Keywords

Summary



Keywords

1. Process – Iestāšanās lietā – Ieinteresētās personas – Iestāšanās lietā sakarā ar pieteikumu par piemērošanas apturēšanu – Pieteikums attiecībā uz Regulu Nr. 1954/2003, kas attiecas uz Azoru salu ūdeņiem – Kooperatīva zvejnieku sabiedrība, kas darbojas Azoru salu ūdeņos – Teritoriāla organizācija Azoru salu aizsardzībai – Pieņemamība – Nosacījumi – Starptautiska vides aizsardzības organizācija – Nepieņemamība

(Tiesas Statūtu 40. panta otrā daļa; Regula Nr. 1954/2003)

2. Pagaidu noregulējums – Piemērošanas apturēšana – Pieņemamības nosacījumi – Prasības pamata lietā prima facie pieņemamība – Pagaidu noregulējuma tiesneša veiktā prasības pamata lietā virspusēja izvērtēšana

(EKL 242. pants; Pirmās instances tiesas Reglamenta 104. panta 2. punkts)

3. Prasība atcelt tiesību aktu – Fiziskas vai juridiskas personas – Reģionālas iestādes prasība – Reģions, kam ir juridiskas personas statuss atbilstoši valsts tiesībām – Reģions, kas var iesniegt prasību

(EKL 230. panta 4. daļa)

4. Prasība atcelt tiesību aktu – Fiziskas vai juridiskas personas – Tiesību akti, kas šīs personas skar tieši un individuāli – Regula, kura attiecas uz zvejas pārvaldību saistībā ar dažiem apgabaliem – Apgabala, uz kuru attiecas regula, reģionālas iestādes prasība – Pieņemamība – Nosacījumi

(EKL 230. panta 4. daļa; Padomes Regula Nr. 1954/2003)

5. Pagaidu noregulējums – Piemērošanas apturēšana – Pagaidu pasākumi – Noteikšanas nosacījumi – Steidzamība – Attiecīgo interešu izsvēršana – Vispārpiemērojama pasākuma piemērošanas apturēšana – Apturēšanas seku izvērtēšana attiecībā uz daudzām ieinteresētajām personām salīdzinājumā ar pasākuma nepieciešamību prasītājam

(EKL 242. un 243. pants; Pirmās instances tiesas Reglamenta 104. panta 2. punkts; Padomes Regula Nr. 1954/2003)

6. Pagaidu noregulējums – Piemērošanas apturēšana – Pagaidu pasākumi – Noteikšanas nosacījumi – Steidzamība – Būtisks un neatgriezenisks kaitējums – Citu atbilstošāku un samērīgāku veidu, kurus var pieņemt Komisija vai dalībvalstis, esamība – Steidzamības izslēgšana

(EKL 242. un 243. pants; Pirmās instances tiesas Reglamenta 104. panta 2. punkts; Padomes Regula Nr. 1954/2003)

Summary

1. Interese lietas iznākumā Tiesas Statūtu 40. panta otrās daļas izpratnē nozīmē tiešu un pastāvošu interesi prasījumu izlemšanā. Ir nepieciešams jo īpaši pārliecināties, vai personu, kas iestājas lietā, apstrīdētais akts skar tieši un vai viņas interese strīda iznākumā ir skaidra. Sabiedriskām organizācijām var ļaut iestāties savu biedru interešu aizsardzībai lietās, kas izvirza principiālus jautājumus, kas var ietekmēt šīs intereses.

Šāda interese pieteikuma par piemērošanas apturēšanu ietvaros attiecībā uz Regulu Nr. 1954/2003, kura attiecas uz zvejas intensitātes pārvaldību saistībā ar dažiem Kopienas zvejas apgabaliem un resursiem, ciktāl tā skar Azoru salu ūdeņus, ir pamatota kooperatīvai sabiedrībai ar ierobežotu atbildību, kas izveidota kā ražotāju organizācija un kuras pamata mērķis ir savu biedru, kas lielākoties ir zvejnieki, kas veic darbības Azoru salās, interešu aizsardzība. Šāda interese ir pamatota arī dabas aizsardzības bezpeļņas organizācijai, kuras galvenais mērķis, cita starpā, ir Azoru salu vides un kultūras mantojuma izpēte un aizsardzība, kā arī minētā arhipelāga zivju populāciju un jūras ekosistēmu aizsardzība.

