LV
Jud ikatūr askrājums
ECLI:EU:T:2010 :539 1VISPĀRĒJĀS TIESAS S PRIEDUM S (apelācijas palāta)
2010 . gada 16 . decembrī
Lieta T-364/09 P
Giorgio Lebedef
pret
Eiropas Komisiju
Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Ikgadējais atvaļinājums — Norīkošana nepilna dar ba laika dar bā 
arodbiedrības pārstāvības no lūkā — Neatļauta prombūtne — Atskaitīšana no i kgadējā atvaļinājuma — 
Civildienesta no teikumu 60 . pants
PriekšmetsApelācijas sūdzība par E iropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009 . gada 
7. jūlija spriedumu lietā F-39/08 L ebedef/Komisija (Krājums-CDL, I- A-1-241. un 
II-A-1-1305 . lpp.), kurā lūgts atcelt šo spriedumu
NolēmumsApelācijas sūdzību no raidīt. G . Lebedef sedz savus un Eiropas Komisijai šajā instancē 
radušos tiesāšanās izdevumus.
Kopsavilkums
1. Ierēdņi — Pārstāvība — Personāla pārstāvju aizsardzība — Apjoms
(Civildienesta noteikumu II pielikuma 1. panta ses tā daļa)
2. Apelācija — Pamati — Pamats, kas izvirzīts pret tādu sprieduma mo tīvu, kas nav vajadzīgs tā 
rezolutīvās daļas pamatošanai — Neefektīvs pamats
(LESD 257 . pants; Tiesas Statūtu I pielikuma 9. pants)
3. Apelācija — Pamati — Norādītās kļūdas tiesību piemērošanā neidentificēšana — Nepieņemamība
[LESD 257 . pants; Tiesas Statūtu I pielikuma 11 . pants; Vispārējās tiesas Reglamenta 138 . panta 
1. punkta pirmās daļas c) apakšpunkts]
4. Apelācija — Pamati — Nepietiekams pamatojums — Civildienesta tiesas sniegts n etiešs 
pamatojums — Pieļaujamība — Nosacījumi
(Tiesas Statūtu 36 . pants un I pielikuma 7. panta 1. punkts)
1. Civildienesta no teikumu II pielikuma 1. panta sestās da ļas otrā teikuma m ērķis ir no drošināt 
Personāla ko mitejas locekļu un ierēdņu, kurus ko miteja ieceļ struktūrvienībās, kas izveidotas saskaņā 
ar C ivildienesta no teikumiem v ai ko i zveidojusi attiecīgā iestāde, tiesības, tos aizsargājot no j ebkādām 
nelabvēlīgām s ekām, kā das tiem v arētu ra sties saistībā ar C ivildienesta no teikumos paredzēto 
personāla pārstāvības pienākumu ve ikšanu. Turklāt šīs tiesību no rmas mērķis, kas no teikts tās pirmajā 
teikumā, ir a tvieglot ierēdņu piedalīšanos pe rsonāla pārstāvniecībā, tiem t ostarp ļaujot tajā piedalīties 
savā dar ba laikā, to uzskatot par da ļu no v iņu dienesta viņu iestādē, nevis par papildu dienestu.
2 ECLI:EU:T:2010 :539KOPSAVILKUMS—LIETAT-364/09P
LEBEDEF/KOMISIJA
Turpretī, pirmkārt, ne šīs tiesību no rmas mērķis, ne iedarbība nav atbrīvot ierēdņus, kuri ve ic šādas 
personāla pārstāvības dar bības un ku ri n av saņēmuši no rīkojumu šādam no lūkam, no c itiem 
Civildienesta no teikumos paredzētiem p ienākumiem, tostarp tiem, ka s ir p aredzēti šo no teikumu 
60. panta pirmajā da ļā. Šajā ziņā ierēdnim v isu laiku ir j ābūt iestādes rīcībā. Otrkārt, fakts, ka 
Civildienesta no teikumos paredzēto pārstāvības funkciju ve ikšana tiek uzskatīta “par da ļu no [ ..] 
dienesta” attiecīgajā iestādē, nekādi n enozīmē, ka i erēdnis, ka s ve ic šīs funkcijas, šī fakta dēļ ir 
klātesošs savā no rīkojuma vietā, ne arī to, ka v iņš būtu uzskatāms par p romesošu no š īs no rīkojuma 
vietas. Šāda interpretācija neizriet ne no C ivildienesta no teikumu II pielikuma 1. panta sestās da ļas 
teksta, ne arī no t ā mērķa.
