasifikācija saskaņā ar minēto labojumu tiek veikta neatkarīgi no vecuma, kuru šis darbinieks bija sasniedzis laikā, kad viņš tika pieņemts darbā. Šāds darbinieks uzreiz tiek ierindots pirmajā līmenī. Ar jauno sistēmu nav ticis grozīts šim pēdējam minētajam algas klases līmenim paredzētais atalgojums, un līdz ar to visi darbinieki, kas nav sasnieguši 18 gadu vecumu, ir ieguvuši ievērojamu algas palielinājumu, kas atkarībā no algas klases sasniedza no EUR 100 līdz 200 mēnesī.
17

Šī tiesa izklāsta, ka pamatlietas iznākums ir atkarīgs no tā, vai S. Horváth prettiesiskā un vainojamā rīcība ir izraisījusi muitas parādu, ko Interservice kā galvenais atbildīgais samaksāja saskaņā ar Muitas kodeksa 203. pantu. Tā paskaidro, ka S. Horváth ir pieņēmis attiecīgās preces, zinādams, ka tām ir piemērojama Kopienas ārējā tranzīta procedūra, taču pirms to tālākas pārvadāšanas no Vīnes uz Romu nepārliecinājās par to, ka vai nu IGAZ Trans, vai Friedler Spedition tās patiešām ir uzrādījusi galamērķa muitas iestādē. Iesniedzējtiesa piebilst, ka pamatlietas tiesvedībā nekas neliecina, ka atbildētājam būtu bijis zināms par šo preču izņemšanu no muitas uzraudzības.
5

Direktīvā 89/665 ir paredzēti vairāki gadījumi, kuros pēc lēmuma par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu līgumslēdzējai iestādei uzreiz tiek aizliegts noslēgt līgumu ar izraudzīto pretendentu. Šāds aizliegums izriet it īpaši no automātiskas apturošas iedarbības, kāda ir iespējamām prasībām, kuras vispirms jāiesniedz līgumslēdzējā iestādē atbilstoši šīs direktīvas 1. panta 5. punktam, un prasībām iestādē, kas izskata lietas pirmajā instancē, atbilstoši minētās direktīvas 2. panta 3. punktam. Šie aizliegumi papildina līgumslēdzējai iestādei šīs pašas direktīvas 2.a pantā noteikto pienākumu ievērot nogaidīšanas termiņu starp lēmuma par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu pieņemšanu un līguma noslēgšanu ar šim iepirkumam izraudzīto pretendentu. Minētajā 2.a pantā ir noteikts: “1. Pieņemot nepieciešamos noteikumus atbilstīgi šā panta 2. punktā un 2.c pantā izklāstītajiem obligātajiem nosacījumiem, dalībvalstis nodrošina, ka 1. panta 3. punktā minētajām personām ir pietiekami daudz laika, lai efektīvi pārskatītu [pārbaudītu] līgumslēdzēju iestāžu pieņemtos lēmumus par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu. 2. Pēc lēmuma par tāda līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, uz ko attiecas Direktīva [2004/18], līgumu nevar noslēgt, kamēr nav pagājis termiņš, kas ir vismaz 10 kalendārās dienas no nākamās dienas pēc dienas, kad attiecīgajiem pretendentiem un kandidātiem ir nosūtīts lēmums par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, ja izmanto faksu vai elektroniskus līdzekļus, vai – ja izmanto citus saziņas līdzekļus – kamēr nav pagājis termiņš, kas ir vai nu vismaz 15 kalendārās dienas no nākamās dienas pēc dienas, kad attiecīgajiem pretendentiem un kandidātiem ir nosūtīts lēmums par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, vai arī vismaz 10 kalendārās dienas no nākamās dienas pēc dienas, kad saņemts lēmums par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu. Pretendentus uzskata par atbilstošiem, ja viņi vēl nav galīgi izslēgti. Izslēgšana ir galīga, ja tā ir paziņota attiecīgajiem pretendentiem un ja vai nu neatkarīga pārskatīšanas struktūra to ir atzinusi par likumīgu, vai arī tai vairs nevar piemērot pārskatīšanas [pārbaudes] procedūru. [..] Katram attiecīgajam pretendentam vai attiecīgajam kandidātam paziņojot lēmumu par līgumslēgšanas tiesību piešķiršanu, tam pievieno: — kopsavilkumu par atbilstīgajiem iemesliem [..] un — precīzu norādi par konkrētu nogaidīšanas periodu, ko piemēro saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem, ar kuriem transponē šo punktu.”
26

No Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 2. punkta teksta un mērķa izriet, ka līdz brīdim, kad ir pagājuši pieci gadi no Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas, īpašnieka tiesības nevar tikt atzītas par atceltām nedz attiecībā uz daļu, nedz attiecībā uz visām precēm un pakalpojumiem, attiecībā uz kuriem šī preču zīme ir reģistrēta. Tādējādi ar šīm normām īpašniekam tiek piešķirts labvēlības periods, lai uzsāktu faktisku savas preču zīmes izmantošanu, kura laikā tas var atsaukties uz tam ar to piešķirtajām ekskluzīvajām tiesībām atbilstoši šīs regulas 9. panta 1. punktam attiecībā uz visām precēm un pakalpojumiem, un viņam šāda izmantošana nav jāpierāda.
38

Šajā lietā tātad ir jāņem vērā attiecīgās operācijas pamatlietā dažādie posmi kopumā. Šajā ziņā no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka Hannoveres apgabals un Hannoveres pilsēta nolēma kopā ar reglamentējošu aktu izveidot jaunu publisko tiesību subjektu, lai tam piešķirtu dažas pilnvaras – dažas kopējas un dažas katrai no šīm pašvaldībām savas. Vienlaikus šīs pašvaldības ir piešķīrušas šim jaunajam subjektam zināmu kapacitāti, lai tas varētu izpildīt šīm pilnvarām atbilstošus uzdevumus. Proti, tās tam ir piešķīrušas līdzekļus, kurus tās pašas bija noteikušas līdz attiecīgajam brīdim minēto pilnvaru īstenošanai, un ir apņēmušās segt iespējamo minētā subjekta budžeta deficītu, turklāt šim subjektam ir tiesības noteikt iemaksas un iekasēt to summu, kā arī tiesības veikt noteiktas darbības, kas neatbilst tam nodoto pilnvaru īstenošanai, bet kas ir tāda pat veida kā dažas darbības, kuru izpilde izriet no šīs īstenošanas. Visbeidzot, jauno subjektu raksturo darbības autonomija, tomēr tam ir jāievēro lēmumi, kurus pieņem kopsapulce, ko veido abu šo subjektu dibinātāju pašvaldību pārstāvji un kas ir šī subjekta struktūrvienība, kuras kompetencē tostarp ir par minētā subjekta vadību atbildīgās personas ievēlēšana.
106

Runājot, pirmkārt, par Direktīvu 98/59, ir jāprecizē, ka, pieņemot, ka valsts tiesa, veicot šī sprieduma 43. un 44. punktā minēto pārbaudi, konstatētu, ka ar tiesisko regulējumu, uz kuru attiecas pamatlieta, var atņemt šīs direktīvas normām to lietderīgo iedarbību, tādējādi to pārkāpjot, arī fakts, ka apstākļus valstī raksturo smaga ekonomiskā krīze un īpaši augsts bezdarba līmenis, pavisam noteikti nedod dalībvalstij tiesības atņemt minētās direktīvas normām lietderīgo iedarbību, jo, proti, pēdējā minētajā nav ietverta neviena aizsardzības pasākumu klauzula, ar kuru šādu valstī pastāvošu apstākļu gadījumā tiktu atļauts izņēmuma kārtā atkāpties no tajā ietvertajām saskaņošanas tiesību normām.
10

2012. gada 21. augustā apelācijas sūdzības iesniedzējs, pamatojoties uz Regulas Nr. 1049/2001 7. panta 2. punktu, Komisijai iesniedza atkārtotu piekļuves pieteikumu. Šajā sakarā viņš norādīja, ka viņa pieteikums nav par to, lai EPSO radītu jaunu dokumentu, apvienojot no pastāvošiem dokumentiem saņemto informāciju, bet ka tas ir par piekļuvi virknei EPSO rīcībā esošu elektronisku dokumentu, no kuriem tiktu svītrota visa informācija, uz kuru attiecas kāds no izņēmumiem no šīs regulas 4. pantā paredzētajām piekļuves tiesībām.
38

