ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
280

Pakārtoti ir jāprecizē, kā apgalvo prasītāja, ka lēmums pārdot NCHZ saskaņā ar darbības turpināšanas principu tika pieņemts pirms jebkādas norādes par to, ka Komisija veic pārbaudi par iespējamu valsts atbalstu. Pat ņemot par pamatu datumu, kurā tika uzsākts 2010. gada iepirkums, vai datumu, kurā pēc tam, kad šis iepirkums izrādījās neveiksmīgs, súd v Trenčíne (Trenčīnas tiesa) izdeva izpildrīkojumu, kas noteica administratoram pienākumu sākt pārdošanu 2011. gada jūnijā, ir jākonstatē, ka šajā laikā Komisija vēl nebija saņēmusi personas, kas iestājusies lietā, sūdzību. Turklāt nevar apgalvot, ka noteikti ir nozīme tam, ka pārdošanas darījuma ar Via Chem Slovakia kompromiss galu galā tika panākts 2012. gada 16. janvārī, proti, dienā, kurā Komisija nosūtīja valdībai sūdzības redakciju slovāku valodā; sūdzība tai jau bija paziņota citā valodā, nevis slovāku valodā, 2011. gada 17. oktobrī. Turpretī ir jānorāda, ka laikā, kad NCHZ tika pārdota prasītājai, 2012. gada augustā, sūdzība bija zināma un notika pārbaude pirms formālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanas. Prasītāja pati norāda, ka administrators bija saņēmis pirmo norādi par to, ka Komisija veic iepriekšēju izskatīšanu atbalsta jomā, ņemot vērā 2012. gada 2. aprīļa vēstuli, kas viņam tika nodota 2012. gada 10. aprīlī. Līdz ar to otrās pārdošanas laikā Via Chem Slovakia un prasītājai būtu vajadzējis par to zināt, jo attiecībā uz šo pēdējo, pretēji tās apgalvojumiem tiesas sēdē, atbildot uz Vispārējās tiesas jautājumu, ir jānorāda, ka jebkurš rūpīgs uzņēmējs cenšas iegūt pilnīgu informāciju par tās struktūras ekonomisko situāciju, kuru tas plāno iegādāties.
186

Šajā īpašajā kontekstā, kas tieši un cieši saistīts ar misijas Eulex Kosovo pārstrukturēšanu, par kuru bija nolemts 2014. gada jūnijā, 2014. gada 14. oktobrī, beidzoties desmitajam LNL, atbilstoši 2014. gada 26. jūnija vēstules formulējumam misija Eulex Kosovo piedāvāja prasītājam noslēgt pēdējo LNL laikposmam no 2014. gada 15. oktobra līdz 14. novembrim. Prasītājs tātad bija pilnībā informēts par iemesliem un apstākļiem, kuru dēļ viņam piedāvāts vēl pēdējais LNL, un par to, ka, ņemot vērā misijas pārstrukturēšanu un no tās izrietošo viņa līdz šim ieņemtā amata likvidēšanu, nebija iespējama nekāda līguma pagarināšana attiecībā uz viņa veiktajiem darba pienākumiem. Šis īpašais apstāklis pilnībā attēlo pagaidu raksturu un neskaidrību, kas raksturo tādas KĀDP misijas kā misija Eulex Kosovo pašu būtību un līdz ar to tās pastāvēšanu. Turklāt, izņemot to, ka 21. pantā iekļauta šķīrējklauzula, ar kuru kompetence piešķirta Savienības tiesai, minētā līguma noteikumi neatšķīrās no desmitā LNL noteikumiem.
29