Turpretī nav pieņemams starptautiskas vides aizsardzības organizācijas lūgums iestāties lietā, ja tās mērķi un darbība ietver lielas ģeogrāfiskas platības, un tie nav tikai, vai galvenokārt, saistīti ar Azoru salu ūdeņiem. Šādas starptautiskas organizācijas interešu loks ir pārāk plašs un vispārīgs, lai tās būtiski ietekmētu šīs tiesvedības par Regulas, kas attiecas tikai uz Azoru salu ūdeņiem, piemērošanas apturēšanu iznākums.

(sal. ar 59.–60., 63., 69.–70. punktu)

2. Lai gan pamata lietas prasības pieņemamība nav būtībā jāizvērtē pagaidu noregulējuma tiesvedībā, lai neietekmētu lietas izskatīšanu pēc būtības, tomēr lai noteiktu, vai pieteikums par pagaidu noregulējumu ir pieņemams, prasītājam būtu jāpierāda noteiktu elementu esamība, lai sākotnēji varētu konstatēt pamata prasības, ar kuru ir saistīts pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu, pieņemamību, lai, piemērojot pagaidu noregulējuma tiesvedību, netiktu apturēta tāda akta piemērošana, kura atcelšanu Pirmās instances tiesa noraidītu, atzīstot prasību par nepieņemamu pēc būtības.

Šāds pamata lietas prasības pieņemamības izvērtējums katrā ziņā ir virspusējs, ņemot vērā pagaidu noregulējuma tiesvedības steidzamo raksturu. Pieteikuma par pagaidu noregulējumu ietvaros prasības pamata lietā pieņemamību var izvērtēt tikai prima facie , jo mērķis ir noteikt, vai prasītājs ir iesniedzis pietiekamus elementus, kas ļauj a priori secināt, ka prasības pieņemamība pamata lietā nav izslēdzama. Līdz ar to pagaidu noregulējuma tiesnesim vajadzētu atzīt šo prasību par nepieņemamu tikai, ja prasības pieņemamība pamata lietā var tikt pilnībā izslēgta. Pretējā gadījumā, lemšana par prasības pieņemamību pagaidu noregulējuma tiesvedības stadijā, kad tās pieņemamība nav prima facie pilnībā izslēgta, veicinātu Pirmās instances tiesas lēmuma pamata lietā iepriekšēju izlemšanu.

(sal. ar 108.–110. punktu)

3. Reģions, kam ir juridiskas personas statuss atbilstoši valsts tiesībām, būtībā var celt prasību atcelt tiesību aktu atbilstoši EKL 230. panta ceturtajai daļai, kas nosaka, ka jebkura fiziska vai juridiska persona var griezties Tiesā par lēmumu, kas adresēts šai personai, vai par lēmumu, kas – kaut arī regulas vai lēmuma formā adresēts citai personai – tomēr šo personu skar tieši un individuāli.

(sal. ar 112. punktu)

4. EKL 230. panta ceturtās daļas izpratnē vispārpiemērojams akts, kāds ir regula, var individuāli skart atsevišķas fiziskas vai juridiskas personas, ja tas ietekmē tās dažu tām piemītošu specifisku īpašību dēļ vai kādas faktiskas situācijas dēļ, kas tās raksturo attiecībā pret jebkuru citu personu, un tādēļ tās individualizē līdzīgi adresātam.

Tāda reģiona kā Azoru salu autonomais reģions prasības atcelt Regulu Nr. 1954/2003, kura attiecas uz zvejas intensitātes pārvaldību saistībā ar dažiem Kopienas zvejas apgabaliem un resursiem, ciktāl tā skar Azoru salu ūdeņus, vispārēja interese kā vienībai, kas ir atbildīga par ekonomikas jautājumiem tās jurisdikcijā, jo īpaši zveju, saņemt tās ekonomiskam uzplaukumam labvēlīgu lēmumu, nav pati par sevi pietiekama, lai to uzskatītu par skartu EKL 230. panta ceturtās daļas izpratnē. Turklāt individuālas intereses pierādīšanai nav pietiekami, ka prasītājs bauda ar Līgumu, proti – EKL 299. panta 2. punktu – piešķirtu īpašu aizsardzību vai ka apstrīdētais akts to min skaidri un precīzi, vai ka Padomei bija jāņem vērā prasītāja situācija, pieņemot Apstrīdēto regulu.

