ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4.

LESD 296. panta 2. punkta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunkta pārkāpums — Šai sakarā prasītāja norāda, ka Komisija savu lēmumu neesot pietiekami pamatojusi atbilstoši kādai no LESD 296. panta 2. punkta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunkta prasībām
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 159/31

Prasība, kas celta 2014. gada 5. martā – Anastasiou/Komisija un ECB

(Lieta T-149/14)

2014/C 159/41

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Harry Anastasiou (Larnaka, Kipra) (pārstāvji – C. Paschalides, Solicitor, un A. Paschalides, lawyer)

Atbildētājas: Eiropas Centrālā banka un Eiropas Komisija

Prasītāja prasījumi:

— piespriest atbildētājām izmaksāt atlīdzību prasītājam saskaņā ar LESD 268. pantu.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājs apgalvo, ka atbildētājas izraisīja to, ka viņam tika atņemta viņa kontā esoša nauda, jo tās izraisīja priekšlaicīgu parādu norakstīšanas instrumenta piemērošanu attiecīgajā bankā veiktajam noguldījumam, kā daļu no nosacījumiem, kas saistīti ar 2013. gada 26. aprīlī Kiprai sniegto finanšu palīdzību saskaņā ar 13. pantu 2012. gada Eiropas Stabilizācijas mehānisma līgumā, šādā veidā: a) atbildētājas “acīmredzami un būtiski neievēroja ierobežojumus” attiecībā uz savām pilnvarām kā ES iestādēm saskaņā ar LESD 136. panta 3. punktu; b) pretlikumīgi atteicās no savu funkciju efektīvas kontroles ES iestāžu statusā; c) izraisīja priekšlaicīgu parādu norakstīšanas instrumenta piemērošanu Bank of Cyprus un Cyprus Popular Bank, kas nebija iestrādāts ES tiesībās; d) veicināja naudas aprites ierobežošanu, kas noguldījumu īpašniekiem liedza izņemt un/vai pārskaitīt savus līdzekļus uz drošākām iestādēm, un e) izdarīja to, pārkāpjot tiesiskās noteiktības, vienlīdzības un cilvēktiesību principus.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 159/34

Prasība, kas celta 2014. gada 28. februārī – JingAo Solar u.c./Padome

(Lieta T-158/14)

2014/C 159/46

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: JingAo Solar Co. Ltd (Ningjin, Ķīna), Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd (Šanhaja, Ķīna), Yangzhou JA Solar Technology Co. Ltd (Yangzhou, Ķīna), Hefei JA Solar Technology Co. Ltd (Hefei, Ķīna), Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd (Šanhaja) un JA Solar GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvji – A. Willems, S. De Knop un J. Charles, advokāsti)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītāju prasījumi:

— atzīt prasību par pieņemamu;

— atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1239/2013, ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu tādu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā vai kurus nosūta no Ķīnas Tautas Republikas (OV L 325, 66. lpp.), ciktāl tā ir piemērojama prasītājām;

— piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

1. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot kompensācijas pasākumus kristāliskā silīcija fotoelektriskajiem moduļiem un galvenajām sastāvdaļām, kas nosūtītas no Ķīnas Tautas Republikas, kaut arī paziņojumā par procedūras uzsākšanu bija minēti tikai Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes kristāliskā silīcija fotoelektriskie moduļi un galvenās sastāvdaļas, iestādes ir pārkāpušas Padomes Regulas (EK) Nr. 597/2009 (1) 10. panta 12. un 13. punktu.

2. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot kompensācijas pasākumus kristāliskā silīcija fotoelektriskajiem moduļiem un galvenajām sastāvdaļām, par kurām netika veikta antidempinga izmeklēšana, iestādes ir pārkāpušas Padomes Regulas (EK) Nr. 597/2009 1. un 27. pantu.

3. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, veicot vienu izmeklēšanu par divām dažādām precēm (proti, par kristāliskā silīcija fotoelektriskajiem, moduļiem un elementiem), iestādes ir pārkāpušas Padomes Regulas (EK) Nr. 597/2009 2. panta c) punktu.

(1) Padomes 2009. gada 11. jūnija Regula (EK) Nr. 597/2009 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 188, 93. lpp.).
2.

