VISPĀRĒJĀS TIESAS SPRIEDUMS (apelāciju palāta)

2015. gada 12. novembrī

Christodoulos Alexandrou

pret

Eiropas Komisiju

“Apelācija — Civildienests — Pieņemšana darbā — Paziņojums par konkursu EPSO/AD/231/12 — Nepielaišana piedalīties novērtējuma pārbaudījumos — Pienākums norādīt pamatojumu — Piekļuve dokumentiem — Noraidījums pieteikumam piekļūt priekšatlases testos uzdotajiem jautājumiem ar vairākiem atbilžu variantiem — Atlases komisijas sēžu aizklātības princips — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Civildienesta tiesas kompetences joma — LESD 270. pants — Nelabvēlīga akta jēdziens — Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkts”

Priekšmets

Apelācijas sūdzības, kas ir iesniegtas par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 14. maija spriedumiem Alexandrou/Komisija (F‑34/13, Krājums‑CDL, EU:F:2014:93, un F‑140/12, Krājums‑CDL, EU:F:2014:94) un kurās ir lūgts šos spriedumus atcelt

Nolēmums

Apelācijas sūdzību lietā T‑516/14 P noraidīt. Lietā T‑515/14 P Civildienesta tiesas 2014. gada 14. maija spriedumu Alexandrou/Komisija (F‑34/13) daļēji atcelt, ciktāl tajā: nav sniegta atbilde uz pirmo pamatu, kas attiecās uz pamatojuma neesamību, jo īpašie apstākļi esot bijis pamats tam, lai Christodoulos Alexandrou sniegtu piekļuvi strīdīgajiem jautājumiem; ir noraidīts ceturtais pamats. Apelācijas sūdzību lietā T‑515/14 P pārējā daļā noraidīt. Prasību lietā F‑34/13 noraidīt, ciktāl tā ir pamatota, pirmkārt, ar pamatojuma nenorādīšanu apstrīdētajos lēmumos attiecībā uz to, ka Ch. Alexandrou esot norādījis īpašus apstākļus, kas attaisno viņa piekļuvi strīdīgajiem jautājumiem, un, otrkārt, ar pamatu, kurš attiecas uz tiesību uz lietas taisnīgu izskatīšanu vai tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību pārkāpumu. Lietā T‑516/14 P lietas dalībnieki sedz savus tiesāšanās izdevumus paši. Lietā T‑515/14 P lietas dalībnieki sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

Kopsavilkums

Ar pamatu par to, ka pirmās instances tiesa nav atbildējusi uz kādu tajā izvirzīto prasījumu daļu vai pamatu, būtībā tiek norādīts uz to, ka Civildienesta tiesa nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, kas izriet no Tiesas statūtu 36. panta, kurš atbilstoši minēto statūtu I pielikuma 7. panta 1. punktam ir piemērojams Civildienesta tiesai. Šajā ziņā prasītājam, kas atsaucas uz atbildes nesniegšanu uz viņa argumentiem, nevar pārmest, ka viņš nav norādījis nevienu pārsūdzētā sprieduma punktu vai nevienu tā daļu, uz kuru tieši attiecas viņa iebildums, ja hipotētiski viņš atsaucas uz atbildes nesniegšanu. (skat. 34. un 35. punktu) Atsauce Vispārējā tiesa: spriedums, 2014. gada 8. oktobris, Bermejo Garde/EESK, T‑529/12 P, Krājums‑CDL, EU:T:2014:861, 43. punkts.