Vispirms ir jānorāda, kā izriet no Direktīvas 2000/78 1. panta, ka tās mērķis ir attiecībā uz nodarbinātību un profesiju noteikt sistēmu, lai novērstu diskrimināciju, kas ir pamatota ar kādu no šajā pantā minētajiem iemesliem, no kuriem viens ir invaliditāte. Atbilstoši tās 3. panta 1. punkta c) apakšpunktam, nepārsniedzot Eiropas Savienības kompetenci, Direktīvu 2000/78 piemēro visām personām gan valsts, gan privātajā sektorā, tostarp attiecībā uz atlaišanas nosacījumiem.
3

Direktīvas 2008/48 preambulas 24. apsvērumā ir noteikts: “Patērētājam pirms kredītlīguma noslēgšanas jāsaņem visaptveroša informācija neatkarīgi no tā, vai kredīta pārdošanā ir iesaistīts starpnieks. Tādējādi kopumā prasības par informāciju, kas sniedzama pirms līguma noslēgšanas, būtu jāpiemēro arī kredīta starpniekiem. Tomēr, ja preču piegādātāji un pakalpojumu sniedzēji rīkojas kā kredīta palīgstarpnieki, nav lietderīgi viņus apgrūtināt ar juridiskām prasībām sniegt informāciju, kas sniedzama pirms līguma noslēgšanas saskaņā ar šo direktīvu. Preču piegādātājus un pakalpojumu sniedzējus var, piemēram, uzskatīt par tādiem, kas darbojas kā kredīta palīgstarpnieki, ja viņu kredīta starpnieka darbība nav galvenais viņu darījumu, uzņēmējdarbības vai profesionālās darbības mērķis. Šajos gadījumos tomēr panāk pietiekamu patērētāju aizsardzību, jo kreditors ir atbildīgs par to, lai patērētājs saņemtu pilnīgu informāciju, kas sniedzama pirms līguma noslēgšanas, vai nu no starpnieka, ja par to vienojas kreditors un starpnieks, vai kādā citā atbilstīgā veidā.”
15

Konkrētāk, Undis norādīja, ka nav izpildīts nosacījums, lai līgumslēdzēja iestāde līguma slēgšanas tiesību ieguvēju, kurš ir no tās juridiski nošķirts, kontrolētu tāpat, kā tā kontrolē savus dienestus. Faktiski Sulmonas pašvaldība esot Cogesa mazākuma akcionārs, 2014. gada 30. oktobra vienošanās esot tikusi noslēgta pēc tam, kad tika pieņemts lēmums par pamatlietā aplūkoto pakalpojumu publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, un šīs sabiedrības statūtos tās vadības struktūrām esot piešķirtas autonomas pilnvaras, kas nav savietojamas ar “tādas pašas kontroles” jēdzienu. Undis piebilda, ka neesot arī izpildīts nosacījums par to, lai līguma slēgšanas tiesību ieguvējs lielāko daļu savu darbību veiktu kopā ar šo līgumslēdzēja iestādi vai iestādēm, kas ir tā turētājas. Undis uzskata, ka Cogesa 2011., 2012. un 2013. gada finanšu bilances pierāda, ka tā tikai 50 % no kopējās darbības veic ar pašvaldībām, kurām ir kapitāldaļas, tādējādi šīs sabiedrības veiktā darbība to pašvaldību labā, kurām nav kapitāldaļu, ir jāiekļauj šajā kopējā darbībā.
10

Uzņēmums E savās provizoriskajās deklarācijās par 2009. gada otro, trešo un ceturto ceturksni deklarēja apgrozījumu no kvotu pārdošanas uzņēmumam I, pieprasot PVN priekšnodokļa atskaitīšanu no iekšzemes piegādātāju fiktīvajiem rēķiniem. Par 2010. gada janvāri un martu šis uzņēmums provizoriskās deklarācijas neiesniedza. Tādējādi tas izvairījās no maksājuma par kopējo summu EUR 11484179,12. Savukārt uzņēmums I par laikposmiem no 2009. gada aprīļa līdz jūlijam, no 2009. gada septembra līdz 2010. gada janvārim un no 2010. gada marta deklarēja uzņēmumam C sniegtos pakalpojumus kā ar PVN apliekamus darījumus un E izsniegtajās kredīta notās norādīto PVN nepamatoti norādīja kā priekšnodokli, tādējādi izvairoties no maksājuma par kopējo summu EUR 10667491,10.
14

