ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 204/20

Vispārējās tiesas 2011. gada 24. maija spriedums — Batchelor/Komisija

(Lieta T-250/08) (1)

(Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti, ar kuriem notikusi apmaiņa, izvērtējot veikto pasākumu saistībā ar televīzijas apraides darbībām atbilstību Kopienu tiesībām - Piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību - Izņēmums saistībā ar pārbaužu, izmeklēšanas un revīzijas mērķu aizsardzību)

2011/C 204/35

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Edward William Batchelor (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji F. Young, solicitor, A. Barav, barrister, un D. Reymond, advokāts, pēc tam A. Barav, D. Reymond un F. Carlin, barrister)

Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji C. Docksey, C. O'Reilly un P. Costa de Oliveira, pārstāvji, pēc tam C. O’Reilly un P. Costa de Oliveira)

Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvji — B. Weis Fogh un S. Juul Jørgensen)

Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — sākotnēji S. Behzadi–Spencer, L. Seeboruth un I. Rao, pārstāvji, pēc tam I. Rao, kurai palīdz G. Facenna un T. de la Mare, barristers)

Priekšmets

Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas ģenerālsekretāra 2008. gada 16. maija lēmumu, ar kuru atteikta piekļuve atsevišķiem dokumentiem, ar kuriem notikusi apmaiņa, izvērtējot Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes piemēroto pasākumu atbilstību Kopienu tiesībām, pamatojoties uz Padomes 1989. gada 3. oktobra Direktīvas 89/552/EEK par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides [televīzijas apraides darbību] noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos (OV L 298, 23. lpp.), 3.a pantu un, otrkārt, prasība atcelt netiešo lēmumu par šī paša lūguma noraidīšanu, kurš, kā tiek uzskatīts, ir pieņemts 2008. gada 9. aprīlī

Rezolutīvā daļa:

1) prasību par netiešo lēmumu par atteikumu, kas, kā tiek uzskatīts, ir pieņemts 2008. gada 9. aprīlī, noraidīt kā nepieņemamu;

2) atcelt Eiropas Komisijas ģenerālsekretāra 2008. gada 16. maija lēmumu, izņemot tiktāl, ciktāl tas attiecas uz 2007. gada 19. februāra vēstules divos pirmajos pielikumos ietverto informāciju, saistībā ar kuru tika norādīts uz Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā paredzēto izņēmumu;

3) Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Edward William Batchelor tiesāšanās izdevumus;

4) Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz pati savus, kā arī atlīdzina E. W. Batchelor tiesāšanās izdevumus, kas tam radušies tās iestāšanās lietā dēļ.

5) Dānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

(1) OV C 209, 15.08.2008.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 252/27

Vispārējās tiesas 2013. gada 11. jūlija spriedums — BVGD/Komisija

(Apvienotās lietas T-104/07 un T-339/08) (1)

(Konkurence - Aizliegtas vienošanās un dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Neapstrādātu dimantu tirgus - Izplatīšanas sistēma SOC - Lēmums par sūdzības noraidīšanu - Kopienu interešu neesamība - Juridiskais pamats - Sūdzības iesniedzēja procesuālās tiesības - Piekļuve dokumentiem - Pienākumi saistībā ar sūdzības izmeklēšanu - Izslēgšanas no tirgus sekas - Acīmredzama kļūda vērtējumā)

2013/C 252/41

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Belgische Vereniging van handelaars in- en uitvoerders geslepen diamant (BVGD) (Antverpene, Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji L. Levi un C. Ronzi, kā arī lietā T-104/07 G. Vandersanden, vēlāk L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji F. Castillo de la Torre, R. Sauer un J. Bourke, vēlāk F. Castillo de la Torre un R. Sauer, kuriem lietā T-104/07 sākotnēji palīdzēja S. Drakakakis, advokāts, un T. Soames, solicitor, vēlāk T. Soames, un lietā T-339/08 T. Soames)

Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: De Beers (Luksemburga, Luksemburga) un De Beers UK Ltd, agrāk — The Diamond Trading Co. Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — sākotnēji W. Allan un S. Horwitz, solicitors, vēlāk W. Allan, J. Ysewyn, advokāts, un N. Gràcia Malfeito, solicitor, un visbeidzot — N. Gràcia Malfeito, B. van de Walle de Ghelcke, J. Marchandise, advokāti, un P. Riedel, solicitor)