Civildienesta tiesas kompetencē ir tikai izskatīt strīdu, kas ir saistīts ar atklāta konkursa procedūru, gan ratione personae, ja noraidītais kandidāts savu pieteikumu par piekļuvi dokumentiem iesniedz kā konkursa kandidāts, gan ratione materiae, ciktāl šis pieteikums ir pamatots ar minētā kandidāta izslēgšanu no konkursa. Saskaņā ar LESD 256. panta 1. punkta un Tiesas statūtu I pielikuma 1. panta noteikumiem Civildienesta tiesas kompetencē ir pirmajā instancē izskatīt prasības, kas ir iesniegtas atbilstoši LESD 270. pantam un kas saskaņā ar pēdējā minētā panta noteikumiem attiecas uz domstarpībām starp Savienību un tās darbiniekiem atbilstoši Civildienesta noteikumos un Pārējo Savienības darbinieku nodarbināšanas kārtībā noteiktajām robežām un nosacījumiem. Šis Civildienesta tiesas kompetences ierobežojums ir koncentrēts uz attiecīgās personas personisko statusu un uz strīda izcelsmi. Šajā ziņā uz strīdu starp ierēdni un iestādi, no kuras viņš ir atkarīgs, ja strīds ir saistīts ar darba attiecībām, kas saista ieinteresēto personu un iestādi, attiecas LESD 270. pants un Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants un tādējādi tas neietilpst LESD 263. panta piemērošanas jomā, kurā ir definēts vispārējais režīms prasību iesniegšanai par tādu tiesību aktu atcelšanu, ko ir pieņēmušas Savienības iestādes vai struktūras. Turklāt no LESD 270. panta, kas aplūkots kopā ar Civildienesta noteikumu 91. panta 1. punktu, skaidri izriet, ka kritēriju, kurš ļauj noteikt, vai Civildienesta noteikumos paredzētā persona var iesniegt prasību, pamatojoties uz LESD 270. pantu, veido pārbaude par to, vai tiesību akts, kura likumība ir apstrīdēta, ir nelabvēlīgs akts Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkta izpratnē. No pēdējā minētā panta izriet, ka Civildienesta noteikumu VII nodaļā paredzētajiem tiesību aizsardzības līdzekļiem ir pieskaitāmi lēmumi vai atturēšanās veikt Civildienesta noteikumos paredzētu pasākumu. Turklāt Civildienesta noteikumu VII nodaļā paredzētie tiesību aizsardzības līdzekļi ir pieejami atklātu konkursu vai atlases procedūru kandidātiem neatkarīgi no tā, vai viņi ir Savienības darbinieki. (skat. 59.–63. punktu) Atsauces Tiesa: rīkojums, 1987. gada 10. jūnijs, Pomar/Komisija, 317/85, Krājums, EU:C:1987:267, 7. punkts un tajā minētā judikatūra. Vispārējā tiesa: rīkojums, 2012. gada 20. aprīlis, Pachtitis/Komisija, T‑374/07, EU:T:2012:188, 13.–15. punkts.

LESD 15. panta 3. punkts, kurā ir paredzēta regulu pieņemšana, piemēram, Regulas Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem pieņemšana, lai definētu sabiedrības tiesību piekļūt Savienības iestāžu dokumentiem principus un robežas, nerada šķēršļus īpašu noteikumu par piekļuvi atsevišķiem dokumentiem pieņemšanai vai saglabāšanai īpašās jomās, ja šādu noteikumu esamība ir pamatota ar vajadzību sasniegt konkrētus mērķus. Tomēr, ja ne Regulā Nr. 1049/2001, ne speciālajā tiesiskajā regulējumā, kas attiecas uz īpašu Savienības tiesību jomu un kuram ir izvirzīts tāds mērķis, kas nav pārskatāmības mērķis, nav noteikumu, kas tieši paredz viena šī tiesiskā regulējuma pārākumu pār citu, ir jānodrošina abu šo tiesisko regulējumu piemērošana, kas ir saderīga ar otra tiesiskā regulējuma piemērošanu un tādējādi dod iespēju tos piemērot saskaņotā veidā. No tā izriet, ka atlases komisijas sēžu aizklātības princips, kas ir paredzēts Civildienesta noteikumu III pielikuma 6. pantā, saskaņā ar kuru atlases komisijas sēdes ir aizklātas, nevar izslēgt Regulas Nr. 1049/2001 piemērošanu, ciktāl tas ir interpretējams, šajā gadījumā ņemot vērā Civildienesta noteikumu īpašās normas. Tomēr šīs Civildienesta noteikumu normas un vispārējie principi, kas ir definēti minētajā regulā, ir jāpiemēro saskaņoti. Šajos apstākļos piekļuves pieteikuma iesniedzējam nav pamata atsaukties uz vispārējo pārskatāmības principu, kas izriet no LESD 15. panta 3. punkta un no Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 42. panta, lai attaisnotu Regulas Nr. 1049/2001 noteikumu ekskluzīvu piemērošanu un tādējādi izslēgtu Civildienesta noteikumu III pielikuma 6. panta noteikumu piemērošanu. (skat. 68.–71. punktu) Atsauce Tiesa: spriedums, 2014. gada 27. februāris, Komisija/EnBW, C‑365/12 P, Krājums, EU:C:2014:112, 84. punkts un tajā minētā judikatūra.

