ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 68/11

Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 19. decembra spriedums (Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo, Juzgado de Primera Instancia no 20 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bondora AS/Carlos V. C. (C-453/18), XY (C-494/18)

(Apvienotās lietas C-453/18 un C-494/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Eiropas maksājuma rīkojuma procedūra - Regula (EK) Nr. 1896/2006 - Papildu dokumentu iesniegšana, lai pamatotu prasījumu - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Direktīva 93/13/EEK - Pārbaude tiesā, kas izskata pieteikumu Eiropas maksājuma rīkojumam)

(2020/C 68/07)

Tiesvedības valoda – spāņu

Iesniedzējtiesa

Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo, Juzgado de Primera Instancia no 20 de Barcelona

Pamatlietas puses

Prasītāja: Bondora AS

Atbildētāji: Carlos V. C. (C-453/18), XY (C-494/18)

Rezolutīvā daļa

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1896/2006 (2006. gada 12. decembris), ar ko izveido Eiropas maksājuma rīkojuma procedūru, 7. panta 2. punkta d) un e) apakšpunkts, kā arī Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts, kā tos interpretējusi Tiesa un aplūkojot kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 38. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem “tiesai” minētās regulas izpratnē, kurā ir iesniegts pieteikums Eiropas maksājuma rīkojuma procedūrā, ir ļauts pieprasīt no kreditora papildu informāciju par līguma noteikumiem, kas minēti attiecīgā prasījuma pamatojumam, lai pēc savas ierosmes veiktu šo noteikumu iespējami negodīgā rakstura pārbaudi, un līdz ar to tiem ir pretrunā valsts tiesību akti, kuros šim nolūkam iesniegtie papildu dokumenti tiek atzīti par nepieņemamiem.

(1) OV C 381, 22.10.2018.
Tiesas (virspalāta) 2019. gada 3. decembra spriedums (Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo/Banca d'Italia

(Lieta C-414/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2014/59/ES - Banku savienība - Kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošana un noregulējums - Gada iemaksas - Aprēķins - Regula (ES) Nr. 806/2014 - Īstenošanas regula (ES) 2015/81 - Vienota procedūra kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam - Valsts iestāžu un Savienības struktūras iesaistīšanās administratīvā procedūrā - Vienotās noregulējuma valdes (VNV) ekskluzīvās lēmumpieņemšanas pilnvaras - Tiesvedība valsts tiesās - Savienības tiesā novēloti celta prasība atcelt tiesību aktu - Deleģētā regula (ES) 2015/63 - Konkrētu saistību neiekļaušana iemaksu aprēķinā - Vairāku banku savstarpēja saistība)

(2020/C 36/09)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale amministrativo regionale per il Lazio

Pamatlietas puses

Prasītāja: Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo

Atbildētāja: Banca d'Italia

Rezolutīvā daļa

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/59/ES (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012, 103. panta 2. punkts un Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2015/63 (2014. gada 21. oktobris), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos, 5. panta 1. punkta a) un f) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka saistības, kas izriet no darījumiem starp otrā līmeņa banku un pārējiem tāda kopuma dalībniekiem, kurā tā apvienojusies ar kooperatīvajām bankām, kam tā sniedz dažādus pakalpojumus, bet tās nekontrolē, izņemot saistības, kas izriet no aizdevumiem, kuri piešķirti ārpus konkurences un bez mērķa gūt peļņu, bet nolūkā veicināt dalībvalsts centrālās vai vietējās pārvaldes sabiedriskās politikas mērķu sasniegšanu, nav izslēdzamas no aprēķina par šajā 103. panta 2. punktā minētajām iemaksām nacionālajā noregulējuma fondā.

