ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 328/5

Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 7. oktobra spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Secretary of State for Work and Pensions/Taous Lassal

(Lieta C-162/09) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Personu brīva pārvietošanās - Direktīva 2004/38/EK - 16. pants - Pastāvīgas uzturēšanās tiesības - Piemērošana laikā - Laikposmi pirms transponēšanai paredzētā termiņa beigām)

2010/C 328/08

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Secretary of State for Work and Pensions

Atbildētājs: Taous Lassal

Piedaloties: The Child Poverty Action Group

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā (OV L 158, 77. lpp.) 16. panta 1. punkta interpretācija — Savienības pilsonis, kas ir regulāri uzturējies Apvienotajā Karalistē piecus gadus pirms 2006. gada 30. aprīļa, kas ir direktīvas transponēšanas datums, un pēc tam atstājis valsts teritoriju uz 10 mēnešiem — Perioda, kas beidzies pirms 2006. gada 30. aprīļa, ņemšana vērā, lai atzītu pastāvīgas uzturēšanās tiesības

Rezolutīvā daļa:

Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 16. panta 1. un 4. punkts ir jāinterpretē šādi:

— piecu gadu nepārtrauktas uzturēšanās laikposmi pirms Direktīvas 2004/38 transponēšanas termiņa, proti, 2006. gada 30. aprīļa, saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, kas bija spēkā pirms šī datuma, ir jāņem vērā saistībā ar pastāvīgas uzturēšanās tiesību iegūšanu atbilstoši šīs direktīvas 16. panta 1. punktam, un

— prombūtne no uzņēmējas dalībvalsts, kas nepārsniedz divus secīgus gadus, kas notikusi pirms 2006. gada 30. aprīļa un sekojusi pēc piecu gadu nepārtrauktas likumīgas uzturēšanās pirms šī datuma, nevar ietekmēt pastāvīgas uzturēšanās tiesību iegūšanu atbilstoši minētajam 16. panta 1. punktam.

(1) OV C 153, 04.07.2009.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 246/4

Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 29. jūlija spriedums (VAT and Duties Tribunal, Manchester (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Astra Zeneca UK Limited/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

(Lieta C-40/09) (1)

(Sestā PVN direktīva - 2. panta 1. punkts - Jēdziens “preču piegāde un pakalpojumu sniegšana pret atlīdzību” - Sabiedrības mazumtirdzniecības kuponi, ko sabiedrība izsniedz tās darbiniekiem, lai segtu to atalgojuma daļu)

2010/C 246/06

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

VAT and Duties Tribunal, Manchester

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Astra Zeneca UK Limited

Atbildētāji: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — VAT and Duties Tribunal, Manchester — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 2. panta 1. punkta, 6. panta 2. punkta b) apakšpunkta un 17. panta 2. punkta interpretācija — Pakalpojuma sniegšanas pret atlīdzību jēdziens — Mazumtirdzniecības kuponu nodošana darbinieka rīcībā atbilstoši viņa darba līgumam un kura vērtības daļa tiek kvalificēta kā darba samaksa

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, ko groza Padomes 1995. gada 10. aprīļa Direktīva 95/7/EK, 2. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka sabiedrības mazumtirdzniecības kupona, kurš ir iegādāts par cenu, kas ietver pievienotās vērtības nodokli, izsniegšana tās darbiniekiem, tiem atsakoties no sava atalgojuma daļas, ir pakalpojumu sniegšana pret atlīdzību šīs normas izpratnē.