(skat. 23 . un 24 . punktu)
Atsauces:
Vispārējā tiesa, 2000 . gada 13 . decembris, T-110/99 un T-160/99 F /Parlaments, Recueil FP, I-A-291. un II- 1333 . lpp., 
64. punkts.
2. Ir neefektīvs un ir j ānoraida a pelācijas sūdzībā izvirzīts pamats par C ivildienesta tiesas sprieduma 
pamatojuma da ļu, kas nav nepieciešamais apelācijas no lēmuma pamatojums.
(skat. 31 . punktu)
Atsauces:
Vispārējā tiesa: 2010 . gada 19 . janvāris, T-355/08 P De Fays/Komisija, 56. punkts un tajā minētā judikatūra.
3. No Tiesas Statūtu I pielikuma 11. panta, kā ar ī no V ispārējās tiesas Reglamenta 138 . panta 1. punkta 
c) apakšpunkta izriet, ka a pelācijas sūdzībā precīzi ir j ānorāda a pstrīdētie elementi spriedumā, kura 
atcelšana tiek p ieprasīta, kā ar ī juridiskie ar gumenti, ka s kon krēti izvirzīti apelācijas sūdzības 
atbalstam. Šai prasībai n eatbilst tāda a pelācijas sūdzība, ku rā nav ietverts neviens arguments, ku rā 
būtu kon krēti norādīta attiecīgajā pārsūdzētajā spriedumā vai rīkojumā pieļautā tiesību kļūda.
Turklāt apgalvojumi, kas ir p ārāk vispārīgi un neprecīzi, lai par tiem v arētu veikt juridisku no vērtējumu, 
ir jāuzskata par acīmredzami nepieņemamiem.
(skat. 32 . punktu)
Atsauces:
Tiesa: 2009 . gada 10 . februāris, C-290/08 P Correia de M atos/Komisija, Krājumā nav publicēts, 18. punkts un tajā 
minētā judikatūra; Vispārējā tiesa, 2010 . gada 6 . maijs, T-100/08 P Kerelov/Komisija, 39. punkts un tajā m inētā 
judikatūra.
4. Pienākums pamatot spriedumus izriet no T iesas Statūtu 36 . panta, kas ir p iemērojams Civildienesta 
tiesai saskaņā ar š o pašu Statūtu I pielikuma 7. panta 1. punktu. Civildienesta tiesas spriedumiem ir 
jābūt pietiekami pamatotiem, lai V ispārējā tiesa varētu īstenot tiesas kon troli. Tomēr šis pienākums 
nevar tikt interpretēts tādējādi, ka C ivildienesta tiesai ir d etalizēti jāatbild uz ka tru no p rasītāja 
izvirzītajiem ar gumentiem, it īpaši, ja tas nav pietiekami skaidr s un precīzs un nav detalizēti pierādīts. 
Pamatojums var b ūt netieši izteikts, ar no sacījumu, ka t as ļauj ieinteresētajām pe rsonām z ināt 
iemeslus, kuru dēļ pirmajā instancē nav pieņemti to argumenti, un ļauj apelācijas instancei uzskatīt, ka 
tās rīcībā ir p ietiekama informācija, lai ve iktu pārbaudi.
ECLI:EU:T:2010 :539 3KOPSAVILKUMS—LIETAT-364/09P
LEBEDEF/KOMISIJA
(skat. 71 .–73. punktu)
Atsauces:
Vispārējā tiesa, 2010 . gada 2 . marts, T-248/08 P Doktor/Padome, 64. punkts un tajā minētā judikatūra; 2010 . gada 
1. septembris, T-91/09 P Sk areby/Komisija, 36. punkts un tajā minētā judikatūra.