(1) OV C 311, 3.9.2018.
C 27/5

Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 20. novembra spriedums (Hof van Cassatie (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Infohos/Belgische Staat

(Lieta C-400/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Sestā direktīva 77/388/EEK - 13. panta A daļas 1. punkta f) apakšpunkts - Atbrīvojumi - Pakalpojumi, ko sniedz neatkarīgas personu grupas - Pakalpojumu sniegšana dalībniekiem un subjektiem, kas nav dalībnieki)

(2020/C 27/06)

Tiesvedības valoda – holandiešu

Iesniedzējtiesa

Hof van Cassatie

Pamatlietas puses

Prasītāja: Infohos

Atbildētāja: Belgische Staat

Rezolutīvā daļa

Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta A daļas 1. punkta f) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāda valsts tiesību norma kā pamatlietā aplūkotā, kurā atbrīvojuma no pievienotās vērtības nodokļa (PVN) piešķiršana tiek pakļauta nosacījumam, ka neatkarīgas personu grupas sniedz pakalpojumus vienīgi saviem dalībniekiem, kā rezultātā šādām grupām, kuras sniedz pakalpojumus arī subjektiem, kas nav to dalībnieki, ir pilnībā jāmaksā PVN, tostarp par pakalpojumiem, kurus tās sniedz saviem dalībniekiem.

(1) OV C 301, 27.8.2018.
Tiesas (virspalāta) 2019. gada 7. oktobra spriedums (Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Safeway Ltd/Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd

(Lieta C-171/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - EK līguma 119. pants (redakcijā ar grozījumiem - EKL 141. pants) - Vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmēji - Vienlīdzīga darba samaksa - Privātā uzņēmuma vecuma pensiju sistēma - Parastā pensionēšanās vecuma nošķiršana atkarībā no dzimuma - Pasākumu, ar ko atjauno vienlīdzīgu attieksmi, noteikšanas datums - Šā vecuma vienādošana ar atpakaļejošu spēku, pieskaņojot to personu, kuras iepriekš bijušas nelabvēlīgākā stāvoklī, vecumam)

(2019/C 423/08)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal

Pamatlietas puses

Prasītāja: Safeway Ltd

Atbildētāji: Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd

Rezolutīvā daļa

EK līguma 119. pants (redakcijā ar grozījumiem – EKL 141. pants) ir jāinterpretē tādējādi, ka bez objektīva attaisnojuma tam ir pretrunā, ka, lai izbeigtu šai tiesību normai pretēju diskrimināciju, kas izriet no tā, ka tiek noteikts atšķirīgs parastais pensionēšanās vecums atkarībā no dzimuma, šīs pensiju shēmas ietvaros par laikposmu no šā pasākuma paziņošanas līdz tā noteikšanai ar atpakaļejošu spēku šīs shēmas dalībnieku PPV tiek vienādots, pieskaņojot to tās personu kategorijas, kas iepriekš bijušas nelabvēlīgākā stāvoklī, PPV, pat ja šāds pasākums ir atļauts valsts tiesībās un šīs pensiju shēmas dibināšanas aktā.

(1) OV C 190, 4.6.2018.
C 305/23

Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 10. jūlija spriedums (Tribunal administratif (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nicolas Aubriet/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche

(Lieta C-410/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Personu brīva pārvietošanās - Vienlīdzīga attieksme - Sociālās priekšrocības - Regula (ES) Nr. 492/2011 - 7. panta 2. punkts - Finansiāls atbalsts augstākās izglītības iegūšanai - Studenti nerezidenti - Nosacījums, kas ir saistīts ar viņu vecāku nodarbinātības ilgumu valsts teritorijā - Vismaz piecus gadus ilgs laikposms - Septiņu gadu atsauces laikposms - Atsauces laikposma aprēķināšanas veids - Pieteikuma par finansiālu atbalstu iesniegšanas brīdis - Netieša diskriminācija - Pamatojums - Samērīgums)

(2019/C 305/29)

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Tribunal administratif

Pamatlietas puses

Prasītājs: Nicolas Aubriet

Atbildētājs: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche

Rezolutīvā daļa

LESD 45. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 492/2011 (2011. gada 5. aprīlis) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā 7. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru finansiāla atbalsta augstākās izglītības iegūšanai piešķiršana studentiem nerezidentiem ir pakārtota nosacījumam, ka pieteikuma par finansiālu atbalstu iesniegšanas brīdī viens no viņu vecākiem ir bijis nodarbināts vai veicis profesionālu darbību šajā dalībvalstī vismaz piecus gadus septiņu gadu atsauces laikposmā, kas aprēķināts, atpakaļejoši skaitot no minētā finanšu atbalsta pieteikuma iesniegšanas datuma, jo atbilstoši tam nav iespējams pietiekami plaši aplūkot to, vai, iespējams, pastāv pietiekama piesaiste šīs dalībvalsts darba tirgum.

