Keywords

Summary



Keywords

1. Starptautiskie nolīgumi – Noslēgšana – Iepriekšējs Tiesas atzinums

(EKL 300. panta 6. punkts; Tiesas Reglamenta 107. panta 2. punkts)

2. Starptautiskie nolīgumi – Noslēgšana – Kopienas kompetence – Ekskluzīvs raksturs

3. Starptautiskie nolīgumi – Noslēgšana – Kopienas kompetence – Ekskluzīvs raksturs

(EKL 65. pants)

4. Starptautiskie nolīgumi – Noslēgšana – Kopienas kompetence – Ekskluzīvs raksturs

5. Starptautiskie nolīgumi – Noslēgšana – Kopienas kompetence – Jauna konvencija par jurisdikciju un nolēmumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās, ar ko aizstāj pašreizējo Lugāno konvenciju – Ekskluzīvs raksturs

(Padomes Regula Nr. 44/2001)

Summary

1. Tiesas atzinumu atbilstoši EKL 300. panta 6. punktam var saņemt par jautājumiem, kas attiecas uz kompetenču sadalījumu starp Kopienu un dalībvalstīm jautājumā par konkrēta nolīguma noslēgšanu ar trešām valstīm.

(sal. ar 112. punktu)

2. Tā kā Kopienai ir tikai piešķirtā kompetence, kompetences esamībai, kas turklāt nav tieši paredzēta Līgumā un kas ir ekskluzīva, ir jābūt pamatotai ar secinājumiem, kas ir izdarīti, konkrēti analizējot saistību, kura pastāv starp Paredzēto nolīgumu un spēkā esošiem Kopienu tiesību aktiem un no kuras izriet, ka šāda nolīguma noslēgšana var ietekmēt Kopienu tiesību normas.

Dažos gadījumos pietiek pārbaudīt un salīdzināt jomas, uz kurām attiecas gan Kopienu tiesību normas, gan Paredzētais nolīgums, lai pārliecinātos, ka Kopienu tiesību normas nekādā veidā netiks ietekmētas.

Tomēr jomai, uz kuru attiecas starptautisks nolīgums, un jomai, ko reglamentē Kopienu tiesiskais regulējums, nav noteikti jābūt savstarpēji pilnībā atbilstošām. Tad, kad ir jānoskaidro, vai kritērijs, kas iekļauts atzinuma 2/91 izteiktajā frāzē “joma, uz kuru lielā mērā jau attiecas Kopienas noteikumi”, ir izpildīts, analīze ir jābalsta ne tikai uz konkrēto noteikumu piemērošanas jomu, bet arī uz to raksturu un saturu. Svarīgi arī ir ņemt vērā ne tikai attiecīgo jomu reglamentējošo Kopienu tiesību aktu faktisko stāvokli, bet arī to attīstības perspektīvas, ja to ir iespējams paredzēt šīs analīzes veikšanas brīdī.

Galu galā būtiski ir nodrošināt Kopienu tiesību normu vienveidīgu un saskaņotu piemērošanu un ar tām ieviestās sistēmas pareizu darbību, lai saglabātu Kopienu tiesību pilnīgu efektivitāti.

(sal. ar 124.–128. punktu)

3. Noslēdzot starptautisku nolīgumu, iespējama iniciatīva izvairīties no pretrunām starp Kopienu tiesībām un Paredzēto nolīgumu neatbrīvo no pienākuma pirms šī nolīguma noslēgšanas noteikt, vai tas varētu ietekmēt Kopienu noteikumus.

Šajā sakarā ir jānorāda – tas, ka starptautiskā nolīgumā ir iekļauta tā sauktā “nošķiršanas” klauzula, saskaņā ar kuru šis nolīgums neietekmē attiecīgo Kopienu tiesību aktu noteikumu piemērošanu dalībvalstīs, nav garantija tam, ka nolīguma noteikumi neietekmē Kopienu tiesību normas tikai tāpēc, ka ir ierobežota attiecīgā vienu vai otro noteikumu piemērošanas joma, bet gan tieši pretēji – var norādīt, ka šīs normas ir ietekmētas. Šāds mehānisms, kura mērķis ir novērst jebkādus konfliktus nolīguma izpildes laikā, pats par sevi nav noteicošs faktors, kas ļauj atrisināt jautājumu par to, vai Kopienai ir ekskluzīva kompetence, lai noslēgtu šo nolīgumu, vai arī šāda kompetence ir dalībvalstīm, proti, jautājumu, uz kuru atbilde ir jāsniedz pirms nolīguma noslēgšanas.