(1) OV C 90, 18.04.2009.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 234/14

Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 8. jūlija spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Afton Chemical Limited/Secretary of State for Transport

(Lieta C-343/09) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Spēkā esamība - Direktīva 2009/30/EK - 1. panta 8. punkts - Direktīva 98/70/EK - 8.a pants - Gaisa piesārņojums - Degviela - Metālu piedevu izmantošana degvielā - Metilciklopentadiēnilmangāna trikarbonila (MMT) robežvērtība - Marķējums - Ietekmes novērtējums - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Piesardzības princips - Samērīgums - Vienlīdzīga attieksme - Tiesiskā drošība - Pieņemamība)

2010/C 234/20

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Afton Chemical Limited

Atbildētājs: Secretary of State for Transport

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvas 2009/30/EK, ar ko groza Direktīvu 98/70/EK attiecībā uz benzīna, dīzeļdegvielas un gāzeļļas specifikācijām un ievieš mehānismu autotransporta līdzekļos lietojamās degvielas radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas kontrolei un samazināšanai, groza Padomes Direktīvu 1999/32/EK attiecībā uz tās degvielas specifikācijām, kuru lieto iekšējo ūdensceļu kuģos, un atceļ Direktīvu 93/12/EEK (OV L 140, 88. lpp.), spēkā esamība — Marķējuma prasības degvielai, kas satur metālu piedevas, un metilciklopentadiēnilmangāna trikarbonila (“MMT”) robežvērtības noteikšanas spēkā esamība — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Samērīguma, vienlīdzīgas attieksmes un tiesiskās drošības principu pārkāpums

Rezolutīvā daļa:

jautājumu pārbaude nav atklājusi neko tādu, kas varētu ietekmēt Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvas 2009/30/EK, ar ko groza Direktīvu 98/70/EK attiecībā uz benzīna, dīzeļdegvielas un gāzeļļas specifikācijām un ievieš mehānismu autotransporta līdzekļos lietojamās degvielas radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas kontrolei un samazināšanai, groza Padomes Direktīvu 1999/32/EK attiecībā uz tās degvielas specifikācijām, kuru lieto iekšējo ūdensceļu kuģos, un atceļ Direktīvu 93/12/EEK, 1. panta 8. punkta spēkā esamību tiktāl, ciktāl ar to tiek ieviests jauns 8.a panta 2. un 4.–6. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 13. oktobra Direktīvā 98/70/EK, kas attiecas uz benzīna un dīzeļdegvielu kvalitāti un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/12/EEK.

(1) OV C 267, 07.11.2009.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 179/13

Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 20. maija spriedums (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ioannis Katsivardas — Nikolaos Tsitsikas O.E./Ypourgos Oikonomikon

(Lieta C-160/09) (1)

(Regula (EEK) Nr. 1591/84 - Sadarbības nolīgums starp Eiropas Ekonomikas kopienu, no vienas puses, un Kartahenas nolīgumu un tās dalībvalstīm, proti, Bolīviju, Kolumbiju, Ekvadoru, Peru un Venecuēlu, no otras puses - Vislielākā labvēlības režīma atruna - Tieša iedarbība - Akcīzes nodoklis par Grieķijā importētajiem banāniem)

2010/C 179/20

Tiesvedības valoda — grieķu

Iesniedzējtiesa

Symvoulio tis Epikrateias

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Ioannis Katsivardas — Nikolaos Tsitsikas O.E.

Atbildētājs: Ypourgos Oikonomikon

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Symvoulio tis Epikrateias — 1984. gada 4. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1591/84 par to, lai noslēgtu Sadarbības nolīgumu starp Eiropas Ekonomikas kopienu, no vienas puses, un Kartahenas līgumu ar tās dalībvalstīm — Bolīviju, Kolumbiju, Ekvadoru, Peru un Venecuēlu, no otras puses (OV L 153., 1. lpp.), 4. panta interpretācija — Vislielākā labvēlības režīma atruna — Privātpersonas tiesības atsaukties uz iekšējā nodokļa atmaksu, lai pierādītu tā nesaderību ar minēto nolīgumu — Banānu importa tiesiskais regulējums

Rezolutīvā daļa:

Sadarbības nolīguma starp Eiropas Ekonomikas kopienu, no vienas puses, un Kartahenas nolīgumu un tās dalībvalstīm, proti, Bolīviju, Kolumbiju, Ekvadoru, Peru un Venecuēlu, no otras puses, kurš apstiprināts ar Padomes 1984. gada 4. jūnija Regulu (EEK) Nr. 1591/84, 4. pants privātpersonām nepiešķir tiesības, uz kurām tās var atsaukties dalībvalsts tiesās.