Līgumu pārkāpums — Prasītāja šajā ziņā norāda, ka ar Komisijas lēmumu par procedūras uzsākšanu ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts. Tā šajā kontekstā apgalvo, ka Tiesa savā 2001. gada 13. marta spriedumā lietā C-379/98 PreussenElektra (Recueil, I–2099. lpp.) jau ir nospriedusi, ka ar likumu par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien, turpmāk tekstā – “EEG”) netiek piešķirts nekāds atbalsts. EEG būtībā esot palicis nemainīgs. It īpaši neesot mainījušies atbalsta novērtējuma pamataspekti. Tas pats attiecoties arī uz atbildētājas 2002. gada 22. maija lēmumu (OV C 164, 5. lpp.), ar kuru atbildētāja esot konstatējusi, ka EEG nav uzskatāms par atbalstu. — Tāpat prasītāja norāda, ka EEG maksājuma samazinājums neatbilst nosacījumiem, lai to varētu kvalificēt par atbalstu saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu. Tā šajā ziņā it īpaši norāda, ka EEG maksājuma samazinājums neesot priekšrocība, ko uzņēmums nebūtu ieguvis parastajos tirgus apstākļos, ka tam nav selektīvs raksturs, ka tas nav valsts atbalsts vai no valsts līdzekļiem piešķirts atbalsts un ka tas nerada nedz konkurences izkropļojumu, nedz iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.
—

Pakārtoti, prasītāja atsaucas uz to, ka Komisija strīdīgajā tiesvedībā būtiski esot atkāpusies no pamatnostādnēs naudas soda noteikšanai noteiktās metodikas. Tādējādi tā neesot ievērojusi saistības, ko, izdodot pamatnostādnes naudas soda noteikšanai, tā pati sev ir noteikusi un līdz ar to pārkāpusi tai piešķirto rīcības brīvību. Tālāk Komisija konkrētajā procedūrā esot patvaļīgi noteikusi soda naudas dalībniekiem, savukārt Komisijas konstatētās vispārējās vienošanās galvenajiem dalībniekiem un atbalstītājiem, neraugoties uz tās secināto par attiecīgo pārkāpumu smagumu, esot noteikusi lielākus samazinājumus nekā prasītājai.
2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka secinājums, saskaņā ar kuru Savienības ražošanas nozarei nodarītais kaitējums ir radies saistībā ar importu no Indijas, ir acīmredzami kļūdains, jo neesot ņemta vērā importa no Ķīnas ietekme, kas attiecīgajā laikposmā esot bijusi galvenais kaitējuma avots, un esot pārrāvusi cēloņsakarību starp importu no Indijas par dempinga cenām un nodarīto kaitējumu, kā arī ES iestādes neesot veikušas neattiecināšanas analīzi, pārkāpjot pamatregulas 3. panta 6. un 7. punktu.
—

atcelt Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 22. novembra lēmumu lietā R 1254/2013-4 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 6. klasē (būvmateriāli no metāla, atslēdznieku izstrādājumi, dzelzs izstrādājumi, stiprinājumi, montāžas materiāli, skrūves, visu iepriekš minēto preču daļas un piederumi, visas iepriekš minētās preces no metāla); 19. klasē (būvmateriāli, stiprinājumi, montāžas materiāli, skrūves, visu iepriekš minēto preču daļas un piederumi, visas iepriekš minētās preces nav no metāla) un precēm, kas ietilpst 20. klasē (stiprinājumi, montāžas materiāli, skrūves).
—

atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 5. novembra lēmumu atteikt reģistrēt pilsoņu iniciatīvu “Right to Lifelong Care: Leading a life of dignity and independence is a fundamental right!” (Initiative) saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regula (ES) Nr. 211/2011 par pilsoņu iniciatīvu (OV 2011 L 65, 1. lpp.), kā šis lēmums tika paziņots prasītāju pārstāvim un aizstājošajam pārstāvim 2013. gada 5. novembra vēstulē ar norādi “C(2013) 7612 final” (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”);
4)

Kļūda tiesību piemērošanā, pārkāpjot LESD 107. panta 1. punktu un nenorādot pamatojumu, ciktāl tiek uzskatīts, ka pastāv valsts atbalsts, kura saņēmēji ir saimniecisko interešu apvienības un to ieguldītāji, lai gan ar to tiem netiek piešķirtas nekādas priekšrocības konkurences jomā un tas neietekmē iekšējo tirdzniecību Kopienā to attiecīgajās nozarēs.
4)