Runājot par piekļuvi dokumentiem, kas ir saistīti ar konkursa atlases komisijas sēdēm, izņēmumus no tiesībām piekļūt dokumentiem, kuri ir ietverti Regulas Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem 4. pantā, nevar interpretēt, neņemot vērā speciālās normas, kas šajā gadījumā ir paredzētas Civildienesta noteikumu III pielikuma 6. pantā un Atklāto konkursu rokasgrāmatas 6.2. punktā. Šīm speciālajām normām ir mērķi, kas atšķiras no pārskatāmības mērķa, kurš ir paredzēts Regulā Nr. 1049/2001. Minētās regulas struktūrā sabiedrības tiesības piekļūt Savienības iestādes un struktūru dokumentiem principā ir ieviestas, lai maksimāli atvieglotu šo tiesību īstenošanu un sekmētu labu administratīvo praksi, nodrošinot vislielāko iespējamo publisko iestāžu lēmumu pieņemšanas procesa pārskatāmību, kā arī informāciju, kas pamato to lēmumus. Tādējādi izņēmumi no šī principa ir interpretējami šauri. Savukārt Civildienesta noteikumu III pielikuma 6. pants, kas īpašā veidā attiecas uz konkursa procedūrām, ievieš atlases komisijas sēžu aizklātības principu, lai nodrošinātu konkursa atlases komisiju neatkarību un to sēžu objektivitāti, pasargājot tās no jebkādas iejaukšanās vai ārēja spiediena, neatkarīgi no tā, vai to izdara pati Savienības administrācija, ieinteresētie kandidāti vai trešā persona. Turklāt, konkrētāk runājot par atklātiem konkursiem, no šiem konkursiem piemērojamās rokasgrāmatas 6.2. punkta izriet, ka atlases komisijas sēžu aizklātības princips attiecas uz jautājumu ar vairākiem atbilžu variantiem tekstu, kas ir uzdoti priekšatlases testos. Šī tiesību piekļūt dokumentiem ierobežojuma mērķis ir novērst, ka jautājumi, kas var tikt izmantoti atkārtoti vēlākos konkursos, tiek izpausti citiem potenciālajiem kandidātiem nākotnē. Ņemot vērā konkursa kandidātu lielo skaitu, kas ir iemesls tam, ka priekšatlases testi notiek vairākas dienas, ir skaidrs, ka jautājumi, kuri šajos testos tiek uzdoti katram kandidātam, katrā jautājumu grupā, kas pēc rakstura un grūtības pakāpes ir līdzīgas un ko definē konkursa atlases komisija, pamatojoties uz objektīviem un visiem kandidātiem līdzvērtīgiem kritērijiem, tiek atlasīti nejauši ar IT rīku palīdzību, izmantojot jautājumu ar vairākiem atbilžu variantiem datubāzi. Šajos apstākļos ir jāatzīst, ka, ciktāl tie ir cieši saistīti ar darbā pieņemšanas procesu, jautājumi ar vairākiem atbilžu variantiem, kas ir uzdoti priekšatlases testos konkursā, kas ir organizēts Savienības ierēdņu pieņemšanai darbā, attiecas uz Komisijas lēmumu pieņemšanas procesu un tādējādi ietilpst Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta piemērošanas jomā. Lai gan šie jautājumi atklātā konkursā tiek uzdoti tūkstošiem kandidātu, ir jāsecina, ka tie ir daļa no iestādes iekšējās datubāzes, kuru konkursa atlases komisijām ir paredzēts izmantot tad, kad Eiropas Personāla atlases birojs organizē konkursu, un ka tādējādi tie ir iekšējie dokumenti, uz kuriem attiecas izņēmums, kas ir saistīts ar Komisijas lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību. (skat. 78.–81. un 86. punktu) Atsauces Tiesa: spriedums, 2014. gada 27. februāris, Komisija/EnBW, EU:C:2014:112, 83. punkts un tajā minētā judikatūra. Vispārējā tiesa: spriedumi, 2005. gada 5. aprīlis, Hendrickx/Padome, T‑376/03, Krājums‑CDL, EU:T:2005:116, 56. punkts, un 2005. gada 14. jūlijs, Le Voci/Padome, T‑371/03, Krājums‑CDL, EU:T:2005:290, 123. punkts.

