Kad ierēdnis prasa un viņam tiek piešķirts pabalsts saistībā ar viņa ģimenes stāvokli, viņš nevar atsaukties uz iespējamo zināšanu trūkumu par viņa laulātā situāciju, neatkarīgi no tā, vai tas attiektos uz viņa laulātā nodarbinātību, par šo darbu saņemtā atalgojuma apmēru vai arī informāciju par šī laulātā saņemtajiem valsts pabalstiem, kas ir līdzvērtīgi Civildienesta noteikumos paredzētajiem pabalstiem. Ja šāds arguments būtu jāpieņem, tas ļautu ierēdņiem vai darbiniekiem, kas saņem Civildienesta noteikumos paredzētos ģimenes pabalstus pilnā apmērā, uzskatīt, ka viņi ir atbrīvoti no pienākuma deklarēt no citiem avotiem saņemtos valsts ģimenes pabalstus, kas tiek maksāti nevis tieši ierēdnim, bet viņa laulātajam viņa personīgajā bankas kontā. Turklāt šāda pieeja varētu mudināt noklusēt informāciju, kas kaitētu Savienības finansiālajām interesēm.

Ikvienam ierēdnim, kas saņem finanšu priekšrocības, ir vispārējs pienākums sniegt visu informāciju par savu personisko situāciju un informēt savu administrāciju par jebkādām izmaiņām personiskajā situācijā, un šis pienākums turklāt skaidri ir atgādināts Civildienesta noteikumu 67. panta 2. punktā saistībā ar noteikumu par ģimenes pabalstu pārklāšanās novēršanu. Par Savienības finansiālo interešu aizsardzību atbildīgā administratīvā dienesta iespējamā neefektivitāte vai bezdarbība nevar attaisnot to, ka ierēdnis nav izpildījis šo pienākumu. Rūpīgs ierēdnis, kurš ir iepazinies ar Civildienesta noteikumiem, uz kuriem pamatojoties pēc viņa pieprasījuma viņš saņem pabalstu, it īpaši, ja šie noteikumi ir atgādināti lēmumā par attiecīgā pabalsta piešķiršanu, klusējot nevar turpināt saņemt minēto pabalstu, ja par tiem pašiem bērniem viņa laulātais saņem līdzvērtīgus valsts pabalstus pilnā apmērā. Šādā situācijā ierēdnis savu klusēšanu nevar pamatot ar to, ka viņa administrācija nolaidības dēļ šos maksājumus netieši bija pieņēmusi vai piecietusi. Atzīt šādu administrācijas nolaidību par atbildību mīkstinošu apstākli nozīmētu mudināt ierēdņus un darbiniekus, iespējams, savā labā izmantot administrācijas kļūdas. Turklāt ierēdnim, kas saņem Civildienesta noteikumos paredzēto pabalstu, katrā ziņā ir pienākums iesniegt viņa rīcībā jau esošos dokumentus un informēt savu administrāciju par to, ka valsts iestāde, kas ir atbildīga par sociālo pabalstu izmaksu, iespējams, viņa laulātajam maksā šos pabalstus.

Civildienesta noteikumu 11. pantā paredzētais pienākums būt lojālam nozīmē, ka ierēdņi atvieglo administrācijas uzdevumu saistībā ar Civildienesta noteikumos paredzēto finansiālo pabalstu apjoma noteikšanu. Šajā ziņā parasti rūpīgs ierēdnis nevarētu nezināt, ka paziņojums par izmaiņām ģimenes situācijā, pamatojoties uz kuru viņš saņem pabalstus, tieši skaidrā un nepārprotamā veidā ir jāadresē viņa iestādes kompetentajam dienestam, un šajā ziņā ierēdnis nevar atsaukties uz to, ka administrācija atsevišķu informāciju ir saņēmusi nejauši vai netieši. Tas it īpaši ir attiecināms uz gadījumu, kad no Civildienesta noteikumu 67. panta 2. punkta formulējuma nepārprotami izriet, ka iestādei nav pienākuma pašai noskaidrot, vai, iespējams, no citiem avotiem tiek saņemti līdzīgi ģimenes pabalsti, bet darbiniekiem ir jāziņo, ka viņi saņem šādus, no citiem avotiem maksātus pabalstus. Turklāt Civildienesta noteikumu 11. pants ir viens no īpašiem pienākuma būt lojālam izteiksmes veidiem, ar kuru ierēdnim ir uzlikts pienākums ne tikai atturēties no rīcības, kas aizskar ar amatu saistītu cieņu un cieņu pret iestādi, bet arī rīkoties tā, ka nerodas nekādas aizdomas, it īpaši tad, ja viņam ir augsta pakāpe, lai nodrošinātu, ka starp iestādi un ierēdni vienmēr valda paļāvība.

(skat. 108., 112. un 123. punktu)

Pirmās instances tiesa: spriedums Costacurta/Komisija, T-34/89 un T-67/89, EU:T:1990:20, 45. un 46. punkts.

Civildienesta tiesa: spriedums Andreasen/Komisija, F-40/05, EU:F:2007:189, 233. punkts un tajā minētā judikatūra.