Pirmkārt, konsorcijiem IBI IUS, STEEL un TEPting paralēli iesniedzot piedāvājumus attiecībā uz nesaderīgām daļām, esot pārkāpta Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 1268/2012 (2012. gada 29. oktobris) par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem (OV 2012, L 362, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “deleģētā regula”) 158. panta 3. punkta pirmā daļa un specifikāciju I.3. pants. It īpaši Parlaments uzskatīja, ka, ņemot vērā tuvināšanos starp Sopra Group un Groupe Steria, prasītāja un Steria Benelux ir kļuvušas par vienu un to pašu tirgus dalībnieku. Līdz ar to konsorciji IBI IUS un STEEL, kuros ietilpa prasītāja, un konsorcijs TEPting, kurā ietilpa Steria Benelux, bija iesnieguši piedāvājumus attiecībā uz nesaderīgām daļām, proti, 2. un 3. daļu, no vienas puses, un 4. daļu, no otras puses, neraugoties uz specifikāciju I.3. pantā paredzēto aizliegumu. Šajā ziņā, lai secinātu, ka prasītāja un Steria Benelux kopš 2014. gada 5. septembra veido vienu un to pašu tirgus dalībnieku, Parlaments piemēroja atspēkojamu prezumpciju, kuru prasītāja nav atspēkojusi un saskaņā ar kuru apstāklis, ka kādai sabiedrībai pieder gandrīz 100 % kādas citas sabiedrības kapitāla, kā tas ir konkrētajā gadījumā, ļautu pirmajai minētajai sabiedrībai īstenot izšķirošu ietekmi uz otru.
183

Šajā lietā galīgā lēmuma 266.–281. apsvērumā ar nosaukumu “Sūdzības par [Nürburgring] aktīvu pārdošanu” ir ietverts detalizēts to iemeslu izklāsts, kas lika Komisijai nolemt, ka Nürburgring aktīvi bija pārdoti pretendentam, kurš bija iesniedzis labāko piedāvājumu, kam pievienota finansējuma garantija, atklātā, pārredzamā, nediskriminējošā un beznosacījumu konkursa procedūrā, un ka līdz ar to Nürburgring aktīvu pārdošana Capricorn nebija notikusi par cenu, kas zemāka par to tirgus cenu, un tādējādi tā nebija valsts atbalsts.
217

Tomēr no lietas apstākļu kopuma, kas konkrēti attiecas uz prasītāja sociālās un ģimenes dzīves situāciju, izriet, ka viņš ir iesniedzis pierādījumus šobrīd apgalvotā un izskatītā kaitējuma reālajam un droši zināmajam raksturam. Turklāt no šiem pašiem apstākļiem izriet, ka minētais kaitējums tieši un konkrēti izriet no strīdīgajiem tiesību aktiem. Turklāt, lai gan Padome neatzīt morālā kaitējuma esamību šajā ziņā, gan no tās procesuālajiem rakstiem, gan komentāriem tiesas sēdes laikā izriet, ka tā neapstrīd, ka strīdīgie pasākumi ir ietekmējuši prasītāja ikdienas dzīvi.
10

Iepirkuma procedūras ietver lūgumus iesniegt piedāvājumus, lūgumus iesniegt elektroniskus piedāvājumus, sarunas tiešsaistē, elektroniskās izsoles un divpusējas sarunas (bezsaistē). Pēc iepirkuma procedūras pabeigšanas klienti piešķir apjomus LDO piegādātājiem, kuri tajā piedalījās (visiem, vai vismaz lielākajai daļai no tiem, izņemot tad, ja pastāv izslēgšanas mehānisms), ņemot vērā to piedāvāto cenu. Piemēram, uzvarējušais piedāvājums saņēma no 35–45 % no kopējā tirgū piešķirtā apjoma attiecīgajā ceturksnī, otrais labākais piedāvājums no 25–30 %, trešais 20 % u.c. Šīs klasiskās iepirkuma procedūras izmantoja klientu grupas, kuras ir atbildīgas par iepirkumu procedūrām, lai īstenotu efektīvu iepirkuma procedūru par konkurētspējīgām cenām. Šajā nolūkā tās izmantoja visas iespējamās darbības, lai veicinātu konkurenci attiecībā uz cenām starp LDO piegādātajiem (apstrīdētā lēmuma 33. apsvērums).
91