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots tiesību uz īpašumu, uzņēmējdarbības brīvības, ģimenes dzīves aizsardzību pārkāpums, kā arī samērīguma principa pārkāpums. Šajā ziņā prasītāji apgalvo, ka ar to iekļaušanu no jauna ierobežojumu sarakstā ir pārkāptas 2. prasītāja tiesības uz īpašumu un uzņēmējdarbības brīvību, kā arī tiesības uz ģimenes dzīves aizsardzību. Viņi uzskata, ka viņu iekļaušana ierobežojumu sarakstā ir nesamērīga iejaukšanās, kas ir acīmredzami nepiemērota, lai sasniegtu apstrīdētā tiesību akta mērķi un katrā ziņā pārsniedzot to, kas nepieciešams šo mērķu sasniegšanai.
1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Apelāciju padome kļūdījās, apgalvojot, ka kumulatīvais princips REACH pielikumos attiecībā uz izmēģinājumiem nozīmēja, ka otrā suga bija tonnāžas priekšnoteikums Regulas (EK) Nr. 1907/2006 X pielikumā. Šī pamata atbalstam prasītāja apgalvo, ka: — Apelāciju padomes argumenti esot non sequitur. Izmēģinājuma prasības ne vienmēr palielinās, mainoties piemērojamam pielikumam atkarībā no lielākas tonnāžas: kumulatīvais princips bieži vien neattiecas uz gala rādītājiem, un nav saistīts ar toksiskuma izpēti attiecībā uz attīstību; — X pielikuma 8.7.2. sadaļas 1. slejā skaidri ir norādīts, ka jāveic “vienas sugas”, nevis divu sugu, izpēte – tāpat kā IX pielikuma 8.7.2. sadaļas 1. slejā; — Apelāciju padomes argumentos nav ņemts vērā IX pielikuma 8.7.2. sadaļas 2. slejas skaidrais formulējums, kurā ir paredzēts, ka, neatkarīgi no tā, vai otrās sugas izpēti ir pieprasīta IX vai X pielikumā, tonnāžas apjoms ir atkarīgs no pirmās sugas izpētes un visiem citiem attiecīgiem pieejamiem datiem – tā nav automātiska; — Apelāciju padomes secinājumam nav nozīmes politikā: ar to REACH likumdevējiem tiek piedēvēts nodoms, ka pielikumā ar mazāku kārtas numuru (IX pielikums) vajadzība veikt otrās sugas izpēti ir atkarīga no zinātniskā novērtējuma, bet pielikumā ar lielāku kārtas numuru (X pielikums) zinātnei nav nozīmes.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 194/25

Prasība, kas celta 2013. gada 20. decembrī – K. Chrysostomides & Co. u.c./Padome u.c.

(Lieta T-680/13)

2014/C 194/33

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC (Nicosia, Kipra) un 50 citi prasītāji (pārstāvis – P. Tridimas, Barrister)

Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Eiropas Savienība, ko pārstāv Eiropas Komisija, Eirogrupa, ko pārstāv Eiropas Savienības Padome, Eiropas Centrālā banka

Prasītāju prasījumi:

— piespriest atbildētājām samaksāt prasības pieteikumam pievienotajā tabulā norādītās summas, pieskaitot procentus no 2013. gada 26. marta līdz Vispārējās tiesas sprieduma pasludināšanai;

— piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pakārtoti, prasītāji lūdz tiesu:

— atzīt Eiropas Savienības un/vai atbildētāju iestāžu ārpuslīgumisko atbildību;

— noteikt, kāda procedūra ir veicama, lai konstatētu atlīdzināmos zaudējumus, kurus prasītāji faktiski cietuši;

— piespriest atbildētajām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāji (pavisam 51) ir Bank of Cyprus Public Company Ltd un/vai Cyprus Popular Bank Public Co. Ltd noguldītāji un/vai akcionāri. Tie saskaņā ar LESD 268. pantu un 340. panta 2. un 3. punktu, kuri attiecas uz ES ārpuslīgumisko atbildību, lūdz atlīdzinājumu par zaudējumiem, kas tiem radušies atbildētāju iestāžu veikto pasākumu rezultātā, piemērojot Kipras Republikai iekšējās rekapitalizācijas shēmu.

Prasītāji uzskata, ka atbildētājas iestādes pieņēma Kipras Republikas iekšējās rekapitalizācijas shēmu, kuras rezultātā tie tiešā veidā zaudēja savus noguldījumus un akcijas. Prasītāji uzskata, ka Kipras Republikas pieņemtie iekšējās rekapitalizācijas pasākumi tika ieviesti tikai, lai īstenotu atbildētāju pieņemtos pasākumus, un tādējādi atbildētājas iestādes tos bija apstiprinājušas.