(1) OV C 301, 27.8.2018.
1)

Padomes Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (1992. gada 12. oktobris) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 82/97 (1996. gada 19. decembris), 30. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, kad tādu preču kā pamatlietā aplūkotie medikamenti muitas vērtība tiek aprēķināta atbilstoši šajā tiesību normā paredzētajai deduktīvajai metodei, kompetentajai valsts muitas administrācijai, lai identificētu “līdzīgas preces”, ir jāņem vērā visi elementi, kuriem ir nozīme, piemēram, šo preču attiecīgais sastāvs, to aizstājamība to iedarbības ziņā un to savstarpējā komerciālā atvietojamība, tādējādi veicot faktisko apstākļu vērtējumu, kurā tiek ņemti vērā visi faktori, kas var ietekmēt minēto preču reālo ekonomisko vērtību, tostarp ievestās preces un tās ražotāja pozīcija tirgū.
C 155/14

Tiesas (devītā palāta) 2019. gada 14. marta spriedums (Tribunal de première instance de Liège (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Jean Jacob, Dominique Lennertz/État belge

(Lieta C-174/18) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Vienlīdzīga attieksme - Ienākuma nodoklis - Tiesību akti, kas vērsti uz dubultas nodokļu uzlikšanas novēršanu - Saņemtā pensija dalībvalstī, kas nav dzīvesvietas valsts - Atbrīvojuma aprēķina kārtība dzīvesvietas dalībvalstī - Konkrētu nodokļu priekšrocību daļējs zaudējums)

(2019/C 155/17)

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Tribunal de première instance de Liège

Pamatlietas puses

Prasītāji: Jean Jacob, Dominique Lennertz

Atbildētāja: État belge

Rezolutīvā daļa

LESD 45. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas liedz piemērot tādu dalībvalsts nodokļu tiesisko regulējumu, kāds ir pamatlietā, kura rezultātā pārim, kas dzīvo šajā valstī un no kura viens partneris saņem citā dalībvalstī pensiju, kas ir atbrīvota no nodokļa pirmajā dalībvalstī atbilstoši divpusējai konvencijai par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu, tiek liegta daļa no šajā dalībvalstī piešķirtajām nodokļu priekšrocībām.

(1) OV C 166, 14.5.2018.
2)

Līdz ar to LESD 45. pants ir interpretējams tādējādi, ka ar to valsts tiesai ir noteikts atstāt nepiemērotu tādā valsts tiesību normā par tiesu jurisdikciju paredzētu nosacījumu par dzīvesvietu, kāda ir aplūkota pamatlietā, neatkarīgi no tā, vai parādu atvieglošanas tiesvedība, kura arī ir paredzēta tiesiskajā regulējumā, varbūtēji skar fizisko personu parādus saskaņā ar minēto tiesisko regulējumu.
C 263/7

Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 13. jūnija spriedums (Areios Pagos (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ellinika Nafpigeia AE/Panagiotis Anagnostopoulos u.c.

(Lieta C-664/17) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2001/23/EK - Piemērošanas joma - Uzņēmuma daļas īpašumtiesību pāreja - Darba ņēmēju tiesību aizsardzība - Jēdziens “īpašumtiesību pāreja” - Jēdziens “ekonomiskā vienība” - Mātesuzņēmuma daļas saimnieciskās darbības nodošana jaunizveidotam meitasuzņēmumam - Identitāte - Autonomija - Saimnieciskās darbības turpināšana - Saimnieciskās darbības turpināšanas stabilitātes kritērijs - Trešo personu ražošanas faktoru izmantošana - Nodoms likvidēt nodoto ekonomisko vienību)

(2019/C 263/08)

Tiesvedības valoda — grieķu

Iesniedzējtiesa

Areios Pagos

Pamatlietas puses

Prasītājs: Ellinika Nafpigeia AE

Atbildētājs: Panagiotis Anagnostopoulos u.c.