(1) OV C 153, 04.07.2009.
2)

lai novērtētu, vai pastāv ļaunprātīga rīcība Regulas Nr. 874/2004 21. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, lasot to kopā ar šī paša panta 3. punktu, valsts tiesai ir jāņem vērā visi būtiskie faktori, kam ir nozīme attiecīgajā lietā, īpaši apstākļi, kādos tika panākta preču zīmes reģistrācija, un apstākļi, kādos tika reģistrēts.eu pirmā līmeņa domēna nosaukums. Attiecībā uz apstākļiem, kādos tika panākta preču zīmes reģistrācija, valsts tiesai it īpaši ir jāņem vērā: — nolūks neizmantot preču zīmi tirgū, kurā tika lūgta tās aizsardzība; — preču zīmes noformējums; — fakts, ka ir ticis reģistrēts liels skaits citu preču zīmju, kuras atbilst sugas vārdiem, un — fakts, ka preču zīme tika reģistrēta īsu laiku pirms.eu pirmā līmeņa domēna nosaukumu pakāpeniskās reģistrācijas sākuma. Attiecībā uz apstākļiem, kādos tika reģistrēts.eu pirmā līmeņa domēna nosaukums, valsts tiesai it īpaši ir jāņem vērā: — īpašo rakstu zīmju vai pieturzīmju ļaunprātīga izmantošana Regulas Nr. 974/2004 11. panta izpratnē, lai piemērotu šajā pantā norādītos transkripcijas noteikumus; — reģistrācija šajā regulā paredzētās pakāpeniskās reģistrācijas pirmajā posmā, pamatojoties uz preču zīmi, kura tika iegūta pamata lietā minētajos apstākļos, un — fakts, ka tika iesniegts liels skaits reģistrācijas pieteikumu domēna nosaukumiem, kuri atbilst sugas vārdiem.
2)

Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību, kas grozīta ar Padomes 1996. gada 30. decembra Direktīvu 96/99/EK, 5. panta 1. punkta trešā daļa un 6. panta 1. punkts ir interpretējami tādējādi, ka preces, kuras vietējās muitas un nodokļu iestādes aizturējušas to ievešanas Kopienas teritorijā brīdī un kuras šīs iestādes vienlaicīgi vai vēlāk iznīcinājušas, turklāt [minētās preces] vienmēr ir palikušas [šo iestāžu] valdījumā, ir uzskatāmas par tādām, kuras nekad nav tikušas ievestas Kopienā, un līdz ar to darbība, par kuru saistībā ar šīm precēm ir jāmaksā akcīzes nodoklis, nav notikusi. Precēm, kuras ir aizturētas pēc to pretlikumīgas ievešanas šajā teritorijā, proti, no brīža, kad tās ir šķērsojušas zonu, kurā atrodas minētajā teritorijā esošā pirmā muitas iestāde, un kuras minētās iestādes vienlaicīgi vai vēlāk ir iznīcinājušas, turklāt [minētās preces] vienmēr ir palikušas [šo iestāžu] valdījumā, nevar piemērot “akcīzes nodokļa atlikšanas procedūru” atbilstoši minētās direktīvas 5. panta 2. punkta pirmajai daļai un 6. panta 1. punkta c) apakšpunktam, lasot tos kopsakarā ar Regulas Nr. 2913/92, kas grozīta ar Regulu Nr. 955/1999, 84. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 98. pantu, kā arī Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Regulai Nr. 2913/92, kas grozīta ar Komisijas 1999. gada 28. jūlija Regulu (EK) Nr. 1662/1999, 867.a pantu, un līdz ar to akcīzes nodokli šīm precēm var uzlikt, un tādējādi akcīzes nodoklis par tām kļūst iekasējams;
2)