Pirmkārt, tie ir divi International Bar Association’s Human Rights Institute (IBAHRI) ziņojumi 2011. gada novembrī un 2014. gada februārī par juridisko profesiju pārstāvju situāciju Ēģiptē. IBAHRI 2011. gada ziņojums “Justice at a Crossroads: the Legal profession and the Rule of Law in the New Egypt” tika sagatavots pēc šīs nevalstiskās organizācijas veiktās izmeklēšanas Ēģiptē 2011. gada jūnijā. Tā mērķis ir, pirmkārt, pārbaudīt grūtības, ar kādām advokāti saskārās šajā valstī saistībā ar tiesiskuma un pamattiesību ievērošanu pirms 2011. gada notikumiem un laikposmā tūlīt pēc tiem, un, otrkārt, sniegt ieteikumus, lai nodrošinātu šo principu ievērošanu. IBAHRI 2014. gada ziņojuma “Separating Law and Politics: Challenges to the Independence of Judges and Prosecutors in Egypt”, kura pamatā ir aptauja, kas veikta Ēģiptē laikā no 2013. gada jūnija līdz novembrim, mērķis ir nodrošināt, lai tiek ievēroti IBAHRI 2011. gada ziņojuma ieteikumi, un tajā konkrēti ir pievērsta uzmanība šķēršļiem, kas apdraud Ēģiptes tiesu iestāžu neatkarību.
42

Ceturtkārt, Komisija apstrīd argumentu, saskaņā ar kuru piena kvalitātes pārbaužu finansēšana no Bavārijas federālās zemes vispārējā budžeta līdzekļiem esot izslēgta no lēmuma sākt procedūru un uz to neattiecoties formāla izmeklēšanas procedūra. Komisija neiebilst, ka lēmumā sākt procedūru šis finansējums nav tieši minēts, bet tā apgalvo, ka tas neesot arī nepārprotami izslēgts no atbalsta pasākuma izmeklēšanas. Komisija papildina, ka lēmuma sākt procedūru 3.3.1. punkts neesot jāinterpretē tādējādi, ka formālā izmeklēšana būtu attiecināma vienīgi uz finansēšanu, kurā izmanto ieņēmumus no piena nodevas, jo Komisija esot izskaidrojusi, ka šis finansējuma veids esot pielīdzināms finansējumam no valsts līdzekļiem un ka esot lieki šim pēdējam jautājumam pievērsties atkārtoti. Turklāt atbilstoši Komisijas apgalvotajam no lēmuma sākt procedūru struktūras izrietot, ka tiek ņemti vērā arī budžeta līdzekļi un ka “finansiāls atbalsts” ietverot abus aspektus – nodevu un budžeta līdzekļus. No lēmuma sākt procedūru formulējuma nevarot konstatēt, ka ar apstrīdēto lēmumu būtu pārkāpts LESD 108. panta 2. punkts, jo tajā ir nepārprotami norādīts atbalsta pasākumu veidojošais elements, kurš netiek apstrīdēts un uz kuru ir tieši jāatsaucas, nosakot atgūšanas apmēru.
399

Jāatgādina arī, ka valsts atbalsta jomā no LESD 107. panta 1. punkta izrietošā selektivitātes prasība ir skaidri jānošķir no ekonomiskās priekšrocības konstatēšanas, jo pēc tam, kad Komisija ir konstatējusi tādas priekšrocības esamību plašā nozīmē, kas tieši vai netieši izriet no attiecīgā pasākuma, tai vēl ir jāpierāda, ka šī priekšrocība konkrēti sniedz labumu vienam vai vairākiem uzņēmumiem. Lai to izdarītu, tai it īpaši ir jāpierāda, ka ar attiecīgo pasākumu tiek ieviesta to uzņēmumu diferenciācija, kuri attiecībā uz sasniedzamo mērķi ir salīdzināmā situācijā. Līdz ar to ir jābūt tā, ka priekšrocība tiek piešķirta selektīvi un ka tās dēļ daži uzņēmumi var nonākt labvēlīgākā situācijā salīdzinājumā ar citiem (spriedumi, 2015. gada 4. jūnijs, Komisija/MOL, C‑15/14 P, EU:C:2015:362, 59. punkts, un 2016. gada 30. jūnijs, Beļģija/Komisija, C‑270/15 P, EU:C:2016:489, 48. punkts).
32