Prasītājam jāpierāda, pamatojoties uz faktiem, ka apstrīdētais akts to skar kādas situācijas dēļ, kas to identificē atšķirībā no jebkuras citas personas, tajā skaitā, no citiem attālākiem reģioniem. Sākotnēji tas tā var būt, ja prasītājs var pierādīt, ka Apstrīdētā regula radīs būtisku un tūlītēju ietekmi uz prasītāja tiesisko situāciju, jo, piemērojot Regulas noteikumus, tam tiks liegtas likumdošanas tiesības saistībā ar zveju, un tādā mērā, ka tiks skartas zvejas darbības, kas veido būtisku tā ekonomikas daļu, un ka prasītaja situācija ir īpaša sakarā ar tā jūras ekosistēmu un zvejas darbībām.

(sal. ar 116.–120. punktu)

5. Regulas, kas ietver vispārpiemērojamu pasākumu, kāda ir Regula Nr. 1954/2003, kura attiecas uz zvejas intensitātes pārvaldību saistībā ar dažiem Kopienas zvejas apgabaliem un resursiem, piemērošanas apturēšanas pieteikuma ietvaros pagaidu noregulējuma tiesnesim ir jānovērtē piemērošanas apturēšanas sekas attiecībā uz ļoti daudzām ieinteresētajām personām salīdzinājumā ar prasīto pagaidu pasākumu nepieciešamību, lai līdz lēmumam pamata lietā novērstu prasītaja minēto būtisko un neatgriezenisko kaitējumu.

Turklāt ir jāņem vērā fakts, ka, ja Padome kā likumdevējs bauda lielu rīcības brīvību un līdz ar to tiesas kontrole attiecas tikai uz izvērtēšanu, vai aktā nav pieļauta acīmredzama kļūda vai nepareiza pilnvaru izmantošana, vai arī minētā iestāde nav acīmredzami pārkāpusi savas diskrecionārās varas robežas, tad pagaidu noregulējuma tiesnesim nevajadzētu, izņemot acīmredzamas steidzamības gadījumā, Padomes veikto vērtējumu aizvietot ar savu vērtējumu, neriskējot aizskart šīs iestādes diskrecionāro varu.

Tādējādi iesaistīto interešu izsvēršana nosaka, ka tiesnesis pagaidu noregulējuma tiesvedībā var aizvietot Padomes vērtējumu ar savu vērtējumu tikai ārkārtas gadījumos, kurus raksturo īpaši nopietns fumus boni juris un acīmredzama steidzamība.

(sal. ar 135.–138., 193., 195. punktu)

6. Pieteikuma par pagaidu noregulējumu steidzamais raksturs jāizvērtē saistībā ar nepieciešamību noteikt pagaidu pasākumus, lai izvairītos, ka lietas dalībniekam, kas prasa pasākumus, tiek nodarīts būtisks un neatgriezenisks kaitējums. It īpaši, ja kaitējuma nodarīšana ir atkarīga no noteiktiem faktoriem, ir pietiekami, ka šis kaitējums ir paredzams ar pietiekamu iespējamības līmeni.

Šajā sakarā attiecībā uz regulas, kāda ir Regula Nr. 1954/2003, kura attiecas uz zvejas intensitātes pārvaldību saistībā ar dažiem Kopienas zvejas apgabaliem un resursiem, piemērošanas apturēšanas pieteikumu ir izslēdzama šī pagaidu pasākuma nepieciešamība, ja pastāv citi atbilstošāki un samērīgāki veidi, tādi kā ārkārtas pasākumi, kurus pieņem Komisija vai dalībvalstis kopējās zivsaimniecības politikas ietvaros, un ja prasītājs var veikt darbības, lai nodrošinātu tādus pasākumus.

(sal. 141., 194. punktu)