Direktīvas 92/43, kas grozīta ar Direktīvu 2006/105, 6. panta 3. un 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nepārtrauktiem uzturēšanas pasākumiem, kas tiek veikti estuāra kuģuceļā, kas nav saistīti ar teritoriju vai nav vajadzīgi tās apsaimniekošanai un kam atļauja atbilstoši valsts tiesībām tika dota jau pirms Direktīvas 92/43, kas grozīta ar Direktīvu 2006/105, transponēšanas termiņa beigām, tiktāl, ciktāl tie ir uzskatāmi par projektu un var būtiski ietekmēt attiecīgo teritoriju, ir jāveic to ietekmes uz teritoriju novērtējums, piemērojot minētās tiesību normas gadījumā, ja šie pasākumi tiek turpināti pēc teritorijas iekļaušanas Kopienā nozīmīgu teritoriju sarakstā atbilstoši šīs direktīvas 4. panta 2. punkta trešajai daļai. Ja, ņemot vērā minēto pasākumu atkārtošanos, raksturu vai izpildes nosacījumus, tie var tikt uzskatīti par tādiem, kas rada vienotu darbību, īpaši, ja to mērķis ir uzturēt kārtībā noteikta dziļuma kuģuceļu, šajā sakarā veicot regulāras un nepieciešamas bagarēšanas darbības, šie uzturēšanas pasākumi var tikt uzskatīti par vienu un to pašu projektu Direktīvas 92/43, kas grozīta ar Direktīvu 2006/105, izpratnē.
6)

lai arī ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa summa Regulas Nr. 2913/92 236. panta 1. punkta pirmās daļas nozīmē ir “pēc likuma maksājama”, pat ja šī summa ir tikusi paziņota parādniekam, iepriekš to neiegrāmatojot atbilstoši šīs regulas 221. panta 1. punktam, tomēr spēkā ir fakts, ka, ja šāda paziņošana vairs nav iespējama šīs regulas 221. panta 3. punktā noteiktā termiņa izbeigšanās dēļ, minētajam parādniekam principā ir jābūt iespējai saņemt šīs summas atmaksu no dalībvalsts, kas to iekasējusi.
2)

Padomes 1976. gada 9. februāra Direktīvas 76/207/EEK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba, profesionālās izglītības un izaugsmes iespējām un darba apstākļiem, kas ir grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvu 2002/73/EK, 2. pants, skatīts kopā ar šīs grozītās Direktīvas 76/207 3. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, kāds ir noteikts ar Darba kodeksa L. 337-1. pantu, kurš īpaši attiecas uz Direktīvas 92/85 10. pantā paredzēto aizsardzību strādājošu grūtnieču, sieviešu, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošu sieviešu, kas baro bērnu ar krūti, atlaišanas no darba gadījumā, saskaņā ar kuru strādājošai grūtniecei, kas atlaista no darba grūtniecības laikā, ir atņemtas tiesības celt zaudējumu atlīdzības prasību, lai gan šāda iespēja pastāv visiem pārējiem darbiniekiem, kas atlaisti no darba, jo šāds tiesību aizsardzības līdzekļu ierobežojums ir mazāk labvēlīga attieksme pret sievieti saistībā ar grūtniecību. Tas īpaši attiecas uz gadījumu, kad vienīgajai prasībai, kas pieejama šo darbinieču atlaišanas no darba gadījumā, paredzētie procesuālie noteikumi neatbilst tiesību, kuras attiecīgajai personai piešķirtas Kopienu tiesībās, efektīvas aizsardzības tiesā principam, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 141/18

Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 2. aprīļa spriedums (Oberlandesgericht Karlsruhe (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Rafet Kqiku

(lieta C-139/08) (1)

(Vīzas, patvērums, imigrācija - Trešās valsts pilsonis, kuram ir Šveices uzturēšanās atļauja - Ieceļošana un uzturēšanās dalībvalsts teritorijā citiem mērķiem, kas nav tranzīts - Vīzas neesamība)