Šajā nozīmē no judikatūras izriet, ka prasītājs var saglabāt interesi lūgt atcelt Savienības iestādes tiesību aktu, lai nepieļautu, ka nākotnē atkārtojas tā iespējamais prettiesiskums. Šāda interese celt prasību izriet no LESD 266. panta pirmās daļas – saskaņā ar to iestādei, kuras pieņemtie akti ir pasludināti par spēkā neesošiem, ir jāveic vajadzīgie pasākumi, lai pildītu Tiesas spriedumu. Tomēr šī interese celt prasību var pastāvēt tikai tad, ja apgalvotais prettiesiskums varētu atkārtoties nākotnē, neatkarīgi no tās lietas apstākļiem, kura bijusi pamatā prasītāja celtajai prasībai (skat. spriedumu, 2007. gada 7. jūnijs, Wunenburger/Komisija, C‑362/05 P, EU:C:2007:322, 50.–52. punkts un tajos minētā judikatūra). Tā tas ir šajā gadījumā, ņemot vērā, ka prettiesiskums, uz ko atsaucas prasītājs, ir balstīts uz viena no Regulā Nr. 1049/2001 paredzētajiem izņēmumiem interpretāciju, ko Parlaments, ļoti iespējams, atkārtos jauna pieteikuma gadījumā, jo īpaši tāpēc, ka daļa apstrīdētajā lēmumā minēto atteikuma pamatojumu par piekļuves piešķiršanu ir vispārēji piemērojama ikvienam pieteikumam par piekļuvi notiekošo trialogu darbam (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2011. gada 22. marts, Access Info Europe/Padome, T‑233/09, EU:T:2011:105, 35. punkts).
8

No lietas materiāliem izriet, ka atbilstīgi Kambodžas tiesību aktiem 2013. gada maijā dibinātā prasītāja ir vienpersonisks uzņēmums ar ierobežotu atbildību, kas pilnībā pieder Cronus International Co. Ltd, sabiedrībai, kura atrodas Honkongā un kura savukārt pati pilnībā pieder Ķīnas velosipēdu ražotājam Guangzhou Cronus Bicycle Fashion Sports Co. Ltd. Šai pēdējai minētajai sabiedrībai pilnībā pieder arī Guangzhou Cronus Bicycles Co. Ltd, kas ir velosipēdu, rāmju un krāsotu rāmju ražotājs un ir saistīts ar kādu citu Ķīnas velosipēdu ražotāju – Shine Wheel Bicycle Co. Ltd –, kurš esot beidzis ražošanu 2014. gada 1. jūnijā. Tā kā prasītāja veidlapas pielikumā ietvertajās tabulās D5 un D6 nebija precizējusi, ka tā ir saistīta arī ar Shine Wheel Bicycle, tā ziņas par šo piegādātāju iesniedza tikai 2014. gada 27. oktobrī, proti, atbildot uz Komisijas 2014. gada 16. oktobra papildu informācijas pieprasījumu.
68

Papildinošā saikne starp šīm ar agrāko preču zīmi aptvertajām precēm un pakalpojumiem, kas aptverti ar apstrīdēto preču zīmi, nav šķērslis to iespējamai līdzībai, jo saskaņā ar judikatūru, lai novērtētu preču līdzību, ir jāņem vērā visi atbilstošie faktori, kuri raksturo saikni starp attiecīgajām precēm un pakalpojumiem, tostarp to raksturs, izmantošanas mērķis, to lietošans, kā arī to konkurējošais vai papildinošais raksturs (skat. spriedumu, 2007. gada 11. jūlijs, El Corte Inglés/ITSB – Bolaños Sabri (PiraÑAM diseño original Juan Bolaños), T‑443/05, EU:T:2007:219, 37. punkts un tajā minētā judikatūra).
22

