LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 71/8

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-150/09 Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd/Eiropas Savienības Padome 2012. gada 20. decembrī iesniedza Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd

(Lieta C-601/12 P)

2013/C 71/14

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd (pārstāvji — F. Graafsma un J. Cornelis, advocaten)

Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

— atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2012. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-150/09 Ningbo Yonghong Fasteners Co., Ltd./Padome, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt Padomes 2009. gada 26. janvāra Regulu (EK) Nr. 91/2009 (1), ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam;

— atcelt Padomes 2009. gada 26. janvāra Regulu (EK) Nr. 91/2009, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam, tiktāl, ciktāl tā attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju;

— piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējai tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo apelācijas tiesvedību, kā arī ar tiesvedību Vispārējā tiesā lietā T-150/09.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējās tiesas konstatācijās saistībā ar apelācijas sūdzības iesniedzējas pirmo pamatu Vispārējā tiesā ir pieļautas vairākas kļūdas tiesību piemērošanā, kā arī sagrozīti pierādījumi. Tādēļ apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka fakti saistībā ar pirmo pamatu ir pietiekami pierādīti, lai Tiesa varētu lemt par šo pamatu. Apelācijas sūdzības iesniedzēja vienīgi apstrīd Vispārējās tiesas konstatācijas saistībā ar (sākotnējo) pirmo pamatu un to dara, pamatojoties uz trīs apelācijas sūdzības pamatiem.

Pirmkārt, ieviešot “vienīgās ticamās hipotēzes” kritēriju, līdz ar ko trīs mēnešu termiņš, kas paredzēts Padomes 1995. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 384/96 (2) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (turpmāk tekstā — “Pamatregula”), 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta otrajā daļā, it kā neesot piemērojams, pārsūdzētajā spriedumā šis trīs mēnešu termiņš ir padarīts neefektīvs. Līdz ar to pārsūdzētajā spriedumā pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta otrā daļa ir interpretēta juridiski nepieļaujamā veidā, jo interpretētājs nedrīkst tiesību normu tulkot tādējādi, ka tā vai kāda tās daļa tiek kopumā atzīta par lieku vai nederīgu.

Otrkārt, izvērtējot tiesiskās sekas tam, ka nav ievērots procesuālais termiņš, pārsūdzētajā spriedumā tika izmantots nepareizs kritērijs, tādējādi uzliekot apelācijas sūdzības iesniedzējai nesamērīgu pierādīšanas pienākumu. Ja pārsūdzētajā spriedumā būtu bijis piemērots pareizais, Tiesas līdzšinējās lietās izklāstītais kritērijs, tajā būtu konstatēts, ka procesuālā termiņa neievērošana pamato apstrīdētās regulas atcelšanu.

Visbeidzot, veicot savas konstatācijas, Vispārējā tiesa ir sagrozījusi tai iesniegtos pierādījumus un faktus.

(1) OV L 29, 1. lpp.

(2) OV L 56, 1. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 11. nod., 10. sēj., 45. lpp.