2009/C 141/29

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Oberlandesgericht Karlsruhe

Lietas dalībnieks pamata procesā

Rafet Kqiku

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht Karlsruhe — Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūlija Lēmuma Nr. 896/2006/EK, ar ko ievieš vienkāršotu režīmu personu kontrolei uz ārējām robežām, kas balstīts uz dažu Šveices un Lihtenšteinas izdotu uzturēšanās atļauju vienpusēju atzīšanu dalībvalstīs tranzīta vajadzībām to teritorijā (OV L 167, 8. lpp.), 1. un 2. panta interpretācija — Iespēja bijušās Serbijas un Melnkalnes pilsonim, kurš dzīvo Šveicē, bez vīzas iebraukt Vācijas Federatīvās Republikas teritorijā tādos nolūkos, kas nav tranzīts, un tajā uzturēties divas dienas

Rezolutīvā daļa:

Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Lēmums Nr. 896/2006/EK, ar ko ievieš vienkāršotu režīmu personu kontrolei uz ārējām robežām, kas balstīts uz dažu Šveices un Lihtenšteinas izdotu uzturēšanās atļauju vienpusēju atzīšanu dalībvalstīs tranzīta vajadzībām to teritorijā, ir interpretējams tādējādi, ka šī lēmuma pielikumā uzskaitītās uzturēšanas atļaujas, kuras Šveices Konfederācija un Lihtenšteinas Firstiste izsniegusi to trešo valstu pilsoņiem, kuriem ir pienākums saņemt vīzu, ir pielīdzināmas vienīgi tranzīta vīzai. Lai ieceļotu dalībvalstu teritorijā tranzīta nolūkos, Padomes 2001. gada 15. marta Regulas (EK) Nr. 539/2001, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas, 1. panta 1. punktā un 2. pantā paredzēto prasību izpildei pietiek, ja minētajā lēmumā paredzētajai personai ir šī paša lēmuma pielikumā minētā uzturēšanās atļauja, ko izdevusi Šveices Konfederācija vai Lihtenšteinas Firstiste.

(1) OV C 183, 19.07.2008.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 69/10

Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 29. janvāra spriedums (Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Migrationsverket/Edgar Petrosian, Nelli Petrosian, Svetlana Petrosian, David Petrosian, Maxime Petrosian

(Lieta C-19/08) (1)

(Patvēruma tiesības - Regula (EK) Nr. 343/2003 - Patvēruma meklētāja, kura pieteikums ir ticis noraidīts un kurš atrodas citā dalībvalstī, kurā viņš ir iesniedzis jaunu patvēruma pieteikumu, uzņemšana atpakaļ kādā dalībvalstī - Patvēruma meklētāja pārsūtīšanas izpildes termiņa sākuma diena - Pārsūtīšanas procedūra, par kuru ir iesniegta prasība, kam var būt apturoša iedarbība)

(2009/C 69/15)

Tiesvedības valoda — zviedru

Iesniedzējtiesa

Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Migrationsverket

Atbildētāji: Edgar Petrosian, Nelli Petrosian, Svetlana Petrosian, David Petrosian, Maxime Petrosian

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen (Zviedrija) — Padomes 2003. gada 18. februāra Regulas (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV L 50, 1. lpp.), 20. panta 1. punkta d) apakšpunkta un 2. punkta interpretācija — Patvēruma pieteikuma iesniedzēja uzņemšana atpakaļ kādā dalībvalstī, ja viņš atrodas citā dalībvalstī un tajā ir iesniedzis jaunu patvēruma pieteikumu — Patvēruma pieteikuma iesniedzēja pārsūtīšanai paredzētā termiņa sākums

Rezolutīvā daļa:

Padomes 2003. gada 18. februāra Regulas (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 20. panta 1. punkta d) apakšpunkts un 2. punkts ir interpretējami tādējādi, ka tad, ja pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts tiesību aktos paredzēts, ka prasības iesniegšana aptur pārsūtīšanas izpildi, pārsūtīšanas izpildes termiņu sāk skaitīt nevis jau no dienas, kad ir pieņemts tiesas pagaidu lēmums, ar ko ir apturēta pārsūtīšanas procedūras izpilde, bet tikai no dienas, kad ir pieņemts tiesas lēmums, kurā ir lemts par procedūras pamatotību un kurš vairs nevar būt šķērslis šai izpildei.