Tomēr, kā izriet no Padomes Regulas (EK) Nr. 215/2008 (2008. gada 18. februāris) par Finanšu regulu, ko piemēro 10. Eiropas Attīstības fondam (OV 2008, L 78, 1. lpp.), kas grozīta ar Padomes Regulu (ES) Nr. 370/2011 (2011. gada 11. aprīlis) (OV 2011, L 102, 1. lpp.) (turpmāk tekstā – “Finanšu regula, ko piemēro desmitajam EAF”), 156. panta, uz darījumiem, kas tiek finansēti, it īpaši sākot no devītā EAF, ir attiecināmas Finanšu regulas, ko piemēro desmitajam EAF, tiesību normas kopš tās stāšanās spēkā 2008. gada 20. martā, ciktāl tās attiecas uz finanšu dalībniekiem, ieņēmumu operācijām, izdevumu apzināšanu, apstiprināšanu un samaksu, IT sistēmām, pārskatu iesniegšanu un uzskaiti, kā arī ārējo revīziju un atbrīvošanu no atbildības.
48

Prasītājas, kuru prasījumus atbalsta Maltas Republika un Stiftung Universität Lüneburg, apgalvo, ka viņu vērtējumā EIT pilnvarotie neatkarīgie eksperti ir rīkojušies, pārsniedzot viņiem likumīgi uzticētās vienkārši konsultatīvās funkcijas. Proti, prasītāju ieskatā, šiem ekspertiem esot piešķirts uzdevums veikt piedāvājumu priekšatlasi un, pamatojoties uz to, viņi esot varējuši izslēgt konsorcija Kenup iesniegto piedāvājumu, tādējādi [šo] lēmumu nav pieņēmusi un nav izvērtējusi valde. Tomēr, lai gan ekspertiem ir galvenā loma ZIK piedāvājumu novērtēšanā, to atlase un noteikšana ietilpstot vienīgi valdes kompetencē, un šīs funkcijas nav iespējams deleģēt, it īpaši ņemot vērā šāda lēmuma būtisko nozīmi. Turklāt ekspertu pieņemto lēmumu par priekšatlasi vēl jo mazāk var uzskatīt par valdes lēmumu, ņemot vērā, ka valde, pārkāpjot Regulu Nr. 1290/2013, nav iecēlusi ekspertus, kuri nav nedz saņēmuši instrukcijas vai norādījumus, nedz ir pakļauti tās uzraudzībai, jo izskatāmajā lietā šo uzdevumu veikšanu nodrošina kredītrīkotājs, proti, EIT direktors. Šajā ziņā prasītājas apgalvo, ka EIT direktors ir īstenojis nepamatotu ietekmi attiecībā uz novērtēšanas procedūru. Visbeidzot prasītājas uzsver, ka, lai gan ekspertiem ir plaša novērtējuma brīvība, valde nevar balstīties uz viņu novērtējumu, to nepārbaudot.
29

Turklāt saskaņā ar pastāvīgo judikatūru Komisijai ir jāpierāda lauksaimniecības tirgu kopīgās organizācijas tiesiskā regulējuma pārkāpums. Tādēļ Komisijai ir pienākums pamatot savu lēmumu, kurā tiek konstatēts, ka attiecīgā dalībvalsts nav ieviesusi kontroli vai ka kontrole ir nepietiekama. Tomēr Komisijai nav izsmeļoši jāpierāda valsts pārvaldes iestāžu veikto pārbaužu nepilnības vai to sniegto skaitļu nepareizība, bet gan jāsniedz pierādījumi par nopietnām un pamatotām šaubām, kas tai radušās saistībā ar šīm pārbaudēm vai skaitļiem. Savukārt attiecīgā dalībvalsts var apstrīdēt Komisijas konstatēto tikai tad, ja tā pamato savus apgalvojumus ar pierādījumiem par ticamas un operatīvas kontroles sistēmas pastāvēšanu. Līdz ar to, ja dalībvalstij neizdodas pierādīt, ka Komisijas konstatējumi ir kļūdaini, šie konstatējumi var būt pamats nopietnām šaubām par to, vai ir veikti atbilstoši un efektīvi pārraudzības un kontroles pasākumi. Šis Komisijai piešķirtais pierādīšanas pienākuma atvieglojums ir izskaidrojams ar to, ka dalībvalsts ir izdevīgākā situācijā, lai apkopotu un pārbaudītu ELGF grāmatojumu noskaidrošanai vajadzīgo informāciju, un tai līdz ar to ir jāsniedz detalizēti un pilnīgi pierādījumi par pārbaužu vai skaitļu ticamību un, attiecīgā gadījumā, par Komisijas apgalvojumu neprecizitāti (skat. spriedumu, 2015. gada 4. septembris, Apvienotā Karaliste/Komisija, T‑245/13, EU:T:2015:595, 65. punkts un tajā minētā judikatūra).
73

