Regulas Nr. 1/2003 20. panta 2. punkta b) apakšpunktā nav noteikts, ka pārbaudāmo uzņēmumu grāmatvedības dokumentu vai uzņēmējdarbības dokumentu pārbaude ir veicama vienīgi to telpās, ja minēto pārbaudi nav bijis iespējams pabeigt sākotnēji noteiktajā laikā. Tajā Komisijai ir uzlikts vienīgi pienākums, pārbaudot dokumentus tās telpās, ievērot tās pašas garantijas attiecībā uz uzņēmumiem kā tās, ko tai ir pienākums ievērot pārbaudes uz vietas laikā.

Tomēr, ciktāl pārbaudāmā uzņēmuma digitālajā datu nesējā glabāto datu kopija tiek veikta pārbaudes laikā, lai Komisijas telpās varētu veikt ar izmeklēšanu saistītu dokumentu meklēšanu, šādas kopijas ņemšana ietilpst pilnvarās, kas Komisijai piešķirtas ar Regulas Nr. 1/2003 20. panta 2. punkta b) un c) apakšpunktu.

Šajā ziņā Regulas Nr. 1/2003 20. panta 1. punktā ir paredzēts, ka, lai veiktu pienākumus, kas Komisijai uzlikti ar šo regulu, tā var veikt visas vajadzīgās uzņēmumu un uzņēmumu apvienību pārbaudes. Kas attiecas uz Komisijas pilnvarām veikt pārbaudi, Regulas Nr. 1/2003 20. panta 2. punktā it īpaši ir paredzēts, ka amatpersonas un citas pavadošās personas, kuras Komisija pilnvarojusi veikt pārbaudi, ir tiesīgas pārbaudīt grāmatvedības dokumentus un citus dokumentus, kuri saistīti ar uzņēmējdarbību, neatkarīgi no veida, kādā tos glabā, un jebkādā veidā ņemt vai iegūt šo grāmatvedības dokumentu vai citu dokumentu izvilkumu kopijas.

Uzņēmuma, attiecībā uz kuru tiek veikta pārbaude saskaņā ar Regulas Nr. 1/2003 20. panta 4. punktu, datoru cieto disku attēla kopijas izgatavošana ietilpst šīs pašas regulas 20. panta 2. punkta b) un c) apakšpunktā paredzētajās Komisijas pilnvarās, jo tā ir daļa no Komisijas īstenotās likumīgas digitālās kriminālistikas tehnoloģijas piemērošanas, kuras mērķis ir, izmantojot īpašu programmatūru, meklēt datora cietajā diskā informāciju, kas attiecas uz izmeklēšanu.

Pārbaudes lēmuma pamatojums Regulas Nr. 1/2003 20. panta 4. punkta izpratnē ierobežo to pilnvaru apjomu, kas Komisijas amatpersonām piešķirtas ar šīs normas 2. punktu, nosakot cita starpā šīs pārbaudes lēmuma ģeogrāfisko un ratione temporis piemērojamību.

Ja Komisijai ir jāpierāda LESD 101. panta 1. punkta pārkāpuma esamība un ilgums, iesniedzot precīzus un konsekventus pierādījumus, tad katram no tās iesniegtajiem pierādījumiem nav obligāti jāatbilst šiem kritērijiem attiecībā uz katru no pārkāpuma elementiem. Ir pietiekami, ja pierādījumu kopums, uz ko iestāde atsaucas, kopumā ņemot, atbilst šai prasībai.

Tā kā jēdzieni nolīgums un saskaņotas darbības LESD 101. panta 1. punkta izpratnē no subjektīvā viedokļa aptver kolūzijas formas, kurām ir viens un tas pats raksturs un kuras atšķiras tikai pēc to intensitātes un izpausmes veidiem, pierādījums par vienu vai otru no šajā noteikumā minētajām pārkāpuma formām veidojošajiem elementiem ir pietiekams, lai šis noteikums katrā ziņā būtu piemērojams.

Tādēļ Komisija nav pieļāvusi kļūdu, secinot, ka LESD 101. panta 1. punkta pārkāpums sākās sanāksmē, kurā attiecīgajiem uzņēmumiem bija iespēja dalīties kopīgā vēlmē ierobežot konkurenci, sadalot tirgu un kliedējot vai vismaz būtiski mazinot šaubas par rīcību, kāda no tiem būs sagaidāma tirgū.

(skat. 195.–197., 212. un 215. punktu)