Priekšmets

Prasības atcelt Komisijas 2007. gada 26. janvāra lēmumu lietā COMP/39.221/B-2 — BVGD/De Beers un 2008. gada 5. jūnija lēmumu lietā COMP/39.221/E-2 — De Beers/DTC Supplier of Choice, ar kuriem noraidīta prasītājas sūdzība par personām, kas iestājušās lietā, par EKL 81. un 82. panta pārkāpumu neapstrādāto dimantu tirgū, ko izraisījusi tā dēvēto “Supplier of Choice” (SOC) izplatīšanas nolīgumu piemērošana, ko veic šīs personas

Rezolutīvā daļa:

1) prasības noraidīt;

2) Belgische Vereniging van handelaars in- en uitvoerders geslepen diamant (BVGD) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

3) De Beers un De Beers UK Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

(1) OV C 129, 9.6.2007.
1)

atcelt Komisijas 2006. gada 29. novembra Lēmuma C(2006) 5700, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/F/38.368 — Butadiēnkaučuks un emulsijas polimerizācijā iegūts butadiēnstirolkaučuks) 1. panta b) punktu tiktāl, ciktāl ar to konstatēta Dow Deutschland Inc. dalība konkrētajā pārkāpumā no 1996. gada 1. jūlija līdz 2001. gada 27. novembrim, nevis no 1996. gada 2. septembra līdz 2001. gada 27.novembrim;
5)

lietā T-117/07 Eiropas Komisija atlīdzina vienu desmitdaļu no Areva, Areva T & D Holding, Areva T & D SA un Areva T & D AG tiesāšanās izdevumiem un sedz vienu desmitdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem. Areva, Areva T & D Holding, Areva T & D SA un Areva T & D AG sedz deviņas desmitdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem un atlīdzina deviņas desmitdaļas no Komisijas tiesāšanās izdevumiem;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 6/26

Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. novembra spriedums — Weiler/ITSB — IQNet Association — The International Certification Network (“Q2WEB”)

(Lieta T-242/07) (1)

(Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “Q2WEB’ - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “QWEB’ un agrāka Kopienas grafiska preču zīme “QWEB Certified Site’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts)

(2009/C 6/53)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Dieter Weiler, Pulheim (Vācija) (pārstāvji — T. Dolde, V. von Bomhard un A. Renck, avocats)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — R. Pethke)

Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: IQNet Association — The International Certification Network, Berne (Šveice), (pārstāvji — A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli un P. Bodenham, avocats)

Priekšmets

Prasība, kas celta par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 29. marta lēmumu lietā R 893/2005-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp CISQ Federazione Certificazione Italiana Sistemi di Qualità Aziendali, vēlāk — IQNet Association — The International Certification Network, no vienas puses, un Dieter Weiler, no otras puses.

Rezolutīvā daļa

1) prasību noraidīt;

2) Dieter Weiler atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

(1) OV C 211, 8.9.2007.
1.

Komisijas 2005. gada 30. novembra Lēmumu C(2005) 4634, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta piemērošanas procedūru (lietā COMP/F/38.354 — rūpniecības maisi) atcelt tiktāl, ciktāl ar to FLSmidth & Co. A/S ir saukta pie atbildības par vienotu un turpinātu pārkāpumu, kas norādīts minētā lēmuma 1. panta 1. punktā, periodā no 1990. gada 31. decembra līdz 1991. gada 31. decembrim;
1)

atcelt Komisijas 2005. gada 20. jūlija Lēmumu 2005/579/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, tiktāl, ciktāl ar to no Kopienas finansējuma izslēdz summu 13 519 122,05 EUR apmērā atbilstoši korekcijai, kas noteikta Francijas Republikai saistībā ar atbalsttiesīgo platību noteikšanu attiecībā uz vīna dārzu pārstrukturēšanas un pārveides atbalstu par 2001./2003. gadiem;
2)

Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd un Association des utilisateurs et distributeurs de l’agrochimie européenne (Audace) tiesāšanās izdevumus;
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka papildus vai pakārtoti pirmajam pamatam Komisija nav rīkojusies LESD 265. panta izpratnē attiecībā uz INEKP, kurus novērtēja, pieņēma un publicēja Komisija, tostarp it īpaši apstrīdēto Zviedrijas INEKP. Nerīkojoties uz prasītājas lūguma veikt iekšēju pārskatīšanu, kas iesniegts saskaņā ar LESD 265. pantu, pamata, Komisija nav izpildījusi savus pozitīvos pienākumus, kas paredzēti Līgumos, tostarp it īpaši LES 3. pantā un LESD 191. pantā. Šis pārkāpums atspoguļo arī klaju starptautisko un Eiropas paražu un līgumu tiesību pārkāpumu, tostarp Orhūsas konvencijas 3., 6., un 7. panta, Regulas Nr. 1367/2006 9. un 10. panta un Lēmuma VII/8f, ko 2021. gada 21. oktobrī pieņēma Orhūsas konvencijas pušu sanāksme, par to, kā Eiropas Savienība pilda savus konvencijā (ar grozījumiem) noteiktos pienākumus, pārkāpumu.
b.

piespriest Komisijai samaksāt procentus no summas, kas tiek prasīta iepriekš a) punktā, attiecībā uz laikposmu no 2022. gada 25. februāra (datuma, kad Komisija atmaksājusi naudas soda pamatsummu) vai, pakārtoti, no 2022. gada 28. aprīļa (no datuma, kad Intel cēlusi pirmo prasību par procentu samaksu), vai no 2022. gada 6. jūlija (šīs prasības celšanas datuma), vai arī, vēl pakārtotāk, no datuma, kad tiks pasludināts nolēmums par šo prasību, līdz datumam, kurā Komisija faktiski samaksās šo summu, izpildot spriedumu, ar ko apmierināta šī prasība, pēc procentu likmes, kādu ECB piemēro refinansēšanas operācijām, tai pieskaitot 3,5 procentpunktus, vai, ja tas nav iespējams, pēc procentu likmes, ko Tiesa uzskatīs par atbilstošu;
Prasība, kas celta 2022. gada 13. maijā – CCCME u.c./Komisija

(Lieta T-263/22)

(2022/C 257/51)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (Pekina, Ķīna) un 8 citi prasītāji (pārstāvji: R. Antonini, E. Monard un B. Maniatis, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2022/191 (2022. gada 16. februāris), ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam imports (1), ciktāl tā attiecas uz CCCME, atsevišķiem uzņēmumiem un attiecīgajiem to locekļiem, un

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatojumam prasītāji izvirza deviņus pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot normālo vērtību, Komisija esot pārkāpusi Pamatregulas 2. panta 6. punkta a) apakšpunktu un labas pārvaldības principu.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka dempinga noteikšanā Komisija neesot veikusi taisnīgu salīdzinājumu, pārkāpjot Pamatregulas 2. panta 10. punktu.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, izmantojot par darbaspēku pieejamos faktus, Komisija esot pārkāpusi Pamatregulas 18. pantu un PTO Antidempinga nolīguma 6.8. pantu un II pielikumu.

4. Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi Pamatregulas 9. panta 6. punktu, nosakot dempinga starpību attiecībā uz izlasē neiekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, kuri sadarbojās.

5. Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot veikusi objektīvu kaitējuma un cēloņsakarības pārbaudi, kas ir balstīta uz tiešiem pierādījumiem, pārkāpjot Pamatregulas 3. panta 2., 3., 5. un 6. punktu, kopsakarā ar tās 4. panta 1. punktu.

6. Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas cenu samazinājuma analīze esot pretrunā Pamatregulas 3. panta 2. un 3. punktam un 9. panta 4. punktam.

7. Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot veikusi taisnīgu salīdzinājumu, novērtējot cenu ietekmi, tādējādi pārkāpdama Pamatregulas 3. panta 2., 3. un 6. punktu un 9. panta 4. punktu.

8. Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot veikusi objektīvu pārbaudi, kas balstīta uz tiešiem pierādījumiem attiecībā uz kaitējuma rādītājiem, pārkāpjot Pamatregulas 3. panta 2. un 5. punktu.

9. Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi Pamatregulas 6. panta 7. punktu, 19. panta 1., 2. un 3. punktu un 20. panta 2. un 4. punktu, kā arī tiesības uz aizstāvību.