A. A. Linares Verruga, Ljēžas Universitātes (Beļģija) students, kopā ar vecākiem M. D. C. Bragança Linares Verruga un J. M. Sousa Verruga dzīvo Longvī [Longwy] (Francija). M. D. C. Bragança Linares Verruga ir darba ņēmēja Luksemburgā kopš 2004. gada 15. maija ar vienu pārtraukumu laikposmā no 2011. gada 1. novembra līdz 2012. gada 15. janvārim. J. M. Sousa Verruga bija darba ņēmējs šajā dalībvalstī no 2004. gada 1. aprīļa līdz 2011. gada 30. septembrim, kā arī no 2013. gada 4. decembra līdz 2014. gada 6. janvārim. Kopš sava uzņēmuma izveides Luksemburgā 2014. gada 1. februārī viņš tur ir pašnodarbināta persona.
10

Direktīva 2000/26 tika transponēta Portugāles tiesībās ar 2003. gada 14. aprīļaDecreto‑Lei no 72‑A/2003 – Lei do Seguro Obrigatório (Dekrētlikums Nr. 72‑A/2003 par Obligātās apdrošināšanas likumu), ar ko groza, pirmkārt, 1985. gada 31. decembraDecreto‑Lei no 522/85 – Seguro Obrigatório de Responsabilidade Civil Automóvel (Dekrētlikums Nr. 522/85 par transportlīdzekļa īpašnieka obligāto civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu) un, otrkārt, 1998. gada 17. aprīļaDecreto‑Lei no 94‑B/98 – Regula as condições de acesso e de exercício da actividade seguradora e resseguradora no território da Comunidade Europeia (Dekrētlikums Nr. 94‑B/98, kas reglamentē piekļuves apdrošināšanas un pārapdrošināšanas darbībai un tās veikšanas nosacījumus Eiropas Kopienas teritorijā).
14

Reģistrējoties katrs Lucky 4 All shēmas jaunais dalībnieks samaksā pirmo maksājumu EUR 10 apmērā, lai saņemtu “pievienošanās paketi”, vēlāk maksājot apmēram EUR 43 ikmēneša maksājumos. Šī pēdējā minētā summa ļauj iegādāties Lotto biļetes. Pēc ikmēneša maksājuma samaksas spēlētājs var tiešsaistē aizpildīt formulāru, kas tam ļauj izvēlēties desmit Lotto kombinācijas katru nedēļu. Pēc tam šīs shēmas pārstāvis visu dalībnieku Lotto biļetenus nodod pārdošanas punktos. Laimesta gadījumā summas tiek sadalītas atbilstoši iepriekš noteiktai kārtībai. Proti, 50 % no kopējā laimesta saņem kombinācijas vinnētājs un 40 % tiek piešķirti astoņiem līmeņiem zem šīs kombinācijas, zinot, ka Lucky 4 All shēma pati parūpējas par katras grupas pirmajiem līmeņiem, jo pirmie spēlētāji tiek pielaisti spēlei, tikai sākot no 5. līmeņa. Atlikušie 10 % no laimesta tiek atkārtoti ieguldīti jaunu kombināciju pirkumā. Visbeidzot, laimesti lielāki par vienu miljonu euro netiek izmaksāti spēlētājiem, tādējādi to iespējamos laimestus pakļaujot augstākajai robežai.
31