Lai attaisnotu atteikumu piekļūt dokumentam, kuru ir lūgts publiskot saskaņā ar Regulu Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem, principā nepietiek, ka šis dokuments attiecas uz darbību, kas ir norādīta minētās regulas 4. panta 2. un 3. punktā. Tāpat attiecīgajai iestādei ir jāsniedz paskaidrojumi par to, kā piekļuve minētajam dokumentam var konkrēti un reāli kaitēt interesēm, kas ir aizsargātas ar šajā pantā paredzēto izņēmumu. Tomēr attiecīgā Savienības iestāde var pamatoties uz vispārējiem pieņēmumiem, kas attiecas uz noteiktām dokumentu kategorijām, ja līdzīgi vispārīgi apsvērumi ir attiecināmi uz tāda paša rakstura dokumentu publiskošanas pieteikumiem. Šajā ziņā, runājot par pieteikumu piekļūt jautājumiem ar vairākiem atbilžu variantiem, kas ir uzdoti atklāta konkursa priekšatlases testos Savienības ierēdņu pieņemšanai darbā, saskaņā ar mērķiem, kādi ir izvirzīti atlases komisijas sēžu aizklātības aizsardzības principam, Komisijai ir tiesības, neveicot konkrētu un individuālu šo dokumentu pārbaudi, prezumēt, ka šādu jautājumu izpaušana principā smagi apdraud tās lēmumu pieņemšanas procesu. Šādas vispārējas prezumpcijas piemērošana attiecībā uz jautājumiem ar vairākiem atbilžu variantiem, kas ir uzdoti atklātā konkursā, pilnībā iekļaujas Regulas Nr. 1049/2001 sistēmā, kura ir jāsaskaņo ar piemērojamām speciālajām normām, kas ir pamatotas ar īpašiem mērķiem. Tādējādi šādas vispārējas prezumpcijas piemērošanu, ja Komisija nolemj atsaukties uz izņēmumu, kas attiecas uz lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību, lai noraidītu pieteikumu piekļūt atklātā konkursā uzdotajiem jautājumiem ar vairākiem atbilžu variantiem, kurš ir iesniegts saskaņā ar Regulu Nr. 1049/2001, nevar saprast kā jauna izņēmuma pievienošanu. Turklāt zināmos īpašos apstākļos šī vispārējā prezumpcija, izsverot pastāvošās intereses, var tikt atspēkota saskaņā ar Regulas Nr. 1049/2001 4. pantā paredzēto režīmu. Tā tas ir gadījumā, kad kandidāts konkrēti apstrīd atsevišķu jautājumu atbilstību vai par pareizām uzskatīto atbilžu pamatotību, un ar nosacījumu, ka starpība starp viņa rezultātiem un testa nokārtošanas robežšķirtni ir tāda, ka, ja pieņem, ka viņa iebildums ir pamatots, viņš varētu būt viens no kandidātiem, kas ir nokārtojuši attiecīgo testu. Šādā gadījumā attiecīgo jautājumu teksta paziņošana ieinteresētajai personai ir vajadzīga, lai tā varētu novērtēt tā lēmuma likumību, ar ko tā tika izslēgta no konkursa, un lietderību iesniegt prasību, kā arī lai būtu iespējams veikt pārbaudi tiesā. Šajā gadījumā ieinteresētās personas tiesības piekļūt elementiem, kas pamato šo lēmumu, prevalē pār atlases komisijas sēžu aizklātības principu. (skat. 87., 88., 94., 95. un 98. punktu) Atsauce Tiesa: spriedums, 2014. gada 27. februāris, Komisija/EnBW, EU:C:2014:112, 64. un 65. punkts un tajos minētā judikatūra.