(1) OV 2022, L 36, 1. lpp.
4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvota kļūda vērtējumā, jo Padome nav pierādījusi ne to, ka prasītājs ir ievērojams uzņēmējs, ne to, ka viņš ir ietekmīgs, ne to, ka viņš darbojas tādos ekonomikas sektoros, kas ir būtisks ienākumu avots Krievijas Federācijas valdībai.
C 213/42

Prasība, kas celta 2022. gada 6. aprīlī – Pharol/Komisija

(Lieta T-181/22)

(2022/C 213/59)

Tiesvedības valoda – portugāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Pharol, SGPS, SA (Lisabona, Portugāle) (pārstāvji: N. Mimoso Ruiz un L. Bettencourt Nunes, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— atzīt prasītājas leģitīmo interesi celt šo atcelšanas prasību saskaņā ar LESD 263. pantu;

— uzskatīt šo atcelšanas prasību par celtu atbilstoši tiesībām un pieļaujamu saskaņā ar LESD 263. pantu;

— atcelt 2022. gada 25. janvāra Lēmumu C(2022) 324 final, ar ko groza 2013. gada 23. janvāra Lēmumu C(2013) 306 final par procedūru saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. pantu (AT.39839 — Telefónica un Portugal Telecom), saskaņā ar LESD 264. pantu;

— pakārtoti, tāpat saskaņā ar LESD 264. pantu turpmāk izvirzīto iemeslu dēļ samazināt naudas sodu, kas uzlikts prasītājai atbilstoši apstrīdētā lēmuma 1. pantam;

— piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus un prasītājai radušās izmaksas.

Pamati un galvenie argumenti

Pamatojot savu prasību, prasītāja izvirza trīs pamatus.

Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvota Vispārējās tiesas spriedumā konstatēto faktisko un tiesisko apstākļu neievērošana. Prasītāja apgalvo, ka 2022. gada 25. janvāra Lēmums C(2022) 324 final, ar ko groza 2013. gada 23. janvāra Lēmumu C(2013) 306 final par procedūru saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. pantu (AT.39839 — Telefónica un Portugal Telecom), nozīmē jaunu klauzulas par konkurences aizliegumu interpretāciju, kas veido Vispārējās tiesas spriedumā konstatēto faktisko un tiesisko apstākļu un tā res judicata spēka neievērošanu, un šo iemeslu dēļ apstrīdētais lēmums esot jāatceļ.

Ar otro prasības pamatu tiek apgalvota būtisko formas prasību neievērošana un Pharol tiesību uz aizstāvību pārkāpums, jo netika nosūtīts paziņojums par iebildumiem. Prasītāja apgalvo, ka, tā kā tika pieņemta jauna klauzulas par konkurences aizliegumu interpretācija, kas ietekmē vērtējumus saistībā ar pārkāpuma tvērumu, Komisijai būtu bijis jānosūta jauns paziņojums par iebildumiem; līdz ar to Komisija neesot izpildījusi būtisku formas prasību un esot pārkāpusi prasītājas tiesības uz aizstāvību, un šo iemeslu dēļ apstrīdētais lēmums esot jāatceļ.

Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvota kļūda ar pārkāpumu saistīto pārdevumu vērtības noteikšanā. It īpaši prasītāja apgalvo, ka būtiskam elementam, ar pārkāpumu tieši vai netieši saistīto pārdevumu precīza aprēķina mērķiem analizējot potenciālās konkurences esamību, ir jābūt faktiskai iespējai ienākt katrā no attiecīgajiem tirgiem, proti, nepārvārāmo barjeru ienākšanai neesamībai, un – ja šāda iespēja pastāvētu – uzņēmuma reālu un konkrētu iespēju ienākt katrā no šiem tirgiem esamība, jo apstrīdētajā lēmumā Komisijas, lai arī kļūdaini, veiktais nepārvārāmo barjeru neesamības konstatējums neesot pietiekams.
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīts Civildienesta noteikumu 24. pantā paredzētais palīdzības un rūpības pienākums. Prasītājs norāda, ka, iemaksājot pensijas tiesības no valsts shēmas CPUE, ierēdņi parasti no Komisijas saņem tabulu, kurā ir precizēts, vai viņiem ir tiesības uz to izcelsmes valsts shēmā iemaksāto neatlīdzināto summu, kuras nav iekļautas Savienības pensiju shēmas grāmatvedības uzskaitē, aktuārā ekvivalenta atmaksu. Turklāt atmaksa tiek veikta bez ierobežojumiem un īpašas pieejas. Taču, ka apgalvo prasītājs, viņš neesot saņēmis nedz tabulu, nedz atmaksu.
—