(sal. ar 129. un 130. punktu)

4. Juridiskajam pamatam, uz kuru ir balstīti Kopienu noteikumi, konkrētāk, EKL 65. pantā paredzētajam nosacījumam, kas attiecas uz pienācīgu iekšējā tirgus darbību, kā tādam nav nozīmes, pārbaudot, vai starptautisks nolīgums ietekmē Kopienu noteikumus. Iekšējā tiesiskā regulējuma juridisko pamatu faktiski nosaka tā galvenais elements, bet noteikums, kuru pārbauda, lai noskaidrotu, vai tas nav ietekmēts, var būt tikai šī regulējuma papildu elements. Kopienas ekskluzīvās kompetences mērķis ir saglabāt Kopienu tiesību aktu efektivitāti un pienācīgu ar šiem noteikumiem izveidoto sistēmu darbību neatkarīgi no iespējamiem ierobežojumiem, ko paredz Līguma noteikums, uz kuru iestādes ir balstījušās, lai pieņemtu šādus noteikumus.

(sal. ar 131. punktu)

5. Starptautisks tiesiskais regulējums, kas satur normas, kuras ļauj atrisināt kolīzijas starp dažādām normām par jurisdikciju, kas atsevišķās tiesību sistēmās ir izstrādātas, izmantojot atšķirīgus piesaistes kritērijus, var veidot īpaši sarežģītu sistēmu, kurai, lai tā būtu saskaņota, ir jābūt, cik vien iespējams, vispārējai. Niecīgākais trūkums šajās normās faktiski varētu radīt ne tikai tādu situāciju, kad viena un tā paša strīda izskatīšana vienlaicīgi ir vairāku tiesu jurisdikcijā, bet arī tādu situāciju, kurā netiek nodrošināta nekāda tiesiskā aizsardzība, jo nevienai tiesai nevar atzīt jurisdikciju šāda strīda risināšanai.

Starptautiskos nolīgumos, ko dalībvalstis vai Kopiena ir noslēgušas ar trešām valstīm, iekļautajās normās par jurisdikcijas konfliktiem noteikti paredz kritērijus ne tikai trešo valstu, bet arī dalībvalstu tiesu jurisdikcijas noteikšanai, un tādējādi tās attiecas uz jautājumiem, ko reglamentē Regula Nr. 44/2001 par jurisdikciju un nolēmumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās.

Minētajā regulā ir iekļauts normu kopums, kas veido vispārēju sistēmu un kas ir piemērojamas ne tikai attiecībās starp dažādām dalībvalstīm, jo tās attiecas gan uz tiesvedībām, kas notiek dažādu dalībvalstu tiesās, gan uz nolēmumiem, kurus ir pieņēmušas kādas dalībvalsts tiesas, lai tos atzītu un izpildītu citā dalībvalstī, bet arī attiecībās starp dalībvalsti un trešo valsti.

Tādējādi Regulā Nr. 44/2001 paredzētās vispārējās un saskaņotās jurisdikcijas normu sistēmas dēļ jebkurš starptautisks nolīgums, ar kuru arī tiek izveidota tāda vispārēja ar jurisdikcijas konfliktu saistītu normu sistēma, piemēram, jaunā konvencija par jurisdikciju un nolēmumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās, ar kuru ir paredzēts aizstāt pašreizējo Lugāno konvenciju, varētu ietekmēt minētās normas par jurisdikciju.

Tā kā Kopienu tiesību normas, kas attiecas uz nolēmumu atzīšanu un izpildi, nevar nodalīt no tām, kuras attiecas uz tiesu jurisdikciju un ar kurām tās kopīgi veido vispārēju un saskaņotu sistēmu, Jaunā Lugāno konvencija ietekmē Kopienu tiesību normu vienveidīgu un saskaņotu piemērošanu gan jautājumā par tiesu jurisdikciju, gan nolēmumu atzīšanu un izpildi un pienācīgu ar šīm normām izveidotās vispārējās sistēmas darbību.

Turklāt dažādi Paredzētā nolīguma noteikumi, piemēram, tajā paredzētie izņēmumi no nošķiršanas klauzulas jautājumā par tiesu kompetenci un princips, ka ārpuskopienas valstu tiesās pieņemtus nolēmumus atzīst dalībvalstīs, neizmantojot nekādu procedūru, norāda uz to, ka Paredzētais nolīgums var ietekmēt Kopienu tiesību normas.

Līdz ar to Jaunās Lugāno konvencijas noslēgšana ir Kopienas ekskluzīvajā kompetencē.

(sal. ar 141., 142., 144., 151., 156.–160., 168., 170., 172. un 173. punktu un rezolutīvo daļu)