LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 274/21

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 18. augustā iesniedza Court of Appeal (Anglija&Velsa) (Civil Division) — NS/Secretary of State for the Home Department

(Lieta C-411/10)

()

2010/C 274/34

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal (Anglija&Velsa) (Civil Division)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: NS

Atbildētājs: Secretary of State for the Home Department

Ieinteresētie lietas dalībnieki: 1) Amnesty International Limited un AIRE Centre (Advice on Individual Rights in Europe), 2) Apvienoto Nāciju Augstais komisārs bēgļu jautājumos, 3) Equality and Human Rights Commission

Prejudiciālie jautājumi

1) Vai atbilstoši Padomes Regulas Nr. 343/2003 (1) 3. panta 2. punktam (turpmāk tekstā — “Regula”) dalībvalsts pieņemts lēmums par patvēruma pieteikuma izskatīšanu, par kura pieņemšanu atbilstoši šīs Regulas III nodaļā noteiktajiem kritērijiem tā nav atbildīga, ietilpst ES tiesību jomā Līguma par Eiropas Savienību 6. panta un/vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā — “Harta”) 51. panta izpratnē?

Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

2) Vai dalībvalsts ir atbrīvota no pienākuma ievērot ES pamattiesības (ieskaitot tiesības, kuras ir noteiktas Hartas 1., 4., 18. pantā, 19. panta 2. punktā un 47. pantā), ja šī valsts izraida patvēruma meklētāju uz to dalībvalsti, kura 3. panta 1. punktā ir norādīta kā atbildīgā valsts (turpmāk tekstā — “atbildīgā valsts”) saskaņā ar Regulas III nodaļā izklāstītajiem kritērijiem, neskatoties uz situāciju atbildīgajā valstī?

3) It īpaši, vai pienākums ievērot ES pamattiesības neļauj piemērot izšķirošu pieņēmumu, ka atbildīgā dalībvalsts ievēros (i) prasītāja pamattiesības saskaņā ar ES tiesībām; un/vai (ii) minimālos standartus, kas noteikti Direktīvā 2003/9/EK (2) (turpmāk tekstā — “Uzņemšanas direktīva”), Direktīvā 2004/83/EK (3) (turpmāk tekstā “Kvalificēšanas direktīva”) un/vai Direktīvā 2005/85/EK (4) (turpmāk tekstā — “Procedūru direktīva”) (kopā turpmāk tekstā — “direktīvas”)?

4) Pakārtoti, vai dalībvalstij ir pienākums saskaņā ar ES tiesībām un ja ir, kādos apstākļos, izmantot savas Regulas 3. panta 2. punktā noteiktās pilnvaras pārbaudīt un uzņemties atbildību par pieteikuma izskatīšanu, ja nosūtīšana uz atbildīgo valsti radītu pieprasījuma iesniedzējam risku, ka tiks pārkāptas viņa pamattiesības, it īpaši Hartas 1., 4., 18. panta, 19. panta 2. punkta un/vai 47. pantā noteiktās tiesības, un/vai risku, ka attiecībā uz viņu netiks piemēroti direktīvās noteiktie minimālie standarti?

5) Vai personai, uz kuru atbilstoši vispārējiem ES tiesību principiem attiecas Regula, piešķirtās aizsardzības apmērs un it īpaši Hartas 1., 4., 18. panta, 19. panta 2. punkta un/vai 47. pantā noteiktās tiesības ir plašākas nekā Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (turpmāk tekstā — “ECPAK”) 3. pantā piešķirtā aizsardzība?

6) Vai Hartas 47. pantā noteiktajām tiesībām atbilst valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru Tiesai var lūgt nolūkā noteikt, vai personu likumīgi var izraidīt uz citu dalībvalsti saskaņā ar Regulu, izturēties pret šo dalībvalsti kā pret valsti, no kuras persona netiks izraidīta uz citu valsti, pārkāpjot viņas ECPAK noteiktās tiesības vai tiesības, ka ir noteiktas 1951. gada Konvencijā un 1967. gada Protokolā par bēgļu statusu?

7) Tiktāl, ciktāl iepriekšējie jautājumu rodas saistībā ar Apvienotās Karalistes pienākumiem, vai atbildes uz 2.-4. jautājumu jebkādā veidā var kvalificēt tā, ka tiek ņemts vērā Protokols (Nr. 30) par Hartas piemērošanu Polijai un Apvienotajai Karalistei?

(1) Padomes 2003. gada 18. februāra Regula (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV L 50, 1. lpp.).

(2) Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīva 2003/9/EK, ar ko nosaka obligātos standartus patvēruma meklētāju uzņemšanai (OV L 31, 18. lpp.).

(3) Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu (OV L 304, 12. lpp.).

(4) Padomes 2005. gada 1. decembra Direktīva 2005/85/EK par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu (OV L 326, 13. lpp.).