attiecībā uz [konfidenciāla informācija] noslēgtā izlīguma lietā [konfidenciāla informācija] saturu, tvērumu un izpildi: — atcelt [konfidenciāla informācija] noslēgto izlīgumu gan ar gribas izteikumu saistīta trūkuma, gan šā izlīguma nosacījumu neievērošanas dēļ; — atcelt – ciktāl ar to tiek īstenots šis izlīgums – netiešo lēmumu, ar kuru prasītājs ar atpakaļejošu spēku no 2018. gada 1. janvāra tiek paaugstināts AD 14 pakāpē, kāds tas viņam tika darīts zināms viņa atalgojuma aprēķinā par 2021. gada maiju, un kāds tas ir formāli apstiprināts ar EĀDD Resursu pārvaldības ģenerāldirekcijas (iecēlējinstitūcija) ģenerāldirektora [konfidenciāla informācija] lēmumu; — atcelt EĀDD Resursu pārvaldības ģenerāldirekcijas ģenerāldirektora 2021. gada 30. novembra lēmumu, ar kuru EĀDD noraidīja prasītāja [konfidenciāla informācija] sūdzību par to, ka neesot skaidri izteikta lēmuma par viņa paaugstināšanu AD 14 pakāpē no 2018. gada 1. janvāra un par to, ka lietā [konfidenciāla informācija] EĀDD esot sniedzis maldinošu informāciju, kuras mērķis un sekas bija Vispārējās tiesas viedokļa sagrozīšana un iespējas atsaukties uz vienlīdzīgas attieksmes principu liegšana prasītājam;
5.

Piektajā pamatā tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Civildienesta noteikumu 85. pants un pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā saistībā ar pabalstu par apgādībā esošo bērnu C, (i) jo no administrācijas viedokļa ir pienācīgi pierādīts, ka prasītājs “faktiski uztur” C, un (ii) nav pierādījumu par apgalvoto prasītāja nodomu tīši maldināt administrāciju.
2.

Otrais pamats ir par samērīguma principa pārkāpumu. Rumānija apgalvo, ka apstrīdētais lēmums esot pretrunā samērīguma principam, ņemot vērā to, ka vienotas likmes finanšu korekciju 5 % apmērā piemērošana ELGF maksājumiem un 2 % apmērā ELFLA maksājumiem 2017. un 2018. pieprasījuma gadam (2018. un 2019. finanšu gads) esot izraisījusi to, ka konstatēto pārkāpumu rezultātā Savienības līdzekļiem radītie zaudējumi ir aplēsti pārāk lielā apmērā, ņemot vērā to, ka ar šīm 5 % un 2 % likmēm netiek ņemti vērā ne pārkāpuma raksturs un smagums, ne tā finansiālā ietekme uz Savienības budžetu.
C 24/47

Prasība, kas celta 2021. gada 10. novembrī – Sunrise Medical un Sunrise Medical Logistics/Komisija

(Lieta T-721/21)

(2022/C 24/61)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Sunrise Medical BV (Amsterdama, Nīderlande), Sunrise Medical Logistics BV (Amsterdama) (pārstāvji: L. Ruessmann un J. Beck, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

— pilnībā atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2021/1367 (2021. gada 6. augusts) kopš tās spēkā stāšanās dienas;

— piespriest Eiropas Savienības Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2021/1367 (2021. gada 6. augusts) (1) atcelšanas prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Līgumu vai jebkuru uz to piemērošanu attiecināmu tiesību normu pārkāpums. Pirmkārt, prasītājas apgalvo, ka Komisija ir nepareizi piemērojusi tiesību aktus, neņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par personu ar invaliditāti tiesību aizsardzību un cieņas veicināšanu. Otrkārt, Komisija šajā kontekstā nav ņēmusi vērā vai ir nepietiekami ņēmusi vērā konvencijas īstenošanu Eiropas Savienības tiesībās, proti, tās piemērošanu lietā C-198/15 Invamed Group u.c. (2), tā vietā piemērojot nepareizu invaliditātes jēdzienu. Drīzāk apstrīdētajā regulā ir ņemts vērā neatbilstošs kritērijs, kas izriet no instrumentiem, kuri ir pieņemti pirms Padomes Lēmuma (2009. gada 26. novembris) (3) un Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas par personu ar invaliditāti tiesību aizsardzību un cieņas veicināšanu.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda lietas C-463/98 Cabletron (4) izpratnē. Prasītājas apgalvo, ka [Komisija], nosakot, ka apstrīdētajā regulā identificētā prece (apstrīdētās regulas pielikuma 3. aile) ir jāklasificē KN pozīcijā 8703, nevis KN pozīcijā 8713, ir ņēmusi vērā un balstījusies uz neatbilstošiem apsvērumiem. Papildus un alternatīvi, Komisija ir nepareizi klasificējusi preci, kas, piemērojot Tiesas vadlīnijas lietā C-198/15 Invamed, bija jāklasificē KN pozīcijā 8713.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas būtiskas procesuālas prasības, it īpaši procesuāls noteikums, kura mērķis ir nodrošināt, ka tiesību akti ir formulēti ar pienācīgu rūpību, kuras ievērošana var ietekmēt tiesību akta saturu.