Piedaloties: Syllogos Ergazomenon Nafpigeion Skaramagka, I TRIAINA, Panellinia Omospondia Ergatoÿpallilon Metallou (POEM), Geniki Synomospondia Ergaton Ellados (GSEE)

Rezolutīvā daļa

Padomes Direktīva 2001/23 (2001. gada 12. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā un it īpaši tās 1. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tā ir piemērojama ražošanas vienības īpašumtiesību pārejai, ja, pirmkārt, persona, kas nodod īpašumtiesības, īpašumtiesību saņēmējs vai šīs abas personas kopā rīkojas ne vien ar mērķi, lai īpašumtiesību saņēmējs turpinātu personas, kas nodod īpašumtiesības, veikto saimniecisko darbību, bet arī ar mērķi vēlāk izbeigt paša īpašumtiesību saņēmēja pastāvēšanu, to likvidējot, un, otrkārt, ja, tā kā attiecīgā vienība nav spējīga sasniegt savu saimniecisko mērķi, neizmantojot trešo personu ražošanas faktorus, tā nav pilnībā autonoma, ar nosacījumu — kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai —, ka, pirmkārt, tiek ievērots Savienības tiesību vispārējais princips, kas neļauj personai, kura nodod īpašumtiesības, un īpašumtiesību saņēmējam mēģināt krāpnieciski vai ļaunprātīgi gūt Direktīvā 2001/23 paredzētās priekšrocības, un, otrkārt, ka attiecīgās ražošanas vienības rīcībā ir pietiekamas garantijas, kas tai nodrošina piekļuvi trešās personas ražošanas faktoriem, lai nebūtu atkarīga no tās vienpusēji pieņemtiem ekonomiskiem lēmumiem.

(1) OV C 32, 29.1.2018.
1)

Pieņemdama mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvénnyel összefüggő egyes rendelkezésekről és átmeneti szabályokról szóló 2013. évi CCXII. törvény (2013. gada Likums Nr. CCXII par dažādiem noteikumiem un pārejas pasākumiem saistībā ar 2013. gada Likumu Nr. CXXII par lauksaimniecības un mežu zemes pārdošanu) 108. panta 1. punktu un ar to izbeigdama ex lege lietojuma tiesības uz Ungārijā esošu lauksaimniecības zemi, kas tieši vai netieši pieder citu dalībvalstu valstspiederīgajiem, Ungārija nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti LESD 63. pantā, to skatot kopā ar Eiropas Savienības pamattiesību hartas 17. pantu.
Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 6. decembra spriedums (Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – J. Portugal Ramos Vinhos SA/Adega Cooperativa de Borba CRL

(Lieta C-629/17) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Intelektuālais īpašums - Preču zīmju tiesības - Direktīva 2008/95/EK - 3. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Spēkā neesamības pamati - Vārdiska preču zīme, kura sastāv tikai no apzīmējumiem vai norādēm, kas var kalpot, lai apzīmētu preces vai pakalpojuma īpašības - Preces vai pakalpojuma citas īpašības - Preces ražošanas iekārtas - Vārdiskā preču zīme, kura sastāv no apzīmējuma, kas apzīmē vīnkopības produktus, un ģeogrāfiskā nosaukuma un kura ir preču zīmes īpašnieka uzņēmuma nosaukuma vārdisks elements))

(2019/C 44/05)

Tiesvedības valoda – portugāļu

Iesniedzējtiesa

Supremo Tribunal de Justiça

Pamatlietas puses

Prasītāja: J. Portugal Ramos Vinhos SA

Atbildētājs: Adega Cooperativa de Borba CRL

Rezolutīvā daļa

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (2008. gada 22. oktobris) 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 3. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ir jāatsaka reģistrēt preču zīmi, kas sastāv no tāda vārdiska apzīmējuma kā tas, kas tiek aplūkots pamatlietā, kurš apzīmē vīnkopības produktus un iekļauj ģeogrāfisko nosaukumu, ja šajā apzīmējumā it īpaši ir termins, kuru, no vienas puses, parasti lieto, lai apzīmētu iekārtas vai telpas, kurās tiek ražoti šie produkti, un, no otras puses, kurš arī ir viens no vārdiskajiem elementiem, kas veido tās juridiskās personas nosaukumu, kura vēlas panākt šīs preču zīmes reģistrāciju.