Lai pierādītu savu zāļu lielāko drošību, tā tostarp atsaucās uz TOBI un TOBI Podhaler salīdzinošo klīnisko pētījumu “Establish a new Gold standard efficacy and safety with tobramycin in cystic fibrosis 2006‑2009” (Jauna pamatstandarta izveide attiecībā uz tobramicīna iedarbīgumu un drošumu cistiskās fibrozes ārstēšanā 2006.–2009. gadā) (turpmāk tekstā – “EAGER pētījums”), kas ietverts TA lietā attiecībā uz TOBI Podhaler un EPAR par pēdējo minēto. Šajā pētījumā bija norādīts, ka daži nevēlami blakusefekti, kā, piemēram, klepus, bija biežāki pacientu grupā, kas tika ārstēti ar TOBI Podhaler, bet ne grupā, kas ārstējās ar TOBI. Līdz ar to EMA uzskatīja, ka, lai arī šajā ziņā bija norādes, ka Vantobra drošuma ziņā varētu būt labākas pacientiem, kuri nepanes sausa pulvera ieelpošanu, pieejamā informācija tomēr bija ierobežota un grūti interpretējama, un tādējādi nepietiekami pārliecinoša, lai pamatotu atkāpes piemērošanu atbilstoši Regulas Nr. 141/2000 8. panta 3. punktam. Tādēļ tā prasītājai izteica divus lūgumus. Pirmais bija sniegt papildu informāciju saistībā ar klīniskajā pētījumā reģistrēto nevēlamo efektu klīnisko nozīmīgumu un arī pamatot novērotās atšķirības starp EAGER pētījumu attiecībā uz klepus gadījumiem un izmēģinājumu pārtraukšanu nevēlamu blakusefektu dēļ, un datiem, kas pieejami no pētījuma par nevēlamo blakusefektu smagumu, pacientu dzīves kvalitāti utt. Otrais lūgums bija, lai prasītāja EMA sniegtu papildu informāciju, kas apstiprinātu apgalvojumu, ka daļa attiecīgās sabiedrības, kura varētu gūt labumu no Vantobra lielākā drošuma, ir uzskatāma par ievērojamu. Lai atbildētu uz šiem lūgumiem un tādējādi pierādītu, ka Vantobra atbilst Regulas Nr. 847/2000 3. panta 3. punkta d) apakšpunkta 2) punkta prasībai, prasītāja ievāca informāciju no publicētajiem pētījumiem un veica tirgus pētījumu divās valstīs ar [konfidenciāla informācija] starpniecību par sausā pulvera un izsmidzinātāja lietošanu.
96