Prasītāji uzskata, ka iekšējās rekapitalizācijas shēma ir pretrunā tiesībām uz īpašumu, kas aizsargātas ES Pamattiesību hartas 17. panta 1. punktā un Eiropas Pamattiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. protokola 1. pantā. Prasītāji turklāt apgalvo, ka ar iekšējās rekapitalizācijas shēmu ir izdarīts samērīguma, tiesiskās paļāvības un nediskriminēšanas principu pārkāpums.
—

Prasītāja uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts LESD 107. pants, ciktāl apgalvotā SFLS un individuālie pasākumi, kas to veidojot, ir kvalificēti kā valsts atbalsts. Prasītāja norāda, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, publisko pasākumu un privāto neatkarīgo un autonomo pasākumu kopumu izvērtējot kopīgi un to piemērošanu piedēvējot Spānijas Karalistei. Prasītāja arī apstrīd to, ka ar attiecīgajiem pasākumiem apgalvotajiem to saņēmējiem varētu tikt piešķirta selektīva ekonomiskā priekšrocība, to, ka tie varētu kropļot konkurenci starp minētajiem saņēmējiem un citiem tiesību subjektiem, kā arī apgalvoto ietekmi uz tirdzniecību starp dalībvalstīm.
1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta un 296. panta pārkāpums. — Ar attiecīgo pasākumu tiek ievērots ar selektivitāti saistītais kritērijs: pirmkārt, lēmumā ir pieļauta kļūda, ciktāl tajā ir noteikta nozares selektivitāte, jo pasākums, kas ir lēmuma priekšmets, bija pieejams ieguldītājiem, kuri darbojās visās saimniecības nozarēs, un, otrkārt, lēmumā ir pieļauta kļūda, ciktāl tajā ir secināts, ka iepriekšējas atļaujas procedūra var padarīt pasākumu par selektīvu, neņemot vērā faktu, ka šo iepriekšējo atļauju attaisnoja attiecīgā pasākuma sarežģītība un katrā ziņā tā neattiecas uz iespējamo saņēmēju īpašībām; — ar attiecīgo pasākumu ir ievērots kritērijs saistībā ar konkurences izkropļošanu un tirdzniecības starp dalībvalstīm ietekmēšanu; lēmumā nav paskaidrots, kādēļ apgalvotais valsts atbalsts ietekmētu attiecīgos tirgus, un tajā tikai ir konstatēts šis fakts, to nepierādot; — tāpat šī atcelšanas pamata otrā daļa attiecas uz faktu, ka lēmumā ir pieļauta kļūda pamatojumā, ciktāl tajā nav izskaidrots, kādēļ apgalvoto saņēmēju gūtās priekšrocības ir uzskatāmas par valsts atbalstu, lai gan šie saņēmēji guva tikai daļu no kuģu īpašnieku priekšrocībām, kas, kā to atzina pati Komisija, nav valsts atbalsts.
1)

Pirmais pamats ir saistīts ar Komisijas Ieteikuma 2003/361/EK par mikro, mazo un vidējo uzņēmumu definīciju interpretāciju. — Šajā sakarā prasītāja norāda, ka, lai uzņēmumu klasificētu MVU kategorijā, jāpārbauda, vai attiecīgais uzņēmums ir neatkarīgs, vai arī tas ir ietverts uzņēmumu grupā. Atkarībā no šī uzņēmuma lomas, ir jāņem vērā grupas uzņēmumu un it īpaši “asociēto” un “saistīto” uzņēmumu finanšu dati. — Šajā sakarā tā paskaidro, ka atbilstoši pamatnormai par attiecīgā uzņēmuma izmēra novērtēšanu šī uzņēmuma datiem ir jāpievieno: i) Dati no iespējami asociētajiem uzņēmumiem, kuru pozīcija ir tūlīt pirms vai pēc šī aplūkojamā uzņēmuma atbilstoši līdzdalībai kapitālā vai piederošo balsošanas tiesību procentuālajai daļai. Izvēlētajiem šādi aprēķinātajiem datiem par uzņēmumiem, kuri ir asociēti ar attiecīgo uzņēmumu, ir jāpievieno visi dati saistībā ar tiem uzņēmumiem, kas, iespējams, ir “saistīti” ar šādiem “asociētajiem” uzņēmumiem. ii) Visi dati saistībā ar iespējamiem tieši vai netieši ar attiecīgo uzņēmumu “saistītiem” uzņēmumiem. Visiem datiem par ar attiecīgo uzņēmumu saistītiem uzņēmumiem — atbilstoši līdzdalībai kapitālā vai piederošo balsošanas tiesību procentuālajai daļai — ir jāpievieno dati par iespējamiem tiem uzņēmumiem, kas ir asociēti ar tiem, kuri ir saistīti ar attiecīgo uzņēmumu un kuru pozīcija ir tūlīt pirms vai pēc šiem pēdējiem minētajiem uzņēmumiem.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 24/33