(1) OV C 64, 8.3.2008.
1)

valsts tiesiskajā regulējumā neietverot vispārīgu normu par to, ka ar pievienotās vērtības nodokli apliek saimniecisko darbību, ko veic publisko tiesību subjekti, kad tie darbojas citā, nevis publisko tiesību subjektu, statusā, valsts tiesiskajā regulējumā neparedzot nedz vispārīgu normu par to, ka ar pievienotās vērtības nodokli apliek saimniecisko darbību, ko veic publisko tiesību subjekti, kad tie darbojas publisko tiesību subjektu statusā, jo to neaplikšana ar nodokli var radīt nozīmīgus konkurences traucējumus, nedz arī kritērijus, kas ļautu noteikt robežas finanšu ministra rīcības brīvībai šajā sakarā un valsts tiesiskajā regulējumā neietverot vispārīgu normu par to, ka ar pievienotās vērtības nodokli apliek tādu saimniecisko darbību, ko veic publisko tiesību subjekti, kas aprakstīta Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu I pielikumā, ja vien tā nav nenozīmīga, Īrija nav izpildījusi šīs direktīvas 2., 9. un 13. pantā paredzētos pienākumus;
1)

no sprieduma lietā C-216/01 Budějovický Budvar 101. punkta izriet, ka: — lai izlemtu, vai tādu apzīmējumu kā “Bud” var uzskatīt par vienkāršu un netiešu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, kuras aizsardzību saskaņā ar attiecīgajiem divpusējiem līgumiem var attaisnot, ievērojot EKL 30. panta kritērijus, iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai, ievērojot faktiskos apstākļus un jēdzienu izpratni Čehijas Republikā, šis apzīmējums, pat ja tas pats par sevi nav ģeogrāfisks nosaukums, tomēr, mazākais, var informēt patērētāju, ka ar to apzīmētais produkts ir no šīs dalībvalsts teritorijas reģiona vai vietas; — iesniedzējtiesai turklāt ir jāpārbauda, arī ievērojot faktiskos apstākļus un jēdzienu izpratni Čehijas Republikā, vai, kā tas norādīts minētā sprieduma 99. punktā, pamata lietā apskatītais apzīmējums divpusējo līgumu spēkā stāšanās brīdī vai pēc tā nav ieguvis sugas vārda raksturu šajā dalībvalstī, jo Eiropas Kopienu Tiesa šī paša sprieduma 99. un 100. punktā nolēma, ka ar šiem līgumiem izveidotās aizsardzības sistēmas mērķis ir aizsargāt rūpniecisko un komerciālo īpašumu EKL 30. panta izpratnē; — nepastāvot nekādam Kopienu tiesiskajam regulējumam šajā jomā, iesniedzējtiesai atbilstoši tās valsts tiesībām ir jāizlemj, vai ir jāpasūta viedokļu aptauja ar mērķi noskaidrot faktiskos apstākļus un jēdzienu izpratni Čehijas Republikā, lai pārbaudītu, vai apzīmējumu “Bud” pamata lietā var kvalificēt kā vienkāršu un netiešu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi un vai tā nav ieguvusi sugas vārda raksturu šajā dalībvalstī. Tāpat, ievērojot šīs pašas valsts tiesības, iesniedzējtiesai, ja tā uzskata par nepieciešamu noteikt viedokļu aptauju, ir pārbaudes mērķiem jāizlemj, kāda ir procentuālā patērētāju daļa, kas uzskatāma par pietiekami nozīmīgu; un — EKL 30. pants neizvirza konkrētu prasību attiecībā uz apzīmējuma izmantošanas kvalitāti un ilgumu izcelsmes dalībvalstī, lai būtu attaisnota tā aizsardzība atbilstoši minētajam pantam. Jautājums par to, vai šāda prasība pastāv attiecībā uz pamata lietu, ir jāatrisina iesniedzējtiesai, ņemot vērā piemērojamās valsts tiesības, it īpaši attiecīgajos divpusējos līgumos paredzēto aizsardzības sistēmu;