Līdz ar to pirmais pamats ir jāapmierina un apstrīdētais lēmums ir jāatceļ, neizvērtējot otro un trešo pamatu. Tāpat nav jāspriež par prasītāja prasījumiem par lietas nodošanu atpakaļ Apelācijas padomei. Atbilstoši Regulas Nr. 6/2002 61. panta 6. punktam EUIPO ir jāveic pasākumi, lai izpildītu Vispārējās tiesas spriedumu. No šīs pēdējās minētās normas izriet, ka Vispārējai tiesai nav pienākuma izdot rīkojumus EUIPO, kuram ir pienākums izdarīt secinājumus no Vispārējās tiesas sprieduma rezolutīvās daļas un motīviem (pēc analoģijas skat. Vispārējās tiesas spriedumu, 2006. gada 15. marts, Athinaiki Oikogeniaki Artopoiia/ITSB – Ferrero (FERRÓ), T‑35/04, EU:T:2006:82, 15. punkts un tajā minētā judikatūra).
37

Otrkārt, kā tiesas sēdē atzina Komisija, prasība atcelt tiesību aktu un prasība par zaudējumu atlīdzību neizraisa tās pašas tiesiskās sekas. Saistībā ar prasību atcelt tiesību aktu prettiesiskuma konstatējumam un līdz ar to sprieduma, ar kuru tiek atcelts minētais tiesību akts, rezolutīvajai daļai ir ex tunc iedarbība, savukārt Vispārējās tiesas konstatējumam, ka akts pats par sevi ir prettiesisks, kas pamato Savienības atbildības iestāšanos, ir tikai ex nunc iedarbība un principā ar to netiek ar atpakaļejošu spēku atcelts minētā akta juridiskais pamats (spriedums, 2011. gada 16. decembris, Enviro Tech Europe un Enviro Tech International/Komisija, T‑291/04, EU:T:2011:760, 89. punkts).
25

Uz šī pamata Komisija pieņēma apstrīdēto lēmumu. Apstrīdētā lēmuma rezolutīvā daļa ir šāda: “1. pants Lēmums 2014/883/ES ir atcelts. 2. pants 1. Kapitāls, kas laikposmā no 2007. gada 28. augusta līdz 2013. gada 17. jūnijam iepludināts [sabiedrībā PLGK], ir valsts atbalsts, ko [Polijas Republika] nelikumīgi īstenojusi, pārkāpjot [LESD] 108. panta 3. punktu, un kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu, izņemot, ciktāl iepludinātais kapitāls izmantots ieguldījumiem, kas vajadzīgi tādu darbību veikšanai, kuras saskaņā ar [lēmumu par sākšanu] uzskatāmas par valsts politikas kompetencē esošām darbībām. 2. Kapitāls, ko [Polijas Republika] pēc 2013. gada 17. jūnija plāno iepludināt [sabiedrībā PLGK], lai pārveidotu Gdynia-Kosakowo militāro lidlauku par civilās aviācijas lidostu, ir valsts atbalsts, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu. Tāpēc šo valsts atbalstu nedrīkst īstenot. 3. pants 1. [Polijas Republika] atgūst no atbalsta saņēmēja 2. panta 1. punktā minēto atbalstu. 2. Atgūstamajām summām pieskaita procentus, ko aprēķina no dienas, kad atbalsts nodots saņēmēja rīcībā, līdz tā faktiskās atgūšanas dienai. Procentus aprēķina gan pamatsummai, gan procentiem saskaņā ar Komisijas [2004. gada 21. aprīļa] Regulas (EK) Nr. 794/2004, [ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EKL 93. panta piemērošanai (OV 2004, L 140, 1. lpp.)], V nodaļu. 3. No šā lēmuma paziņošanas dienas [Polijas Republika] atceļ visus 2. panta 2. punktā minētā atbalsta neizmaksātos maksājumus. 4. pants 1. Lēmuma 2. panta 1. punktā minēto atbalstu un 3. panta 2. punktā minētos procentus atgūst nekavējoties un efektīvi. 2. [Polijas Republika] nodrošina šā lēmuma īstenošanu četru mēnešu laikā no tā paziņošanas dienas. 5. pants 1. Divu mēnešu laikā no šā lēmuma paziņošanas dienas [Polijas Republika] iesniedz Komisijai šādu informāciju: a) kopējā no saņēmēja atgūstamā summa (pamatsumma un procenti); b) sīks jau veikto un plānoto šā lēmuma izpildes pasākumu apraksts; c) dokumenti, kas apliecina, ka atbalsta saņēmējam ir pieprasīta atbalsta atmaksa. 2. [Polijas Republika] informē Komisiju par šā lēmuma īstenošanas nolūkā veikto valsts pasākumu norisi, līdz 2. panta 1. punktā minētā atbalsta un 3. panta 2. punktā minēto procentu atgūšana ir pabeigta. Pēc Komisijas vienkārša pieprasījuma tā nekavējoties sniedz informāciju par jau veiktajiem un plānotajiem šā lēmuma izpildes pasākumiem. Tā arī sniedz sīku informāciju par atbalsta un procentu summām, kas no saņēmēja jau atgūtas. 6. pants Šis lēmums ir adresēts Polijas Republikai.”
17