Iesniedzējtiesas skatījumā, trīs lietu, ko tā izskata, risinājums ir atkarīgs no pārrobežu darba ņēmēja “bērna” jēdziena 2000. gada 22. jūnija grozītā likuma 2.bis panta izpratnē, ņemot vērā šo spriedumu un ievērojot Regulas Nr. 492/2011 7. panta 2. punktā paredzēto nediskriminācijas principu. Tādējādi tā norāda, ka “[šajā spriedumā] izvirzītais attiecīgais kritērijs ir patiesais piesaistes līmenis starp studentu nerezidentu, kas Luksemburgas Lielhercogistē ir pieteicis finansiālo atbalstu augstākās izglītības iegūšanai, un sabiedrību un darba tirgu Luksemburgā”. Gadījumā, ja šī piesaiste nenāk tieši no studenta, jo viņš nav rezidents, bet attiecīgā pārrobežu darba ņēmēja, tā uzdod jautājumu par to, vai nostāja ir stingri juridiska vai drīzāk ekonomiska, atsaucoties uz izcelšanās saitēm starp studentu, kas vēlas saņemt valsts finansiālo atbalstu studijām augstākās izglītības iegūšanai, un pārrobežu darba ņēmēju. Tā uzskata, ka a priori ir iedomājamas abas nostājas. Gadījumā, ja jēdziens “bērns”2000. gada 22. jūnija grozītā likuma izpratnē ir saistīts ar apgādībā esoša bērna jēdzienu, tad rodoties jautājums par to, cik, iespējams, liela nozīme ir tam, ka pārrobežu darba ņēmējs ņem savā apgādībā studentu. Cour administrative precizē, ka šis jautājums attiecas pakāpes, kādā studentu ņem apgādībā pārrobežu darba ņēmējs, no vienas puses, un viens vai abi viņa vecāki, no otras puses, salīdzinājumu. Visbeidzot, tā jautā par pārrobežu darba ņēmēja saišu ar vienu no studenta vecākiem stiprumu.
36

Neskarot minēto, lai arī Direktīvas 2006/115 nosaukumā dažās valodu redakcijās “nomas tiesības un patapinājuma tiesības” [droit] ir minētas vienskaitlī [droit de location et de prêt] un tajā dažādi šādu tiesību aspekti vispārīgi un kopīgi ir reglamentēti kā nomas un patapinājuma režīms, no tā tomēr neizriet, ka Savienības likumdevējs būtu noteikti vēlējies piešķirt tādu pašu nozīmi jēdzieniem “objekti” un “kopijas”, neatkarīgi no tā, vai runa ir par nomas vai patapinājuma režīmu, tostarp publisku patapinājumu šīs direktīvas 6. panta izpratnē.
44

Visbeidzot jāuzsver, ka saskaņā ar Akadēmijas iesniegtajiem datiem Baskuzemes autonomās kopienas policijas dienests 2009. gadā, proti, tieši pirms pamatlietā apskatāmā vecuma ierobežojuma paredzēšanas Dekrētā 315/1994, sastāvēja no 8000 darbiniekiem. Tobrīd 59 darbinieki bija vecumā no 60 līdz 65 gadiem un 1399 darbinieki bija vecumā no 50 līdz 59 gadiem. Tā piebilda, ka saskaņā ar 2009. gada prognozēm 2018. gadā 1135 darbinieki būs vecumā no 60 līdz 65 gadiem un 4660 darbinieki, proti, vairāk kā puse no darbaspēka, būs vecumā no 50 līdz 59 gadiem. 2025. gadā vairāk nekā 50 % no šī policijas dienesta darbiniekiem būs vecumā no 55 līdz 65 gadiem. Šie dati liecina par masveida darbaspēka novecošanos minētajā dienestā.
—

T. M. Hemming, kas rīkojas ar tirdzniecības nosaukumu “Simply Pleasure Ltd”, J. A. Poulton, Harmony Ltd, Gatisle Ltd, kas rīkojas ar tirdzniecības nosaukumu “Janus”, Winart Publications Ltd, Darker Enterprises Ltd un Swish Publications Ltd vārdā – T. Johnston un M. Hutchings, barristers, P. Kolvin, QC, V. Wakefield, barrister, A. Milner un S. Dillon, solicitors,
29

No tā izriet, ka ne attiecību, kuras attiecīgo personu saista ar pagaidu darba aģentūru, juridiskā kvalifikācija valsts tiesībās, ne to juridisko saikņu raksturs, ne arī šo attiecību forma nav noteicošās, lai šo personu apzīmētu par “darba ņēmēju” Direktīvas 2008/104 izpratnē. Tāpēc it īpaši, pretēji Ruhrlandklinik apsvērumos apgalvotajam, tāda persona kā K. nevar tikt izslēgta no “darba ņēmēja” jēdziena šīs direktīvas izpratnē un arī no tās piemērošanas jomas tikai tāpēc vien, ka ar pagaidu darba aģentūru viņu nesaista darba līgums un līdz ar to saskaņā ar Vācijas darba tiesībām viņai nav darba ņēmēja statusa.