(1) OV C 32, 29.1.2018.
Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 8. novembra spriedums (Tribunalul Prahova (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Cartrans Spedition Srl/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova, Direcţia Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Mijlocii

(Lieta C-495/17) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - Atbrīvojumi - 146. panta 1. punkta e) apakšpunkts un 153. pants - Pārvadājumu ar autotransportu darījumi, kas ir tieši saistīti ar preču eksportu - Šādos darījumos iesaistītu starpnieku sniegti pakalpojumi - Preču eksporta pierādīšanas kārtība - Muitas deklarācija - TIR karnete))

(2019/C 16/27)

Tiesvedības valoda – rumāņu

Iesniedzējtiesa

Tribunalul Prahova

Pamatlietas puses

Prasītāja: Cartrans Spedition Srl

Atbildētāji: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova, Direcţia Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Mijlocii

Rezolutīvā daļa

Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 146. panta 1. punkta e) apakšpunkts, no vienas puses, un minētā norma kopā ar šīs pašas direktīvas 153. pantu, no otras puses, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauta tāda dalībvalsts nodokļu sistēmu, atbilstoši kurai ar preču eksportu tieši saistītu transportēšanas pakalpojumu sniegšanas un šo transportēšanas pakalpojumu sniegšanā iesaistīto starpnieku pakalpojumu sniegšanas atbrīvošana no pievienotās vērtības nodokļa ir atkarīga no muitas eksporta deklarācijas, kas ir jāiesniedz personai, kura maksā nodokli. Šajā ziņā, lai piešķirtu minētos atbrīvojumus, attiecīgajām iestādēm ir jāpārbauda, vai nosacījuma par attiecīgo preču eksportu izpilde var ar paaugstinātu ticamības pakāpi izrietēt no pārējās šo iestāžu rīcībā esošās informācijas. Šādā kontekstā TIR karnete, kuru ir apstiprinājušas preču galamērķa trešās valsts muitas iestādes un kuru ir iesniegusi persona, kas maksā nodokli, ir viens no pierādījumiem, kurš attiecīgajām iestādēm ir jāņem vērā, ja vien tām nav konkrēts pamats apšaubīt šī dokumenta autentiskumu vai uzticamību.

(1) OV C 369, 30.10.2017.
Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 7. augusta spriedums (Riigikohus (Igaunija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Viking Motors AS u.c./Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet

(Lieta C-475/17) (1)

((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 401. pants - Valsts nodokļi, kuriem ir apgrozījuma nodokļu raksturs - Aizliegums - Jēdziens “apgrozījuma nodoklis” - Vietējais tirdzniecības nodoklis - Būtiskās PVN pazīmes - Neesamība))

(2018/C 352/17)

Tiesvedības valoda – igauņu

Iesniedzējtiesa

Riigikohus

Pamatlietas puses

Prasītāji: Viking Motors AS, TKM Beauty Eesti OÜ, TKM King AS, Kaubamaja AS, Selver AS

Atbildētāji: Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet

Rezolutīvā daļa

Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 401. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neliedz saglabāt vai ieviest tādu nodokli kā pamatlietā aplūkotais tirdzniecības nodoklis.

(1) OV C 347, 16.10.2017.
Lieta C-421/17: Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 13. jūnija spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Polfarmex Spółka Akcyjna w Kutnie (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Direktīva 2006/112/EK – 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Piemērojamība – Ar nodokli apliekami darījumi – Preču piegāde par atlīdzību – Akciju sabiedrības veikta nekustamā īpašuma nodošana akcionāram kā atlīdzība par tās akciju atpirkšanu)

Tiesas (septītā palāta) 2018. gada 13. jūnija spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Polfarmex Spółka Akcyjna w Kutnie

(Lieta C-421/17) ( 1 )