Tā it īpaši apgalvoja, ka priekšpēdējā un pēdējā atšķirtspējas salīdzinājuma atzinuma versijā bija norādīts, ka tajā ietvertās izpausmes pazīmes saistībā ar references šķirnēm “KW 043” un “Dieck 3903” avots nav 2003. un 2004. gadā veikto kultūras salīdzinošo izmēģinājumu rezultāts, bet gan ka tās ir pārņemtas no to minēto šķirņu oficiālajiem aprakstiem, kā tās bija noteiktas brīdī, kad tām tika piešķirta Kopienas augu šķirņu aizsardzība. Prasītājas ieskatā šāda prakse esot ne vien nepieņemama, bet arī prettiesiska, jo tā esot pretrunā visiem šajā jomā piemērojamajiem noteikumiem, saskaņā ar kuriem kandidātšķirnes atšķirtspēja var tikt balstīta vienīgi uz datiem, kas iegūti no salīdzinošiem kultūras izmēģinājumiem, kuri veikti divu atsevišķu veģetācijas ciklu laikā un kam sekojis kandidātšķirnes reģistrācijas pieteikums. Tās ieskatā pastāv viens vienīgs iespējamais izskaidrojums, kurš pats par sevi varētu attaisnot CPVO lēmumu pamatot secinājumu par šķirnes “M 02205” atšķirtspēju, balstoties uz references šķirņu “KW 043” un “Dieck 3903” oficiālo aprakstu. Šis izskaidrojums būtu, ka pēc īpašību “limba krāsa” un “dīgtspēja” izslēgšanas no atšķirtspējas salīdzinājuma atzinuma, nekādi citi dati, kas izrietētu no rezultātiem, kas iegūti no 2003. un 2004. gadā veiktajiem salīdzinošajiem kultūras izmēģinājumiem, paši par sevi nevarēja pamatot kandidātšķirnes atšķirtspēju.
38

Otrkārt, atsaucoties uz 2013. gada 16. septembra spriedumu Islamic Republic of Iran Shipping Lines u.c./Padome (T‑489/10, EU:T:2013:453) (skat. 7. punktu iepriekš), prasītāja apgalvo, ka no šā sprieduma izriet, ka saiknes starp to, no vienas puses, un IRISL, SAPID un HDSL, no otras puses, esamība nevar pamatot iekļaušanu strīdīgajos sarakstos. Proti, iepriekš minētajā spriedumā Vispārējā tiesa esot tieši secinājusi, ka Padome nav pierādījusi, ka IRISL bija tieši iesaistīta kodolieroču izplatīšanas darbībās.
176

Ciktāl prasītāja apgalvo, ka ECB ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, ņemot vērā iespējamo izstāšanos no Crédit mutuel grupas, ir jānorāda, ka no Direktīvas 2013/36 97. panta 1. punkta a) apakšpunkta formulējuma izriet, ka ECB kontrolē apdraudējumus, “kuriem iestādes ir vai varētu tikt pakļautas”, tas obligāti nozīmē to, ka ir jāņem vērā iespējamais turpmākais notikums, kas varētu ietekmēt to riska profilu. Tādējādi, balstoties uz iespējamā turpmākā notikuma iestāšanos, ECB nav pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.