Prasība, kas celta 2013. gada 22. novembrī — BlackRock/ITSB (“SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY”)

(Lieta T-609/13)

2014/C 24/61

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: BlackRock, Inc. (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — S. Malynicz, Barrister, K. Gilbert un M. Blair, Solicitors)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Prasītājas prasījumi:

— atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 11. septembra lēmumu lietā R 572/2013-4;

— piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 36. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 11 144 748

Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu pilnībā noraidīt

Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

Izvirzītie pamati: Kopienas preču zīmju regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums
2)

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav pienācīgi izvērtējusi, vai prasītājs atbilst attiecīgajiem kritērijiem. Konkrētāk, prasītājs pagalvo, ka Komisija: (a) nemeklēja un/vai neieguva pierādījumus apgalvojumiem; (b) nenodrošināja, ka pamatojums atbilst formulējumam, ko izmantojusi Apvienoto Nāciju Organizācijas Sankciju komiteja, necentās un/vai nepanāca to, ka tās apgalvojumi būtu pietiekami detalizēti, lai prasītājam ļautu efektīvi aizstāvēties; (c) neizvērtēja, vai kādi no pieņēmumiem nav balstīti uz informāciju, kas iegūta spīdzinot; un (d) nemeklēja un/vai neieguva jebkādus attaisnojošus pierādījumus.
—

atcelt 1. pantu un pielikumu Eiropas Komisijas 2013. gada 13. augusta Īstenošanas lēmumā 2013/433/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl tajos no Eiropas Savienības finansējuma ir izslēgti Vācijas Federatīvās Republikas kompetento maksājumu aģentūru veiktie maksājumi kopējā apmērā EUR 6 192 951,34, īstenojot tiesisko regulējumu par atbalstu kartupeļu cietes nozarei laikposmā no 2003. gada līdz 2005. gadam;
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 344/61

Prasība, kas celta 2013. gada 16. septembrī — McCullough/Cedefop

(Lieta T-496/13)

2013/C 344/113

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Colin Boyd McCullough (Thessaloniki, Grieķija) (pārstāvis — G. Matsos, Lawyer)

Atbildētājs: European Centre for the Development of Vocational Training

Prasītāja prasījumi:

Prasītāja prasījumi Civildienesta tiesai ir šādi:

— atcelt Cedefop2013. gada 15. jūlija atteikumu piešķirt prasītājam piekļuvi noteiktiem dokumentiem;

— izdot rīkojumu Cedefop nodrošināt prasītājam piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem;

— saskaņā ar 1. panta 3. punktu Protokolā par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā ļaut Grieķijas valsts iestādēm iekļūt Cedefop telpās un ēkās, lai atrastu un iegūtu attiecīgos dokumentus un izmeklētu iespējamos noziegumus, ko varētu būt īstenojusi jebkura ar to saistīta persona; un

— piespriest Cedefop atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

1) Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Cedefop apstrīdētājā lēmumā ir pārkāpis ES tiesības, kļūdaini interpretējot Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunktu.

2) Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Cedefop ir pārkāpis ES tiesības, kļūdaini interpretējot Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punktu.

3) Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Cedefop direktora vietas izpildītāja rīcību ir vismaz jāapšauba, kad viņš apgalvo, ka ir apšaubāmi, vai KMS-Steering Group sanāksmju protokoli, kas ir vieni no pieprasītajiem dokumentiem, ir jebkad pastāvējuši, jo viņam būtu jāzina par to pastāvēšanu (vai nepastāvēšanu) un vai šādi dokumenti tika sagatavoti tāpēc, ka viņš ilgu laiku (vienu gadu) bija Cedefop direktora vietnieks. Šāda uzvedība rada nepieciešamību atbildīgajām valsts iestādēm veikt izmeklēšanu Cedfop telpās.

4) Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Cedefop nav veicis praktiskus sagatavošanās darbus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1049/2001 un ka attiecīgie Komisijas pieņemtie Sīki izstrādātie noteikumi būtu jāpiemēro pēc analoģijas.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 336/25

Prasība, kas celta 2013. gada 4. septembrī — Syrian Lebanese Commercial Bank/Padome

(Lieta T-477/13)

2013/C 336/55

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Syrian Lebanese Commercial Bank S.A. L. (Beirūta, Libāna) (pārstāvji — P. Vanderveeren, L. Defalque un T. Bontinck, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītājas prasījumi:

— atzīt Eiropas Savienības ārpuslīgumisko atbildību, kas ir iestājusies lēmumu iekļaut un saglabāt prasītājas nosaukumu Padomes Regulas 36/2012/ES II pielikumā dēļ;

— līdz ar to noteikt Savienības prettiesiskās rīcības dēļ prasītājai nodarītā kaitējuma pienācīgu un pilnīgu atlīdzību, kas atbilst naudas summai četrdesmit viena miljona septiņdesmit četru tūkstošu un deviņsimt četrdesmit euro (EUR 41 074 940) apmērā, kurai ir pieskaitīti kompensācijas un nokavējuma procenti saskaņā ar likmi, ko Eiropas Centrālā banka piemēro savām galvenajām refinansēšanas operācijām un kas ir palielināta par diviem procentpunktiem, un piešķirt provizorisku atlīdzību viena miljona euro apmērā, to pielāgojot atbilstoši izdevumiem un ieguldījumiem, kuri prasītajai būs jāveic, lai atjaunotu tās tēlu un reputāciju;

— pakārtoti, ja tiktu uzskatīts, ka ir jāveic jauns nodarītā kaitējuma summas novērtējums, noteikt ekspertīzi saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 65. panta d) punktu, 66. panta 1. punktu un 70. pantu;

— piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai saistībā ar Padomei pārmesto prettiesisko rīcību, nosakot līdzekļu iesaldēšanas pasākumus, kā arī tos saglabājot spēkā kopš 2012. gada janvāra, prasītāja izvirza četrus pamatus, kas attiecas uz:

— acīmredzamu kļūdu vērtējumā saistībā ar prasītājas piedalīšanos Sīrijas režīma finansēšanā;

— pietiekama un precīza pamatojuma nesniegšanu pasākumiem, kurus Padome ir noteikusi prasītājai;

— tiesību uz aizstāvību un tiesību uz lietas taisnīgu izskatīšanu un efektīvu tiesību aizsardzību tiesā pārkāpumu;

— nepilnībām Padomes veiktajā pārbaudē, kuru dēļ Padomes noteiktie ierobežojošie pasākumi ir prettiesiski.

Prasītāja apgalvo, ka Padomes noteiktie līdzekļu iesaldēšanas pasākumi noteikti ir tai nodarītā mantiskā, kā arī morālā kaitējuma cēlonis.

Mantiskajā aspektā prasītāja izvirza iebildumu par to, ka tā ir cietusi ievērojamus saimnieciskās darbības un tehnoloģiskus zaudējumus it īpaši tādēļ, ka tā kopš 2012. gada ir zaudējusi darījumu attiecības ar vairākām Eiropas un arābu bankām, ir radikāli kritušies tās darbības rezultāti un tā ir zaudējusi daudz bankas aktīvu. Turklāt tās agrākais banku datorprogrammatūras piegādātājs esot pilnībā pārtraucis ar to sakarus.

Morālajā aspektā prasītāja pieprasa atlīdzību par kaitējumu, kas izriet no tās tēla aizskāruma Padomes noteikto prettiesisko līdzekļu iesaldēšanas pasākumu dēļ.
3)

Ar trešo pamatu tiek apgalvota atšķirība starp tiešo maksājumu summu Lietuvā salīdzinājumā ar vecajām dalībvalstīm. Faktiski no Savienības budžeta izmaksātie tieši maksājumi Lietuvas lauksaimniekiem par 2012. gadu ir vieni no viszemākajiem, nesasniedzot pat pusi no vecajās dalībvalstīs saņemtā, pat ja tie ir tikuši modulēti 10 % apmērā.
4)

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, iekļaujot prasītājus sarakstā, katrā ziņā tiek pārkāptas to pamattiesības un pamatbrīvības- kas arī citādi ir ES tiesību daļa — saskaņā ar Pamattiesību hartu, ieskaitot to tiesības nodarboties ar tirdzniecību un izvērst savu darbību un to īpašumtiesības, un/vai samērīguma princips. Turklāt to iekļaušana sarakstā ir piesardzības principa un vides aizsardzības principa un cilvēku veselības un drošības aizsardzības principu pārkāpums un var radīt nopietnus zaudējumus vienkāršu Irānas darba ņēmēju veselībai un drošībai, kā arī videi.