“(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma — Direktīva 2006/112/EK — 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Piemērojamība — Ar nodokli apliekami darījumi — Preču piegāde par atlīdzību — Akciju sabiedrības veikta nekustamā īpašuma nodošana akcionāram kā atlīdzība par tās akciju atpirkšanu)”

Iesniedzējtiesa

Naczelny Sąd Administracyjny

Pamatlietas puses

Prasītājs: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

Atbildētāja: Polfarmex Spółka Akcyjna w Kutnie

Rezolutīvā daļa

Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas, ka akciju sabiedrība vienam no tās akcionāriem nodod īpašumtiesības uz nekustamo īpašumu un šī nodošana, tāpat kā pamatlietā aplūkotā, tiek veikta kā atlīdzība par to, ka valsts tiesību aktos paredzētā akciju izņemšanas no apgrozības mehānisma ietvaros minētā akciju sabiedrība atpērk akcijas, kuras tās pamatkapitālā pieder šim akcionāram, ir preču piegāde par atlīdzību, kam tiek uzlikts PVN, ciktāl minētais nekustamais īpašums tiek izmantots šīs pašas akciju sabiedrības saimnieciskajai darbībai.

( 1 ) OV C 357, 23.10.2017.
1)

Gadījumā, kad tiek piešķirtas tāda publiska pakalpojumu līguma slēgšanas tiesības, uz ko attiecas Padomes Direktīvas 92/50/EEK (1992. gada 18. jūnijs) par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/52/EK (1997. gada 13. oktobris), 9. pants un kurš līdz ar to principā ir pakārtots tikai šīs direktīvas 14. un 16. panta regulējumam, līgumslēdzējai iestādei tomēr ir pienākums ievērot LESD pamatnoteikumus un vispārējos principus, it īpaši no tā izrietošo vienlīdzīgas attieksmes principu un nediskriminācijas pilsonības dēļ principu, kā arī pārskatāmības pienākumu, ar nosacījumu, ka līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas brīdī šādam līgumam piemīt noteikts pārrobežu raksturs, bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
2)

Ja šī sprieduma pasludināšanas dienā 1. punktā konstatētā pienākumu neizpilde vēl pastāvēs, Itālijas Republika maksā Eiropas Komisijai kavējuma naudu 30112500 EUR par katru nokavējuma semestri to pasākumu veikšanā, kas ir vajadzīgi, lai izpildītu 2012. gada 19. jūlija spriedumu Komisija/Itālija (C-565/10, nav publicēts, EU:C:2012:476), no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz 2012. gada 19. jūlija sprieduma Komisija/Itālija (C-565/10, nav publicēts, EU:C:2012:476), pilnīgai izpildei; faktiskā kavējuma naudas summa ir jāaprēķina katra sešu mēnešu laikposma beigās, samazinot kopējo summu attiecībā uz katru no šiem laikposmiem procentuāli cilvēku ekvivalenta skaitam aglomerācijās, attiecībā uz kuru komunālo notekūdeņu savākšanas un attīrīšanas sistēmām ir izpildīts 2012. gada 19. jūlija spriedums Komisija/Itālija (C-565/10, nav publicēts, EU:C:2012:476), attiecīgā laikposma beigās attiecībā pret cilvēku ekvivalenta skaitu aglomerācijas, kurās šī sprieduma pasludināšanas dienā nav šādu sistēmu.
1)

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/19/EK (1994. gada 30. maijs) par noguldījumu garantiju sistēmām, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/14/EK (2009. gada 11. marts), 1. panta 3. punkts un 10. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj, pirmkārt, valsts tiesisko regulējumu, kurā paredzēts, ka noguldījumu nepieejamības konstatējums ir atkarīgs no kredītiestādes maksātnespējas un no šīs iestādes bankas licences atsaukšanas, un, otrkārt, to, ka tiek pieļauta atkāpe no šajās tiesību normās paredzētajiem termiņiem noguldījumu nepieejamības konstatēšanai un šo noguldījumu atmaksāšanai, šo atkāpi pamatojot ar to, ka esot nepieciešams, lai kredītiestāde tiktu pakļauta īpašai uzraudzībai.