LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 46/32

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2014. gada 26. septembra spriedumu lietā T-601/11 Dansk Automat Brancheforening/Eiropas Komisija 2014. gada 5. decembrī iesniedza Dansk Automat Brancheforening

(Lieta C-563/14 P)

(2015/C 046/38)

Tiesvedības valoda – dāņu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Dansk Automat Brancheforening (pārstāvji – K. Dyekjær, T. Høg un J. Flodgaard, advokāti)

Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste, Maltas Republika, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA)

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

— atcelt Vispārējās tiesas 2014. gada 26. septembra spriedumu lietā T-601/11;

— konstatēt prasības lietā T-601/11 pieņemamību;

— nodot lietu atkārtotai izskatīšanai Vispārējai tiesai, lai prasītājas pirmajā instancē (tagad – apelācijas sūdzības iesniedzēja) pamati tiktu izskatīti pēc būtības;

— piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un Tiesā, pakārtoti, saistībā ar ceturto prasījumu piespriest personām, kas iestājušās lietā, segt savus tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un Tiesā pašām.

Pamati un galvenie argumenti

Galvenais apelācijas sūdzības pamats ir tas, ka Vispārējā tiesa apelācijas sūdzības iesniedzējas prasību ir noraidījusi kļūdaini, jo Vispārējā tiesa nepareizi ir interpretējusi un/vai piemērojusi LESD 263. panta ceturtajā daļā paredzēto kritēriju saistībā ar tiesībām celt prasību par atbilstoši LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktam pieņemtu Komisijas lēmumu.

It īpaši Vispārējā tiesa ir kļūdaini piemērojusi LESD 263. panta ceturtajā daļā paredzēto jēdzienu “individuāli skarts”, jo tā to nav interpretējusi atbilstoši Tiesas judikatūrai un līdz ar to šo pantu ir piemērojusi kļūdaini. Šajā ziņā Vispārēja tiesa: 1) nepareizi ir uzskatījusi, ka tas, ka pasākums, kuram ir nelabvēlīga ietekme uz prasītājas apvienības individuālajiem dalībniekiem, ietekmē arī citus, neizslēdz to, ka šie dalībnieki ir skarti individuāli; 2) nepareizi ir uzskatījusi, ka attiecīgie dalībnieki esot vienīgi norādījuši, ka tie konkurēja ar atbalsta saņēmējiem; un 3) tādējādi tā kļūdaini nav pievērsusi uzmanību specifiskiem aprēķiniem, kurus apelācijas sūdzības iesniedzējas dalībnieki iesniedza, lai pierādītu, ka atbalstam neizbēgami ir nelabvēlīga ietekme uz to situāciju tirgū; un 4) papildus zem Nr. 1) norādītajai kļūdai, Vispārēja tiesa kļūdaini nav ņēmusi vērā, ka pasākuma nelabvēlīgā ietekme nav vienāda attiecībā uz visiem saimnieciskās darbības subjektiem; 5) Vispārējā tiesa kļūdaini ir nospriedusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas dalībniekiem, lai tiem būtu tiesības celt prasību, ir jāpierāda ienākumu zaudējumi, kuri jau ir radušies; 6) kļūdaini ir noliegusi nelabvēlīgas ietekmes esamību, pamatojoties uz citiem, nedokumentētiem iemesliem; un 7) nav ņēmusi vērā, ka būtu jāatvieglo iespējas celt prasību nosacījumus, pamatojoties uz to, ka attiecībā uz Komisijas lēmumu atļaut atbalstu atbilstoši 107. panta 3. punkta c) apakšpunktam nav veikta administratīva pārbaude.

Turklāt Vispārējā tiesa: 8) kļūdaini ir piemērojusi jēdzienu “reglamentējošs akts, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem”, jo tā ir uzskatījusi, ka šādās tiesvedībās apstrīdētiem lēmumiem ir vajadzīgi īstenošanas pasākumi; un 9) kļūdaini ir piespriedusi apelācijas sūdzības iesniedzējai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.