(1) Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2021/1367 (2021. gada 6. augusts) par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā (OV 2021, L 294, 1. lpp.).

(2) Spriedums, 2016. gada 26. maijs, Invamed Group Ltd u.c./Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs, C-198/15, EU:C:2016:362.

(3) Padomes Lēmums (2009. gada 26. novembris) par to, lai Eiropas Kopiena noslēgtu Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par personu ar invaliditāti tiesībām (2010/48/EK) (OV 2010, L 23, 35. lpp.).

(4) Spriedums, 2001. gada 10. maijs, Cabletron Systems Ltd/The Revenue Commissioners, C-463/98, EU:C:2001:256.
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērots LESD 266. pants, tostarp a) neesot nodrošināta atbilstoša kompensācija par ciestajiem zaudējumiem unnevis taisnīgumā balstīta kompensācija (proti, ex aequo et bono); b) prasītājai neesot nodrošināta atbilstoša kompensācija par visiem kaitējumiem/zaudējumiem un atbilstoši samērīguma un nediskriminācijas principiem, tostarp kompensācija par galīgu iespējas zaudēšanu tādēļ, ka ECB nevar atjaunot izmeklēšanu; un c) neesot novērstas atcelto lēmumu pagātnes sekas.
—

atcelt Komisijas 2021. gada 2. jūnija lēmumu, ar ko noraidīts prasītāja pieteikums ļaut iepazīties ar Komisijas dokumentiem un Komisijas 2021. gada 11. augusta lēmumu, ar ko noraidīts prasītāja pieteikums ļaut iepazīties ar Komisijas dokumentiem, izsniedzot kopijas attiecībā uz visu Komisijas saziņu ar a) uzņēmumu BioNTech SE, b) Vācijas Federālo kanceleju saistībā ar uzņēmumu BioNTech Se un tās izstrādājumiem, c) Vācijas Federālo veselības ministru saistībā ar Covid-19 pandēmijas apkarošanai paredzēto vakcīnu iepirkumu, attiecīgi no 2020. gada 1. aprīļa un it īpaši attiecībā uz BioNTech piedāvāto vakcīnu daudzumu un piegādes termiņiem, ciktāl ar tiem prasītājam ir liegta piekļuve vai atļauta tikai daļēja piekļuve;
—

atcelt lēmumu par noraidīšanu, kurš nav datēts, kuru prasītāja saņēma 2021. gada 23. aprīlī un ar kuru atbildētāja ir noraidījusi prasītājas lūgumu atļaut piedalīties (turpmāk tekstā – “piedāvājums”) kā partnerei, kas ir atbildīga par programmas EUROPE DIRECT darbību Grieķijā īstenošanu, atbilstoši atbildētājas uzaicinājumam iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā ED-GREECE-2020/SELECTION OF PARTNERS TO CARRY OUT EUROPE DIRECT ACTIVITIES (2021-2025) IN GREECE; un
b)

salikto procentu summu, proti, procentus par a) punktā minēto nokavējuma procentu summu par laikposmu no 2016. gada 5. februāra līdz dienai, kad Komisija būs faktiski samaksājusi a) punktā minēto prasījuma summu (vai, ja Vispārējā tiesa noraidītu Cargolux prasījumu par salikto procentu summas aprēķināšanu no 2016. gada 5. februāra, tad vismaz par laikposmu no šīs prasības celšanas dienas līdz dienai, kad Komisija būs faktiski samaksājusi a) punktā minēto prasījuma summu), pēc procentu likmes, kuru Eiropas Centrālā banka 2010. gada 1. novembrī piemēroja savām refinansēšanas operācijām (proti, 1 %) un kurai pieskaitīti 3,5 % (vai, alternatīvi, pēc procentu likmes, kādu Vispārējā tiesa atzītu par pienācīgu);